ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 373, 1995-08-15 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח כנס מיוחד של הכנסת, יום שלישי, י"ט באב התשנ"ה, 15 באוגוסט 1995.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה, ברשותכם, עד שמשפחתו של חיים קופמן, זיכרונו לברכה, תשב, להודיע על סדר העבודה שלנו היום.

שבח וייס: אנחנו נקיים אזכרה קצרה; נצא כמקובל להפסקה קצרה מאוד של שלוש-ארבע דקות; נחדש את הדיונים של הבית.

שבח וייס: אנחנו נקבל חבר כנסת חדש ונתחיל בדיון כפי שמפורט בתוכנית.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני אודה לכם אם תקומו.

שבח וייס: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

שבח וייס: ) בשבוע שעבר הלך לעולמו, לאחר מחלה קשה, חבר הכנסת חיים קופמן, זיכרונו לברכה.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים קופמן כיהן בכנסת החל משלהי הכנסת השמינית ועד לכנסת האחת-עשרה.

שבח וייס: נכנס לכנסת במהלך הכנסת השתים-עשרה וכיהן בכנסת השלוש-עשרה עד יום מותו.

שבח וייס: הוא כיהן כסגן יושב-ראש הכנסת בשלהי הכנסת השתים-עשרה.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים קופמן, זיכרונו לברכה, היה פעיל מאוד בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה של הכנסת.

שבח וייס: בשנים 1984-1981 כיהן כסגן שר האוצר.

שבח וייס: איש כלכלה ומשק להלכה ולמעשה.

שבח וייס: היה יושב-ראש הקואליציה בממשלת האחדות, יושב-ראש סיעת הליכוד בכנסת האחת-עשרה.

שבח וייס: למרות מחלתו הקשה עשה כל מאמץ כדי שעבודתו הפרלמנטרית לא תיפגע.

שבח וייס: יהי זכרו ברוך.

שבח וייס: בבקשה לשבת.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שבוע הספדתי את חיים קופמן, זיכרונו לברכה, בשם הבית ואמרתי כחבר דברים אחדים על חיים קופמן לבני המשפחה ולציבור הגדול של האבלים, חברי כנסת מכל הכנסות ומכל הסיעות, קהל גדול, קהל גדול מקרב חברי תנועתו, קהל גדול של ידידים ומוקירים.

שבח וייס: אני רוצה להביא בפניכם כאן חלק מן הדברים.

שבח וייס: הבית הזה הוא המוקד המרכזי של חיינו הדמוקרטיים, ובתוקף היותו כזה יש בו לא פעם מתח רב, בוודאי ויכוח, ביטוי למשסע וביטוי למאחד.

שבח וייס: אבל זה גם בית שחיים בו אנשים, חיים יחד.

שבח וייס: בבית זה יש חברות וחברים.

שבח וייס: בית זה שמח כאשר שמחה פוקדת את ביתו של אחד מחבריו.

שבח וייס: בית זה אבל באבלן של משפחות כאשר אחד מחברינו הולך לעולמו.

שבח וייס: אנחנו בכנסת הזאת איבדנו שלושה חברי כנסת.

שבח וייס: חיים קופמן, זיכרונו לברכה, הוא השלישי.

שבח וייס: הכרנו אותו יום-יום מכיוון שבתקופה שבריאותו היתה טובה הוא היה מן הפעילים שבחברי הבית, גם בתוקף אישיותו וגם בתוקף תפקידיו.

שבח וייס: לא פעם התווכחנו אתו, אבל היתה לנו תמיד הרגשה של נועם הליכות.

שבח וייס: החיוך השובב והפיקח שכל כך אפיין אותו לא היה מעשה של תכסיס אלא הוא נבע מתוך פנימיותו של חיים קופמן.

שבח וייס: אני אומר כאן דברים שידועים לכל חברי הבית ולא דברים שנוהגים לומר בהספדים.

שבח וייס: הם אמיתיים במאה אחוז.

שבח וייס: לפני כעשר שנים, כאשר פתח-תקווה, עיר הולדתו, עיר הולדתו של שבטו הגדול, של סביבתו החברתית והמשפחתית, איבדה כיתה שלמה באסון הנורא, אסון הבונים, נסענו יחד זה לצד זה ביחד עם רעייתו להלוויה הנוראה.

שבח וייס: היתה לי אז שיחה עם חיים דווקא על שאלות של חיים ומוות.

שבח וייס: אני זוכר אותה היטב, משום שבעשר שנות חייו האחרונות, שמונה שנות חייו האחרונות, הוא ביטא יום-יום את הבעיה הנוראה הזאת של רצון חיים עז של אדם פעיל מאין כמותו וסכנת מוות שריחפה על ראשו.

שבח וייס: הוא עשה זאת בגבורה, בריסון פנימי, באצילות גדולה.

שבח וייס: עוד לפני חודשים אחדים הוא נהג להופיע בכנסת, ואנחנו ידענו שמעל ראשו מרחפת סכנה.

שבח וייס: מסודר תמיד, איזו אלגנטיות מאופקת, תרבותית, נקי מאוד, נקי מאוד בלשונו.

שבח וייס: חיים קופמן בן הארץ משקף את תולדותיה ב-60 השנים האחרונות.

שבח וייס: הוא היה פעיל באצ"ל כבר בגיל ילדות, בגיל בר-מצווה.

שבח וייס: הוא נמנה עם אותו דור של לוחמי המחתרות שהתגייסו למערכות לאומיות על-ידי מתן דוגמה אישית השתתפותית בגיל ילדות, בתוקף המשימות והאווירה של אותם הימים.

שבח וייס: חיים קופמן נמנה עם אותה קבוצה של חברי כנסת שהיה קשר הדוק בין הדעת שלהם לחוות הדעת שלהם.

שבח וייס: כאשר השתתף בדיונים כלכליים הורגשה הבקיאות שלו בכך שהיה מעורה מאוד בחיים המעשיים.

שבח וייס: אנחנו משתתפים באבלה הכבד של המשפחה.

שבח וייס: יושבים אתנו כאן הרעיה, הילדים, הנכדים, האחות, הרבה חברים, וגם כאן – חבריו הרבים.

שבח וייס: אנחנו כואבים אתכם; מקווים שתצליחו במידה זו או אחרת להתאושש, אף שאחרי אסון כזה קשה מאוד להתאושש.

שבח וייס: אבל אולי בסגנון שלו, של שאיבת כוחות פנימיים לעשייה, עשייה גדולה, גם משפחתית, גם חברתית, בקהילה שלכם, שבאה בהמוניה לבכות אותו בבית-העלמין לפני שבוע, תושבי פתח-תקווה, חברי תנועתו, ורבים רבים מקרב חבריו מכל התנועות והמפלגות המשרתות בשליחותן בבית הזה.

שבח וייס: יהי זכרו ברוך.

שבח וייס: אני מבקש מחבר הכנסת מיכאל איתן לשאת דברים.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חנה, הילדים ובני המשפחה, בשבוע שעבר נפרדנו מחיים בבית-העלמין בסגולה, פתח-תקווה, העיר שבה נולד ועמה היה מזוהה כל ימיו.

מיכאל איתן: היום אני עומד כאן כחברו, כאחד מחברי הבית, ונפרד בשמי ובשם חברי הכנסת כולה מחיים קופמן ידידנו.

מיכאל איתן: חיים היה חלק בלתי נפרד מהבית הזה בשנים האחרונות, מאז הכנסת השמינית, כאשר חיים הגיע לכנסת.

מיכאל איתן: הוא פעל גם במישור הפרלמנטרי כחבר ועדת הכספים, כחבר ועדת הפנים וכסגן יושב-ראש הכנסת, גם במישור הביצועי, כסגן שר האוצר, וגם במישור הסיעתי, כאשר היה אחד מעמודי התווך של סיעתנו והגיע לתפקידים בכירים של יושב-ראש הסיעה ויושב-ראש הקואליציה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת חיים קופמן נולד בשנת 1934 בפתח-תקווה.

מיכאל איתן: בגיל 13 עוד הספיק להצטרף לאצ"ל, ואף השתלם, לאחר מכן, במדינת ישראל, בקורס מדריכים ראשון של בית"ר, תנועת הנוער.

מיכאל איתן: הוא שירת בצה"ל כקצין צנחנים מוצנחים והשתתף בפעולות התגמול ובמבצע קדש, בין השאר תחת פיקודו של אריאל שרון.

מיכאל איתן: בגיל 22, תוך כדי לימודיו באוניברסיטה, נפטר אביו, ומאז נכנס לעולם העסקים שגם בו הצליח, הטביע את חותמו, היה מוכר, חביב ואהוד.

מיכאל איתן: חבר הכנסת חיים קופמן היה חבר.

מיכאל איתן: הוא היה איש נעים הליכות.

מיכאל איתן: נכון שאומרים שבפוליטיקה אין חברים, אבל חיים ידע גם בפוליטיקה וגם מול יריבים פוליטיים לשמור על מערכת יחסים טובה, נוחה, וכולם חיבבו אותו על כך.

מיכאל איתן: אני הייתי חבר אישי של חיים קופמן, עוד מאז היה יושב-ראש צעירי חרות.

מיכאל איתן: שנים רבות הייתי לידו, לפעמים גם מולו.

מיכאל איתן: דבר לא פגע בחברות בינינו.

מיכאל איתן: אני משוכנע שזה רק הודות לתכונותיו המיוחדות של חיים קופמן ויכולתו לשמור על ידידות גם תוך כדי יריבות.

מיכאל איתן: המאבק במחלה, שהחל לפני 13 שנים, היה מאבק קשה, וחיים לא רצה לוותר בו אפילו לרגע.

מיכאל איתן: לפני 13 שנים התגלתה מחלה ממארת בגופו, והרופאים אמרו למשפחה, שלחיים נותרו שנים ספורות בלבד לחיות.

מיכאל איתן: אבל חיים, אשר כשמו כך היה, איש אוהב חיים, איש שנאבק למען החיים, יצא למאבק נגד מלאך המוות וניצח פעם אחר פעם, ניתוח אחר ניתוח; עשה את כל מה שהיה צריך לעשות.

מיכאל איתן: לא כולם ידעו, אולי רק מעטים ידעו על שורה ארוכה של מאבקים קשים, תוך כאבים, אבל תוך ידיעה שצריך לעשות זאת ולנצח.

מיכאל איתן: והוא ניצח פעם אחר פעם, הצליח לחזור לכאן, לכנסת, לתפקד בעסקים ולשמור על הרצון והאופטימיות שהוא הקרין סביבו.

מיכאל איתן: אני זוכר שביקרתי אצלו בחודשים האחרונים פעמים מספר, והיו לו תמיד תוכניות לעתיד.

מיכאל איתן: לחברים הוא סיפר על רצונו לצאת ולקנות משק, להיאחז באדמה ולשמור על מה שהיה חשוב לו מכול, הקשר עם המולדת.

מיכאל איתן: לאחר מותו, לאחר שהוכרע, גיליתי בין ניירותיו מכתב שכתב למי שיושבע כאן היום כחבר הכנסת, יוסי אחימאיר, שיבוא במקומו.

מיכאל איתן: בין השאר הוא מספר לו שם על חוויות שלו, והוא כותב: "מספר חודשים לפני הבר-מצווה שלי, בשלהי 1947, התגייסתי לאצ"ל, וכנער עוד הספקתי לעבור סדרת אימונים בנשק ולסייע בהדבקת כרוזים ובהעמסת נשק.

מיכאל איתן: כל זאת עשינו בבסיס שממנו יצאו לשחרור יהוד ורמלה.

מיכאל איתן: זכורות לי מספר חוויות שהשאירו את רישומן החזק מאותה תקופה.

מיכאל איתן: ראשית, עצם השתייכותי כנער למחתרת והאירועים הקשים והמרגשים של מלחמת העצמאות והקמת המדינה, היו מסעירים כשלעצמם.

מיכאל איתן: אך אני זוכר במיוחד את הטראומה הקשה שעברה עלי כאשר הפגיזו את האונייה 'אלטלנה', מאורע שחזיתי בו במו עיני מחוף תל-אביב – – – ביישוב הקטן פתח-תקווה שבו התגוררתי היינו כולם משפחה אחת.

מיכאל איתן: ולמרות השמחה על שחרור שטחי המולדת, היינו נתונים גם לרגעי עצב לא מעטים בהגיע ידיעות על נפילתם של חברים ובני משפחה".

מיכאל איתן: חיים ידידי, כשניפגש שם למעלה, בעולם שכולו טוב, אני אספר לך על יוסי אחימאיר ממשיך דרכך, על חברינו, על פעולותינו, על פעולותיו של כל עם ישראל, על מנת להגיע לכך שמדינת ישראל העצמאית תמשיך להיות מדינה חזקה האוחזת בשטחי המולדת; שמדינת ישראל לא תגיע שנית לאותו חיזיון שהסעיר את רוחך, חזיון "אלטלנה"; שנדע כולנו לקיים יחסים, לרבות יחסי יריבות פוליטית, כפי שאתה נהגת ביחסים הפוליטיים עם חבריך ועם יריביך.

מיכאל איתן: חיים, ידידי, אני מקווה מאוד, שכשנגיע לאותו עולם שכולו טוב אוכל לשבת מולך ולראות את החיוך שלך ולחיות אתך יחד אותם רגעים נעימים ומשותפים שהיו לנו ואותם בוודאי לא אשכח עד אז.

מיכאל איתן: חיים, ידידי, יהי זכרך ברוך.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, בני משפחה, הרעיה חנה, חברי הכנסת, חלף שבוע מאז נעקר מתוכנו חבר הכנסת חיים קופמן, זיכרונו לברכה.

גדליה גל: אם מונים את שנות חייו של אדם כמניין הימים, חייו של חיים היו קצרים.

גדליה גל: אם חייו של אדם נמדדים על-פי מעשיו ותוכן חייו, חיים חי שנים הרבה.

גדליה גל: את שבט לשונו של חיים הרגשתי שנים רבות לפני שהכרתיו.

גדליה גל: בעלות הליכוד לשלטון התמנה חיים לסגן שר האוצר, וההתחשבנות שלו אתנו, עם מה שמכונה ההתיישבות העובדת, לא איחרה לבוא.

גדליה גל: הכרתיו ממש כאשר נפגשנו כאן בכנסת, ועם השנים נרקמה בינינו ידידות.

גדליה גל: לעתים, בעתות של נוסטלגיה, סיפר לי חיים על הורי הוריו, סיפורי ראשונים, ומסיפוריו על משפחתו הבינותי מאין נובעת קנאותו לארץ-ישראל, מה מדריך אותו במאבקיו ומה ניתב אותו לפעילויות הציבוריות והפרטיות.

גדליה גל: חייו של חיים נעו בשלושה נתיבים: אהבת ארץ-ישראל, מעורבות רבה בכלכלה ובמסחר, הבית והמשפחה.

גדליה גל: מה היו המקורות שמהם שאב?

גדליה גל: מה הם השורשים שמהם ינק?

גדליה גל: אבי סבו מצד אמו, אריה לייב כהן, עלה מרוסיה לירושלים בשנת 1846.

גדליה גל: סבו, חיים כהן, נשלח לאירופה ללמוד חקלאות וחזר ארצה אגרונום מדופלם, ראשון האגרונומים ילידי הארץ.

גדליה גל: בארץ-ישראל מתאים סבו של חיים זני גפנים לאקלים שלנו; מדריך חקלאים ונוטעים בכל רחבי הארץ; מתיישב בראש-פינה ומתמנה אחראי למושבות הגליל; מקים חווה בגולן וחוזר לפתח-תקווה להיות יושב-ראש הוועד המקומי, ושם עליו לנווט בין השמרנות הדתית לבין הרוח הליברלית שבמושבה, ואנחנו רואים שהיו דברים מעולם.

גדליה גל: סבו מצד אביו, שמואל קופמן, הקים באנגליה את אגודת אחוזת לונדון לגאולת קרקעות בארץ-ישראל, ובעלותו ארצה – מקים את המושבה כרכור.

גדליה גל: אביו, אליעזר קופמן, מראשוני העוסקים במסחר בין-לאומי, ובשנת 1927 מקים עסק ביפו.

גדליה גל: אלה המקורות שמהם ינק חיים, אלה היסודות שכיוונו את חייו, פעילותו ומאבקיו.

גדליה גל: למעטים מאתנו רקע שכזה.

גדליה גל: חיים, זיכרונו לברכה, היה פעיל מאוד בוועדת הכספים.

גדליה גל: דעתו נשמעה.

גדליה גל: ניסיונו בעסקים, גישתו הליברלית, מלחמתו לפתיחות במשק מקבלים ביטוי בדיונים, בהחלטות ובמעשה החקיקה.

גדליה גל: מפעלו האחרון בוועדת הכספים – חקיקת חוק המיזוגים, מעשה חקיקה שכולו שלו.

גדליה גל: חוק חשוב, המאפשר למפעלים להתמזג.

גדליה גל: זו פעולה הכרחית בעולם העסקי, שהתחרות בו הולכת וגוברת, וההתמזגות היא לעתים תנאי קיומי, תנאי להישרדות.

גדליה גל: בחקיקה הזו השקיע חיים עבודה רבה, ישיבות רבות, שמיעת משלחות אין-ספור, בסבלנות, באורך רוח וביסודיות, והוציא מתחת ידיו חוק חשוב וטוב.

גדליה גל: חיים היה מאותם חברים בבית הזה שהיה ניתן לסמוך עליהם, ומה שהבטיח קיים.

גדליה גל: היינו אתו ועם חנה רעייתו בשעותיו הקשות, כאשר המחלה חובטת בו ללא רחם.

גדליה גל: וחיים נחוש לנצח, אופטימי ללא תקנה וממשיך לרקום תוכניותיו עד יומו האחרון, חולם אף על בית בכפר מוקף עצים ומטעים, ולידו חנה, מלווה נאמנה, במאור פנים ובשקט המיוחד שלה.

גדליה גל: אף שלא אמר לי מעולם, חשתי שברקע הוויכוחים והמאבקים שבינינו היה, בצד הרצון להשפיע על דמותה של המדינה, גם הצורך לתת לזרם שממנו בא את המקום הראוי במסכת הנפלאה של גאולת הארץ.

גדליה גל: ואומנם בדפי ההיסטוריה חלקם יתפוס מקום ראוי יחד עם האחרים.

גדליה גל: היה זה רק טבעי שחיים היה שותף בשנתיים האחרונות למפגשים שקיימנו, חברים מהליכוד ומהעבודה, ברצון לאתר את המשותף והמאחד ולהיות גשר לעת הצורך.

גדליה גל: חיים קופמן, זיכרונו לברכה, יחסר לנו מאוד.

גדליה גל: יהי זכרו ברוך.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת גדליה גל.

שבח וייס: יהי זכרו של חיים קופמן ברוך.

שבח וייס: אנחנו יוצאים להפסקה קצרה מאוד של כשלוש דקות.

שבח וייס: ניפגש בעוד כשלוש דקות.

שבח וייס: (הישיבה נפסקה בשעה 14:25 ונתחדשה בשעה 14:27.

שבח וייס: )

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מחדשים את הישיבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, החיים הפרלמנטריים נמשכים ואנו נמלא את שורותינו.

שבח וייס: אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם פטירתו של חבר הכנסת חיים קופמן, זיכרונו לברכה, יבוא במקומו חבר הכנסת יוסף אחימאיר מרשימת סיעת הליכוד.

שבח וייס: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת יוסף אחימאיר לעלות לדוכן.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף אחימאיר, אקרא עתה לפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תואיל להשיב: מתחייב אני.

שבח וייס: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

יוסף אחימאיר: מתחייב אני.

שבח וייס: בשעה טובה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מברך את חבר הכנסת יוסי-יוסף אחימאיר.

שבח וייס: זה התלמיד השביעי שלי בכנסת הזאת.

שבח וייס: כשהייתי מורה, הוא היה סטודנט שלי.

שבח וייס: יש לי פה שני מורים ושבעה תלמידים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בסדר-היום של הכינוס המיוחד שלנו.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת:

ש' יעקבסון: החלטות ועדת האתיקה בעניין הצהרות חברי הכנסת על הכנסותיהם מעסק או מעיסוק נוסף ובעניין היעדרות מישיבות הכנסת בכנס החורף התשנ"ה.

ש' יעקבסון: תודה.

שבח וייס: תודה למזכיר הכנסת.

שבח וייס: רבותי חברי הבית, על-פי דרישות אחדות של 30 חברי כנסת, יש לנו ארבעה נושאים על סדר-היום.

שבח וייס: אף שלפי התקנון אלה נחשבות ככל הנראה הצעות דחופות, ולכל דובר יש שלוש דקות, החלטתי הפעם, על דעתי, מכיוון שיש לנו רק ארבע הצעות וזה כינוס מיוחד, להתייחס אליהן לעניין זה כרגילות, וכל דובר יקבל עשר דקות.

שבח וייס: אני אביא את הנושא לוועדת הכנסת, לפני יושב-ראש ועדת הכנסת, בקרוב, הוא אתנו כאן, חבר הכנסת חגי מירום.

שבח וייס: אנחנו נלבן את הסוגיה כדי לקבוע כללים מדויקים.

מיכאל איתן: מתי?

שבח וייס: בקרוב.

מיכאל איתן: מה זאת אומרת בקרוב?

מיכאל איתן: בתום הפגרה?

שבח וייס: לא, אבל בוא נאמר לא כרגע.

שבח וייס: אני מבין שאתה קיווית שזה יהיה כרגע.

שבח וייס: רבותי, הסכם אוסלו ב' כפי שסוכם בין – כאן כתוב בין פרס לערפאת, בואו נאמר בין שר החוץ פרס לערפאת.

שבח וייס: זו הצעה של סיעת הליכוד.

שבח וייס: יציג אותה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

שבח וייס: בבקשה, אדוני.

שבח וייס: אחריו הנושא הבא, אציג אותו בבוא הזמן.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, אנחנו ביקשנו את הכינוס המיוחד של כנסת ישראל בפגרה, משום שעומדים בפנינו נושא גורלי והכרעה גורלית ביחס לעתיד חבלי המולדת של יהודה ושומרון ועתיד המדינה כולה.

בנימין נתניהו: מה הוא ההסדר לגבי שטחי יהודה ושומרון שרבים מאזרחי המדינה היו מצפים מראש ממשלתם להביא בפניהם?

בנימין נתניהו: הם היו רוצים הסדר שיחזק את הביטחון ולא יחליש אותו; שישאיר חופש פעולה מלא לצה"ל להילחם בטרור בכל מקום ולא יכבול את ידיו.

בנימין נתניהו: הם היו רוצים הסדר שישאיר את אדמות המדינה, אותן אדמות שהובטחו עוד בתקופת המנדט להתיישבות יהודית צפופה, הסדר שישאיר את אדמות המדינה הללו שהובטחו לעם היהודי בידיים יהודיות; והסדר שישאיר את השליטה במים שאין חיים בלעדיהם, בידינו.

בנימין נתניהו: כלומר, הם היו רוצים הסדר שנותן לתושבים הערבים של יהודה ושומרון מינהל עצמי או אוטונומיה, אבל משאיר את שלושת המרכיבים החיוניים הללו – ביטחון, אדמה ומים – בידינו.

בנימין נתניהו: אלה ההבדלים בין אוטונומיה לבין מדינה, אלה ההבדלים בין הדרך שלנו ובין דרכה של ממשלת רבין.

בנימין נתניהו: אלה העקרונות שהנחו אותנו בקמפ-דייוויד ובמדריד, ואלה העקרונות שינחו אותנו כשנחזור להנהיג את המדינה.

בנימין נתניהו: אבל, כאמור, זו אינה דרכה של ממשלת רבין, ועל כן מתנהל עתה ויכוח גורלי בעם.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר, שבוויכוח הזה מנסה הממשלה לכפות את דעתה על העם בישראל, בלי שקיבלה את אישורו למדיניותה ולהכרעותיה.

בנימין נתניהו: יותר מזה, מדיניותם של הממשלה ושל ראש הממשלה סותרת לחלוטין הבטחות מפורשות שנתן מר רבין לממשלה ולציבור בערב הבחירות.

בנימין נתניהו: שהרי מה הבטיח מר רבין, המועמד לראשות הממשלה יצחק רבין, לבוחרים?

בנימין נתניהו: – הוא הבטיח שלא ידבר עם אש"ף.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, הוא הבטיח זאת לא רק ערב הבחירות ובמהלך הבחירות, הוא הבטיח זאת גם לאחר הבחירות.

בנימין נתניהו: למשל, ב-11 באוגוסט 1993 הוא אמר: "ישראל לא תשנה את מדיניותה ולא תקיים משא-ומתן ישיר עם אש"ף גם בעתיד".

בנימין נתניהו: כך הוא התחייב לפני הבחירות, תוך כדי הבחירות, אחרי הבחירות.

בנימין נתניהו: אגב, באותו זמן הם כבר ניהלו משא-ומתן סודי, אבל זה עניין אחר.

עבד-אלוהב דראושה: ומה עשה בגין בהסכמי קמפ-דייוויד?

אלי גולדשמידט: אתם ניהלתם משא-ומתן עם אש"ף.

בנימין נתניהו: הוא הבטיח הבטחה שנייה.

בנימין נתניהו: הוא הבטיח שלא יקבע שום עובדות טריטוריאליות בקדנציה הנוכחית.

בנימין נתניהו: במהלך מערכת הבחירות, המועמד יצחק רבין הופיע בתשדירים רבים, ובאלה אמר בקולו: "לא אקבע עובדות טריטוריאליות בקדנציה הנוכחית".

בנימין נתניהו: והבטחה שלישית – הוא הבטיח שהוא לא יקים מדינה פלשתינית.

בנימין נתניהו: לפני הבחירות, ערב הבחירות, באוגוסט 1993, ונדמה לי אפילו שהוא חזר על ההבטחה הזאת בקול רפה גם היום.

בנימין נתניהו: אבל מה עושה יצחק רבין בפועל?

בנימין נתניהו: הבטחה ראשונה – לא לדבר עם אש"ף.

בנימין נתניהו: לא לדבר אתו?

בנימין נתניהו: לא רק שהוא מדבר אתו, הוא מדבר אתו והופך אותו לפרטנר שלו.

בנימין נתניהו: רבין ופרס הופכים את ערפאת לאיזה גורם מרכזי במדיניות, לא האזורית אלא העולמית.

בנימין נתניהו: נותנים לו את הכוח הבין-לאומי שבאמצעותו הוא מגייס חלקים נרחבים מהעולם נגד אחיזתנו ביהודה ושומרון, נגד אחיזתנו בירושלים.

בנימין נתניהו: לא מדברים אתו?

עבד-אלוהב דראושה: ועם מי אתה רוצה לדבר?

עבד-אלוהב דראושה: עם איזה פלשתינים אתה רוצה לדבר?

אברהם כץ-עוז: – – –

בנימין נתניהו: אין יום שהם לא מדברים אתו.

בנימין נתניהו: אין יום שהם לא שואלים אותו להסכמתו לצעד זה או אחר.

בנימין נתניהו: איפה הם לא מדברים אתו?

בנימין נתניהו: הם מדברים אתו בזיכרון-יעקב, הם מדברים אתו בטאבה, הם מדברים אתו באילת, הם מדברים אתו בעזה, הם הולכים לרומא, הם הולכים לוושינגטון.

בנימין נתניהו: לאן הם לא הולכים?

בנימין נתניהו: רק לדבר אתו, שיגיד להם מה הוא רוצה.

בנימין נתניהו: זאת ההבטחה הראשונה – לא לדבר עם אש"ף.

יורם לס: מי ישב בועידה במדריד?

יורם לס: אתם ישבתם בחדר אחד – – –

אברהם כץ-עוז: מניית הבכורה היא שלכם – – –

יורם לס: אתה אישית ישבת שם.

סאלח טריף: חברי הכנסת, אני מבקש לא להפריע.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, למפלגה שיוזמה סתימת פיות והציעה להעמיד את יושב-ראש האופוזיציה למשפט אני יכול להגיד: לא נעמוד למשפט, לא תסתמו פיות, אנחנו נמשיך לדבר מהבמה הזאת.

בנימין נתניהו: אז אנא, שבו בשקט ותשמעו, ואחר כך תדברו אתם.

בנימין נתניהו: הבטחה שנייה – מר רבין התחייב שלא לקבוע עובדות טריטוריאליות.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול, אולי אתה תסביר לנו, אדוני שר החוץ, מה זה למסור שטחים שלמים לאש"ף, לתת לו שלטון בלעדי מדיני וצבאי בתוך השטחים הללו, להוציא את צה"ל?

בנימין נתניהו: מה זה למסור את שכם ואת ג'נין, את טול-כרם ואת קלקיליה, את בית-לחם ואת רמאללה, אם לא לקבוע עובדות טריטוריאליות?

אלי גולדשמידט: כל זה כתוב בקמפ-דייוויד.

אברהם כץ-עוז: אתם הורדתם יישובים.

אברהם כץ-עוז: היחידים שהורידו יישובים הייתם אתם.

אלי גולדשמידט: כל זה מופיע בקמפ-דייוויד.

יהושע מצא: ברוך הבא, חבר הכנסת כ"ץ-עוז.

יהושע מצא: ברוך מחיה המתים.

סאלח טריף: אני מבקש מכם, הערת ביניים, קריאת ביניים, אבל אני מבקש להפסיק.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד, שלא רק שהממשלה קובעת עובדות טריטוריאליות, היא עושה דבר שראיתי רק במקרים קיצוניים.

חגי מירום: האם יש משהו חדש בדבריך?

חגי מירום: הרי יצאנו גם מעזה, מה החידוש?

דוד מנע: אתה מלך החידושים.

בנימין נתניהו: הרי אתה רוצה להכניס את ראש האופוזיציה לכלא, חבר הכנסת מירום.

בנימין נתניהו: אז שב בשקט, תן לדבר.

בנימין נתניהו: תן לי ליהנות מרגעי החופש האחרונים שלי.

סאלח טריף: חבר הכנסת מירום, אני מבקש.

סאלח טריף: חברי הכנסת מנע ומירום.

סאלח טריף: חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חגי מירום: הוא אסף פה את כל הכנסת וחשבנו שנשמע משהו חדש.

סאלח טריף: בסדר, ההערות הושמעו.

אלי גולדשמידט: – – –

בנימין נתניהו: לא רק שהם קובעים עובדות טריטוריאליות, הם גם קובעים עובדות טריטוריאליות מסוג מסוים.

בנימין נתניהו: הם קובעים, שצה"ל לא יוכל להיכנס, שישראל לא תוכל להיכנס אפילו כדי לרדוף אחרי מחבלים, לא יוכלו להיכנס יהודים ולשבת ולגור באותם מחוזות שהם מפנים.

בנימין נתניהו: אני מוכרח להגיד שאת הדבר הזה לקבוע – –

קריאות: – – –

סאלח טריף: אני מבקש, חברים.

בנימין נתניהו: – – שבמולדת היהודית יקבעו כך, על-ידי ממשלה יהודית, זו קביעת עובדה טריטוריאלית מהסוג הגרוע ביותר.

יורם לס: – – –

יגאל ביבי: – – –

יורם לס: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת לס, אני מבקש.

סאלח טריף: חבר הכנסת לס, אני מבקש שקט.

יורם לס: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת לס, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד מנע: – – –

לימור לבנת: – – –

יהושע מצא: – – –

צחי הנגבי: – – –

סאלח טריף: חברי הכנסת, אני מבקש, תנו לי.

סאלח טריף: חבר הכנסת הנגבי, תירגע.

צחי הנגבי: – – –

אברהם כץ-עוז: כשמפריעים לראש האופוזיציה – – –

סאלח טריף: עכשיו אל תפריע.

צחי הנגבי: תזרוק אותו החוצה.

סאלח טריף: חברי הכנסת כ"ץ-עוז והנגבי, אני קורא אתכם לסדר פעם ראשונה.

אברהם כץ-עוז: – – –

סאלח טריף: קראתי אותך לסדר, חבר הכנסת כ"ץ-עוז.

סאלח טריף: אני מבקש.

דוד צוקר: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת צוקר, להקשיב.

סאלח טריף: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: וההתחייבות השלישית שנתן ראש הממשלה – לא להקים מדינה פלשתינית.

בנימין נתניהו: אני שואל את עצמי: את מי אתם חושבים שאתם מרמים – את העם, את עצמכם?

בנימין נתניהו: כשאתם מפנים את צה"ל מן הערים; כשאתם משליטים את הצבא של אש"ף בכל השטח הכפרי; כשאתם מכניסים לשם גם את ה"פקחים" – כך שמעתי שראש הממשלה מכנה אותם היום – של ג'יבריל רג'וב; כשאתם מעבירים את השליטה של אש"ף מטרים ספורים מעבר לגדר בכפר-סבא ומטרים ספורים ליד הבית האחרון של גילה ורמות והבתים הראשונים באזור בית-ליד – אתם חושבים שמישהו כאן בעם מאמין לכם שאתם אינכם מקימים מדינה פלשתינית בקווי 1967?

בנימין נתניהו: איפה קלקיליה וטול-כרם, על גב ההר?

דוד צוקר: – – –

בנימין נתניהו: אז אתם יכולים אולי להגיד שאתם מקיימים את ההבטחות שלכם, אבל כל אחת מההבטחות הללו ראש הממשלה נתן אותן, ראש הממשלה, המועמד יצחק רבין נבחר על סך ההבטחות הללו, קיבל את המנדט על סמך ההנחה שהוא יכבד את ההבטחות הללו – –

תמר גוז'נסקי: – – –

בנימין נתניהו: – – וראש הממשלה מפר את כל ההבטחות שנתן.

בנימין נתניהו: את כל ההתחייבויות שהוא נתן הוא מבטל.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, אני מבקש.

עבד-אלוהב דראושה: כל הזמן אתה משמיע ביקורת ודברי גנאי.

עבד-אלוהב דראושה: אין לך מה להציע חוץ מביקורת ודברי גנאי.

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, די.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, מספיק.

עבד-אלוהב דראושה: מה הוא מציע?

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, אני מבקש ממך.

עבד-אלוהב דראושה: מה הוא מציע?

סאלח טריף: בסדר, השמעת את דבריך, שמענו, תודה רבה לך.

עבד-אלוהב דראושה: כל הזמן – – –

סאלח טריף: תודה לך, שלום.

עבד-אלוהב דראושה: הוא לא מציע שום דבר.

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, שקט.

חגי מירום: יש לך משהו חדש?

חגי מירום: יש לך איזה מסמך?

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: חברת הכנסת לבנת.

סאלח טריף: נו, מה יהיה?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: אולי אתם באמת תעזרו לו להפריע.

יהושע מצא: – – –

סאלח טריף: חברי הכנסת לבנת ומצא.

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, אני מבקש ממך.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני יודע שראש הממשלה לא רצה את הדיון הזה, גם לא רצה להביא לכנסת את ההסכם הזה שהוא טרח להביא לממשלה.

בנימין נתניהו: הוא איננו רוצה שיהיה דיון בזה.

בנימין נתניהו: הסיעה שלו איננה רוצה, סיעת סתימת הפיות מנסה לסתום כאן את הפיות, אבל דבר אחד אתה, כיושב-ראש, צריך לעשות, וזה לפעול כיושב-ראש ולאפשר דיון פתוח, גלוי, בנושאים הללו.

בנימין נתניהו: אנא פעל כיושב-ראש.

סאלח טריף: סליחה, אדוני, אתה אל תיתן לי ציונים ואל תיתן לי הוראות.

סאלח טריף: אני פועל פה, והכנסת די רגועה עכשיו.

סאלח טריף: אז אני מבקש ממך, ציונים אל תיתן לי.

בנימין נתניהו: אתה רגוע.

סאלח טריף: ציונים אל תיתן לי.

סאלח טריף: אני את הישיבה יודע לנהל.

סאלח טריף: כל אחד יעשה את שלו.

לימור לבנת: – – –

דוד מנע: – – –

סאלח טריף: אני מבקש ממך.

סאלח טריף: אל תעזרו לי.

אלי גולדשמידט: – – –

סאלח טריף: אני שמעתי את ראש הממשלה כשעמד כאן, ולא היה שקט כל כך כמו עכשיו.

סאלח טריף: אני מבקש.

דוד צוקר: משעמם.

סאלח טריף: משעמם?

סאלח טריף: אז תצא, בבקשה.

סאלח טריף: יש לך אפשרות לצאת.

חגי מירום: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת מירום.

סאלח טריף: בבקשה, חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: כל המדיניות של הממשלה הזאת מבוססת על הונאה ועל גנבת דעת, ועל כן אין להתפלא על שהעם – שאת דעתו מנסים לגנוב, שרואה היטב את הכוונות שלכם, שמבין היטב לאן אתם מוליכים אותו – אין להתפלא על כך שהוא מזדעזע, הוא זועם, הוא מתקומם.

אלי גולדשמידט: מי זה העם?

בנימין נתניהו: ואכן הזעקה הזאת מובנת, כי לא קיבלתם מנדט לעשות את מה שאתם עושים.

אלי גולדשמידט: מי זה העם?

בנימין נתניהו: וככל שתמשיכו בדרך הזאת, תגבירו ותעמיקו את הקרע בעם.

סאלח טריף: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אלי גולדשמידט: – – –

סאלח טריף: פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר, חבר הכנסת גולדשמידט.

דוד צוקר: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת צוקר, גם אתה.

אלי גולדשמידט: – – – זה העם?

אלי גולדשמידט: איפה העם שלך?

סאלח טריף: חבר הכנסת גולדשמידט, קראתי אותך לסדר.

חנן פורת: – – –

לימור לבנת: – – –

צחי הנגבי: תקרא לשבח וייס.

סאלח טריף: אני אקרא לך, כדאי שתירגע.

צחי הנגבי: תקרא לשבח וייס.

סאלח טריף: אני אקרא לך.

סאלח טריף: כן, אדוני.

בנימין נתניהו: ככל שתעמיקו, ככל שתמשיכו בדרך הזאת, תגבירו את הקרע בעם, תרחיבו אותו ותביאו בסופו של דבר למצב שאיש מאתנו לא יכול בוודאי לרצות אותו.

בנימין נתניהו: אני קורא לאחינו המתיישבים ביהודה ושומרון ולהמונים-המונים בעם הזה שמתנגדים לדרך האסון שאליה מובילה אותם הממשלה הזאת, אני קורא להם למחות בדרך המקובלת, החוקית והלגיטימית; אני קורא להם אפילו להתאפק, כי אחינו המתיישבים מופקרים, חייהם מופקרים וחיי ילדיהם מופקרים על-ידי הממשלה הזאת.

בנימין נתניהו: אבל אני אומר לראש הממשלה: אתה לא יכול להמשיך, ואין לך ברירה אלא להביא את הדבר הזה להכרעת העם.

בנימין נתניהו: רק העם יכול להיות הפוסק האחרון בהסכם כזה שיקבע את גורלו, את עתידו ואת עצם קיומו.

בנימין נתניהו: אבל קודם כול עליכם להביא את ההסכם השלם בפני הבית הזה, כלומר, את ההסכמים על המים, על אדמות המדינה, על הביטחון, על המקומות הקדושים.

בנימין נתניהו: ואני אומר "ההסכמים", אדוני שר החוץ, כי אני מתכוון גם להסכמים הגלויים וגם להסכמים החסויים, ואני נאלץ להגיד זאת משום שכבר התנסינו עם הממשלה הזאת שהסתירה מסמכים, הסתירה את ההתחייבות שנתנה לאש"ף לשמר את מוסדותיו בירושלים.

יורם לס: תוציא מסמך.

בנימין נתניהו: היא הסתירה את מסמך ההבנות עם סוריה ואמרה שאיננו קיים, הסתירה והסתירה, אבל כאן עליכם לחשוף ולעמוד בפני משפט העם.

בנימין טמקין: – – –

דוד צוקר: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת צוקר.

סאלח טריף: תנו לו לדבר, אני מבקש מכם.

דוד צוקר: – – –

סאלח טריף: אתם לא תנאמו משם, לא אתה ולא חבר הכנסת טמקין.

בנימין טמקין: חשבתי שיש לו מסמך.

סאלח טריף: עכשיו לא תורכם.

דוד צוקר: אנחנו רוצים מסמך.

דוד צוקר: שייתן לנו איזה מסמך.

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: אבל הוא יגיד את מה שהוא רוצה להגיד, ואתה תשמע.

לימור לבנת: – – – איך אתם לא מתביישים?

רון נחמן: – – –

סאלח טריף: חברת הכנסת לבנת.

סאלח טריף: חברי הכנסת, אני אוציא מהאולם.

סאלח טריף: אני מבקש.

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: חברת הכנסת לבנת, אני קורא אותך לסדר.

לימור לבנת: – – – ממש בדיחה.

דוד מנע: הם מפריעים בלי הפסקה, ואותנו אתה קורא לסדר.

סאלח טריף: חברת הכנסת לבנת, אני מבקש ממך.

סאלח טריף: את מפריעה עכשיו את יודעת למי, לא לי.

סאלח טריף: אז תשתקי.

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: אני מבקש שתשתקי עכשיו.

דוד מנע: הם מפריעים כל הזמן, ואתה קורא אותנו לסדר.

סאלח טריף: אתם לא יכולים גם להפריע.

סאלח טריף: יש קריאות ביניים, ואתם יודעים זאת, ואתם מכירים את כללי המשחק.

סאלח טריף: כשזה מוגזם, אנחנו עוצרים – – –

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: אני מבקש.

יהושע מצא: תוסיף לו עשר דקות.

אלי גולדשמידט: אין לו מה להגיד עוד.

סאלח טריף: חבר הכנסת גולדשמידט – – –

יעקב שמאי: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת שמאי, חבר הכנסת שמאי, כל זמן שלא תשתקו, לא נתחיל.

דוד מנע: לא שמעת – – –

סאלח טריף: אני מבקש ממך, תירגע.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני מבין את העצבנות בספסלי הקואליציה.

בנימין נתניהו: אני גם מבין את החרדה, החשש של ראש הממשלה, שנאלץ, תחת חוות דעת של יועץ משפטי, להביא את ההסכם הזה, כי אפילו פה בכנסת, במקום שאתם בקושי מסוגלים לגייס רוב, אם תגייסו אותו זה יהיה באמצעות נאמני אש"ף וה"מיצובישי" של גולדפרב.

בנימין נתניהו: זה מה שיש לכם פה.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא מתבייש כשאתה אומר את זה?

בנימין נתניהו: לא, אני לא מתבייש.

בנימין נתניהו: אתה צריך להתבייש.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה פלד: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, קראתי אותך לסדר.

משה פלד: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת פלד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד מנע: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, תירגע.

דוד מנע: בסקטור הערבי מאמינים לנו – – –

משה פלד: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת דראושה, קראתי אותך לסדר פעמיים.

משה פלד: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת פלד, קראתי אותך לסדר.

סאלח טריף: שב בשקט, בבקשה.

משה פלד: – – –

סאלח טריף: שב בשקט, תירגע.

סאלח טריף: אני מבקש ממך.

סאלח טריף: אולי תשב בשקט?

משה פלד: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת פלד וחבר הכנסת דראושה, אני אוציא אתכם מהאולם.

משה פלד: אתה שמעת?

סאלח טריף: אני לא רוצה לשמוע לא אותך ולא אותו עכשיו.

סאלח טריף: אני מבקש שתירגע.

משה פלד: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת פלד, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

משה פלד: סלח לי מאוד.

סאלח טריף: תסלח לי, תירגע ותשב.

דוד מנע: הוא קרא לו פאשיסט.

סאלח טריף: חבר הכנסת פלד, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

סאלח טריף: צא החוצה.

משה פלד: אתה שמעת מה הוא אמר?

סאלח טריף: לא שמעתי.

סאלח טריף: תצא החוצה, בבקשה.

דוד מנע: הוא קרא לו פאשיסט, ואתה מוציא אותו.

סאלח טריף: בבקשה, לצאת החוצה עכשיו.

משה פלד: הוא קורא לי פאשיסט, ואתה מוציא אותי מהאולם?

סאלח טריף: לא שמעתי מה הוא אמר לך.

סאלח טריף: תירגע.

סאלח טריף: אני מבקש שתצא החוצה עכשיו.

צחי הנגבי: אתה מוכן לקרוא לשבח וייס?

סאלח טריף: סליחה, אני קורא לך לשבת במקומך בשקט.

רון נחמן: אנחנו רוצים יושבת-ראש.

סאלח טריף: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני מדבר ארבע וחצי דקות נטו.

סאלח טריף: אדוני, דבר.

סאלח טריף: עוד לא עצרתי את השעון.

בנימין נתניהו: אני לא כל כך נהנה מההבדל בין הנטו ובין הברוטו.

בנימין נתניהו: נדמה לי שהאחריות לשמירת איזון מתאים ביניהם היא של היושב-ראש, ואני מבקש ממך לשמור על איזון מתאים.

סאלח טריף: היושב-ראש משתדל בכל כוחו להשתיק חברים גם בסיעתך, אדוני, יושב-ראש האופוזיציה.

סאלח טריף: גם בסיעתך לא עוזרים לי.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, מה הם התנאים הראשוניים המינימליים שצריכים לעמוד לפני הציבור ביחס להסכמים שיובאו לפניו?

בנימין נתניהו: אני חושב שיש שני תנאים מינימליים כאלה.

בנימין נתניהו: הראשון הוא כנות הכוונות לשלום בצד הערבי.

בנימין נתניהו: זה תנאי הכרחי.

בנימין נתניהו: בלי כוונות כאלה אין מה להתקדם.

בנימין נתניהו: התנאי השני הוא, כמובן, הסדרי הביטחון, במקרה שהכוונות יוכחו כלא-כנות, או שבעל הכוונות יוחלף, מה שקורה חדשות לבקרים באזורנו.

בנימין נתניהו: ואכן, שני התנאים הללו התקיימו באותם שני הסכמים שהובאו לכנסת וזכו לרוב סוחף.

בנימין נתניהו: גם בהסכם השלום עם ירדן, גם בהסכם השלום עם מצרים ראינו שהמנהיגים – חוסיין במשך 20 שנה הוכיח שהוא שואף לשלום ורוצה שלום אמיתי בגבול השקט בינינו.

בנימין נתניהו: גם אנואר סאדאת שהתייצב בפני עמו ואמר, לא עוד מלחמה, no more war, לא עוד ג'יהאד –התנאי הזה התמלא בשניהם.

בנימין נתניהו: וכמובן, תנאי השלום גם הם מתקיימים כשאנחנו על הירדן.

בנימין נתניהו: מה שחשוב בעיני – מעל הירדן ברכסי השומרון, וכשיש שטח עצום של מדבר סיני, 200 ק"מ של עומק אסטרטגי שמפריד בינינו, פן יקרה משהו ביום מן הימים במצרים.

בנימין נתניהו: אבל בעוד שני התנאים הללו מתקיימים בהסכמים עם ירדן ועם מצרים, אף לא אחד מן התנאים הללו אינו מתקיים בהסכם עם אש"ף.

בנימין נתניהו: אדוני שר החוץ, אשאל אותך על כנות כוונותיו של ערפאת לשלום.

בנימין נתניהו: ערפאת אמר: השלום עבורנו הוא השמדת ישראל.

בנימין נתניהו: זאת הוא אמר ב-1980.

בנימין נתניהו: קודם הוא אמר זאת ב-1964.

בנימין נתניהו: אחר כך ב-1974 הוא אמר זאת, אבל בצירוף תוכנית השלבים.

בנימין נתניהו: חזר על כך ב-1984, חזר על כך גם ב-1994.

בנימין נתניהו: אני מוכרח להגיד – גם ב-1995.

בנימין נתניהו: מאז הסכם אוסלו ארבע פעמים הוא אומר: אני מיישם את תוכנית השלבים להשמדת ישראל.

בנימין נתניהו: כדי שלא יהיו אי-הבנות הוא אומר בפורומים שלו, בפיו, בקולו, בדמותו: אני מיישם עכשיו את הג'יהאד, אני מיישם עכשיו את הסכם חודייבה, את הסכם קורייש; זה ההסכם עם אותו שבט יהודי שמוחמד חיסל אותו אחרי הסכם שלום מדומה.

בנימין נתניהו: הוא מודיע לנו, הוא אומר לנו: זה הסכם פיקטיבי, זה הסכם שאפר אותו, זה הסכם שנועד להשמדה ולא לשלום.

בנימין נתניהו: ושומע שר החוץ, שומע את הדברים, ויש לך תגובה מיידית: זה מזויף, זה מזויף.

בנימין נתניהו: דברים מזויפים.

שמעון פרס: לא אמרתי דבר כזה.

בנימין נתניהו: תיכף תגיד לנו מה אמרת.

בנימין נתניהו: גם את זה תשנה בוודאי.

שמעון פרס: קודם תדייק אתה.

שמעון פרס: לא אמרתי דבר כזה.

צחי הנגבי: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת הנגבי, אל תפריע.

בנימין נתניהו: והנה באות ההוכחות בקולו של ערפאת.

בנימין נתניהו: ערפאת אומר: אלה דברים שאמרתי.

בנימין נתניהו: ואז שמעתי אותך אומר דבר אחר, אדוני שר החוץ, תגיד לי אם טעיתי גם כאן.

בנימין נתניהו: אתה אומר – – –

שמעון פרס: לא שמעת אותי גם קודם אומר דבר כזה.

בנימין נתניהו: תגיד לי – אומרים לי שאמרת, אני לא כותב את הנאומים של ערפאת.

בנימין נתניהו: זה נכון.

בנימין נתניהו: אתה לא כותב את הנאומים שלו, אתה רק מתעלם מהנאומים שלו.

בנימין נתניהו: הם לא מעניינים אותך.

עוזי לנדאו: הוא אמר שזה זיוף.

עוזי לנדאו: שר החוץ, אתה אמרת שזה זיוף.

שמעון פרס: אתה מעליל.

סאלח טריף: חבר הכנסת לנדאו, אל תפריע.

עוזי לנדאו: – – – שלחת את שחל.

סאלח טריף: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר.

עוזי לנדאו: אחרי שתקרא את גולדשמידט ואת חגי מירום תקרא גם אותי.

סאלח טריף: חבר הכנסת לנדאו, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

סאלח טריף: אני מבקש ממך.

זאב בנימין בגין: שר החוץ אמר, שיש סברה שהקלטות האלה מזויפות, והסברה נבדקת בארצות-הברית ובישראל.

שמעון פרס: לא אמרתי שהקלטות מזויפות.

שמעון פרס: אמרתי שיש הסבורים בארצות-הברית.

שמעון פרס: זה מה שנאמר לי על-ידם.

זאב בנימין בגין: – – – –

לימור לבנת: – – –

יהושע מצא: – – –

סאלח טריף: חברי הכנסת מצא, בגין, לבנת.

עוזי לנדאו: מה אמרת בעניין המסמך ששלחת לערפאת בעניין ירושלים?

שמעון פרס: אתה מעליל.

סאלח טריף: חבר הכנסת לנדאו – – –

עוזי לנדאו: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת פת, אולי תרגיע אותו?

סאלח טריף: מספיק.

סאלח טריף: אי-אפשר.

סאלח טריף: יש פה דובר.

סאלח טריף: הוא ראש סיעתך.

סאלח טריף: זה לא יכול להיות.

צחי הנגבי: הוא אמר שעשו את המסמך במצודת-זאב.

סאלח טריף: אני מבקש שקט.

צחי הנגבי: – – –

סאלח טריף: תפסיקו להפריע.

סאלח טריף: אתם מפריעים ליושב-ראש האופוזיציה.

סאלח טריף: אני מבקש.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני חייב להתנצל בפני שר החוץ.

בנימין נתניהו: שר החוץ לא אמר שזה מזויף, אלא שיש סברה שזה מזויף.

בנימין נתניהו: ואכן התיקון חשוב מאוד.

שמעון פרס: תתנצל פעם שנייה.

בנימין נתניהו: סליחה, הוא אמר שבארצות-הברית יש סברה שזה מזויף.

שמעון פרס: תצטדק פעם שלישית.

בנימין נתניהו: פעם רביעית עבורך.

בנימין נתניהו: עבורך פעם חמישית.

בנימין נתניהו: לעזור לך לצאת אני מוכן פעם עשירית אפילו.

לימור לבנת: – – –

סאלח טריף: חברת הכנסת לבנת.

יהושע מצא: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת מצא, מספיק.

סאלח טריף: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: איש יחסי הציבור של אש"ף בממשלת ישראל.

סאלח טריף: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה; פעם שנייה בצער.

בנימין נתניהו: ובכן, אדוני שר החוץ, כשהתברר לך שזה לא מזויף, כשהתברר לך שהדברים יצאו מפיו של ערפאת, ולא פעם אחת אלא כמה פעמים, אני רוצה לשאול אותך: מה עשית?

אברהם כץ-עוז: הוא חיפש אותך ולא היית.

בנימין נתניהו: עצרת את המשא-ומתן?

בנימין נתניהו: דרשת כיבוד של תנאי יסודי בהסכם?

בנימין נתניהו: דרשת איזה תיקון של הפרה יסודית מרכזית בהסכם קהיר, בהסכם אוסלו?

בנימין נתניהו: הרי ערפאת התחייב לפעול נגד כל המסיתים, נגד כל אלה שמלבים את הרצח.

בנימין נתניהו: זה אותו ערפאת שדיבר על החללים, על הקורבנות, על הג'יהאד.

בנימין נתניהו: מה עשית כששמעת את הדברים האלה?

בנימין נתניהו: הפסקת?

בנימין נתניהו: הדבר שעשית הוא ההיפך הגמור – רצת קדימה.

בנימין נתניהו: רצת לעזה.

בנימין נתניהו: רצת בשליחותו או יחד עם ראש הממשלה, ומהר מהר הבאתם את ההסכם–לא-הסכם הזה לכנסת ולממשלה במטרה להמשיך להמשיך, כי אתכם הרי לא מעניינות העובדות.

בנימין נתניהו: פעם המשלתי אתכם לשלושת הקופים שאוטמים את אוזניהם כדי לא לשמוע ואוטמים את עיניהם כדי לא לראות.

בנימין נתניהו: זה נכון חלקית, כי בוודאי אינכם אוטמים את פיכם.

בנימין נתניהו: הרי אתם כל הזמן מסנגרים עליהם.

בנימין נתניהו: כל הזמן.

בנימין נתניהו: אצלכם לערפאת יש אשראי בלתי מוגבל.

בנימין נתניהו: לא חשוב מה הוא עושה, לא חשוב מה הוא מפר – להמשיך.

בנימין נתניהו: זה לגבי הכוונות שלו.

בנימין נתניהו: עכשיו לגבי הסדרי הביטחון, התנאי השני.

בנימין נתניהו: 156 ישראלים שילמו בחייהם מאז הסכם אוסלו, ההסכם שהיה אמור להביא לסיומו של הטרור.

בנימין נתניהו: אתם אומרים: עכשיו כבר אין טרור.

בנימין נתניהו: אני שומע את שר החוץ אומר: אין טרור בעזה.

בנימין נתניהו: אמרתי שיש טרור בעזה?

בנימין נתניהו: אין יהודים בעזה.

בנימין נתניהו: אבל יוצא טרור מעזה וגם מיריחו; ערי מקלט שאתם הקמתם.

בנימין נתניהו: ערפאת אינו נוקף אצבע.

בנימין נתניהו: בניגוד לכל ההתחייבויות שלו – לא פירק את ה"חמאס".

בנימין נתניהו: לא מסגירים את הרוצחים שאתם מבקשים.

בנימין נתניהו: לא שיתק את מפקדות ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", שממשיכות ללבות ולהסית.

בנימין נתניהו: הרי הוא עצמו מלבה ומסית.

בנימין נתניהו: ועכשיו אתם ממשיכים, אתם עומדים לשחרר עוד אלפי מרצחים.

בנימין נתניהו: אין דבר שמעודד טרוריסטים יותר משחרור מהכלא לאחר שרצחו.

בנימין נתניהו: ואתם הולכים להוסיף שם צבא מחבלים.

בנימין נתניהו: בסך הכול 30,000 מחבלים.

בנימין נתניהו: אגב, אתם עושים דבר שלא היה בתולדות הסכסוך הישראלי-הערבי.

בנימין נתניהו: לערביי ארץ-ישראל, לערבים הפלשתינים לא היה צבא מעולם.

בנימין נתניהו: היו להם כנופיות.

בנימין נתניהו: זו הפעם הראשונה שאתם נותנים לגורם המיליטנטי ביותר, האויב הנחוש ביותר – אתם עומדים לתת לו צבא.

בנימין נתניהו: אתם מציבים את הצבא הזה בפרברי ירושלים ותל-אביב.

בנימין נתניהו: מומחי הביטחון שלכם בצבא אומרים: אל תעשו זאת.

בנימין נתניהו: אלוף פיקוד המרכז אומר: אל תעשו זאת, לא אוכל להגן על המתיישבים.

בנימין נתניהו: חברי ממשלה שלכם, שהבאתם אותם כידענים וכבקיאים בביטחון, אומרים לכם: יש לנו בעיות עם זה.

בנימין נתניהו: ואתם, הדמוקרטים הגדולים, משתיקים אותם, כי אתם אינכם מעוניינים בעובדות.

בנימין נתניהו: אתם ממשיכים להביא לחוסר ביטחון.

בנימין נתניהו: אתם לא רוצים לשמוע את האמת.

בנימין נתניהו: אתה, אדוני שר החוץ, שבוי – ואני מוכרח להגיד ששבית, כנראה, גם את ראש הממשלה – בהזיות שלך על מזרח תיכון בלי גבולות.

בנימין נתניהו: אתה בהזיה הזאת מגמד את המדינה למדינה ננסית, שאיש לא יוכל להגן עליה.

בנימין נתניהו: בשביל מה באנו הנה, להתגודד פה באיזו גטו צר?

בנימין נתניהו: לוותר על חבלי המולדת?

בנימין נתניהו: הבעיה היהודית נפתרה?

בנימין נתניהו: הבעיה של מדינת ישראל נפתרה?

בנימין נתניהו: בעיית האנטישמיות נפתרה בעולם?

בנימין נתניהו: מיליוני יהודים צריכים לבוא הנה, לאן הם יבואו?

בנימין נתניהו: מה אתה משאיר לנו כאן?

בנימין נתניהו: הברירה פשוטה מאוד – – –

חגי מירום: מדינה ננסית – – –

דוד צוקר: מרחב מחיה.

סאלח טריף: אני מבקש.

סאלח טריף: חבר הכנסת מירום, דקה לסיום, לא להפריע.

יהושע מצא: בושה וחרפה.

בנימין נתניהו: הברירה, אדוני שר החוץ, היא פשוטה מאוד – להמשיך בדרך שלכם, להקים מדינת מחבלים, לחלק את ירושלים, להרהר על גורל המדינה ולקוות לטוב.

בנימין נתניהו: אשרי המאמין.

בנימין נתניהו: או ללכת בדרך שלנו, מינהל עצמי ולא מדינה, ביטחון בידי צה"ל ולא בידי המחבלים, אדמות המדינה והמים בידינו, השגת שלום מתוך עוצמה ולא סיכון המדינה על-ידי החלשתה.

בנימין נתניהו: ואת הברירה הזאת, את הבחירה הזאת, ראש הממשלה חייב להביא בפני העם.

בנימין נתניהו: אני אינני חושש מהכרעת העם.

בנימין נתניהו: אני מאמין בדרך שלי.

בנימין נתניהו: אני מאמין בה, אני יודע שזאת הדרך היחידה להשיג שלום אמיתי.

בנימין נתניהו: אם העם יחליט נגדה, לפחות אוכל להישיר מבט ולהגיד: עשיתי כל מה שביכולתי יחד עם חברי כדי להציל את המדינה.

בנימין נתניהו: אבל אני שואל את ראש הממשלה, וגם אותך, שר החוץ: ממה אתם פוחדים?

בנימין נתניהו: הרי אתם אומרים שאתם דמוקרטים.

בנימין נתניהו: אם אתם דמוקרטים, תביאו את הדבר בפני הציבור.

בנימין נתניהו: יחליטו לטובת

בנימין נתניהו: כם – אנחנו נכבד את ההחלטה.

בנימין נתניהו: יחליטו לטובתנו – תכבדו אתם.

בנימין נתניהו: ולכן, ללכת אל העם היא הדרך היחידה לקבוע את גורלנו, זאת הדרך היחידה למנוע קרע בעם, זאת הדרך היחידה לשמור על אחדותנו כאומה.

בנימין נתניהו: לכו אל העם.

סאלח טריף: תודה רבה לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

סאלח טריף: אנחנו ממשיכים.

סאלח טריף: השלכות של הסכם אוסלו ב' שנחתם עקרונית בטאבה – בשם סיעות מרצ והעבודה.

סאלח טריף: יציג את ההצעה חבר הכנסת רן כהן.

סאלח טריף: בבקשה.

סאלח טריף: אחרי כן ישיב שר החוץ על שתי ההצעות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, בלי להגזים אני רוצה לומר, שעל סף הסיכוי שמדינת ישראל תעבור מעידן המלחמות והטרור אל עידן השלום והביטחון אנחנו ניצבים בפני אירועים דרמטיים וקיצוניים, אולי גורליים ביותר, שיכולים להוביל את מדינת ישראל מעידן הדמוקרטיה לעידן האנרכיה.

רן כהן: הכנסת, אדוני היושב-ראש, ועמה המשטר הדמוקרטי, מאוימים על-ידי ארגונים פוליטיים קיצוניים בהשלטת אנרכיה, בחסימת קריית הממשלה והכנסת בשלטון של טרור פיזי שיחליף את המשטר הדמוקרטי.

רן כהן: זה כבר איננו איום.

רן כהן: לפני שבוע הופעל הטרור הזה נגד אזרחי ישראל בכבישים.

רן כהן: השבוע היה זה בין בית-אל להר ארטיס ובגבעות יהודה ושומרון.

רן כהן: וכבר אתמול איימו הקיצוניים, שבשבוע הבא הם ישביתו את הממשלה ואת הכנסת בכוח הזרוע.

רן כהן: בלי להגזים אפשר לומר, אדוני היושב-ראש, שהדמוקרטיה הישראלית מתגוננת על נפשה, ורק נחרצות של פעולות כוחות הביטחון יכולה למנוע אסון של אנרכיה.

עוזי לנדאו: אולי מתגוננת מפני אונס קיצוני של הממשלה?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מי מעודד את הקיצוניות הימנית הזאת?

רן כהן: – אלה שנחשבים היום לימין מתון.

רן כהן: המתון הזה הוא קיצוני מאוד, ורק משום שיש ארגוני פורעים קיצוניים ממנו, אלימים ממנו, משיחיים ופנאטיים ממנו, הימין הזה נראה כביכול מתון.

רן כהן: הימין הזה, שאותו מוביל היום חבר הכנסת ביבי נתניהו, וגם חבר הכנסת בני בגין – אף שלא ברור איזה מין מתינות זאת, לחזור ולכבוש את רצועת-עזה.

רן כהן: אני קורא שאין דבר בלתי הפיך בלשונם.

רן כהן: איזו מתינות היא זאת לקצץ בתקציבי החינוך, בתקציבי עידוד התעסוקה, בקליטת העלייה, בתקציבים של השקעות בכבישים ובצמתים, כדי להעביר את התקציבים חזרה להתנחלויות?

רן כהן: זאת מתינות?

רן כהן: איזו מתינות היא זאת, אדוני היושב-ראש, לחזור לרעיון האבסורדי של ארץ-ישראל השלמה, רעיון שיבטל את כל תהליך השלום ויחזיר את כולנו לתוהו ובוהו של ימי האינתיפאדה הארורים ושל חיילי צה"ל שנהרגים בעזה ובג'באליה, כאשר אש"ף עדיין עזר לטרור ולא נלחם בו כפי שהוא עושה היום?

רן כהן: איזו מתינות היא זאת של חבר הכנסת ביבי נתניהו וחבריו שהפכו את הטרור של ה"חמאס" ושל "הג'יהאד האסלאמי" לסולם הטיפוס שלהם ולקרש הקפיצה שלהם כדי לחזור ולכבוש את השלטון?

רן כהן: במקום שהטרור יאחד את כל העם נגד הטרוריסטים, הם פילגו את העם כדי שיהיה להם קרש קפיצה, ובלבד שיחזרו לשלטון.

רן כהן: זאת מתינות או שזאת קיצוניות גדולה מאוד, ורק משום שיש קיצוניים הרבה יותר ממנה הם נראים פתאום מתונים?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הסכם טאבה אכן לקוי בכמה ממרכיביו.

רן כהן: אדוני שר החוץ, הסכם טאבה לקוי לא בכיוון שהימין אומר.

רן כהן: הוא לקוי בכיוון ההפוך מטענות הימין.

רן כהן: הליקוי הראשון והבולט לעין, אדוני שר החוץ – וגם אדוני שר הפנים, אתה ביקרת אותו, ושמעתי את הביקורת שלך – הוא בכך, שבמסגרת ההסדר הזה הממשלה נכנעה למתנחלים.

רן כהן: היא לא נכנעה לאש"ף, היא נכנעה למתנחלים, משום שהיא איננה מעזה להזיז ממקומה אפילו לא התנחלות אחת שממוקמת במקום מסוכן, מקום שמסכן גם את תושביה וגם את שומריה.

רן כהן: אני רוצה לומר מכאן לראש האופוזיציה, לחבר הכנסת ביבי נתניהו, שההבדל בינינו לבין הימין בעשיית השלום הוא בכך, שכאשר ממשלת הליכוד עשתה שלום, כולנו תמכנו בכם ודרבנו אתכם לעשות שלום.

רן כהן: אך מאז אנחנו עושים שלום, אתם רק שמים מקלות ומכשולים בגלגלי השלום הזה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, תוכל להגן עלי מפני השרים וחבר הכנסת בגין?

סאלח טריף: אדוני שר הפנים וחבר הכנסת בגין, זה מפריע.

חיים אורון: יש פה משפט זוטא.

סאלח טריף: חברי ממשלה יקרים, זה מפריע.

סאלח טריף: אני מבקש את הקשבתך, אדוני שר החוץ.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החוץ, ואני פונה במיוחד לחבר הכנסת בני בגין – ההכרעה בין ארץ-ישראל השלמה לבין מדינת ישראל השלמה נפלה.

רן כהן: יש רק מטרה אחת היום לעם בישראל, מדינת ישראל השלמה, וזאת תושג רק על-ידי הסדרי שלום והסדרי ביטחון.

רן כהן: לכן, דווקא משום שאני בעד פירוק חלק בודד של ההתנחלויות שממוקמות במקומות מסוכנים, אני מתעקש על כך שיהודים יוכלו לחיות בביטחון ושלום בקרב הרשות הפלשתינית או במדינה הפלשתינית שתקום.

רן כהן: כמו שיש מיעוט ערבי הגון ונאמן במדינת ישראל, כך יוכל לחיות מיעוט יהודי הגון ונאמן בין הפלשתינים.

רן כהן: ברור לחלוטין, למרות ההנחה הזאת ונוסף על ההנחה הזאת, שחלק מההתנחלויות שמיקומן מסוכן חייבות להתפנות, גם אם להתנחלויות אחרות.

רן כהן: היום קראנו בעיתונות, שכ-45% מהציבור בהתנחלויות תומך באופציה הזאת.

יוסף בא-גד: למה אתה לא בעד פינוי ערבים ובעד פינוי יהודים?

רן כהן: אדוני שר החוץ, מדוע לא עכשיו?

רן כהן: מה טוב יצא מדחיית הפעולה ההכרחית של הזזת חלק מההתנחלויות המסוכנות?

רן כהן: הלוא המתנחלים ממילא מתנגדים להסכם.

רן כהן: הם יתנגדו לכל הסכם שאיננו ארץ-ישראל השלמה ותפיסתם המשיחית.

רן כהן: אז מדוע לא לעשות זאת עכשיו, כאשר יש סיכוי שעל-ידי ביטול חלק מההתנחלויות המסוכנות יהיה אפשר גם להשיג הרבה יותר ביטחון?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, עזות המצח הגסה ביותר של הימין היא בכך שהם גם הקימו את ההתנחלויות במקומות המסוכנים וגם מתגוללים היום על הממשלה שעושה הכול כדי להגן עליהם ולהגיע להסדר בלי לפרק אותן.

רן כהן: אני אומר זאת מכאן, מהדוכן הזה: אם תהיינה איזה צרות ואם יהיו איזה פיגועים באזור של ההתנחלויות האלה – האחריות כולה תהיה על מי שהקים אותן בממשלות הימין הקיצוני.

רן כהן: הליקוי השני בהסכם, אדוני שר החוץ, הוא שהממשלה נכנעה, לצערי, לפחד, לבהלה ולאימה שהימין הישראלי ניסה לנטוע בקרב הציבור – להערכתי הוא נכשל בכך – מהקמת מדינה פלשתינית מפורזת ליד מדינת ישראל.

רן כהן: רוב הציבור הישראלי כבר יודע, שהפתרון יכלול הקמתה של מדינה פלשתינית ואיננו נרתע מכך.

רן כהן: כל תביעתו של הציבור היא להשגת ביטחון מלא.

רן כהן: מדוע לא לומר כבר עכשיו שזו אופציה, לפחות, ושאם תקום מדינה פלשתינית כזאת שתדכא את הטרור, שתעבור לפסים דמוקרטיים, שתהיה מפורזת מצבא של ממש ושתפתח קשרי כלכלה ושכנות טובה עם ישראל – לא רק שמדינה כזאת אינה איום, אלא היא אפילו רצויה בתור פתרון.

רן כהן: תביעות הימין הישראלי, שרק העם יחליט, הן ממש מגוחכות וחצופות.

רן כהן: העם כבר החליט לפני שלוש שנים על פשרה טריטוריאלית, וזה בדיוק מה שהממשלה הזאת עושה.

רן כהן: כשהעם יבוא בעוד שנה ורבע להחליט, אני בטוח הוא יחזור ויביע את ביטחונו בכך שצריכה לקום ממשלה שתמשיך בדרך השלום.

רן כהן: אילו בדקו, אדוני היושב-ראש, אלה הקוראים לעצמם ביטחוניסטים, את הירידה הפנטסטית – ואני אומר:

רן כהן: כן, ירידה פנטסטית, מוטב ליושב-ראש הליכוד שילמד את הנתונים לפני שהוא עולה כאן לדבר – במספר הפיגועים מרצועת-עזה בחצי השנה האחרונה לעומת המחצית המקבילה לה בשנת 1994, ואיך מספר הפיגועים ירד מ-900 ל-85, פחות מ-10%, רבותי חברי הכנסת, פחות הרוגים, פחות פצועים – – –

יוסף בא-גד: זה לא נכון.

רן כהן: תבדוק את הנתונים ותלמד.

רן כהן: גם אז, חלקם של הפיגועים האלה קשור להתנחלויות הפרובלמטיות שם.

דן תיכון: – – –

סאלח טריף: נתתי לו בטעות 15 דקות.

רן כהן: תאמין לי, אני עדיין נמצא במחצית הזמן של ביבי נתניהו.

רן כהן: אני חבר כנסת בדיוק כמוהו, ולא יועיל לכם שום דבר.

דן תיכון: זה נכון, אבל זה לא מאפשר לך לדבר מעבר לזמן.

מאיר שטרית: אף אחד לא מפריע לך.

רן כהן: בינתיים אני מדבר ברשות היושב-ראש, ולקחתי מעט דוגמה מקודמי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אילו למדו הביטחוניסטים ואילו למד יושב-ראש הליכוד את הנתונים של מחצית השנה האחרונה מרצועת-עזה, הם היו צריכים לבוא ולהתחנן ולבקש, שאותם הסדרים שבהם כוחות הביטחון הישראליים וכוחות הביטחון הפלשתיניים השיגו הישגים אדירים, שאותם הסדרים יועתקו מרצועת-עזה אל יהודה ושומרון.

רן כהן: הלוא זה בדיוק מה שההסדר הזה עושה.

רן כהן: מדוע שלא יירגעו המתנחלים ביהודה ושומרון בעוד שנה בדיוק כפי שנרגעו מתנחלי רצועת-עזה שסערו רק לפני שנה?

רן כהן: השמתם לב, רבותי חברי הכנסת, שמתנחלי רצועת-עזה רגועים?

רן כהן: כל מה שהושג הושג בזכות העובדה שהיום מתנהלת לחימה אמיתית של הרשות הפלשתינית נגד הטרור.

רן כהן: לבסוף, אדוני היושב-ראש, גם לממשלה יש התנגדויות, וזה טבעי.

רן כהן: גם לערפאת ולרשות הפלשתינית יש התנגדות.

רן כהן: כאן יש יריבים לשלום, ושם יש אויבים לשלום.

רן כהן: אני מקווה מאוד שזה יעבור שם, ואני בטוח שזה יעבור גם כאן.

רן כהן: חשוב לזכור, אדוני היושב-ראש, שלממשלה כאן יש פרטנר שם, ולפרטנר שם יש ממשלה שהיא פרטנר כאן, אבל למתנגדים מכאן ולמתנגדים משם בקרב הפלשתינים אין שום פתרון אחר של שלום.

רן כהן: מה שהם מציעים זה רק תוהו ובוהו של חזרה לטרור, לרצח, לדם ולשכול.

רן כהן: דבר זה הסכם טאבה בא למנוע.

רן כהן: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אני מזמין את שר החוץ.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו לא הפעם הראשונה שחבר הכנסת בנימין נתניהו עושה שימוש שלא כהלכה במסמכים.

שמעון פרס: אני הופעתי בפורום סגור, בוועדת חוץ וביטחון.

שמעון פרס: מהפורום הזה אפילו יושב-ראש האופוזיציה לא צריך להדליף.

שמעון פרס: הוא הדליף, ובמזויף.

שמעון פרס: אני מודה לחבר הכנסת בני בגין שטרח, ירד והביא לי את הפרוטוקול.

שמעון פרס: אני רוצה לקרוא בדיוק מה היה שם.

שמעון פרס: נשאלתי בעניין הקלטת של ערפאת והשיבותי, ואני מצטט מהפרוטוקול: "אני בודק את עניין הקלטות של ערפאת.

שמעון פרס: בודקים זאת גם בארצות-הברית.

שמעון פרס: שם, בארצות-הברית, הועלו ספקות אם אין בהן זיוף.

שמעון פרס: אני אומר לך את זה על סמך מה ששמעתי" – כלומר, מארצות-הברית – "אבדוק כמה שאני רק יכול".

שמעון פרס: אני כבר רגיל שחברים מהליכוד עושים כל פעם איזו עלילת דם, מספרים חצי אמת, רבע אמת, ממקום לא נכון, ואחר כך לך תילחם בזה כל החיים.

שמעון פרס: לכן, הפעם אני לא מוותר, וגם לא אוותר בעתיד.

שמעון פרס: אחייב גם מישהו בליכוד, שמחזיק מישהו בזקן, שיגיד דברים אמיתיים.

יוסף בא-גד: כולם דוברים שקר ואתה דובר אמת?

שמעון פרס: הקשבתי הקשב היטב לדבריו של יושב-ראש האופוזיציה והתרשמתי עמוקות.

שמעון פרס: אני באמת רוצה לבדוק כל דבר שהוא אמר.

שמעון פרס: הוא אמר דברים מרעישים כל כך, עקשניים כל כך, שאני לא יודע איך מטפלים בהם.

שמעון פרס: למשל, הוא אמר: נלך לעם ונשאל.

שמעון פרס: רעיון מצוין.

שמעון פרס: האם לא נשאל?

שמעון פרס: האם לא נשאל בעניין האוטונומיה?

שמעון פרס: אני רוצה להבין.

שמעון פרס: מה, רוצים לשאול עוד הפעם על כל סעיף באוטונומיה?

שמעון פרס: הרעיון של האוטונומיה הועלה על-ידי הליכוד, הועלה על-ידי המערך וקיבל את תמיכת העם באופן מכריע.

שמעון פרס: נכון, קמפ-דייוויד היה גרוע הרבה יותר.

שמעון פרס: קמפ-דייוויד אמר את הדברים הבאים: הבסיס המוסכם להסדר בדרכי שלום של הסכסוך בין ישראל לבין שכנותיה הוא החלטה 242 של מועצת הביטחון, על כל חלקיה.

שמעון פרס: מה כתוב ב-242?

שמעון פרס: לא על נסיגה משטחים שנכבשו בכוח?

שמעון פרס: על מה מדובר כאן?

שמעון פרס: אני רוצה לדעת.

שמעון פרס: העם כבר נשאל.

שמעון פרס: מה אתם רוצים?

שמעון פרס: לשאול עוד הפעם ולהגיד: לא שאלנו?

שמעון פרס: לא שמענו את התשובה?

שמעון פרס: אחר כך הליכוד אומר: יהיו הסדרי מעבר לגבי יהודה, שומרון וחבל עזה לתקופה שאינה עולה על חמש שנים במטרה להעניק אוטונומיה מלאה לתושבים.

שמעון פרס: על מה אנחנו דנים?

שמעון פרס: על אוטונומיה מלאה לתושבים.

שמעון פרס: העם נשאל.

שמעון פרס: העם ענה.

שמעון פרס: אתם שיניתם את דעתכם, לא העם.

שמעון פרס: ומה יהיה אם עוד הפעם תשנו את דעתכם?

שמעון פרס: אחר כך יש דבר כזה: במטרה להעניק אוטונומיה מלאה לתושבים ייסוגו, על-פי הסדרים אלה, הממשל הצבאי ומינהלו האזרחי, לכשתיבחר רשות של מינהל עצמי כדי להחליף את הממשל הצבאי היום.

שמעון פרס: מה זאת אומרת ייסוגו?

שמעון פרס: ומי יהיה שם אחראי?

שמעון פרס: פתאום חבר הכנסת בנימין נתניהו מספר לנו שהם בעד ביטחון בידי ישראל.

שמעון פרס: איפה זה כתוב כאן?

שמעון פרס: זה כתוב בצורה הכי מעומעמת, הכי מתחמקת, הכי מבלבלת.

שמעון פרס: מה הוא מספר לנו עכשיו סיפורים?

שמעון פרס: יש כמה חברי ליכוד, למשל, חבר הכנסת אריאל שרון, שבאמת אמר שמה שהליכוד עשה מוביל למדינה פלשתינית.

שמעון פרס: הוא הזהיר את הליכוד.

שמעון פרס: אף-על-פי-כן, הליכוד הלך ושאל את העם.

שמעון פרס: מה אתם רוצים עוד הפעם לשאול?

שמעון פרס: תשמעו עוד ממה שנאמר בקמפ-דייוויד, וזה לא מה שאנחנו אומרים: תהא נסיגה של כוחות מזוינים ישראליים ותהיה פריסה מחדש של הכוחות הישראליים שיישארו באזור הביטחון.

שמעון פרס: עכשיו, חבר הכנסת ביבי נתניהו נותן לנו כמה עצות מזהירות, ממש בעונג בלתי רגיל, והוא אומר: צריך לבדוק את כנות הצד השני.

שמעון פרס: יוצא מן הכלל.

שמעון פרס: כשהם חתמו – בדקו את הכנות?

שמעון פרס: אני רוצה להבין.

שמעון פרס: כשחתמו על קמפ-דייוויד, בדקתם את הכנות?

שמעון פרס: מי היו הכנים?

שמעון פרס: בני הכפרים?

שמעון פרס: אני רוצה להבין.

שמעון פרס: מה הכנות?

חיים אורון: אגודות הכפרים.

רן כהן: אגודת הכפרים.

שמעון פרס: אגודות הכפרים.

שמעון פרס: האם בדקתם אתם את הכנות?

שמעון פרס: הלוא הוא נותן לנו עצה, ממש מרשם מבית-מרקחת.

שמעון פרס: אגב, מר ביבי נתניהו מתחיל תמיד ואומר: ראש הממשלה בורח, הוא לא רוצה לשמוע אותי.

שמעון פרס: מדוע ראש האופוזיציה ברח?

שמעון פרס: איפה הוא?

שמעון פרס: לא יברח איש כמוהו.

שמעון פרס: מה, הוא פוחד?

רן כהן: סותמים לו את הפה.

רן כהן: הוא הלך להתראיין.

מאיר שטרית: אני רוצה לשאול שאלה.

שמעון פרס: לא, אני לא מסכים.

שמעון פרס: תשאל בסוף.

שמעון פרס: בסוף אענה על כל שאלה.

שמעון פרס: לא באמצע.

שמעון פרס: הגיע הזמן שגם בכנסת יקשיבו זה לזה.

שמעון פרס: הוא אומר: אבל אנחנו, הליכוד, לא היינו נסוגים מאדמות.

שמעון פרס: מאיפה צה"ל היה נסוג?

שמעון פרס: מהבתים?

שמעון פרס: מעליות הגג?

שמעון פרס: אני רוצה להבין.

שמעון פרס: כתוב: נסיגה מלאה של הממשל הצבאי מאזורים מאוכלסים.

שמעון פרס: מאיפה הוא ייסוג?

שמעון פרס: מה זאת אומרת, אנחנו בעד אוטונומיה פרסונלית?

שמעון פרס: ואם ערבי מעבד את אדמתו, האם אנחנו רשאים להגיד לו: אתה יודע מה, אתה לא רשאי לעבד?

שמעון פרס: אני רוצה להבין גם את הדבר הזה.

שמעון פרס: הלוא מוכרחים פעם לדבר כמו בני אדם.

שמעון פרס: מה זה פרסונלית?

שמעון פרס: כולם חיילים בצבאו של מארק שאגאל?

שמעון פרס: מרחפים באוויר?

שמעון פרס: אני רוצה להבין פעם.

שמעון פרס: הלוא באמת, יושב-ראש האופוזיציה – – –

יוסף בא-גד: כל המאחזים – – –

שמעון פרס: אני לא מסכים.

שמעון פרס: אינני מסכים שאתה תפריע לי.

שמעון פרס: אינני רוצה להיות בחברת לצים.

יוסף בא-גד: אתה מוכר את עם ישראל במצח נחושה.

יוסף בא-גד: אתה לא מתבייש למכור את נפשך לשטן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד.

אברהם כץ-עוז: מה אתה קופץ?

קריאות: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, מספיק, מיצית את קריאת הביניים.

דב שילנסקי: מיצית את מכסת קריאות הביניים, חבר הכנסת בא-גד.

דב שילנסקי: מספיק.

קריאות: – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת, חבר הכנסת כץ-עוז, הוא מיצה את מכסת קריאות הביניים.

דב שילנסקי: מספיק.

שמעון פרס: יתר על כן, כדי לסייע – אומר הליכוד בקמפ-דייוויד – בהבטחת ביטחון כאמור, תכונן רשות המינהל העצמי כוח משטרה חזק.

שמעון פרס: אם אנחנו נשארים שם, לשם מה צריך כוח משטרה חזק?

שמעון פרס: אני לא מבין.

רון נחמן: כמה פעמים תחזור על כך?

שמעון פרס: אבל עכשיו אני רוצה להגיד דבר אחר.

שמעון פרס: אומר לנו חבר הכנסת בנימין נתניהו דבר רציני מאוד: למה אתם מדברים עם אש"ף?

שמעון פרס: חבר הכנסת בנימין נתניהו, אני חושב שאתה צודק במאת האחוזים.

שמעון פרס: עם מי כן לדבר?

שמעון פרס: אני שואל אותך.

שמעון פרס: הלוא אתה עמדת כאן על במת הכנסת ואמרת: אתם אנשים נוראים, מדברים עם אש"ף.

שמעון פרס: עם מי כן?

שמעון פרס: עם אגודת הכפרים?

שמעון פרס: עם מי?

רן כהן: עם אחמד יאסין.

שמעון פרס: אל תפריע לי, באמת.

שמעון פרס: אני לא זקוק לעזרה.

שמעון פרס: עם מי אתה רוצה שנדבר?

שמעון פרס: או שלא נדבר, זה יותר טוב.

בנימין נתניהו: על המשטרה כבר דיברת?

שמעון פרס: כן, הזכרתי שאתם הייתם בעד כוח משטרה חזק.

שמעון פרס: אתה קורא לזה עכשיו צבא.

בנימין נתניהו: אני רק רוצה לשאול אותך שאלה.

שמעון פרס: כן, שאל, בבקשה.

שמעון פרס: אגב, מדוע יצאת?

בנימין נתניהו: לא ידעתי שאתה – – –

שמעון פרס: אתה לא יודע את סדרי הכנסת?

שמעון פרס: אתה לא יודע שלאחר מכן משיבים?

בנימין נתניהו: אדוני שר החוץ, לא ידעתי שאתה תדבר.

שמעון פרס: טוב, בסדר, אני מקבל את ההסבר.

שמעון פרס: בבקשה, שאל.

בנימין נתניהו: אני מבין – ותתקן אותי, כי אני באמת לא רוצה עוד הפעם לטעות בדברים שאתה אמרת – שאתה אמרת עכשיו, ולא רק עכשיו, שהמשטרה החזקה שדובר עליה בקמפ-דייוויד היא הכוח שאש"ף עומד להכניס לשטח.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול אותך – שר המשטרה איננו כאן – על אוכלוסייה של 5 מיליוני אזרחי ישראל יש לנו משטרה חזקה – ואני מוכרח להגיד שלפעמים היא חזקה מדי לפי הדרך שבה היא מתנהגת לאחרונה – ויש לה 17,000 שוטרים; 17,000 שוטרים על 5 מיליוני תושבים.

בנימין נתניהו: והנה יש לנו 30,000 – 17,000 בעזה ועוד 13,000, ביחד זה 30,000.

בנימין נתניהו: 30,000 הם לא משטרה.

בנימין נתניהו: 30,000 על פחות מ-2 מיליוני איש זו לא משטרה, זה צבא.

שמעון פרס: זו שאלה הרסנית.

בנימין נתניהו: זו שאלה פשוטה.

שמעון פרס: לא, לא, הרסנית.

שמעון פרס: אני אומר לך: הרסת אותי בשאלה הזאת.

שמעון פרס: אבל אני רוצה להשיב לך.

שמעון פרס: למזלנו לא היה ולא יהיה ביישוב היהודי כוח טרוריסטי.

שמעון פרס: בצד הערבי עדיין יש כוח טרוריסטי.

רחבעם זאבי: והם יטפלו בו?

קריאה: כמו בעזה, כן.

קריאה: כמו בעזה.

שמעון פרס: הם יטפלו בו, והם יעשו את הסדר.

שמעון פרס: זה עסקם מפני שהם חיים שם.

יהושע מצא: זה המזרח התיכון החדש?

דב שילנסקי: טוב, רבותי.

דב שילנסקי: נשאלה שאלה, ניתנה תשובה.

דב שילנסקי: עכשיו שר החוץ ממשיך.

יוסף בא-גד: למה לא מספיקים אקדחים?

יוסף בא-גד: למה כלי נשק?

שמעון פרס: למען היושר האינטלקטואלי צריך להגיד, שלנו יש גם כוחות אחרים.

שמעון פרס: יש גם מג"ב.

שמעון פרס: יש גם צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת ביבי נתניהו, שזה קצת קריקטורה לקרוא למשטרה הפלשתינית צבא.

שמעון פרס: זה צבא?

שמעון פרס: יש להם מטוסים?

שמעון פרס: יש להם טנקים?

שמעון פרס: יש להם טילים?

שמעון פרס: על מה אתה מדבר?

רון נחמן: יש להם קפצונים.

שמעון פרס: לכן, מה אתה מודאג.

שמעון פרס: עובדה היא שאש"ף השתלט.

שמעון פרס: אני יודע, יש קלטות.

שמעון פרס: בכלל, אני לא צריך כאן להצדיק את אש"ף או להגן עליו, זה לא תפקידי.

שמעון פרס: אבל קלטות כאלה תמיד נשמעו.

שמעון פרס: מה שהשתנה הוא לא הקלטות אלא הרקורד, המעשים.

שמעון פרס: בפעם הראשונה הממשלה הזו, בחוכמה ולא בטיפשות, על-ידי מתן אשראי ולא על-ידי העמקת חשדנות ושנאה, הביאה לידי כך שחלק גדול מהעם הפלשתיני פרש מן הטרור.

שמעון פרס: אי-אפשר להתעלם.

שמעון פרס: הם טובים יותר מאגודת הכפרים שלך.

עוזי לנדאו: סיפורי פרס לילדים מפגרים.

שמעון פרס: היות שיש כאן קהל כזה, אני מספר לך את הסיפור.

שמעון פרס: אתה מעיד על עצמך, לא?

שמעון פרס: אני לא יכול לתקן אותך.

עוזי לנדאו: – – –

שמעון פרס: הרי לא אני אמרתי זאת.

יהושע מצא: אתה מתכוון לצופים בטלוויזיה שהם מפגרים?

שמעון פרס: סוף-סוף עוזי לנדאו כתב אוטוביוגרפיה במשפט.

שמעון פרס: אני לא אתקן אותו ולא אערוך אותו.

יגאל ביבי: שר החוץ קורא לחברי כנסת מפגרים.

יוסף בא-גד: אנחנו מפגרים שאנחנו סולחים לו – – –

דב שילנסקי: רבותי, נא להירגע.

אברהם כץ-עוז: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת כ"ץ-עוז, אתה אספת הרבה אנרגיה בתקופה שלא היית בכנסת, ועכשיו אתה מוציא הכול.

דב שילנסקי: לאט-לאט, לא בבת אחת.

שמעון פרס: צריך קודם כול לדבר עם העם ברצינות באמת ולא רק בססמאות.

שמעון פרס: הליכוד התחייב לסגת, שצה"ל ייסוג, שהממשל הצבאי ייסוג, שהמינהל האזרחי ייסוג – מה יהיה בשטח?

שמעון פרס: הלוא צריך לתת תשובה.

שמעון פרס: מה יהיה שם?

שמעון פרס: אומנם יגידו שאנחנו נסוגים רק פרסונלית.

שמעון פרס: ומי יגן, רוח הקודש?

שמעון פרס: אם נסוגים משכם כדי לקיים בחירות, מי ישלוט שם?

שמעון פרס: אני רוצה להבין זאת.

עוזי לנדאו: מי אמר שנסוגים?

שמעון פרס: ובכן, הם הסכימו לאוטונומיה, ביקשו את אמון העם וקיבלו.

שמעון פרס: עכשיו אני רוצה להגיד על מה התנהל המשא-ומתן.

שמעון פרס: לפי ההתחייבויות שלנו אנחנו היינו צריכים לפנות את האזורים המאוכלסים כדי שהציבור הפלשתיני – אסתכן ואגיד כאן: למען ישראל, למען ביטחונה ולמען שלומה, למען ישראל החזקה פי אלף ממה שאומרים כאן ישראל צריכה להיות המובילה למערכת יחסים חדשים ולא נגררת אחרי יחסים מיושנים.

שמעון פרס: יש לנו הכוח לכך.

עוזי לנדאו: אמרת משהו נגד ססמאות.

שמעון פרס: מי שפוחד, שיפחד.

שמעון פרס: לנו אין פחד לא מהיסטריה פנימית ולא מקרע כביכול.

שמעון פרס: איזה קרע?

שמעון פרס: היום הייתם צריכים ללכת אתנו יד ביד, אתם ממציאי האוטונומיה, אתם ממציאי המשטרה החזקה.

שמעון פרס: אתם לא העזתם להגיד מי יבוא במקומנו.

שמעון פרס: אנחנו אמרנו: צה"ל יבוא.

שמעון פרס: אתם מבקשים מאתנו שאנחנו נצטדק?

שמעון פרס: על מה, מר נתניהו, על כנות?

שמעון פרס: כשאתה חתמת על קמפ-דייוויד, מי היה הצד הכן שלך?

יצחק רבין: הוא לא היה.

שמעון פרס: לא חשוב.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד לזכותו של הליכוד, שהוא לקח ריסק עצום.

שמעון פרס: אתם יודעים מתי?

שמעון פרס: בעניין הכנות סוף-סוף הליכוד מצא לו פרטנר כן.

שמעון פרס: אתם יודעים איפה?

שמעון פרס: בלבנון.

שמעון פרס: אתם זוכרים את הסכם השלום שחתמנו עם לבנון?

שמעון פרס: איזה הסכם שלום כן.

שמעון פרס: ..

שמעון פרס: איזה הסכם שלום משכנע...

שמעון פרס: איזה הסכם שלום יוצא מגדר הרגיל.

שמעון פרס: ..

שמעון פרס: סוף-סוף יש בליכוד מי שמבחין בין כנות לבין חוסר כנות.

שמעון פרס: כאן יושבת ממשלה והיא תוביל – תקראו לזה הזיות, תקראו לזה הזיות.

רון נחמן: פנטזיה.

שמעון פרס: איזו הזיה זאת?

שמעון פרס: שהארגון הגדול ביותר של העם הפלשתיני פרש מהטרור – זאת הזיה?

עוזי לנדאו: הוא עובד עלינו.

שמעון פרס: שהוא יושב ומנהל אתנו משא-ומתן – זו הזיה?

שמעון פרס: שהוא מגנה טרור – זו הזיה?

שמעון פרס: שיש שלום עם ירדן – זו הזיה?

שמעון פרס: שהמשק בישראל פורח – זו הזיה?

שמעון פרס: אתם מדברים על הזיות?

שמעון פרס: זה מלל מה שאתם מציעים.

שמעון פרס: שום הצעה רצינית.

שמעון פרס: אתם לא אומרים עם מי לנהל משא-ומתן, על מה לנהל משא-ומתן.

רון נחמן: דון קישוט וסנשו פנשו.

שמעון פרס: מה היתה הבעיה במשא-ומתן?

שמעון פרס: כדי לסגת מהאזור המאוכלס ולאפשר לפלשתינים ללכת לבחירות ישירות – אגב, בקמפ-דייוויד נאמר בפיקוח בין-לאומי – – –

מאיר שטרית: אתם לא מקימים מדינה פלשתינית?

שמעון פרס: אם מקימים, אתם התחלתם.

שמעון פרס: לא ניקח מכם את זכות האבות.

שמעון פרס: אנחנו עושים מה שכתוב בקמפ-דייוויד.

שמעון פרס: אם אתם חושבים שבקמפ-דייוויד זאת מדינה פלשתינית, תירשמו אצל רשם הפטנטים.

שמעון פרס: זה פטנט שלכם.

רון נחמן: אתה יכול להתפקד לליכוד.

שמעון פרס: זה פטנט שלכם.

שמעון פרס: תלכו לרשם הפטנטים.

שמעון פרס: מר נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, מפריעים לך לשמוע.

מאיר שטרית: אתה מתנגד למדינה פלשתינית?

שמעון פרס: אם אוטונומיה היא מדינה פלשתינית, אתם מקימיה.

שמעון פרס: לא ניקח מכם זכות אבות, בשום פנים ואופן לא, חס ושלום.

רחבעם זאבי: אל תיקח מאתנו זכות אבות אחרת.

שמעון פרס: האזור המאוכלס בנוי משבע ערים ומ-420 או 450 כפרים.

שמעון פרס: האם הליכוד הציע פעם שנישאר בערים?

שמעון פרס: אני לא מבין מה הוא הציע – שצה"ל יישאר בשכם, ובשכם תהיינה בחירות?

שמעון פרס: זה ההיפך הגמור ממה שהצעתם.

יוסף בא-גד: למה לא?

שמעון פרס: הליכוד לא הציע.

שמעון פרס: עכשיו אני רוצה להגיד מה היה מוסכם והיכן הופר ההסכם.

שמעון פרס: לגבי חברון היתה הסכמה שנקים עיר יהודית ליד עיר ערבית, קריית-ארבע ליד חברון.

שמעון פרס: במקום זה נכנסו לחברון 500-400 יהודים, ובשביל זה – – –

יוסף בא-גד: שמעת על מערת-המכפלה?

שמעון פרס: אני לא צריך וודקה בשביל לשמוע.

שמעון פרס: בשביל 400 יהודים צה"ל צריך להחזיק 120,000 ערבים.

שמעון פרס: וכאשר יש יריות – – –

עוזי לנדאו: – – –

מיכאל איתן: – – –

עוזי לנדאו: יש לך משהו לומר למשפחות השבויים והנעדרים, שאותם אתם מפקירים?

שמעון פרס: אתך אני לא מדבר.

שמעון פרס: אתה לא מבין על מה מדובר, אין לך מושג.

עוזי לנדאו: יש לך משהו לומר על המשא-ומתן שלך עם ערפאת?

שמעון פרס: אפשר לבקש את הגנת היושב-ראש?

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו.

שמעון פרס: אני לא מסכים שחבר הכנסת עוזי לנדאו יבוא באופן שיטתי בכל פעם רק להפריע.

שמעון פרס: לא מוצא חן בעיניך, צא.

שמעון פרס: מוצא חן בעיניך, הקשב.

שמעון פרס: תפסיק להתפרע.

עוזי לנדאו: אתה באופן שיטתי מוליך שולל ומרמה את הכנסת.

יוסף בא-גד: שירד מהבמה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: הוא מחלל שם שמים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אצטרך לתת לך אזהרה.

דליה איציק: – – –

יוסף בא-גד: שירד מהבמה.

יוסף בא-גד: אין מקומו שם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אני נאלץ לתת לך אזהרה ראשונה.

יוסף בא-גד: שירד מהבמה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אתה צועק ללא הפסק.

יוסף בא-גד: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אני נאלץ לתת לך אזהרה שנייה.

יוסף בא-גד: – – –

דב שילנסקי: אולי מישהו יגיד לו שהוא קיבל אזהרה שנייה?

יוסף בא-גד: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד.

דב שילנסקי: אני אודה למי שיגיד לו שהוא קיבל אזהרה שנייה.

יוסף בא-גד: אני לא אוותר – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד.

דב שילנסקי: תגידו לו, הוא לא שמע שהוא כבר קיבל שתי אזהרות.

עבד-אלוהב דראושה: הוא רוצה לצאת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אתה לא יושב במקומך.

דב שילנסקי: אני מבין שאתה מבקש שאוציא אותך.

יוסף בא-גד: אני רוצה שהוא ירד מהבמה.

יוסף בא-גד: אני רוצה שהוא יצא.

דב שילנסקי: אם אתה רוצה לצאת, אעשה לך את הטובה.

יוסף בא-גד: אני רוצה שהוא יצא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, לפי התקנון אין לי כל סמכות ואין לי כל סיבה לבקש משר החוץ לרדת מהבמה.

דב שילנסקי: אבל אם אתה לא תשב תיכף – – –

יוסף בא-גד: הוא הורס את מדינת ישראל.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אתה מקבל אזהרה שלישית.

דב שילנסקי: קיבלת אזהרה שלישית.

דב שילנסקי: אני מבקש ממך לצאת.

יוסף בא-גד: כולם יושבים כאשר הורסים אותנו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אתה רוצה שהסדרנים יוציאו אותך?

דב שילנסקי: אני מבקש מהסדרנים לעזור לך לצאת.

דב שילנסקי: אני נאלץ.

דב שילנסקי: אני רואה שחבר הכנסת בא-גד יוצא בעצמו.

דב שילנסקי: רבותי הסדרנים, הוא חוסך לכם את העבודה.

דב שילנסקי: (חבר הכנסת י' בא-גד מתיישב על הרצפה לפני שולחן הממשלה)

שמעון פרס: חבורת לצים.

שמעון פרס: עזבו אותו, שישב, זה מתאים לו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אני מדבר אליך, אתה קיבלת שלוש אזהרות.

דליה איציק: הוא צריך מוסד אחר.

דליה איציק: המוסד הזה לא מתאים לו.

אברהם כץ-עוז: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, אני מבקש ממך, אל תאלץ את הסדרנים, הם לא אוהבים לעשות את זה לשום חבר כנסת.

שמעון פרס: זה מחזה פרלמנטרי פר-אקסלנס.

שמעון פרס: שב, שב.

שמעון פרס: אתה רוצה שנביא אוהל, גמל?

שמעון פרס: מה אתה רוצה שיביאו כאן?

דב שילנסקי: רבותי, אדוני השר, רק רגע, על מנת שלא נגיע למצב הזה, אני מכריז על הפסקה של שלוש דקות.

דב שילנסקי: (הישיבה נפסקה בשעה 15:42 ונתחדשה בשעה 15:46.

דב שילנסקי: )

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני מבקש מכולם לשבת.

דב שילנסקי: אני מחדש את הישיבה.

דב שילנסקי: אני מזמין את שר החוץ.

דב שילנסקי: רבותי, עוד דקה וכולם יירגעו.

דב שילנסקי: נא לשבת.

רון נחמן: מה יהיה שמה של ההתנחלות הזאת?

דב שילנסקי: תתייעץ אתו אחר כך.

דב שילנסקי: בבקשה, אדוני שר החוץ.

שמעון פרס: אני הייתי מכבד את עמדת הליכוד אילו היו קמים ואומרים: אין פרטנר, לא צריך שלום, נמשיך ככה.

שמעון פרס: זו עמדה ברורה.

שמעון פרס: הליכוד כל הזמן אומר שאנחנו מובילים שבי את מישהו.

שמעון פרס: לפי דעתי הוא מובל שבי.

שמעון פרס: כשאני משווה את עמדת הליכוד מאז הסכם קמפ-דייוויד ועד היום, נדמה לי שיותר מאשר יש"ע הולכת אחרי הליכוד, הליכוד הולך אחרי יש"ע.

שמעון פרס: צר לי.

שמעון פרס: אין לכם תוכנית.

שמעון פרס: אתם לא יודעים עם מי לעשות.

שמעון פרס: נישאר עכשיו באזורים האלה.

שמעון פרס: ניקח את האזור של הכפרים הערביים.

שמעון פרס: 460, 450 או 420 – אינני יודע בדיוק כמה כפרים ועיירות, בתוכם שזורים עשרות יישובים יהודיים.

שמעון פרס: אני גם רוצה להגיד משהו לחברים המתנחלים.

שמעון פרס: כל היום הם מדברים על דיאלוג.

שמעון פרס: מה הוא דיאלוג?

שמעון פרס: ממשלה שלא הנחילה אותם במקומות האלה.

שמעון פרס: אנחנו היינו נגד התנחלות באזורים צפופי אוכלוסייה ערבית.

שמעון פרס: אנחנו יוצאים מכלינו שלא להוריד התנחלות אחת, אנחנו יוצאים מכלינו להבטיח ביטחון לכל מתנחל, וכל היום הם באים בטענות.

שמעון פרס: איזה טענות יש?

שמעון פרס: זו לא התוכנית שלנו שאנחנו מגשימים.

שמעון פרס: אנחנו מכבדים תוכנית שלא אהבנו, שהיינו נגדה, ואנחנו עושים זאת בשביל קרע בעם?

שמעון פרס: כל העניין הזה, אני בטוח שגם רוב חברי הליכוד יסכימו אתי, ההיסטריה הזו שירימו יד על הדמוקרטיה, שיאיימו עלינו במשהו שאיננו דמוקרטי, אתם שותפים לדבר זה?

עוזי לנדאו: אתם אנטי-דמוקרטים.

לימור לבנת: אתם סותמים פיות.

דליה איציק: – – –

עוזי לנדאו: ואפילו לא אש"ף, לא גוז'נסקי, לא דראושה – – –

שמעון פרס: אנחנו שואלים את הליכוד: לאן פניכם?

שמעון פרס: לא שלום, בסדר.

שמעון פרס: לא אש"ף, בסדר.

שמעון פרס: לא קמפ-דייוויד, בסדר.

שמעון פרס: תגידו לאן אתם רוצים להוביל את העם.

שמעון פרס: אם מישהו מאיים על העם ועל ביטחונו – – –

עוזי לנדאו: – – – אתם ממשלה שאין לה רוב – – – אתה רוצה להתכחש – – –

שמעון פרס: אפשר לבקש מחבר הכנסת עוזי לנדאו שלא להפריע?

שמעון פרס: הוא בא הנה רק להפריע.

שמעון פרס: אני לא מסכים.

אברהם כץ-עוז: – – –

דב שילנסקי: אני מבקש מחבר הכנסת עוזי לנדאו וגם מחבר הכנסת כ"ץ-עוז – – –

שמעון פרס: אני לא מסכים.

שמעון פרס: זכותי לדבר בכנסת בלי ההפרעות שלך.

עוזי לנדאו: בלי הצ'יזבטים שלך.

שמעון פרס: אל תעשה מהמקום הזה כאן מהומה.

עוזי לנדאו: שר החוץ לא מדבר לעניין.

עוזי לנדאו: דבר לעניין וביושר, אף שקשה לדרוש זאת ממך.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, גם אתה כבר מיצית את מכסת קריאות הביניים להיום.

עוזי לנדאו: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, אני מבקש.

שמעון פרס: מה אתם מציעים לביטחון העם?

שמעון פרס: שנישאר לנצח בשטחים האלה?

שמעון פרס: מה אתם מציעים להבטחתה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

לימור לבנת: תלכו הביתה.

שמעון פרס: אתם לא מציעים דבר.

שמעון פרס: אתם לא מציעים פרטנר, אתם מתכחשים למה שהצעתם.

שמעון פרס: עכשיו נוצר מצב.

שמעון פרס: על מה ישבנו עכשיו 40 שעות עם ערפאת?

שמעון פרס: וגם לערפאת יש בעיה.

שמעון פרס: אני אגיד מה היא.

שמעון פרס: אם הוא הולך – – –

עוזי לנדאו: האדבוקט של ערפאת, הפרקליט של ערפאת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אתה לא יכול להגיב על כל משפט.

שמעון פרס: אני לא מזלזל באיש, אפילו לא במי שמעליל כל הזמן.

עוזי לנדאו: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, יש לך עוד חברים שיכולים לקרוא קריאות ביניים אם הם רוצים.

דב שילנסקי: אבל אתה לא יכול – – –

שמעון פרס: אי-אפשר כך, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: אני מבקש שאתה תגן עלי.

שמעון פרס: הוא לא יכול להפריע לי בכל משפט.

שמעון פרס: זה לא נהוג בשום מקום.

דב שילנסקי: אז אני אומר לו.

דב שילנסקי: אתה לא יכול בכל משפט להפסיק את השר.

שמעון פרס: תוציא אותו.

שמעון פרס: אני מבקש לדבר בלי הפרעה.

שמעון פרס: זו זכותי.

עוזי לנדאו: הוא לא מקשיב לשום דבר.

דליה איציק: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני איאלץ לתת לך אזהרה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני מדבר אליך.

דב שילנסקי: אני איאלץ לתת לך אזהרה.

דב שילנסקי: אני מבקש, אל תביא אותי לכך.

שמעון פרס: מה זה תיאלץ?

שמעון פרס: היית צריך לתת לו אזהרה מזמן.

שמעון פרס: אני רוצה לשאול: לאן אתם מובילים?

שמעון פרס: מה אתם רוצים שנעשה?

רון נחמן: זו השאלה שאנחנו שואלים אותך.

שמעון פרס: אני אומר מה שאני רוצה, מדינה יהודית ודמוקרטית.

שמעון פרס: לא ויתרנו על שום דבר שהיה בידינו.

שמעון פרס: ויתרנו רק על לחיות לנצח על חרב.

שמעון פרס: עזה, גם אם נהיה שם עוד אלף שנים, לא תהפוך יהודית.

שמעון פרס: האם ויתרנו על עזה?

שמעון פרס: השתחררנו מחרב, מאשליה, מחוסר מוצא.

שמעון פרס: תקומו ותגידו זאת.

שמעון פרס: ואתם, לאן אתם רוצים להוביל?

שמעון פרס: אנחנו אחראים לביטחון האומה.

שמעון פרס: אז אנחנו יושבים עם ערפאת – – –

עוזי לנדאו: – – –

שמעון פרס: אני לא מסכים, אני לא יכול לגמור משפט.

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, קיבלת אזהרה ראשונה.

דב שילנסקי: בסדר?

שמעון פרס: אדוני, אני מבקש שיהיה כאן סדר.

שמעון פרס: אני לא יכול לגמור משפט.

שמעון פרס: אתה מתנהג אליו לא בסדר.

שמעון פרס: הוא לא יכול להפריע לי בכל משפט.

דב שילנסקי: אני מבקש ממך, אדוני השר, אל תיתן לי ציונים.

שמעון פרס: אני לא נותן לך ציונים.

שמעון פרס: אני מדבר על זכותי.

דב שילנסקי: אני חושב שאני מנהל בסדר את הישיבה.

דב שילנסקי: נתתי לו אזהרה.

דב שילנסקי: אני לא יכול – – –

שמעון פרס: אתה יושב-ראש לא לשם כבוד.

שמעון פרס: אתה תגן על זכותי לדבר.

דב שילנסקי: אדוני השר, אני לא יכול לעשות יותר מאשר לתת אזהרה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד הגזים – הוצאתי אותו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו לא הפסיק עם קריאות הביניים – קיבל אזהרה.

דב שילנסקי: מה עוד אני יכול לעשות?

משה שחל: אז תוציא אותו ושישב כאן.

דב שילנסקי: תיגש אליו בשקט ותיתן לו את ההצעה הזאת.

דן תיכון: – – –

משה שחל: – – –

דב שילנסקי: השר שחל, את ההצעה הזו תיתן לעוזי לנדאו, לא לי.

שמעון פרס: לערפאת יש ברירה: אם הוא משתמש בטרור, הוא לא צריך רוב של פלשתינים.

שמעון פרס: אם הוא מנהל משא-ומתן, הוא זקוק לדעת קהל.

שמעון פרס: ויש לו גם כן הבעיה הזאת: או רובה או רוב.

שמעון פרס: ועל כן, כשאנחנו יושבים ומדברים, הוא שואל: הלוא הסכמתם בקמפ-דייוויד שצה"ל יפנה את האזורים המאוכלסים.

שמעון פרס: מדוע התחרטתם?

שמעון פרס: ואז אני מסביר לו.

שמעון פרס: ואני רוצה להגיד: אני לא בא בשום גאווה כאן, ואני מכחיש בתוקף שאנחנו התגברנו עליו.

שמעון פרס: יש לו בעיות קשות, לנו יש בעיות קשות.

שמעון פרס: אמרתי לו את האמת.

שמעון פרס: אמרתי לו: אם צה"ל לא יהיה אחראי לאזור B, יש סכנה של שפיכות דמים.

שמעון פרס: ומתוך אחריות עליונה לחיי המתנחלים, גם לחיי הערבים, אנחנו רוצים להיות אחראים לביטחון.

שמעון פרס: זה לא עניין של מיקח וממכר.

שמעון פרס: לא זייפנו.

שמעון פרס: גם לא הייתי תגר בשוק.

שמעון פרס: אמרתי לו את האמת.

שמעון פרס: ואם אתם חושבים שיש פתרון לחברון – אין פתרון לחברון.

שמעון פרס: גם אנחנו לא נוכל להגיד: לנצח, בגלל 500-400 יהודים, נשמור 120,000 ערבים בעוצר, ללא בחירות.

יגאל ביבי: אבל יש שלום.

שמעון פרס: ובכן, יש לנו בעיות אמיתיות.

שמעון פרס: ואנחנו לא קלי ראש, ולא הלכנו לכופף ידיים, ולא הלכנו להתכחש למה שאמרנו, כמוכם.

שמעון פרס: אתם הייתם בעד אוטונומיה?

שמעון פרס: תגידו.

שמעון פרס: אתם הייתם בעד משטרה?

שמעון פרס: תגידו.

שמעון פרס: אתם הייתם בעד פינוי מאזורים מאוכלסים?

שמעון פרס: תגידו.

שמעון פרס: מה אתם באים אלינו?

שמעון פרס: נכון, אנחנו הלכנו עם אש"ף לא מפני שאנחנו השתנינו.

שמעון פרס: אש"ף השתנה.

שמעון פרס: לא יעזור שום דבר.

שמעון פרס: תצטט אלף פעמים – – –

זאב בנימין בגין: איפה האמנה הפלשתינית?

שמעון פרס: מר בגין, אני מקבל אינפורמציה מהמוסדות שנותנים אינפורמציה.

שמעון פרס: האינפורמציה שאני מקבל היא, שה"פתח" הפסיק את הטרור, וגם נהרגו לו אנשים במלחמה בטרור.

שמעון פרס: לא יעזור לך שום דבר.

רון נחמן: מה עם האמנה הפלשתינית?

זאב בנימין בגין: ערפאת מסית לרצח, ואת הביצוע הוא משאיר ל"חמאס".

זאב בנימין בגין: אתה יודע זאת.

שמעון פרס: אני לא יודע זאת.

יצחק רבין: – – –

זאב בנימין בגין: – – –

שמעון פרס: אני רוצה להגיד לחברים בהתנחלויות: איזה טענות יש להם אלינו?

שמעון פרס: אנחנו הורדנו אותם בכוח הזרוע?

שמעון פרס: אנחנו ויתרנו על זכותם להתקיים?

שמעון פרס: אנחנו הקלנו ראש בביטחון?

שמעון פרס: עכשיו לוקחים מיליארד שקלים להבטיח דרכים, להבטיח אמצעי ביטחון.

שמעון פרס: איזה מין דברים אלה?

שמעון פרס: מה זה דיאלוג?

לימור לבנת: – – –

רון נחמן: – – –

שמעון פרס: במקום שיש"ע יהיה קרון ברכבת עם קטר של הליכוד, הליכוד הפך, לצערי הרב, קרון ברכבת עם קטר של יש"ע, רכבת שנוסעת על לא-מסילה, על לא-דרך, ללא כיוון, ללא תוכנית.

שמעון פרס: אתם מדברים על ליפול בשבי?

שמעון פרס: אתם נפלתם בשבי של יש"ע, נפלתם בשבי של ההקצנה הגדולה ביותר בתולדות המדינה.

לימור לבנת: – – –

רחבעם זאבי: הוא ברכבת של ערפאת.

מיכאל איתן: מה התוכנית שלכם?

מיכאל איתן: התוכנית שלכם היא להקים מדינה פלשתינית.

שמעון פרס: חברי הכנסת, מה שעשינו הוא עדכון של מצב שלא אנחנו יצרנו אותו.

שמעון פרס: עשינו עדכון כדי להבטיח חיי אנשים.

שמעון פרס: לא הלכנו לבזאר לקנות ולמכור.

שמעון פרס: רצינו שחיי המתנחלים יהיו מאובטחים, רצינו שחיי הפלשתינים יהיו מאובטחים.

שמעון פרס: אני בטוח שכל חברי הבית כאן לא אוהבים כינון ישר של יחסים בין יהודים לבין ערבים.

שמעון פרס: אף אחד לא אוהב זאת.

שמעון פרס: ואנחנו לא רוצים כינון ישר.

שמעון פרס: אנחנו רוצים שמי שיעשה את הכינון ואת הכוונה יהיה רק מי שממונה על-ידי החוק: צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: אף אחד אחר לא.

רון נחמן: מה זה כינון ישר?

שמעון פרס: אנחנו לא רוצים שזה יירה על זה.

שמעון פרס: בפשטות.

שמעון פרס: היחידים שיחזיקו רובים עם רשות לירות הם צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: וצבא-הגנה לישראל תמיד היה ותמיד יהיה אחראי לחיי היהודים ואחראי לחיי הערבים.

שמעון פרס: אין דם זול, אין דם הפקר.

שמעון פרס: אין דבר כזה.

שמעון פרס: לא אנחנו.

שמעון פרס: ואנחנו לא נפחד מאיש.

שמעון פרס: וכל הסיפורים, הבכי והילל על קרע.

שמעון פרס: היות שיש קרע בעם, אומרים, תן למיעוט לנהל את העם.

שמעון פרס: איזה קרע?

שמעון פרס: איזו היסטריה?

שמעון פרס: איזה פחד?

שמעון פרס: צה"ל פוחד מהמשטרה הפלשתינית?

צחי הנגבי: איזה מיעוט?

צחי הנגבי: מי המיעוט?

רון נחמן: איזה קרע?

רון נחמן: יש אחדות.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד בבהירות, דעתנו נחרצת: מהירדן מערבה יהיה רק צבא אחד, צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: אף צבא אחר לא.

שמעון פרס: אל תזרו פחד, חרדה ורעד ללא יסוד.

שמעון פרס: 80% מן העם, יהודים כערבים, הצביעו בעד אוטונומיה, בעד שלטון עצמי.

שמעון פרס: קראתי את מאמרו של חבר הכנסת שמיר, שאמר: יש הבדל בין האוטונומיה שהציע מר בגין לבין האוטונומיה שאנחנו מציעים.

שמעון פרס: אם יש הבדל, מדוע הוא התנגד לשתיהן?

שמעון פרס: הרי גם לו התנגדת.

שמעון פרס: איזה הבדל יש?

שמעון פרס: היית אז נגד, ועכשיו אתה נגד.

שמעון פרס: מה ההבדל?

שמעון פרס: סימן שזה אותו דבר.

יצחק שמיר: – – –

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא פועלים כמפלגה, אנחנו פועלים כהנהגת עם אחראית שצריכה לקבל הכרעות אמיתיות, שלא יכולה לעשות קוסמטיקה, שלא הולכת שבי אחרי מלל ריק, שמנסה לשנות את המצב, גם את מצבם של הערבים, גם את היחס אליהם.

שמעון פרס: מה אתם חושבים, שלהיות ביחסים שהיינו 28 שנים זה מוסיף אהבה והבנה?

שמעון פרס: והכנות, חבר הכנסת ביבי נתניהו, נזרעה כאשר אתם חתמתם על הסכם קמפ-דייוויד.

שמעון פרס: אז עשיתם מבחן של כנות וזכיתם.

בנימין נתניהו: את בגין הזכרת?

שמעון פרס: אני אומר לך: בגין לא היה נואם את הנאום שלך, בשום פנים ואופן לא.

שמעון פרס: תבדוק.

שמעון פרס: הלוא גם אתה, ביבי, ברצינות, מוכרח פעם לבוא ולהגיד בעד מה אתה.

מיכאל איתן: עד עכשיו לא דיברת ברצינות?

מיכאל איתן: רק מעכשיו ברצינות?

שמעון פרס: אתה אומר: אנחנו בעד מינהל עצמי.

שמעון פרס: לא בעד מה – מינהל פוליטי?

שמעון פרס: מה ההבדל?

שמעון פרס: מלים, מלים.

לימור לבנת: הוא לא בעד מדינה פלשתינית.

שמעון פרס: אתה אומר: אתה בעד ביטחון.

שמעון פרס: איזה ביטחון?

שמעון פרס: צה"ל יוצא, אנחנו נשארים?

שמעון פרס: אתה בעד כנות.

שמעון פרס: ובכן, אני רוצה להודיע לך בשם הממשלה: אנחנו בעד כנות.

שמעון פרס: אתה שומע?

שמעון פרס: כנות.

שמעון פרס: אנחנו בעד ביטחון, בעד ביטחון.

זאב בנימין בגין: אתם בעד ביטחון?

זאב בנימין בגין: יש עיר מקלט בעזה.

זאב בנימין בגין: יצרת עיר מקלט בעזה.

שמעון פרס: מה, אתה מלך הביטחון?

שמעון פרס: אתה מחלק כאן רשיונות?

רן כהן: אתה רוצה לחזור לעזה?

שמעון פרס: אין שום עיר מקלט בעזה.

שמעון פרס: אין שום עיר מקלט בעזה.

דב שילנסקי: רבותי, משני הצדדים וגם מהאמצע.

שמעון פרס: בעזה היינו במלכוד.

שמעון פרס: הרי יצאנו מהמלכוד, ואני לא רוצה להגיד מי עשה יצר המלכוד.

זאב בנימין בגין: – – –

שמעון פרס: ישבנו 28 שנים ממולכדים – אני לא אומר שזה רק הליכוד, אבל היינו ממולכדים.

שמעון פרס: סוף-סוף יצאנו משם, תודה לאלוהים.

שמעון פרס: אני יודע שג'נטלמן כמו זה שישב כאן באמצע, עשה את ההצגה שלו, אל-בדואי – – –

זאב בנימין בגין: 680 נפגעים מאז נטשתם את עזה.

רן כהן: כמה הרוגים יש בלבנון?

שמעון פרס: אלינו באים אמהות וחיילים ולא רק חברי כנסת ואומרים: רק תמשיכו.

שמעון פרס: בטלוויזיה שלנו הראו מה אמרו עלי כמה מתנחלים.

אברהם כץ-עוז: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת כ"ץ-עוז, אתה קורא קריאת ביניים, מחזירים לך מהצד השני ויש מהומה.

שמעון פרס: היות שאני לא צופה בטלוויזיה – אני יודע שגם ראש הממשלה וגם אני, לאן שאנחנו הולכים, באות אמהות ובאים חיילים ואומרים: רק תמשיכו, אל תיבהלו; רק תמשיכו, אל תיבהלו.

עוזי לנדאו: לנחם אבלים הלכתם?

עוזי לנדאו: למשפחות נפגעי הטרור הלכתם?

שמעון פרס: אנחנו נמשיך ביושר.

שמעון פרס: לכם אין אלטרנטיבה.

עוזי לנדאו: אתם הולכים למוזמנים מטעם.

שמעון פרס: אפשר להיות אופוזיציה בלי אלטרנטיבה, עם לא יכול להיות בלי אלטרנטיבה.

עוזי לנדאו: אתם אופוזיציה לעם ישראל בממשלה שלכם.

שמעון פרס: אתם יכולים להיות בלי אלטרנטיבה, עם לא יכול להיות בלי אלטרנטיבה.

שמעון פרס: צריך להגיד לאן הולכים.

שמעון פרס: ואנחנו אומרים: יש לנו מדינה חזקה ודמוקרטית המתנהגת באחריות ובכבוד לכל בני האדם ורוצה להפוך מצב אומלל של מלחמה למצב חדש של שלום.

שמעון פרס: אדוני, אני מציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

דב שילנסקי: תודה רבה.

יצחק רבין: אני מציע לשאול את הליכוד.

יצחק רבין: אם הם רוצים מליאה – תהיה מליאה; אם הם רוצים ועדה – תהיה ועדה.

יהושע מצא: רוצים בחירות.

יהושע מצא: תהיינה בחירות.

תמר גוז'נסקי: – – –

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, נאמר לי שהוסכם על ועדת החוץ והביטחון.

יהושע מצא: רוצים בחירות.

תמר גוז'נסקי: – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני מבין שיש הצעה אחת.

מיכאל איתן: אנחנו הצענו את שלנו.

מיכאל איתן: אולי ראש הממשלה לא מכיר את התקנון, אבל כל הצעה היא הצעה לדון במליאה.

מיכאל איתן: כדאי להסב את תשומת לבו.

יצחק רבין: אני שואל מה הליכוד רוצה.

דב שילנסקי: שמעתי קריאות ביניים.

דב שילנסקי: אדוני ראש הממשלה, תרשה לי, אני אכניס פה סדר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתן לך תשובה על שאלתך – – –

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני מוכן גם לדיון במליאה, גם לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

שמעון פרס: שהאופוזיציה תגיד מה היא רוצה.

קריאה: אני רוצה – – –

דב שילנסקי: אני לא נותן רשות דיבור לאיש.

דב שילנסקי: אדוני שר החוץ, אם אתה מציע הצעה חד-משמעית והיא דיון במליאה, אין שתי הצעות.

דב שילנסקי: מה אתה מציע?

שמעון פרס: דיון במליאה.

שמעון פרס: אם האופוזיציה רוצה דיון בוועדת החוץ והביטחון – ועדת החוץ והביטחון.

קריאה: – – –

דב שילנסקי: אני לא נותן דבר לאיש.

דב שילנסקי: למען הסדר הטוב אנחנו ניגשים להצבעה, רבותי.

דב שילנסקי: אני לא נותן דבר לאיש.

דב שילנסקי: אני מבקש מכולם לשבת.

זאב בנימין בגין: – – – ראש הממשלה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בני בגין, אודה לך.

דב שילנסקי: אדוני ראש הממשלה, לפי הסדר הטוב – – – אני מבקש מכולם לשבת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רן כהן.

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, אודה לך אם תשבי.

דב שילנסקי: אני אישית, חבר הכנסת דב שילנסקי, נרשמתי להוריד את ההצעה של חבר הכנסת רן כהן.

דב שילנסקי: לא היה מי שיחליף אותי בניהול הישיבה, לכן לפי הסדר הטוב אני לוחץ על הכפתור והגענו להצבעה.

דב שילנסקי: הצבעה מס' 1

רענן כהן: על מה מצביעים?

דב שילנסקי: סליחה, אני מבטל.

דב שילנסקי: למעשה יש הצעה אחת – – –

מאיר שטרית: העברה למליאה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בנימין נתניהו, האם אתה מסכים להעברה לוועדה?

בנימין נתניהו: אני מבקש דיון במליאה.

דב שילנסקי: לא מסכים.

דב שילנסקי: בסדר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רן כהן, האם אתה מסכים לוועדה?

רן כהן: מליאה.

דב שילנסקי: בסדר.

דב שילנסקי: מי שבעד מליאה, מצביע בעד.

דב שילנסקי: מצביעים בעד דיון במליאה או נגד דיון במליאה.

דב שילנסקי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 53 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושאים שהעלו חברי הכנסת ב' נתניהו ורן כהן בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דב שילנסקי: 53 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

דב שילנסקי: אני קובע שההצעה של חבר הכנסת בנימין נתניהו וההצעה של חבר הכנסת רן כהן עוברות לדיון במליאה במועד שייקבע.

דב שילנסקי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש להודיע כאן על ישיבת ועדת הכנסת שתתכנס בשעה 16:30 לדיון בהתנהגות חבר הכנסת בא-גד.

): אני מבקש מחברי הוועדה להתאסף ב-16:30 בחדר הוועדה.

): תודה רבה.

דב שילנסקי: הסעיף הבא על סדר-היום: הסכנה מפני מרי והמרדה של חלק ממחנה הימין העלול לערער את שלטון החוק בישראל.

דב שילנסקי: יציג את ההצעה חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא אוכל לפתוח את הדיון בלי לגנות את התופעה של חבר הכנסת בא-גד במליאת הכנסת.

רענן כהן: נדמה לי שאנחנו מאבדים כל כללים דמוקרטיים, נדמה לי שאנחנו מבזים את עצמנו, נדמה לי שאנחנו מורידים את הכנסת, שצריכה להיות גוף מחנך, שאולה.

רענן כהן: אני קורא לכל מחנה הימין, אני קורא לראש הליכוד לעשות סדר במחנהו.

רענן כהן: אני מגנה אותו על שלא הגיב כפי שהיה צריך להגיב, כי דבר כזה פשוט מבייש את עם ישראל.

רענן כהן: מעשה חמור ומסוכן שאין כמוהו נעשה בישראל בשבוע החולף.

רענן כהן: מעשה נתעב ואיוולת פוליטית שלא במהרה יישכחו.

רענן כהן: האופוזיציה הנמצאת במצוקה החליטה לשלח לאוטוסטרדות ולכבישים כמה עשרות פורעי חוק ששיבשו את התנועה בכבישים בשעת העומס.

רענן כהן: כשעם ישראל מסיים יום עבודה וממהר לשוב לביתו, "זו ארצנו", כך הם קוראים לעצמם, ובשם ארצם הם מוכנים לשבש את החיים ולפעול נגד החוק, נגד סמכותה של הממשלה שזכתה ברוב.

רענן כהן: קבוצה של אנרכיסטים, חבורת בריוני רחוב המנסה להשליט עלינו את עריצות המיעוט.

רענן כהן: אתמול כבר שמענו קריאה גלויה למרי אזרחי, למרד, לאנרכיה.

רענן כהן: פרופסור הלל וייס, מחוג הפרופסורים לחוסן מדיני, קורא, לא פחות ולא יותר, לגייס אלפים כדי להטיל מצור על משרד ראש הממשלה, לשבש את פעילות הממשלה ולחסום את התנועה בכבישים.

רענן כהן: אם זו לא הסתה, אני שואל מה היא הסתה.

רענן כהן: זה חוג של חסר מדיני ולא חוסן מדיני.

רענן כהן: אבל היום אני מפנה אצבע מאשימה לא כלפיהם אלא כלפי מנהיגיהם, כלפי מי שמסית אותם וממשיך להסית אותם בכל הזדמנות – חלק ממחנה הימין ובראשם ראשי הליכוד, במיוחד כלפי מי שעומד בראשו, בנימין נתניהו.

רענן כהן: שבוע חלף מאז.

רענן כהן: מר נתניהו, שמעתי את חבריך לספסל, חבריך עתירי הניסיון הפוליטי והדמוקרטי, מביעים את הסתייגותם הנחרצת – ואני מתכוון לחבריך חבר הכנסת בני בגין וחבר הכנסת דן מרידור, שמיהרו להבהיר שזו אינה ארצם, וכי ממשלה לא מפילים ברחוב.

רענן כהן: אבל את קולך המגנה, אדוני חבר הכנסת ביבי נתניהו, לא שמעתי עד לרגע זה.

רענן כהן: הם יוצרים מרי ואנרכיה.

רענן כהן: תאוות השלטון שלהם אין לה גבול.

רענן כהן: האם בשם המחאה הכול מותר?

רענן כהן: איפה היה קולך, אדוני יושב-ראש האופוזיציה?

רענן כהן: עד מתי תגמגם?

רענן כהן: גם כשאתה רואה קבוצה של פנאטים נשכבת על האוטוסטרדות, מבעירה צמיגים ובזה לחוק, לסדר ולשלטון, גם אז אינך יכול לגנות?

רענן כהן: אתה אפילו לא מוצא לנכון לגנות?

רענן כהן: כך פועל מנהיג אחראי, רציני ושקול הרוצה להיות ראש ממשלה?

רענן כהן: מנהיג העומד בראש האופוזיציה?

רענן כהן: האם שוב אתה מגלה שאתה טירון פוליטי?

רענן כהן: האם פרק הטירונות שלך לא נגמר?

רענן כהן: כל ניסיון שלך לנגוס בערכי החוק והדמוקרטיה רק מקרב אותנו אל הניצחון, אל הבוחר השפוי המבין שגם למחאה יש גבול, שגם לאופוזיציה יש אחריות.

רענן כהן: אתה איבדת, לצערי, אותה אחריות, ותישפט על כך ביום הבחירות.

רענן כהן: מי שעיניו בראשו יראה את גודל הטעות, את חוסר ההבנה, את חוסר הבגרות הפוליטית שלך, את העובדה שאתה חי בעבר ומסרב להכיר בהתפתחות המדינית.

רענן כהן: אם אתה רוצה דוגמה לאחריות לאומית – אתה צעיר בגיל ובניסיון, ואני אתן לך דוגמה: ב-26 באפריל 1982 פינה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, את כל סיני, את העיר ימית ועוד 15 מושבים בחבל-ימית נעקרו מהקרקע.

רענן כהן: היו גם אופירה, די-זהב ועוד.

רענן כהן: זה היה קשה, זה היה טרגי, אך האופוזיציה דאז שהיום בשלטון הגיבה באיפוק, גילתה בגרות פוליטית, הבנה, תבונה ואורך רוח.

רענן כהן: אם היתה ביקורת, היא נשמעה בצורה מכובדת, מאופקת.

רענן כהן: לא גייסנו פורעי חוק, לא הסתנו לאלימות, לא חסמנו צירים, לא הבערנו צמיגים ברחובות ולא השתלטנו על אדמות המדינה.

רענן כהן: חשוב לא פחות – לא ערערנו על זכותה של הממשלה דאז לקבל הכרעות דמוקרטית.

רענן כהן: לא הטלנו ספק בשלטון החוק.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני רוצה להזהיר את חברי האופוזיציה: הגיעה השעה לקבל הכרעה, להחליט אם אתם מסיתים ומתסיסים למרי ולאנרכיה, אם אתם מאמצים אליכם פורעי חוק, או שאתם מגלים אחריות לאומית ומתנהגים כאופוזיציה שנאבקת על דעתה בכנסת, בקלפי, ולא ברחובות.

רענן כהן: אם אתם זקוקים לתזכורת נוספת, צאו וראו מה קרה למפלגת התחיה, שנעלמה מהמפה הפוליטית, לפחות בחלקה.

רענן כהן: הסיבה לכך היתה, שמנהיגיה לא ידעו היכן לעצור, לא ידעו מה הוא הקו האדום שאסור לחצות אותו.

רענן כהן: בימים הקשים האלה שמעתי לא אחת ממנהיגי הליכוד, שאין לנו רוב בעם, שאין לנו סמכות לוויתורים, שאין לנו מנדט מהעם; והגרועה והמסוכנת מכל האמירות – שאסור לקבל החלטות על חודו של קול, או על חודו של הקול הערבי.

רענן כהן: מעבר לאמירה הגזענית, יש כאן סכנה לדמוקרטיה.

רענן כהן: מה פירושו של הטיעון הזה?

רענן כהן: הרי החלטות היסטוריות התקבלו במדינתנו על קולות בודדים בלבד.

רענן כהן: מדינת ישראל הוכרזה על חודו של קול, קולו של משה שרת, זיכרונו לברכה.

רענן כהן: מדוע אי-אפשר לעשות שלום על חודו של קול?

רענן כהן: אני מציע לידידי באופוזיציה לחדול מההסתה, לחדול מקריאות לא-דמוקרטיות, לחדול מהניסיון הנואש לערער את סמכותה הלגיטימית של הממשלה הנוכחית.

רענן כהן: אני קורא מכאן לביבי נתניהו, שלא מפסיק להתסיס, וגם לאחרים, לגלות אחריות ותבונה.

רענן כהן: עליכם להבין, שדמוקרטיה אין פירושה אנרכיה; שקולו של המיעוט ראוי שיישמע, אך אסור שיכתיב בעריצותו את פעולת הרוב.

רענן כהן: עליכם להבין, שאם תנסו לפגוע בשלטון החוק או בערכי הדמוקרטיה, תפגעו, בסופו של דבר, בעצמכם.

רענן כהן: הדמוקרטיה מועידה לכל אחד מאתנו תפקיד, קואליציה ואופוזיציה.

רענן כהן: היזהרו לחרוג מאותם גבולות.

רענן כהן: בניגוד אליכם, פניתי ביוזמתי לנשיא המדינה וביקשתי שיזמין אליו את כל ראשי הסיעות בבית, במטרה למנוע את הקיטוב בעם, במטרה לשמור על אחדות, לקרוא לאיפוק.

רענן כהן: אני מקווה שהמפגש יתקיים בקרוב ובהשתתפותם של כל ראשי האופוזיציה.

רענן כהן: הממשלה הזאת הצליחה והיא תמשיך להצליח במאמציה להביא לעם ישראל שלום עם ביטחון.

רענן כהן: עם ישראל מתבונן ומתרשם.

רענן כהן: הוא רשם לעצמו את הישגיה של הממשלה הזאת בחינוך, בכלכלה, בתשתית.

רענן כהן: הוא רשם לעצמו ירידה מ-12% אבטלה ל-7%.

רענן כהן: הוא רשם לעצמו ירידה מאינפלציה של 14.5% לאינפלציה חד-ספרתית של 8%.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לסיים בכמה משפטים.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת כהן, אפשר לשאול אותך שאלה?

רענן כהן: אם היושב-ראש ירשה, ברצון.

דב שילנסקי: אני מצטער, זמנו תם.

דב שילנסקי: אתה תשאל אותו, והוא יצטרך לענות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רענן כהן, אתה סיימת?

רענן כהן: לא, יש לי עוד כמה משפטים.

דב שילנסקי: אני מצטער, יש לו עוד כמה משפטים, אינני יכול.

רענן כהן: ההתנחלויות היו נגד החוק, והמניעים משניים.

רענן כהן: הפעולה נגד שוטרי ישראל ונגד צה"ל היא פעולה נגד החוק, ומטרותיה משניות.

רענן כהן: חסימת עשרות צמתי תנועה בשעות העומס היא בוודאי פעולה מתריסה נגד החוק, ומניעיה אינם חשובים.

רענן כהן: החוק הוא יסוד קיומנו.

רענן כהן: כל אחד מאתנו חייב בכיבוד החוק ובגינוי כל מעשה שבניגוד לו.

רענן כהן: הכנסת חייבת לצאת בקריאה משותפת לכל המפגינים, לכל המחנות, ולהבהיר שפגיעה בחוק עלולה להתפתח לממדים שיצאו משליטה עד כדי ערעור אושיות המדינה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, בסיום דברי אלה אני מבקש לברך את ראש הממשלה, את שר החוץ ואת יתר חברי הממשלה על דבקותם בתהליך השלום ועל תבונתם המדינית.

רענן כהן: אני משוכנע, שהסכם טאבה, כמו חוזה השלום עם ירדן, יביא לנו שלום וביטחון כאחד.

רענן כהן: אני משוכנע שעם ישראל גם הוא יעריך זאת כראוי.

רענן כהן: כל הסכם שהממשלה הזאת תעשה יבוא לאישור הכנסת, כפי שעשינו עד כה.

רענן כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: לפני שאנחנו ממשיכים, אני רוצה תיקון לפרוטוקול.

דב שילנסקי: בהצבעה שהיתה אחרי הצעתו של חבר הכנסת בנימין נתניהו ואחרי הצעתו של חבר הכנסת רן כהן המכשיר סימן שחבר הכנסת סאלח טריף מנהל כאילו את הישיבה, ולכן הצבעתי נרשמה על שמו של חבר הכנסת סאלח טריף.

דב שילנסקי: לכן אני מבקש לרשום, שבמקום שכתוב בהצבעה הקודמת שחבר הכנסת סאלח טריף הצביע בעד – זה לא היה חבר הכנסת סאלח טריף אלא חבר הכנסת דב שילנסקי.

משה שחל: צריכים להצביע אם זה נכון או לא.

דב שילנסקי: בעניין זה אנחנו סומכים זה על זה בלא ערעור.

דב שילנסקי: אדוני, בבקשה, הזמן לרשותך.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מתנהל מירוץ מעניין שלשם כבוד מכנים אותו משא-ומתן.

רפאל איתן: הערבים מכריזים על שאיפות, יעדים, מטרות וכיווני דרך, והטירונים שמולם, ללא מגמה ברורה, בלי יעדים מוגדרים, רק לשמר את הבדיחה הזו, שההצגה לא תיקטע, חס וחלילה, לפני מועד הפיצוץ, שהכול יודעים שיתרחש.

רפאל איתן: אבל משתתפי הטרגי-קומדיה הזאת לא מבינים שהחדר האטום נפרץ, ובשעת המשבר תוצג המדינה עם בגדי המלך החדשים, והבדרנים המתרוצצים הלוך ושוב, החובטים ברוח תזזית על תופים סדוקים כדי למשוך תשומת לב ולהחניף לקהל הניצב בצדי הדרך, גם הם עדיין לא מרגישים במערומיהם, כי עונת הקיץ בעיצומה.

רפאל איתן: אבל אך יגיע החורף, והקור יצבוט בבשרם.

רפאל איתן: או אז ייווכחו לדעת שנשארו ללא בגד ונכס לכסות, והצד השני הסתלק לו עם סמרטוטיהם.

רפאל איתן: הממשלה בעיוורונה, ברפיון חושיה, בהתבדלותה מהעם מתנהגת כאילו אין עם, אין ארץ, עדר ללא רועה, כי הרועה מבלה באוהלי קידר.

רפאל איתן: הממשלה דוחפת את הציבור למלחמת אחים, כי אינה דוברת אמת אשר לעתיד, מתכחשת להבטחותיה לפני הבחירות ומערערת בהתנהגותה את הביטחון האישי והכללי.

רפאל איתן: וכאשר הביטחון מתערער, יקומו אנשים וייקחו את הביטחון לידיהם, ומולם יתייצבו חמומים אחרים, והלחיצה השנייה על ההדק לא תאחר לבוא.

רפאל איתן: דבר זה צריך למנוע בכל מחיר.

רפאל איתן: כדי למנוע ריב אחים חייבת הממשלה, ולא אגודות מתנדבים, לשנות את מדיניותה והתנהגותה, גם אם אין השינויים הללו חופפים את מעשיה עד היום.

רפאל איתן: ריב אחים חמור שבעתיים.

רפאל איתן: מה מאיץ בכם?

רפאל איתן: מה תחסרו אם ייעצר התהליך עכשיו, תבדקו היטב את יעדי הערבים, למה הם מצפים בהסדרי הקבע?

רפאל איתן: מדוע להמתין לפיצוץ על זכות השיבה, כאשר 12,000 שוטרים כבר מוצבים בצירי התחבורה ובשטחים השולטים החיוניים?

רפאל איתן: מה בעצם תורמים לנו, למדינת ישראל, הסדרי הביניים, שיחות, פגישות, טרור, קביעת עובדות?

רפאל איתן: הרי לערבים יש שכל, עורמה, נחישות וחוש תגרנות עשרת מונים מאשר לפקידים שמולם.

רפאל איתן: הם לא ממתינים לפשרות על מיליון פליטים, כי אצלנו יתחילו לעסוק במספרים ולא בעקרונות ציוניים לאומיים שאבדו לצדי הדרך.

רפאל איתן: בשקט בשקט חוצים פועלים, כביכול, את מעברי הגבול מירדן, בעיקר בגשר שיח' חוסיין.

רפאל איתן: חלקם חוזרים בערוב היום אל מעבר לירדן וחלקם נטמעים באוכלוסייה הערבית ונעלמים.

רפאל איתן: מי הם?

רפאל איתן: כמה הם?

רפאל איתן: היכן הם?

רפאל איתן: אולי חלקם הם מארגני מחתרת, מפקדי קומנדו, מנהיגי כנופיות טרור?

רפאל איתן: אולי.

רפאל איתן: ומי ניצב מול האולי הזה?

רפאל איתן: האם זה בלתי אפשרי?

רפאל איתן: האם לא כך היינו נוהגים אנחנו במצבם?

רפאל איתן: תלכו לגשר ותבדקו עם מנהל הגשר מה קורה שם כל יום, כל שבוע.

רפאל איתן: הדרך היחידה, האמיצה, המכובדת, היא דרך הפנייה אל העם, בבחירות.

רפאל איתן: אם אתם נראים הוגנים וצודקים, העם ייתן לכם מנדט להמשיך, ואם לא – תלכו, תתפנו.

רפאל איתן: בושה להמשיך במדיניות שונה מזו שהבטחתם, כשאתם יודעים וחשים שהעם פנה לכם עורף, וחמור עוד יותר ומסוכן ה"עידוד" ששואבים מי שהפרתם את דברכם אליהם.

רפאל איתן: ואם אתם נהגתם כך, מה שמותר ללווייתן מותר גם לדג קטן, והתוצאה מי ישורנה, ואתם תהיו אשמים.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אני מתכבדת להזמין את השר המקשר, שר המשטרה, השר משה שחל, להשיב על שתי ההצעות במשולב בשם הממשלה.

ענת מאור: בבקשה.

משה שחל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, על-פי סדר-היום של הכנסת היינו אמורים לדון בנושאים שהועלו על-ידי חברי הכנסת רענן כהן ורפאל איתן, ואלה כותרותיהם: סכנה מפני מרי והמרדה של חלק ממחנה הימין העלול לערער את שלטון החוק בישראל – הצעה שהוגשה על-ידי חבר הכנסת רענן כהן, וסכנה לקרע בעם ואיומים באלימות כנגד תושבי יש"ע ותומכיהם מצדם של חוגי ממשלה ומפלגות הקואליציה – ההצעה השנייה של חבר הכנסת רפאל איתן.

משה שחל: האמת היא, שהנושאים האלה הם נושאים נכבדים כשלעצמם.

משה שחל: באווירה אינטימית זו, שבה אחד משני חברי הכנסת המציעים אמר את דברו והלך, כי הוא יודע את התשובה, חבר הכנסת רענן כהן איננו זקוק לתשובת הממשלה, וחבר הכנסת השני, חבר הכנסת רפאל איתן, בהפסקה בשיחה בינו לבין עמיתו חבר הכנסת בדש, שניהם נשארו השומעים היחידים, ולאחר שחבר הכנסת בא-גד הפסיק את ההתנחלות שלו – –

דן תיכון: – – –

פיני בדש: למה בהפסקה?

משה שחל: – – וחבר הכנסת דן תיכון בלבל את היוצרות בכך שהכין את עצמו למעבר מימין לשמאל, וחבר הכנסת בא-גד כבר הפסיק את ההתנחלות שלו – לא ידעתי שבמולדת מתכוננים לפריימריס; צריך לבלוט, לכן הוא עשה את המעשה.

משה שחל: מכיוון שאנחנו כבר נמצאים כאן, ראוי הנושא הזה שנדון בו בצורה נכבדה, בכובד ראש, כי אני מאמין באמונה שלמה שאנחנו מדברים על אחת הבעיות החמורות ביותר שנתגלו בתוכנו – השאלה של מרי, השאלה של אי-ציות לחוק, השאלה של ההטפה הזאת ששומעים לעתים מכאן ולעתים מכאן: אם לא שומעים בדעתי, אני אקח את החוק לידיים, ארמוס אותו ואעשה מה שאני רוצה.

משה שחל: אני אינני משלה את עצמי ואפילו אינני מתעלם ממציאות שיש בה לעתים מטען רגשות עצום בדברים כואבים ביותר.

משה שחל: אני מסכים בהחלט שהבעיה שאנחנו מתייחסים אליה יורדת עמוק מאוד לרגשות שמאז ומתמיד היו חלק מההווי של העם היהודי.

משה שחל: ארץ-ישראל איננה סוגיה של מה בכך, זה לא עוד נושא בסדר-היום.

משה שחל: אבל אני יודע גם עוד דבר אחד, והוא, שבעיניו של יהודי מאמין ארץ-ישראל לא היתה בבחינת החומר שמקדש את הכול.

משה שחל: אגב, מעולם לא קידשנו את החומר מעל לאמונה ולתפיסה שלנו.

משה שחל: העם הזה החזיק מעמד אלפיים שנה בגלות בלי שתהיה לו פיסת ארץ משלו, ויהודי מאמין אין לו בעניין הזה כל זיקה או התייחסות.

משה שחל: אני שומע את היהדות הציונית הדתית אומרת: ארץ-ישראל קדושה, בשום פנים ואופן, מי שמוותר על עיר אחת פוגע עד כדי בוגדנות.

משה שחל: הם אינם קוראים לא את התורה ולא את מה שהיה.

משה שחל: 14 ערים נמסרו לשם שלום, למען שלום, מארץ-ישראל הקדושה, ועשו זאת.

משה שחל: דבר זה היה וזה כתוב, אבל הוא נשכח מלבם של יהודים מאמינים, כי הפוליטיקה מניעה אותם.

משה שחל: הסוגיה הזאת, רבותי, באמת מסעירה, והיא היתה צריכה לאחד את הבית הזה מימין ומשמאל, כי היא למעשה ציפור הנפש שלנו, היא הקובעת את אחדותו של העם הזה, לא את אחידותו.

משה שחל: יהיו בתוכו דעות רבות מאוד.

משה שחל: אנחנו עם פלוגתא מהימים הראשונים שלנו, ונהיה כאלה.

משה שחל: אבל אחדותו של עם בנויה על כך שיש בו לכידות המחברת אותו יחד לבל יפגע בדברים השורשיים ביותר, העמוקים ביותר: לא להרים יד נגד חייל צה"ל, לא להמרות את פי המלכות.

משה שחל: לבוא ולהגיד: יש רוב דמוקרטי שמחליט.

משה שחל: שמעתי כאן את הרגשות של ראש האופוזיציה.

משה שחל: תאמינו לי, באתי עם אוזן פתוחה להקשיב לדברי טעם, לחשוב שאולי הוא חזר, עשה, בדק מה שממשלתו, סיעתו ומנהיגו עשו והכינו בזמנם לעם הזה, תוכנית האוטונומיה, שאנחנו "אוכלים אותה" עד היום.

משה שחל: לא.

משה שחל: מה שמסעיר את חבר הכנסת ביבי נתניהו הוא רק דבר אחד: המרחק שלו מהכיסא.

משה שחל: זה ותו לא.

משה שחל: שום דבר אחר, תאמינו לי.

משה שחל: ואני אומר לכם, אתם יושבים כאן באמצע: אצל ביבי נתניהו הבעיה היחידה היא הכיסא.

משה שחל: הוא יהיה מוכן לאוטונומיה מלאה עם ויתורים, עם הכול, ובלבד להגיע לכיסא.

דן תיכון: מה ההצעה לסדר, אדוני השר?

משה שחל: לכן דאגה בלבי בהחלט, שבדיון הזה, שחשבתי והתכוננתי אליו, נצא כולנו בקריאה לציבור שרוצה להקשיב, לבוא אליו ולהגיד לו, כי אין הפרת חוק, כי הכול ייעשה באופן לגיטימי, כי ממשלה נבחרת בישראל נבחרת על בסיס דמוקרטי, ויש לכבד אותה ולא כל יומיים לקרוא לה לבחירות.

משה שחל: חבר הכנסת רפאל איתן, זאת לא שיטה במשטר דמוקרטי לבוא ולהגיד: לא מקבלים את עמדתי, בואו נלך לבחירות.

משה שחל: איזה מין תהליך זה?

משה שחל: באיזו מדינה זה קיים?

משה שחל: חבר הכנסת פיני בדש, אני רואה שאתה לא יכול להתאפק.

משה שחל: אני אבקש רק מהיושבת-ראש, מכיוון שהיא קפדנית במיוחד בשעון שלה כלפי, זה אני אומר מראש – – –

ענת מאור: אדוני השר, תחושתך תהיה לי לעזר כשיעלו תחושות כאלה של חברי האופוזיציה.

דן תיכון: כל הלילה הכנת נאום ועכשיו אתה לא יכול – – –

ענת מאור: חבר הכנסת בדש, בבקשה.

פיני בדש: יש תחושה קשה מאוד בקרב 150,000 איש, שלא מדברים אתם, לא מתייעצים אתם, לא אומרים להם מה הולך להיות.

פיני בדש: הנושא של חוסר הוודאות הוא שמשפיע.

פיני בדש: תחשוב מה היה קורה אילו אתה היית באיזה מקום והיו דנים בגורלך ואתה בחוסר ודאות.

פיני בדש: יש גם תחושה, שלא שומעים אותם ורומסים אותם.

פיני בדש: אסור לרמוס אנשים ולהביא אותם לפינה.

רון נחמן: אין להם תחושה.

רון נחמן: יש להם ידיעה.

ענת מאור: בבקשה, אדוני השר.

פיני בדש: זה מביא למעשי ייאוש.

משה שחל: חבר הכנסת פיני בדש, מאחר שאני לפחות יכול להעיד שראיתי אותם בצאתם משתי פגישות עם ראש הממשלה – לא השתתפתי בפגישות – אני יכול לבוא ולהגיד, שאין זה נכון שלא דיברו אתם.

משה שחל: אני יכול לומר לך, שאני אישית נפגשתי אתם פעמיים עד כה, ואני עומד לבקר חלק מהם בגוש-עציון בשבוע הבא.

משה שחל: אני אומר לך, שגם הם איבדו, לדעתי, את הרסן.

משה שחל: המנהיגות הפורמלית של אנשי יש"ע איננה שולטת.

משה שחל: אני לא רוצה להזכיר את הדברים, היא בעצמה נמצאת במבוכה.

משה שחל: השיחות אתם, אגב, הן שיחות יוצאות מן הכלל.

משה שחל: לעולם לא אבוא ואגיד מלה אחת על יהודי שעושה את מה שהוא עושה מתוך אמונה במעשהו.

משה שחל: אני מעריך ומכבד את תושבי יהודה ושומרון.

משה שחל: אגב, אני נותן בהם גם אמון מלא.

משה שחל: ממשלות שחבר הכנסת רפאל איתן היה חבר בהן לא סמכו עליהם ולא גייסו אותם למשמר האזרחי.

משה שחל: אני גייסתי אותם, כי לדעתי הם אנשים הגונים, אנשים בדיוק כמוני.

משה שחל: יש להם בעיה.

משה שחל: יש צורך לדבר אתם.

משה שחל: אני אומר לך, אני לא יודע איך אפשר להעביר את המסר הזה, שהממשלה הזאת יושבת יום ולילה על בעיה אחת: איך היא תבטיח את ביטחונם.

משה שחל: כל ההשקעות, כל ההכנות, כל הדברים מיועדים רק למטרה אחת.

משה שחל: אבל אם שאלת אותי, ואני מאמין בכנות השאלה שלך, חבר הכנסת פיני בדש, תהיה לרגע אחד אתה האיש שצריך להחליט ויש לך הנתונים האלה: יש לך הסכמי קמפ-דייוויד, שקבעו שיש לעזוב ממשל צבאי, מינהל צבאי, המינהל האזרחי.

משה שחל: צה"ל ייערך במה שנקרא specific military locations מוגדרים.

משה שחל: אין שם בכלל אמירה שממשלת ישראל אחראית לביטחונם של התושבים.

משה שחל: בכלל אין התייחסות לביטחון הפנים.

משה שחל: יש איזה אחריות מעורפלת, לא לבד, לביטחון החוץ יחד עם מצרים.

פיני בדש: – – –

משה שחל: חבר הכנסת בדש, אני שואל אותך שאלה ששאלתי את עצמי והתלבטתי בה, ואני אומר לך: אם כל אחד – אופוזיציה, קואליציה, מימין ומשמאל – ישב ויעשה את חשבון הנפש שלו, לפחות ידע על מה הוא מדבר.

משה שחל: הוא רשאי להמשיך להחזיק בדעה, אבל הוא ידע, לפחות, על מה הוא מדבר.

משה שחל: אלה נתוני הבסיס.

משה שחל: אלה ההסכמות שנתנה ממשלה בישראל בשנת 1979 עם רוב של בקושי 10,000 קולות, עם רוב בכנסת שהיה מעורער עם חתימת גאולה כהן אחרי חתימת הסכמי קמפ-דייוויד.

משה שחל: ואמר כאן מנחם בגין בהצעת אי-אמון שבה היו לו 58 מול 58, לא היה לו רוב, הוא אמר בצורה מפורשת: כל עוד יהיה קול אחד אני אחליט על הורדת ימית, אני אחליט להוציא צבא.

משה שחל: והוא עשה זאת.

משה שחל: אתה יודע מה ההבדל?

משה שחל: ההבדל הוא רק בדבר אחד: אנחנו היינו אז באופוזיציה ולא אתם, לא הימין, ואנחנו שמרנו כעל בבת עיננו על האחדות בעם הזה.

משה שחל: אתם שוברים אותה, ואתם שוברים אותה לא רק בכך שאתם משתתפים בהפגנה אלא – חבר הכנסת פיני בדש, אתה יודע במה?

משה שחל: – אתם שוברים אותה בכך שאתם לא אומרים מלה על השלטים שעליהם כתוב: רבין בוגד.

משה שחל: אתם שוברים אותה כאשר אתם מאפשרים לילדים תמימים, נחמדים, יוצאים מן הכלל, לקום ולצעוק: בדם ואש נפדה את רבין.

אבנר-חי שאקי: הגבנו על כך.

משה שחל: תן לי להמשיך.

פיני בדש: היתה תגובה שלנו לא לעבור על החוק.

משה שחל: פשע הוא מבחינת ההורים לקחת ילדים בחופש, בני שש ושמונה, ואני רואה אותם, וללכת עם שלטים ביד – מוות לרבין, או רבין פושע, או ממשלת רוצחים.

משה שחל: זו הבעיה האמיתית.

משה שחל: זה הנושא שמונח כאן על סדר-היום.

משה שחל: זה הדיון שצריך להתקיים.

משה שחל: אני רוצה להגיד לך עוד דבר אחד.

משה שחל: יושב כאן ידידי ומורי חבר הכנסת אבנר שאקי.

משה שחל: עברתי אתמול בלילה – אני אוהב לעיין במה שקרה.

משה שחל: לנגד עיני – סליחה, רענן, אני עונה לך – לנגד עיני הדיון שהיה כאן ב-2 במרס 1982, ז' באדר התשמ"ב.

משה שחל: חשכו עיני.

משה שחל: שם נאמרו דברים על-ידי חבר סיעתך, חבר הכנסת חנן פורת, שהרים יד.

משה שחל: והיה זה חבר הכנסת מנחם בגין שמדבר בכאב לב חזק ביותר בעניין פינוי ימית.

משה שחל: הוא אומר לו: "אדון פורת, אתה לא תלמד את חבר האנשים הזה מה זאת ארץ ישראל".

משה שחל: והוא אומר לו: "לאן אתם מוליכים בדרך זו?

משה שחל: איך אתם משחיתים את המוסר של הדור הצעיר, לומד התורה, תלמידי ישיבות 'בני עקיבא'?

משה שחל: " על כך שהוליכו אותם אז נגד הצבא.

משה שחל: ואומר מנחם בגין, תשובה לימים האלה: "29 שנים שירתי באופוזיציה.

משה שחל: לפעמים כמה חברים שלי עייפו מן הדרך הארוכה, ואני הוספתי ואמרתי להם: רק בדרך אחת – בפתק הבוחר.

משה שחל: שום דרך אחרת, רק פתק הבוחר.

משה שחל: הגיע היום, ובפתק הבוחר התנועה הזאת קיבלה את האמון להרכיב ממשלה יחד עם שותפים נאמנים.

משה שחל: עשינו זאת, ואנו מייצגים את העם, ואנו מנהלים את ענייני המדינה, ואיש במקומנו לא ינהל אותה.

משה שחל: זוהי הפילוסופיה של חירות האדם בישראל, שאנחנו נושאים אותה ונישא אותה, עם כל הצער ועם כל הכאב".

משה שחל: זו תשובתי לכם.

משה שחל: העם הזה בחר, והוא בחר כנסת.

משה שחל: הכנסת הזאת בחרה ממשלה, והיא בחרה את יצחק רבין כראש ממשלה.

משה שחל: כל עוד יש רוב בכנסת הזאת הממשלה הזאת תחליט, ואתם תכבדו את ההחלטה הזאת.

משה שחל: ולא חנן פורת אז שהרים את ידו ובגין אמר לו: אתה לא תביא לשפיכות דמים בעם.

משה שחל: הדברים אינם חדשים, ואז אמרו, על ימית, שאסון ייפול.

משה שחל: אני מציע לביבי נתניהו שיעשה שיעורי בית.

משה שחל: אני אומר לך מה אמר הנשיא סאדאת, זיכרונו לברכה, על נושא ירושלים – ואז לא היו קלטות.

משה שחל: אני מצטט מאותו ויכוח.

משה שחל: חנן פורת אומר: הוויכוח איננו על חבל ימית בלבד, הוא על לבה של ארץ-ישראל, על ירושלים.

משה שחל: אותם דברים כותב סאדאת במכתבו למועצה המוסלמית העליונה: לא ננוח ולא נשקוט עד אשר נשיב לחיק האסלאם את ירושלים אשר נגזלה ממנו על-ידי הכובש הציוני.

משה שחל: קמנו ואמרנו: תבטלו את ההסכם, אל תחתמו על הסכם קמפ-דייוויד?

משה שחל: אנחנו הלכנו לרחובות?

משה שחל: אנחנו הסתנו?

משה שחל: אם היה ביבי נתניהו עושה שיעורי בית, הוא היה מרכין את ראשו.

משה שחל: רבותי, הממשלה הזאת מנסה לעשות טוב יותר את מה שאתם חתמתם עליו, מה שחבריך חתמו עליו בהסכמי קמפ-דייוויד.

משה שחל: היא נותנת אוטונומיה עם חלוקה לאזורים.

משה שחל: עם זאת היא קובעת, שחוץ מהערים הערביות, ולא כולן, בלי חברון, אין למעשה שליטה לפלשתינים על כל אזור.

משה שחל: 70% מהאוכלוסייה הפלשתינית יהיו למעשה באחריות-על של כוחות צבא-הגנה לישראל והמשטרה.

משה שחל: ולכן אני אומר לכם, שמה שמאיץ את ביבי הוא רק דבר אחד.

משה שחל: הוא יודע, שאם הוא לא יגיע לכיסא מהר, הוא יאבד אותו בפעם הבאה.

משה שחל: תאמינו לי, גם בליכוד איש לא יבחר בו.

משה שחל: הם יודעים שזה נפל.

משה שחל: אבל באיזה מחיר הוא רוצה להגיע אל הכיסא?

משה שחל: לחלק את העם הזה ולפלג אותו.

משה שחל: אתה תיתנו לדבר זה יד?

משה שחל: אני מברך את חבר הכנסת רפאל איתן.

משה שחל: אני אומר לך: בשבילי זה היה משב רוח רענן כאשר שמעתי אותו מגנה את התופעה הזאת שחברים מסוימים – לא כולם, יש אנשים הגונים, יש אנשים אחראיים – חלק מהם איננו יודע מעצור.

משה שחל: אני אומר לכם לפני שיהיה מאוחר: נשמור על אחדות העם הזה גם בוויכוח, ונדע לכבד ממשלה נבחרת.

משה שחל: בלי משטר דמוקרטי המדינה הזאת איננה מסוגלת ואיננה יכולה בשום פנים ואופן לשמור לא על עוצמתה ולא על החיוניות שלה.

משה שחל: גברתי היושבת-ראש, אני מציע לקיים דיון במליאה.

משה שחל: ראוי שכל חברי הכנסת ישתתפו בנושא הזה.

משה שחל: אני מציע, שיהיה כאן מצעד של כל 120 חברי הכנסת, נשמע אותם אחד-אחד, שיגידו מה התפיסה שלהם על הדמוקרטיה הישראלית.

ענת מאור: תודה רבה לשר משה שחל.

ענת מאור: חבר הכנסת רון נחמן מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת רענן כהן.

ענת מאור: דקה מן המקום.

ענת מאור: בבקשה.

ענת מאור: והשר משה שחל יזכור לי שנתתי לך לסיים את דבריך האמיצים והראויים.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מבקש להתייחס להצעה של חבר הכנסת רענן כהן.

רון נחמן: כאשר עובדי התעשייה האווירית חסמו את מסלולי ההמראה בשדה התעופה בן-גוריון, לא שמעתי שמישהו דרש להעמיד אותם לשיפוט מהיר, שמישהו דרש לתבוע מהם את התביעות הנזיקיות העקיפות.

רון נחמן: והנה כאן, כאשר לא מדובר בשאלות כלכליות של פרנסה ושכר, אלא על חיים ומוות, כל המדינה עליהום, על אויבי המשטר, הלוא הם המתנחלים המתיישבים.

רון נחמן: והרי אתה ביקרת ביישובים.

רון נחמן: רק ראש הממשלה שלך – – –

אברהם כץ-עוז: הוא גם ראש הממשלה שלך.

רון נחמן: – – – אני אומר לא שלנו, כי אתם קוראים – "שרינו".

אברהם כץ-עוז: תאמר ראש הממשלה שלנו.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שהוא יפסיק להשתלח.

אברהם כץ-עוז: ראש הממשלה שלנו.

ענת מאור: חבר הכנסת רון נחמן, ראש הממשלה הוא גם שלך.

רון נחמן: תשמרי בבקשה על הזכות שלי לדבר.

רון נחמן: אני מבקש לומר, מפלגה שקוראת לסגל של השרים שלה "שרינו" – זה בדיוק כמו ארצנו.

רון נחמן: ומי שמוציא את ארצנו, יוציא גם את "שרינו".

רון נחמן: ואל תיתממו, כולכם.

רון נחמן: אדוני השר, אתה בא ליישובים, אתה מדבר עם מנהיגות התושבים.

רון נחמן: אתה נמצא בקשר עם כולנו, ולכן אנחנו מכבדים אותך.

רון נחמן: בפעם האחרונה הגיע ראש הממשלה ליישובי יהודה ושומרון ב-1981.

רון נחמן: מאז רק את הצל שלו ראינו.

רון נחמן: אז אתה מדבר על הידברות.

ענת מאור: תודה לחבר הכנסת רון נחמן.

ענת מאור: חבר הכנסת כ"ץ-עוז, לא נותנים אפשרות להסיר רק אם מסתפקים בדברי השר.

ענת מאור: אם יש הצבעה על דיון במליאה מותר לחבר הכנסת לבקש להסיר.

ענת מאור: זה הנוהל.

ענת מאור: להזכירך, הוא הציע להסיר.

ענת מאור: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על דיון במליאה.

ענת מאור: השר קיבל את ההצעות של המציעים.

ענת מאור: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול בסדר-היום את הנושאים שהעלו חברי הכנסת רע' כהן ור' איתן נתקבלה.

ענת מאור: 11 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ענת מאור: אני קובעת, שההצעות לסדר של חברי הכנסת רענן כהן ורפאל איתן יידונו במליאה.

ענת מאור: בזאת תמה הישיבה המיוחדת של הכנסת.

ענת מאור: אני מאחלת לכולם המשך פגרה מוצלח.

ענת מאור: אני מאחלת לממשלה להמשיך ולהשיג את ההסכם.

ענת מאור: לאחר הטקס, הכנסת בוודאי תשוב לדיון מיוחד בפגרה.

ענת מאור: שלום לכולם.

ענת מאור: ישיבה זו נעולה.