ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 205, 1994-04-19 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שלישי, ח' באייר התשנ"ד, 19 באפריל 1994.

שבח וייס: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

שבח וייס: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

שבח וייס: יוזם החוק – חבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: שניהם כאן.

שבח וייס: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב, שהיום שבו אנו מתייצבים בפני מליאת הכנסת כדי להציג את הצעת החוק לקליטת חיילים משוחררים בישראל בקריאה שנייה ושלישית, יכול להיחשב לאחד הימים היפים והחשובים לכנסת ישראל.

עמיר פרץ: הצעת חוק זו מקורה בהצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת רענן כהן.

עמיר פרץ: אומנם החוק שאנו מגישים היום לשלב החקיקה האחרון, כדי שייכנס לשלבי ביצוע, שונה במידת מה מן החוק שהוגש בתחילת הדרך, אך העקרונות נשמרו, העקרונות שעל-פיהם מדינת ישראל הולכת לעשות ריכוז מאמץ, כדי ליצור מוטיבציה אצל חייל משוחרר בישראל, כדי שידע שיש לו הכלים להתמודד אל מול האתגרים, כאשר יהפוך להיות אזרח.

עמיר פרץ: אכן, כאשר התחלנו את העבודה על הכנת החוק הזה ב-2 בדצמבר 1991, היתה שמחה גדולה, היתה אווירה של ניצחון גדול של הכנסת, היתה אווירה של אחדות סביב החוק, כאשר הבאנו אותו לוועדה.

עמיר פרץ: כאשר התחלנו את הדיונים הסתבר, אחרי שקילפנו כל מלה, כי העלות התקציבית של הצעת החוק גבוהה מאוד, עלות שקשה מאוד להתמודד אתה.

עמיר פרץ: בתחילת הדרך היו הערכות, שאם מדינת ישראל לא תקציב לחוק הזה לפחות מיליארד או 1.5 מיליארד שקל, לא נצליח להעביר את החוק.

עמיר פרץ: היה חשש, שמול הרצון להגיע לאופטימום, להביא את הדבר המקסימלי והיפה ביותר, נישאר בסופו של דבר ללא חוק בכלל.

עמיר פרץ: אני מוכרח לומר, כי חברי בוועדת העבודה והרווחה עבדו עם חבר הכנסת רענן כהן ובשיתוף פעולה מלא של נציגי האוצר, כפי שהוא מתקיים בוועדת העבודה בכלל.

עמיר פרץ: אני מוכרח להתריע בפני האנשים, כי יכול להיות שרוצים להדיח אותי – – –

לימור לבנת: זה עוד ימשיך להתקיים.

אברהם הירשזון: להדיח אותך?

אברהם הירשזון: לא יעלה על הדעת.

לימור לבנת: לא ניתן להדיח אותך.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, כי גם אם ידיחו אותי, אחרי שאני מביא את חוק חיילים משוחררים ושלל רב של חוקים יפים מאוד בשנה האחרונה, אני ארגיש סיפוק גדול מעבודתי.

עמיר פרץ: אם ישפטו אותי פוליטית, זה לגיטימי, כי אנו פועלים בבית פוליטי.

עמיר פרץ: אני מקווה שאיש לא ימציא טיעונים של עבודה עניינית, לא טיעונים של עבודה תוך כדי שיתוף פעולה בין כל המפלגות ובין כל הסיעות, ובוודאי לא טיעונים של הקרבה ככל האפשר כדי לקדם את כל הנושאים.

אברהם הירשזון: מה יהיו לדעתך הטיעונים שלהם?

רפאל אלול: כמה שאתה חכם.

עמיר פרץ: אני מציע שלא נפגע היום בנושא החיילים המשוחררים.

עמיר פרץ: המשפט נאמר, אני מציע לתת לחיילים המשוחררים את המעמד המתאים להם.

אברהם הירשזון: הוא היה יושב-ראש לתפארת.

רפאל אלול: אני תומך בו.

שבח וייס: חבר הכנסת הירשזון, שים לב איך אני מפצה אותך על כך שהערעור שלך לא התקבל היום.

רפאל אלול: – – –

שבח וייס: רבותי, ההספדים מוקדמים מדי, האמינו לי.

שבח וייס: תנו לו לעבוד.

לימור לבנת: ההספדים באים מן הקואליציה, לא מן האופוזיציה.

שבח וייס: קדימה, לעבודה.

עמיר פרץ: גם זאת לא בשורה כל כך טובה.

עמיר פרץ: חברי, חברי הכנסת, החוק קובע, שמיום כניסתו לתוקף, ייפתח חשבון בנק אישי לכל חייל וחיילת בישראל, ובמשך כל תקופת שירותו של החייל יופקד סכום קבוע לחשבון אישי זה, על שמו של החייל, וינוהל על-ידי קרן שתוקם לצורך ניהול כספי החיילים שהופקדו.

עמיר פרץ: אבל החייל יוכל לקחת אותם כספים ולהשתמש בהם רק ליעדים מסוימים.

עמיר פרץ: לא תעמיד מדינת ישראל כסף, גם לא לחייל משוחרר, כדי שייסע לתאילנד.

עמיר פרץ: לא תעמיד מדינת ישראל כסף לשום חייל משוחרר, כדי שיערוך סיור במזרח הרחוק.

מאיר שטרית: למה לא?

מאיר שטרית: מה אכפת לך?

עמיר פרץ: כי אנחנו רוצים שילך ללמוד, כי אנו רוצים שיקים עסק, כי אנו רוצים שיקים לו בית, שיקנה לו דירה.

עמיר פרץ: אחר כך, יהיה לו גם עסק – שירוויח ממנו וייסע למזרח הרחוק; שלא יבזבז את כל הכסף כבר בתחילת דרכו.

שבח וייס: אולי הוא רוצה לנסוע ללמוד רפואה סינית כמקצוע?

עמיר פרץ: דרך אגב, נושא הלימודים בחוץ-לארץ הוא אחד הנושאים שהתלבטנו בהם קשות.

שבח וייס: יש מקצועות ספציפיים מאוד.

עמיר פרץ: נכון, אדוני היושב-ראש, עלית במידה של הומור על אחד הנושאים שלגביהם התקיים ויכוח אמיתי, האם אנו מאפשרים לחייל משוחרר להשתמש בכספי הקרן, אם הוא מחליט ללמוד רפואה באנגליה.

שבח וייס: יכול להיות שלא התקבל כאן.

עמיר פרץ: יכול להיות שהוא לא התקבל בארץ והלך ללמוד במקום אחר.

עמיר פרץ: האם הוא יוכל להשתמש בכספי הקרן?

עמיר פרץ: נשאיר שיקול דעת להנהלת הקרן במקרים מסוימים.

עמיר פרץ: המטרה היא לעודד את החיילים וגם את המוסדות במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני רוצה שידעו: המהפכה האמיתית שהחוק הזה בא לעשות היא קודם כול בנושא המכינות לחיילים משוחררים.

עמיר פרץ: המכינות לחיילים משוחררים במדינת ישראל, בכל המכללות, נוסף על הכסף האישי העומד לרשות החיילים, תקבלנה זריקת מרץ ודחיפה אדירה.

עמיר פרץ: ייתכן שאנו מביאים בכך בשורה: אם ידעו חיילי ישראל לנצל את כספי הקרן, נוכל לומר שבעזרת החוק הזה, בתוך חמש עד עשר שנים לא יהיה חייל משוחרר אחד שלא יהיו לו הכלים לפנות ללימודים אקדמיים.

עמיר פרץ: תהיה השלמת השכלה לכל חייל, לא חשוב מה נקודת הפתיחה שלו, אם הוא סיים שמונה, תשע או 11 שנות לימוד, או שחסר לו רק להשלים את תעודת הבגרות שלו כדי שיוכל להתקבל ללימודים אקדמיים.

עמיר פרץ: אני רוצה לציין גם את הבעיות ואת הוויכוחים שליוו את החוק.

עמיר פרץ: לא הכול היה באופוריה כללית.

עמיר פרץ: היו לנו גם ויכוחים קשים.

עמיר פרץ: אנחנו באנו אל האוצר ואמרנו: תנו לנו מסגרת של 650 מיליון שקלים.

עמיר פרץ: אנחנו כוועדת העבודה והרווחה מתחייבים, אף שזה קשה, כי איש ציבור לעולם איננו אוהב להוריד הטבות, אם מדינת ישראל תעמיד 400 מיליון שקלים לצורך ביצוע החוק, אנחנו מתחייבים באומץ לבדוק על אילו הטבות יוכל החייל המשוחרר לוותר, כדי ליצור מסגרת תקציבית של 650 מיליון שקלים.

עמיר פרץ: אנחנו ניגשנו קודם כול לדמי האבטלה, ועל זה היה ויכוח קשה, ויכוח ענייני.

עמיר פרץ: היו חברי כנסת שטענו, שאם דמי האבטלה לחיילים משוחררים יבוטלו כליל, הם יראו בזה פגיעה חמורה בהם.

עמיר פרץ: זה לא היה פשוט, אבל בסופו של דבר הגענו לפשרה האומרת, שחייל משוחרר הזכאי היום לדמי אבטלה למשך שישה חודשים בלי שהיה זקוק להכשרה קודמת, יוכל לקבל היום דמי אבטלה רק שלושה חודשים.

עמיר פרץ: בפעולה הזאת חסכנו כ-45 מיליון שקלים, שאותם העברנו לצורך ביצוע החוק.

עמיר פרץ: דבר נוסף.

עמיר פרץ: קיבלנו החלטה שבתחומים מסוימים ההכשרה המקצועית תועבר למסגרת החוק.

עמיר פרץ: החלטנו גם בנושא של נקודות זיכוי במס הכנסה לחיילים שיצאו לעבודה מייד לאחר שחרורם.

עמיר פרץ: החלטנו שעדיף לרכז את כל המאמץ כדי שחייל יוכל להחליט מה הוא עושה בכספו, על מצב שהכסף יהיה מפוזר בכמה קרנות ובכמה מוסדות, ואז אין אפשרות לדעת מי ניצל באמת את הכסף ומי לא.

עמיר פרץ: בדרך כלל הוויכוח היה בשאלה מי מנצל את הכסף.

עמיר פרץ: נמצאת פה חברת הכנסת לימור לבנת.

עמיר פרץ: אני מוכרח לציין, שהיא עמדה על דעתה ולחמה בצורה בלתי מתפשרת גם בנושא דמי אבטלה וגם בנושא נקודות זיכוי ממס לחיילים משוחררים היוצאים לעבודה מייד לאחר שחרורם.

עמיר פרץ: כאמור, השאלה היא תמיד מי מנצל את הזכויות העומדות לרשותו.

עמיר פרץ: יש ויכוח המלווה אותנו בכל חוק כמעט – האם העשירים מנצלים תמיד את הזכויות שלהם או העניים מנצלים את הזכויות שלהם.

שבח וייס: חבר הכנסת עמיר פרץ, לטובת הציבור, אולי תמסור לנו אינפורמציה קצרה באילו סכומים מדובר.

שבח וייס: אני יודע שאנשים מתעניינים מאוד בחוק הזה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאפשר לחברי, חבר הכנסת רענן כהן, כמי שיזם את החוק, להתייחס לנושאים האלה.

עמיר פרץ: אני משאיר לו את ה"דובדבן".

עמיר פרץ: מגיע לו.

שבח וייס: בהחלט מגיע לו.

עמיר פרץ: בדקות שיעמדו לרשותו אני אתן לו לחלק רק את הדובדבנים, בעוד אני אציג את העוגה כולה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רענן כהן, כמי שיזם, הכין, עשה ופעל, יציג בסוף את הנתונים, כמה מקבל חייל משוחרר בכל חודש, כמה יהיה לו לאחר שלוש שנים, מה יעמוד לרשותו ואיך הוא יוכל לקבל את הסכומים האלה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רענן כהן, אנא, שים לב לתהליך האפייה של העוגה, כדי שחלילה לא תהא טעות ומשהו לא יישרף לנו כאן.

עמיר פרץ: בסדר?

עמיר פרץ: כאמור, ניהלנו ויכוחים, וזה לא היה פשוט.

עמיר פרץ: היינו מוכרחים, בסופו של דבר, לעמוד בהסכמה שהיתה בינינו לבין האוצר.

עמיר פרץ: אני בטוח שהכנסת הזאת יוצקת את היסודות לחוק חיילים משוחררים.

עמיר פרץ: הכנסת הזאת מחויבת, או אולי לא מחויבת, אבל אנחנו בכנסת הזאת הנחנו מסגרת מסוימת, וכנראה לא יהיו שינויים רבים בקרוב.

עמיר פרץ: אבל בכנסות הבאות יגיעו חברי כנסת אחרים והם אולי ייקחו את החוק, יחליטו להוסיף כאן ולהוסיף שם, וכפי שאנחנו מכירים איך מתפתח חוק – – –

יהושע מצא: אתה מרמז לגבי מעמדך בעקבות הימים האחרונים?

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

לימור לבנת: כבר מיצינו את הנושא הזה.

עמיר פרץ: על דעת הנוכחים באולם, מעמדי איתן.

לימור לבנת: הבטחנו לו רשת ביטחון.

יהושע מצא: אבל אתה חייב להעביר חוק ביטוח בריאות לילדים עוד לפני ה-10 בחודש הזה.

רון נחמן: אם מעמדך איתן, אני חושב שרפאל יותר איתן.

עמיר פרץ: אני מרגיש שאני יכול לסכם ולומר, שזה אחד החוקים המסובכים, שהיינו צריכים לחשוב במהלך חקיקתו, לקיים מחשבה מעמיקה, כדי שחלילה לא יהיה מחר מצב שחייל נופל בין הכיסאות.

עמיר פרץ: היינו צריכים לבחון את הדברים כך שכל חייל יוכל באמת לעמוד בקריטריונים ולממש את זכויותיו.

עמיר פרץ: מצד שני, היינו צריכים לדאוג שלא יהיה פתח שדרכו עלול יהיה חייל לנצל את הכסף שעומד לרשותו שלא כהלכה.

עמיר פרץ: לדוגמה, אם חייל ירצה לקחת את כספי הקרן כחלק מכספי רכישת דירה, הכסף יועבר ישירות לקבלן.

עמיר פרץ: החייל המשוחרר לא יוכל לקבל את הכסף ולהעבירו לקבלן.

עמיר פרץ: אנחנו נוודא שבאמת נחתם חוזה ומתבצעת רכישה, וגם הקבלן יהיה אחראי לכך שאכן מתבצעת רכישה.

עמיר פרץ: כלומר, לא יחשוב איש שאפשר לבוא ולהציג משהו שנראה מצוין על פניו, אלא צריך לבדוק איך בסופו של דבר יוצר החוק את הכלים ליישום ולביצוע.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך את כל השותפים לחוק הזה.

עמיר פרץ: קודם כול, בראש ובראשונה את חבר הכנסת רענן כהן.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך את חברי הוועדה, את היועץ המשפטי משה בוטון, את מזכירת הוועדה אסתר, את כל מי שסייע לנו.

עמיר פרץ: אני מברך את יושב-ראש הכנסת, את מזכיר הכנסת ואחרים.

עמיר פרץ: לחוק הזה הוקדש זמן רב.

עמיר פרץ: אנחנו השקענו בו ישיבות רבות מאוד, ובסופו של דבר אנחנו מביאים מוצר יפה שכל הכנסת יכולה לתת לו גיבוי, גם עם ההסתייגויות שהוגשו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת עמיר פרץ, אולי תאמר מלה טובה על חבר הכנסת רענן כהן?

עמיר פרץ: עשיתי זאת, אמרתי, אני רק משבח אותו כל הזמן.

עמיר פרץ: דיברתי עליו כעל ראש וראשון.

עמיר פרץ: כנראה נכנסת עכשיו ולא שמעת את כל הדגשים שלי.

עובדיה עלי: לא שמעתי.

עמיר פרץ: אם כך, אגיד שוב.

עמיר פרץ: מאחר שאתה מעיר את ההערה, וכדי שלא יקבלו את זה כמשהו עדתי – אבל כל חברי הוועדה אמרו שהם היו רוצים שחבר הכנסת רענן כהן ייצג אותם בכל עניין מסחרי; היו כאלה שאמרו: הוא סוחר בגדאדי אמיתי.

עמיר פרץ: הוא השיג לחיילים שלנו את מה שמגיע להם.

עמיר פרץ: אני מקווה שנקבל היום את האישור לצאת לדרך.

עמיר פרץ: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה מאוד ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אברהם הירשזון: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה לשעבר או לא לשעבר?

שבח וייס: רבותי, יש מעט דוגמאות בתולדות הכנסת שאיש ציבור מתלבש על נושא בנחישות, בעיקשות, עובר כל כך הרבה מכשולים, משכנע כל כך הרבה אנשים בדרך, גם אותי, ובסופו של דבר מגיע אל חוף המבטחים ואל היעד וזוכה לברכה כל כך רחבה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אני רוצה להציע לך עסקת חבילה.

שבח וייס: מכיוון שיש לך שלוש דקות לנאום בתור יזם, אבל יש לך חמש הסתייגויות, אני מוכן ללכד לך את זה כדי שתיתן נאום לאומה.

שבח וייס: מגיע לך.

שבח וייס: בבקשה, דבר.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שזה יום מרגש, יום מאחד, יום שעבורי ועבור מדינת ישראל הוא אולי היום שבו אנחנו מביאים בשורה לדבר היפה ביותר בחיינו, לדבר היפה ביותר לחברה – לדור הצעיר, שהוא החוסן הביטחוני של החברה שלנו.

רענן כהן: ואוסיף מראש תודה לידידי וחברי יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת עמיר פרץ, על היכולת שלו ברגעים מסוימים למצוא את האיזון, לנסות להגיע לאי-אלו פשרות כדי לאפשר להגיע ליום הזה.

רענן כהן: בשם כולם, בשם כל התנועה, חבר הכנסת עמיר פרץ, אני רוצה להודות לך.

רענן כהן: ליושב-ראש הבית, לחבר הכנסת שבח וייס, ידיד של שנים, היו רגעים לא קלים, אבל בסופו של דבר כולנו הגענו ליום הזה בהסכמה מוחלטת.

רענן כהן: היו לי ויכוחים עם ידיד שגדלתי אתו בחיי הצעירים במעברת קסטינה, עם חברי משה קצב.

רענן כהן: למדנו באותו בית-ספר, שיחקנו, גדלנו יחד.

משה קצב: – – –

רענן כהן: ואני רוצה לומר לכם, שהעזרה שקיבלתי היתה עזרה הדדית, חברית; ולא אוכל שלא להוסיף שידידי עובדיה עלי, סגן יושב-ראש הכנסת, ליווה אותי מהיום הראשון.

רענן כהן: זה לא חוק של מפלגה אחת.

רענן כהן: זה חוק של כל המדינה, של כל הסיעות, של כל הבית הזה, וכך צריך לראות אותו.

רענן כהן: זה חוק המאחד את הבית הזה.

רענן כהן: אני רוצה לפתוח ולומר איך הגעתי לחוק הזה, מה היו השלבים.

רענן כהן: חשוב שהדברים גם ייאמרו כאן.

רענן כהן: במגעי היומיומיים עם אזרחי המדינה מכל השכבות ומכל העדות במדינת ישראל, הקרובים והרחוקים, שמעתי שוב ושוב מהורים רבים על דאגתם מכך שילדיהם החליטו לעזוב את הארץ ולחיות בגולה מייד לאחר השירות הצבאי.

רענן כהן: הסיבה לכך אינה שהם לא אוהבים את הארץ.

רענן כהן: נהפוך הוא, בשירותם הצבאי הם הוכיחו שהארץ יקרה להם, אולם הם התקשו לעמוד בתחרות הקשה ולהתקבל לאוניברסיטה, ועל רכישת דירה לא יכלו אפילו לחלום.

רענן כהן: היה ברור לי שעלי לנקוט צעדים של ממש – די בדיבורים – על מנת לבלום את תופעת הירידה ולתת בידי חיילינו כלים ראשונים לקליטתם בחברה ובמשק.

רענן כהן: קבוצת חברים התארגנה ודנה כיצד אפשר לעזור לאותם צעירים.

רענן כהן: בתחילה, אדוני היושב-ראש, הועלה הרעיון שלפיו יקבל כל חייל עם שחרורו עזרה כספית שתסייע לו במאמצי השתלבותו הראשונים.

רענן כהן: אותה קבוצה, שרבים מהיושבים כאן חשבו שחבריה אולי הוזים, הקימה לפני חמש שנים את "התנועה לקליטת החייל המשוחרר", שמטרתה היתה להביא למימוש את החוק המונח כיום לפניכם.

רענן כהן: קבוצה זו פעלה ללא ליאות והציבה לעצמה כיעד ראשון להביא את בעיות החיילים המשוחררים לתודעת הציבור.

רענן כהן: הבנו אז שהדרך אינה יכולה להיות שגרתית ושעלינו לעשות פעולה שתעורר את דעת הקהל הרחב לגבי הצורך בחוק ובקבלתו.

רענן כהן: הקריאה לחקיקת חוק שיסייע לחיילים המשוחררים צריכה היתה לבוא מהעם ומהקבוצות השונות אל הכנסת.

רענן כהן: הצעד הראשון שנקטנו – והכול פה זוכרים זאת, חטפתי לא מעט על הראש – היה משלוח 400,000 איגרות לבתי-אב, שבהן הוסבר לציבור הצורך בחקיקת החוק – –

רפאל אלול: – – –

עמיר פרץ: מאז נהיה סדר בדואר.

רענן כהן: מאז נהיה סדר בדואר, נכון.

רענן כהן: – – והוא נקרא להביע בחתימתו את הזדהותו עם חוק זה.

רענן כהן: צעד זה עורר עלי בזמנו את כעסם של כמה עיתונאים, אולם לפעולה נודעו תוצאות מפתיעות: למעלה מ-100,000 איש הביעו את הזדהותם עם רעיון החקיקה.

רענן כהן: משמעות הדבר היתה פשוטה: הציבור מצפה שממשלת ישראל תכיר בתרומתם של חיילינו ובצורך לתת בידם כלים בתחילת דרכם האזרחית.

רענן כהן: הדרך הבטוחה ביותר להבטיח צעד זה היא בחקיקה.

רענן כהן: נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, קיבלתי מאות מכתבים קורעי לב, ובהם סיפורים קשים על מצוקות הורים שילדיהם עזבו את הארץ, על קשיי קליטתם של חיילים משוחררים הרוצים להישאר בארץ אך מתקשים למצוא עבודה ועוד.

רענן כהן: התנועה לקליטת החייל המשוחרר החלה להפעיל סניפים ליד הרשויות המקומיות בכל הארץ.

רענן כהן: בעקבות פנייתנו מונו בכמה רשויות מקומיות נציבים שהיו כתובות לחיילים משוחררים, אולם בעיקר תרנו את הארץ לאורכה ולרוחבה כדי לשמוע את הצעירים והוריהם ולהכין הצעת חוק שתהלום את הצרכים האמיתיים של המשתחררים משירות החובה.

רענן כהן: העברנו שאלונים בבתי-ספר וערכנו סקרים.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שההצעה הזאת מגבשת מכלול – איך מעלים הצעת חוק מלמטה, מבתי-ספר, מקבוצות נוער, מתנועות הנוער.

רענן כהן: העברנו ועוררנו.

רענן כהן: הקמנו תחנות הזדהות במרכזים ציבוריים בערים וביישובים, וכך, אט אט, עוררנו את דעת הקהל וביקשנו את תמיכתו.

רענן כהן: אפשר לומר שנהגנו כאיכרים: זרענו, טיפחנו, השקינו וכיום אנו קוצרים.

רענן כהן: אני אכן מקווה שיישום החוק יביא רווחה לאלפי צעירינו הנותנים את שנותיהם היפות והיקרות ביותר בחייהם למדינת ישראל.

רענן כהן: קבלת החוק היום היא תעודת הוקרה לאותה קבוצה של משוגעים לדבר.

רענן כהן: רצוני להודות מעל במה מכובדת זו לחברי ההנהלה ולחברי מזכירות התנועה לקליטת החייל המשוחרר: לאלוף במילואים משה נתיב, נשיא התנועה, לתת-אלוף במילואים רמי דותן, למר יוסי רוזן, למר מאיר דקל, למר אמנון מדר, למר שלום פורדהאוס, לעורך-הדין יוסי שלוש, למר אריה מזרחי, למר אלי בן-שמואל, לעורך-הדין יצחק יניב, למר ז'אק בלס, למר סמי שמעון יושב-ראש יכין-חק"ל, למר אבי גולן ולמר רונן צור ולרבים אחרים שיושבים כאן ואיני יכול להזכיר את שמותיהם, וראו בזה כאילו הזכרתי אותם, שם שם.

רענן כהן: כל אלה עבדו במשותף, לילות כימים, במשך כמה שנים כדי להגיע ליום הזה.

רענן כהן: תודה מיוחדת לרבים שתרמו מזמנם ומכספם כדי לאפשר לתנועה לפעול: למר אהרן עבודי, היושב אתנו, שסייע בידינו להוביל מערכה קשה, למר משה נור שהקל בידינו ונתן כל מה שרצינו, לחברת "דן" ולחברת "אגד", למרכז השלטון המקומי באמצעות מר מקסים לוי ומר יעקב ברדוגו, שנתנו לנו בשלטון המקומי משרדים וסיוע במשך כל אותה תקופה, ואני מאמין שגם אלה ימשיכו.

רענן כהן: אולם, עד כאן היתה זו פעילות שעסקה בשיווק הרעיון ובהפצתו.

רענן כהן: יישום החוק, שהוא השלב העיקרי, התאפשר רק הודות לתמיכתם של חברי הכנסת, ללא הבדל סיעה והשקפה.

רענן כהן: אתם, חברי הכנסת, סייעתם בידי לשכנע את הממשלה בצורך לחוקק את החוק עוד בשנת התקציב הנוכחית.

רענן כהן: כפי שאמרתי, זכות נעימה לי להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת עמיר פרץ, שלא חסך במאמצים, ולכל חברי ועדת העבודה והרווחה, שהיו לי אתם ויכוחים סוערים, אבל הגענו בסופו של דבר לאותה נקודה של הסכמה.

רענן כהן: יושב כאן חבר הכנסת דוד מנע שהיו לי אתו ויכוחים סוערים; קיבלתי את עזרתו האדיבה של חבר הכנסת בני טמקין, שלא עזר לי במשך כל הדיון, ובסופו של דבר הגענו להסכמות לשיפורים משמעותיים.

רענן כהן: אני מבקש להודות לכם מעל במה זו על שהפגנתם ראייה לאומית רחבה ודאגה כנה לחיילינו המשוחררים.

רענן כהן: אני מקווה שכולכם יחד – כפי שהובלנו את זה במשך כל התקופה, באותו הליך של 101 חברי כנסת – תצביעו היום בעד החוק, כי אנחנו צריכים להראות שיש דברים שבהם הכנסת כולה מאוחדת.

רענן כהן: את המלאכה המורכבת של ניסוח החוק לקח על עצמו עורך-הדין משה בוטון, היועץ המשפטי של ועדת העבודה והרווחה, ואני מודה לו על איכות העבודה ועל המהירות שבה היא הושלמה, ובטוחני שאני מדבר בשם כל חברי הוועדה.

שבח וייס: הוא נמצא עכשיו בהשתלמות בשמנו בטבריה, ואנחנו נעביר לו את הדברים.

שבח וייס: אני מקווה שאולי הוא שומע אותנו.

רענן כהן: תודה רבה.

רענן כהן: תודה לאסתר אדלר מזכירת ועדת העבודה והרווחה ולצוות עובדי הוועדה, למזכירות הכנסת, למזכיר הכנסת ולכל עובדי הכנסת.

רענן כהן: נדמה לי שהם ליוו את החוק הזה וחיכו רגע רגע שאכן התוצאה תהיה, ואנחנו מביאים כאן את התוצאה.

רענן כהן: ל-101 חברי כנסת תודה מיוחדת שלוחה על שנתנו לי כתף והיו מוכנים לחתום על גילוי דעת להצבעה עבורו.

רענן כהן: אין ספק שלנכונותכם, חברי הכנסת, היה משקל מכריע במשא-ומתן שניהלנו עם הממשלה לצורך קבלת החוק.

רענן כהן: ואכן, תודת התנועה נתונה לכל אחד מכם באופן אישי.

רענן כהן: לכל ראשי הסיעות של הכנסת אני רוצה אישית להגיד תודה: לחבר הכנסת אלי דיין, לחבר הכנסת משה קצב, לחבר הכנסת רן כהן, לחבר הכנסת רפאל איתן, לחבר הכנסת רחבעם זאבי, לחבר הכנסת יגאל ביבי, לחבר הכנסת אברהם רביץ ולחבר הכנסת יוסף עזרן, וגם לחברים אחרים שהיו חברים בתנועה, לכל אלה אני חייב תודה בשם כל התנועה על העזרה שהענקתם לי כדי שאגיע ליום זה.

רענן כהן: אולם הכול יסכימו שללא תמיכתם של ראש הממשלה ושר האוצר מר בייגה שוחט לא היינו מגיעים לקו הגמר.

רענן כהן: השילוב של תמיכת הכנסת ותמיכת הממשלה הוא שהביא לכך שהחוק לא רק יתקבל אלא ייושם הלכה למעשה כבר בשנת תקציב זו.

רענן כהן: תודה מיוחדת לעובדי משרד האוצר שליוו אותי במשך כל התקופה כדי שניישם ונגיע גם לתוצאה.

רענן כהן: כולם ראויים לתודת הציבור והחיילים המשוחררים.

רענן כהן: אני רוצה לעבור מכאן, בדקות מספר, לחוק.

רענן כהן: לחוק אשר עליו נצביע היום כמה מטרות: הכרת המדינה בחשיבות תרומתם של החיילים והחיילות והוקרתה להם.

רענן כהן: עזרה לצעירים בצעדיהם הראשונים בחיים האזרחיים.

רענן כהן: צעירים אלה הם הפוטנציאל החשוב ביותר העומד לרשותנו.

רענן כהן: הכוונת הנוער לרכישת השכלה ומקצוע, כאשר על-פי הנתונים שבידינו 75% מכלל המשוחררים, אדוני היושב-ראש, הם חסרי תעודת בגרות מלאה.

רענן כהן: זהו נתון מדאיג של החברה במדינת ישראל, כאשר רוב החיילים המשוחררים אין להם תעודת בגרות מלאה.

רענן כהן: החוק הזה יאפשר להם להשלים את הלימודים.

רענן כהן: התקווה שלנו היא, שהעברת החוק תיצור אווירה שתבלום את ירידתם של הצעירים מן הארץ.

רענן כהן: הסיוע שהחוק ייתן הוא אוניברסלי ואינו מושפע מיכולתם של הורי הצעירים, כי השירות בצבא הוא אוניברסלי.

רענן כהן: התנהלו על כך ויכוחים רבים בוועדת העבודה והרווחה, ונמצאה פשרה שאינה פוגעת באוניברסליות של החוק אבל מאפשרת בנושאים מסוימים בכל הקשור לרכישת השכלה ולימוד מקצוע, הטבות נוספות מעבר לקרן הבסיסית.

רענן כהן: נשאלה השאלה מה נותן החוק.

רענן כהן: כל חייל שמשתחרר יקבל מענק שחרור לפי 50 שקל לחודש צמוד מ-1 בינואר 1994, שהוא מקבל עם שחרורו.

רענן כהן: היום החיילת מקבלת רק 300 שקל.

רענן כהן: כשהיא תשתחרר היא תקבל, עם ההצמדה, קרוב ל-1,500 שקל.

רענן כהן: וזה רק המענק.

רענן כהן: כשחייל ישתחרר תעמוד לרשותו קרן של 12,400 שקל.

מאיר שטרית: המענק זה 50 שקל לשלוש שנים, וזה שווה 1,600 שקל?

רענן כהן: עם ריבית והצמדה זה יסתכם ביותר.

שבח וייס: 1,800 שקל.

רענן כהן: כל הסכומים הם מ-1 בינואר 1994.

רענן כהן: כל הסכומים יעודכנו ברגע ההוצאה על-פי הערך של ינואר 1994.

רענן כהן: כלומר, זה הרבה יותר כסף.

רענן כהן: עלותו של החוק היום, בינואר 1994, 670 מיליון שקל.

רענן כהן: 670 מיליון השקל מתחלקים בצורה הבאה: פיקדון – לחייל 12,480 ש"ח, לחיילת – 8,190 ש"ח.

רפאל אלול: לא כולל מענק שחרור?

רענן כהן: כולל מענק שחרור.

מאיר שטרית: בלי מענק שחרור זה 9,300 שקלים.

רענן כהן: זה יותר, כי חישבנו לפי 32 חודשים, לפי מה שמוסכם.

רענן כהן: זה 10,880 שקלים.

מאיר שטרית: עם זה הוא יקנה דירה?

רענן כהן: אנחנו משאירים שכר לימוד למכינות מעבר לקרן הזאת – 29 מיליון שקל, קרוב ל-30 מיליון שקל בחוק.

רענן כהן: כל מי שירצה ללמוד במכינה יוכל ללמוד בלי להשתמש בקרן שלו.

רענן כהן: הוא יכול להירשם למכינה או להכשרה מקצועית, שזה עוד 10 מיליון שקל, ועוד מלגות קיום.

רענן כהן: סך הכול אנחנו משאירים כ-130 מיליון שקל שהם לא אוניברסלית, לכל החיילים שרוצים ללמוד, מעבר לקרן.

רענן כהן: מעבר לכך, לגבי דיור הקמנו תוכנית מרשימה, אני חושב.

רענן כהן: הקמנו עכשיו בלוד את פרויקט "חמד", ופרויקט זה יתחיל להיות חלק מהתנופה של קניית דירות בכל חלקי הארץ.

רענן כהן: מחירי הדירות לחיילים משוחררים ייקבעו מראש, כפי שנקבע בפרויקט לוד – בערך 70,000 דולר, כאשר דירה זהה בגודלה באותו בניין, במכירה החופשית תימכר בכ-90,000 דולר.

רענן כהן: בכך אנחנו נותנים באופן ישיר לחייל המשוחרר, למי שזקוק לדיור, תנאים סבירים, בהנחה גדולה, כך שיוכל לרכוש דירה סבירה ויוכל לקיים משפחה במדינת ישראל.

רענן כהן: נרחיב את המכללות.

רענן כהן: לתנועה הזאת יש שני תפקידים מרכזיים, והיא תעשה בתחומים האלה להקמת כמה שיותר מוסדות לימודים, כדי שכל מי שירצה ללמוד תהיה לו אפשרות ללמוד.

רענן כהן: בתחום הדיור נעשה מהפכה לזוגות הצעירים ולחיילים המשוחררים.

רענן כהן: אם נלך יחד נגיע לתוצאה.

רענן כהן: לסיום, אדוני היושב-ראש, איני מכיר חוק שכולו מושלם.

רענן כהן: אינני אומר שהחוק הזה הוא בעצם התוצאה הטובה ביותר.

רענן כהן: החיים הם פשרה, והיינו צריכים להגיע לפשרה כדי להתחיל במשהו.

רענן כהן: גם הביטוח הלאומי התחיל בסכומים קטנים ביותר בתור התחלה.

רענן כהן: היום כולנו חייבים להיות יחד, לקבל את החוק, לא להצביע בעד הסתייגויות ולצאת מכאן בראש מורם כשהכנסת כולה מאוחדת.

רענן כהן: כל מה שאמרתי נכון לגבי כל החיילים המשוחררים, בכלל זה הדרוזים שמשרתים ונותנים את השנים היפות ביותר, והם ראויים, וראויים אפילו ליותר ממה שאמרתי וממה שהחוק קובע.

רענן כהן: הוא הדין לגבי האוכלוסייה הבדואית המשרתת, וכל אלה שמשרתים בכוחות הביטחון – החוק חל עליהם.

רענן כהן: אני רוצה להודות לכולם על האמון – – –

אסעד אסעד: מה עם העדה הצ'רקסית?

רענן כהן: כמובן.

רענן כהן: העדה הצ'רקסית כולה משרתת שירות צבאי.

רענן כהן: אומנם הם מוסלמים בדתם, אבל הם כולם משרתים שירות צבאי כחלק מהיעדים שלהם, והם שותפים לחוק הזה והם חלק ממנו.

רענן כהן: אני רוצה להודות ליושב-ראש שנתן לי כל סיוע שביקשתי, והכנסת ראויה היום ליום של גאווה, ליום של תקווה, ליום של אחדות.

רענן כהן: כולנו יחד נלך בדרך הזאת.

רענן כהן: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: חברי הכנסת, לגבי ההסתייגויות, אין לי התנגדות שנדבר בקבוצות קבוצות.

שבח וייס: אבל למען הסמליות של אחדות הבית בנושא הזה, אף שראשונת המסתייגים היא חברת הכנסת ענת מאור, אני רוצה לאפשר להשמיע הסתייגות אחת למישהו מן האופוזיציה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש להסמיך את חבר הכנסת בני טמקין כממלא-מקומי ולהחליף אותי בדיון שמתקיים היום.

עמיר פרץ: זאת מסיבות מובנות.

עמיר פרץ: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

שבח וייס: בבקשה.

יוסף בא-גד: לנו זה לא מובן.

שבח וייס: אתה מותח את הבית, זה לא "פייר".

יוסף בא-גד: לא יודעים, תסביר.

שבח וייס: הוא הסביר זאת בראשית נאומו.

רן כהן: יש נסיבות מיוחדות.

שבח וייס: האם חברת הכנסת לימור לבנת כאן?

שבח וייס: – לא.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מגן.

דוד מגן: אני מוותר.

שבח וייס: יפה.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מנע, אני נותן לך את רשות הדיבור להתייחס לשתי הסתייגויות, כנציג אופוזיציה, אם כי בדיון הזה אין אופוזיציה ואין קואליציה.

שבח וייס: פשוט הלכתי לפי התור של השמות.

דוד מנע: אין קואליציה ואין אופוזיציה.

דוד מנע: כולם פה מאוחדים.

שבח וייס: אחר כך – חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: לאחר מכן נחזור לסדר.

יוסף בא-גד: כמה זמן יש לכל הסתייגות?

שבח וייס: שלוש דקות.

שבח וייס: רצוי פחות.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, רבותי, חברי הכנסת, אני מבקש לברך את חבר הכנסת רענן כהן על יוזמתו בחקיקת החוק הזה, ואני מברך את כל חברי הנהלת התנועה למען החייל המשוחרר, חברי המועצה, את מר משה נתיב, נשיא התנועה, ואת כל האורחים הנכבדים שכיבדו את הכנסת בנוכחותם בישיבה זו.

דוד מנע: אני רוצה לברך את חבר הכנסת עמיר פרץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, על הטיפול האינטנסיבי בחוק זה.

דוד מנע: אני מבטיח לך, חבר הכנסת פרץ, שאנחנו נשמור עליך גם בעתיד, כדי שלא יעשו לך שום דבר בקשר לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דוד מנע: אנחנו נהיה מאחוריך.

דוד מנע: אני רוצה לברך את כל חברי ועדת העבודה והרווחה של הכנסת על היוזמות, על השבחים ועל התרומה שלהם בגיבוש הצעת החוק הזאת.

דוד מנע: אני מבקש לציין בפני חברי הבית הזה, כי ללא תמיכת הליכוד בהצעת החוק הזאת, הצעת החוק הזאת לא היתה עוברת בבית הזה.

דוד מנע: זאת משום שהמתנגדים לה בתחילת דרכה היו רבים.

דוד מנע: רק בתמיכה של כלל החברים בבית הזה יכולנו לבוא לפני שר האוצר ולומר לו: אדוני, אנחנו נעביר את החוק הזה אם תרצה ואם לא תרצה.

דוד מנע: והחוק הזה יעבור היום.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, הרבה דברים אנחנו מדברים בשבחם של החיילים המשוחררים, בצורך לסייע להם.

דוד מנע: עד היום דיברנו והרבה לא עשינו.

דוד מנע: כיום אני יכול לומר, כי לראשונה מאז הקמת המדינה יוזמת הכנסת חקיקה משמעותית בכל הקשור למעמדם ולמצבם של החיילים המשוחררים.

דוד מנע: צר לי, אך נציגי משרד האוצר מחפשים בחוק זה, כמו גם בחוקים אחרים, תמיד את המקורות שיצמצמו אותם, על מנת לגייס את הסכומים למימון החוק.

דוד מנע: גם בחוק זה אנו משלמים דבר-מה תמורת סיוע האוצר, והוא ביטול נקודות הזיכוי במס ההכנסה וצמצום דמי האבטלה לחיילים המשוחררים.

דוד מנע: אבקש לציין כי החיילים המשוחררים, בניגוד לכל אוכלוסייה אחרת, אינם מנצלים לרעה את דמי האבטלה.

דוד מנע: בעוד האוכלוסייה הבוגרת מנצלת את דמי האבטלה שישה חודשים, חמישה חודשים, ארבעה חודשים, הרי רוב רובם של החיילים המשוחררים במדינת ישראל מנצלים את דמי האבטלה, אדוני היושב-ראש, עד שלושה חודשים, חודש אחד, חודש שני וחודש שלישי, והם לא מנצלים אותם עד תום.

דוד מנע: בכל אופן נאלצנו לקצץ במתן דמי אבטלה לחיילים המשוחררים.

דוד מנע: ההסתייגות הראשונה שלי לחוק הזה היתה – להחליף את נציג משרד העבודה בנציג של משרד ראש הממשלה.

דוד מנע: מדוע?

דוד מנע: – משום שלצערי אני עושה זאת כמחאה על כך שבכל הדיונים החשובים לא הופיעה שרת העבודה והרווחה להגן על התקציבים הקשורים למשרדה ונוגעים לחוק זה.

דוד מנע: כאשר הופיע שר החינוך בפני הוועדה ושטח את טענותיו, לבל נפגע במכינות הקדם-אקדמיות לחיילים משוחררים, ראינו את הפעילות הרבה והמגוונת של משרד החינוך והתרבות אצל החיילים המשוחררים וכולנו שמרנו על התקציב.

דוד מנע: אך אין לי ספק כי לו היו משרד העבודה והרווחה ושרת העבודה והרווחה עומדים על כך שלא נפגע בדמי האבטלה, שלא נפגע בנקודות הזיכוי לחיילים המשוחררים, אין לי שום ספק שלו הם היו עומדים על כך, משרד האוצר היה נאלץ להתקפל, והיינו משאירים את המסגרת היפה של החוק היפה הזה בלי לבטל את נקודות הזיכוי לחיילים המשוחררים.

דוד מנע: כך גם לגבי עבודה מועדפת.

דוד מנע: אם משרד העבודה והרווחה היה עומד על כך שלא יפגעו בכל הנושא שקשור לעבודה מועדפת לחיילים משוחררים – גם בכך לא היו מקצצים.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, רבותי, חברי הכנסת, הכנסת יוצאת היום בבשורה אל החיילים המשוחררים, על כך שנעשה צעד ראשון, משמעותי, עקרוני, שבא לסייע סיוע ראשוני לחייל המשוחרר אשר שירת את מולדתו שלוש שנים ויוצא אל החיים החדשים עם מקדמה משמעותית לסידור ראשוני בחייו.

דוד מנע: בשם כל סיעות הבית הזה, אני מאחל לחיילים המשוחררים, להוריהם ולכל בני משפחותיהם שצעד זה, שהכנסת היום תאשר ברוב קולותיה, על כל סיעותיה, ועל כל מפלגותיה – –

רחבעם זאבי: פה-אחד.

דוד מנע: – – יפתח פתח לתקופה טובה יותר, בבחינת תודה והוקרה של המדינה לבנות ולבנים המשרתים אותה שלוש שנים, וכולנו יחד מודים להם.

דוד מנע: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: אני מזמין את חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: יש לך שלוש הסתייגויות.

שבח וייס: אם את רוצה – את יכולה להביא אותן ברצף של תשע דקות.

שבח וייס: מכיוון שמתנצלים פה היום, ויש המון פרשנויות, אזי בלי שום סיבה אני מבקש מסגן יושב-ראש הכנסת עובדיה עלי להחליף אותי.

לימור לבנת: מהי הפרוצדורה של ההסתייגויות?

לימור לבנת: האם אפשר לנמק כל הסתייגות בנפרד?

שבח וייס: לך יש חמש הסתייגויות.

שבח וייס: אולי תנמקי אותן בשתי קבוצות.

לימור לבנת: ההסתייגויות תהיינה ענייניות.

שבח וייס: אני בטוח.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לשורת המברכים.

ענת מאור: אני רוצה לברך את חבר הכנסת היוזם, רענן כהן, את התנועה לקליטת החייל המשוחרר על כל החברות והחברים הפעילים בה, בראשותו של האלוף במילואים משה נתיב.

ענת מאור: ראיתי הרבה מאוד אנשים שבאו לישיבות, תרמו ונאבקו למען קליטת החיילים.

ענת מאור: אני רוצה לברך את הממשלה ואת ועדת העבודה והרווחה על החוק המונח בפנינו, שהוא ללא ספק טוב לאין ערוך מזה שדנו בו בקריאה הראשונה.

ענת מאור: אני רוצה בזמן קצר להתמקד בחמש סוגיות, שלגבי חלקן הגשתי הסתייגויות.

ענת מאור: הסוגיה הראשונה היא חשיבות החוק.

ענת מאור: לא לחינם שינינו את שמו והוא נקרא לא חוק חיילים משוחררים, אלא חוק קליטת חיילים משוחררים, שכן המסר הוא שהקליטה, ההישארות שלהם אתנו בישראל, בבית היהודי הציוני, היא יעד מאוד חשוב למדינה.

ענת מאור: אני יודעת שהיו מבקרים שביקרו את החוק ואמרו שבית ומדינה לא קונים בכסף.

ענת מאור: אך אין כאן שום פיתויים.

ענת מאור: ברור לנו שהחינוך והערכים הם הדבר הכי חשוב, אלא על מנת לאפשר לצעיר ולצעירה לעשות את ראשית דרכם כך שהם יוכלו להתפרנס, לרכוש השכלה, לבנות משפחה ולא לשעבד בצעירותם את עתידם לאורך שניים ושלושה עשורים, גם הסיוע מאוד חשוב.

ענת מאור: לפיכך, אני רואה בהחלט בהצעת החוק שקיבלה את תמיכת הממשלה חלק בשינוי סדר העדיפויות החברתי והליכה לקראת קבוצת אוכלוסייה חשובה לנו מאוד, של צעירות וצעירים, שקליטתם היא יעד חשוב לנו מאוד כהוריהם וכאנשים במדינה.

ענת מאור: הדבר השני, כפי שחבר הכנסת מנע פירטו, הנושא של הזכאות האוניברסלית שאמורה לענות על צרכים ייחודיים, דווקא של האוכלוסיות החלשות.

ענת מאור: אני רוצה לשבח את המאבק המשותף שלנו בוועדת העבודה והרווחה, ללא הבדל בין אופוזיציה לקואליציה, לא לפגוע בזכאויות.

ענת מאור: בתקופת הליכוד הכניסו מענקים לטובת חיילים משוחררים, כמו מכינות קדם-אקדמיות והכשרה מקצועית.

ענת מאור: לו נתנו לכל חייל קצת יותר, היינו פוגעים באוכלוסיות של עיירות הפיתוח ואלה שלא זכו לסיים י"ב כיתות, להשלים את הבגרות ולעשות מכינות קדם-אקדמיות, היינו במו ידינו פוגעים דווקא באלה שזכאים ליותר.

ענת מאור: הוא הדין לגבי דמי אבטלה.

ענת מאור: טוב שלא אפשרנו, לפי ההצעה המקורית, לפגוע בדמי האבטלה.

ענת מאור: נכון שהתפשרנו על מחצית התקופה, שכן קיבלנו נתונים שבעצם למרבית החיילים מספיקים שלושה חודשים לחיפוש עבודה, ומעטים ניצלו את כל ששת החודשים.

ענת מאור: אבל העובדה שהשארנו זאת היא חשובה ביותר.

ענת מאור: לכן, העובדה שהחוק מאזן בין מתן העדפה לאוכלוסיות החלשות לבין מענק כללי לכולם, זה שינוי חשוב מאוד בין הקריאה הראשונה לנוסח הנוכחי.

ענת מאור: הנקודה השלישית, הוצאנו מן החוק שני סעיפים שהיו סעיפים מפלים כלפי המיעוט הערבי במדינה – זה שניסה לתת העדפה לחיילים משוחררים בקבלה לעבודה וזה שניסה לתת העדפה בקבלתם להשכלה גבוהה.

ענת מאור: טוב שהוועדה ביטלה זאת, שכן ענייננו לתת מענק, ובדין, לחיילות ולחיילים ששירתו במשך שנתיים, שלוש שנים ויותר את המדינה, אבל זאת בלי לפגוע בעקרון שוויון האזרחים כולם במדינה, ואני שמחה שבהסכמה הבאנו הצעת חוק שבה הורדו שני הסעיפים הללו.

ענת מאור: הנקודה הרביעית היא התייחסות הוועדה לצרכים המיוחדים, של חברי הקיבוץ.

ענת מאור: אין פה שום העדפה, אלא שבמצב הקודם, בגין הייחוד המשפטי והחברתי של צורת החיים הקיבוצית, חיילים וחיילות חברי קיבוץ לא יכלו ליהנות מחלק מן הזכויות.

ענת מאור: בעזרתו של עורך-הדין משה בוטון, יועץ הוועדה, הגיעה הוועדה להצעה טובה מאוד שמאפשרת גם לחייל וחיילת משוחררים, שמחליטים להישאר בקיבוץ, ליהנות מזכאויות כמו כל חייל וחיילת, במסגרת הכלל-קיבוצית.

ענת מאור: הסוגיה החמישית והאחרונה היא זו של החיילות.

ענת מאור: גם הוועדה למעמד האשה וגם אנחנו כחברות בוועדה הדגשנו את החשיבות שהחוק יהיה חוק לקליטת חיילות וחיילים משוחררים על כל ההיבטים.

ענת מאור: נכון, יש הצדקה להבחנה בין אורך תקופת השירות, ולפיכך, מטבע הדברים, חיילים זוכים למענק מוגדל, וזה צודק.

ענת מאור: לעומת זה, עמדנו על כך שלא יהיה שום הבדל במענק בין היחידות.

ענת מאור: היו הצעות לתגמול בגין קרביות, והחיילות היו יוצאות מופסדות מכך.

ענת מאור: אני רוצה לציין, שתוך כדי העבודה על החוק השתכנעתי שהכרח שייפתחו עוד מסלולים בפני חיילות לקידומן תוך כדי השירות הצבאי, בעיקר על-ידי קורסים שהם חלק מהכשרה מקצועית, ועל-ידי תפקידי ניהול שהם חלק מהקידום אחר כך במסלול המקצועי ובמסלול הניהולי.

ענת מאור: חוק חיילים משוחררים לא יכול לפתור זאת, אבל הוא האיר נקודה מכרעת למען קידום החיילות בתקופה שהיא גם תקופת הכשרה וקידום במסלול האזרחי.

ענת מאור: בסיום, אני רוצה לציין שאני רואה בחוק דגש בקליטת החיילים והחיילות בבית, במדינת ישראל, אחרי מסלולים אישיים שהם עושים, כמו נסיעה לחוץ-לארץ.

ענת מאור: חובתנו לתת להם אפשרות לחפש עבודה, תוך כדי מתן מענק אבטלה למי שעוד לא מצא מקום עבודה, לאפשר הכשרה מקצועית, ולאלה שזכאים לתת מכינות קדם-אקדמיות והשלמת בגרות, מעבר לקרן שעומדת לכל חייל, ואם בשל זכות אחידה לכל חיילת וחייל לפנות להשכלה גבוהה בעזרת הקרן, ועזרה לדיור ולעסק קטן.

ענת מאור: אני רואה בזה שינוי סדר עדיפויות חברתי, צעד נכון מאוד, כמו גם הצורך לקדם יעדים אחרים, כמו קידום החינוך, קידום הגמלאים וקידום נשים במדינה.

ענת מאור: אבל אין ספק שקידום אוכלוסיית הצעירות והצעירים הוא יעד מאוד חשוב, ואני מאחלת הרבה ברכה ליוזמים, לכנסת כולה, לממשלה, וכמובן לחיילות ולחיילים המשוחררים ולדורות הצעירים שלנו שייהנו מן החוק ויהיו שותפים עמנו בחיים פה.

ענת מאור: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריה – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

רן כהן: מותר לומר, בלי גוזמה, שהחוק הוא בעל חשיבות היסטורית, ויבורכו יוזמיו.

עובדיה עלי: בכל אופן, דבר אחד ברור, חבר הכנסת רן כהן, שמגיעות הרבה מחמאות על ההתמדה, החריצות והעבודה לחבר כנסת ששמו דומה לשלך – – –

לימור לבנת: אותו שם משפחה אפילו.

עובדיה עלי: אותו שם משפחה והשם הפרטי דומה, רק מוסיפים עי"ן, חבר הכנסת רענן כהן.

רן כהן: אנחנו רואים את זה בעין טובה.

עובדיה עלי: כן.

עובדיה עלי: בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לנמק שתי הסתייגויות עכשיו, ברשותך.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת תנמק שתי הסתייגויות, ובסיבוב השני עוד שתיים.

עובדיה עלי: יש לך עשר דקות.

בנימין טמקין: שלוש דקות על כל הסתייגות.

לימור לבנת: שש דקות, בסדר, זה מספיק לי.

לימור לבנת: אני לא אתמקח.

עובדיה עלי: התקנון נותן חמש דקות על כל הסתייגות.

עובדיה עלי: יש לך עשר דקות להסתייגויות.

עובדיה עלי: כך אנהג עם כל האחרים.

עובדיה עלי: אותו דבר נתתי לחברת הכנסת ענת מאור, כך שיש לכם כמה זמן שאתם רוצים לדבר.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרפת קודם-כול לחברי שדיברו כאן לפני, גם לקריאת הביניים של חבר הכנסת ר' כהן שהוא לא חבר הכנסת רענן כהן אלא חבר הכנסת רן כהן, שאמר שהיום הוא יום חשוב מאוד והחקיקה שמתבצעת היום או עומדת להתבצע ולהיות מושלמת, למען הדיוק, עכשיו כאן היום במליאה, היא חקיקה בעלת ערך היסטורי אולי חשוב מאוד.

לימור לבנת: אני לא יודעת אם מוכרחים להגזים במלה "היסטורי", אבל יש לה ללא ספק חשיבות רבה מאוד.

לימור לבנת: אני רוצה להצטרף לכל אלה שבירכו את חבר הכנסת רענן כהן, שאלמלא יוזמתו, אלמלא פעילותו הבלתי נלאית, אלמלא דבקותו במטרה, אלמלא השיגעון לדבר, במובן החיובי ביותר של המלה שאפשר לומר, שבו הוא הדביק חברי כנסת רבים מהקואליציה ומהאופוזיציה, אני חושבת שאלמלא זה לא היינו מגיעים היום לקריאה שנייה ושלישית של חוק חיילים משוחררים.

לימור לבנת: ואני משוכנעת, אף שאני עומדת לנמק כאן כמה הסתייגויות, ואנחנו מן הסתם גם נצביע על חלק מן ההסתייגויות, שבסופו של הדיון כאן במליאה היום אנחנו נוכל כולנו לבוא לאותה קבלת פנים שהוזמנו אליה ולהרים כוסית לכבוד אישורו של החוק כפי שהכנסת תאשר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

לימור לבנת: אני חושבת שהחוק הזה הוא צעד חשוב כלפי החיילות והחיילים שמקדישים מחייהם, מהשנים הטובות ביותר בחייהם, בין סיום לימודיהם התיכוניים ושירותם הצבאי לבין התחלת החיים, בעצם המשפחות שהם עומדים להקים, המקצוע שהם רוצים לרכוש או החיים הפרטיים שלהם שהם רוצים להתחיל אותם באיחור על פני כל בן גילם בכל מקום אחר, או כמעט בכל מקום אחר בעולם – האות הזה להערכתם, הפיצוי הזה, המעט שניתן להם כדי להקל את הקליטה בחיים האזרחיים הם, בעיני, חשובים מאוד, ונדמה לי שגם בעיני הבית כולו.

לימור לבנת: אני חושבת שבבית הזה אין מחלוקת, למרות ויכוחים נוקבים שיכולים להתעורר בנושאים אחרים, שלחיילות ולחיילים מגיעה העדפה ביציאתם לחיים האזרחיים.

לימור לבנת: במהלך הדיונים שהיו בוועדת העבודה והרווחה, שבהם גם אני, כמו חברים אחרים, נטלתי חלק פעיל מאוד, עבר החוק שורה של דיונים ושורה של שינויים מסוימים ביוזמת חלק מחברי הוועדה, משום שתוך כדי דיון בחוק למדנו, נדמה לי, דברים רבים על מה שבאמת קורה לחייל משוחרר, אילו כלים עומדים לרשותו, אילו כלים לא עומדים לרשותו, מה הנתונים ומה הפרטים, ומה בעצם יכולים חיילת או חייל משוחררים להרוויח, עם ובלי מרכאות, לקראת צאתם לחיים האזרחיים.

לימור לבנת: ניהלנו ויכוחים בוועדה, לעתים עם קצת אי-נעימויות, כי חבר הכנסת רענן כהן לקח את החוק הזה כל כך ברצינות עד שזה היה כמעט אישי, אף שהמאבק לא היה בשום פנים ואופן מאבק אישי, אלא מאבק עקרוני לטובת העניין עצמו, ושינינו בחוק דברים רבים, בכלל זה דברים שהזכירו אותם כאן חברים שדיברו לפני, כמו אותן הטבות שונות שהיו לחיילים משוחררים במתכונת הקודמת לפני אישורו של החוק.

לימור לבנת: האוצר, מטבע הדברים, על מנת למצוא מקורות מימון לחוק ניסה לבטל את ההטבות האלה כדי שיהיה לו קל יותר לממן את החוק הזה.

לימור לבנת: אני חושבת שהמאבק בתוך ועדת העבודה והרווחה חצה את המפלגות.

לימור לבנת: הוא לא היה מאבק מפלגתי, זו לא היתה התמודדות פוליטית, זו היתה התמודדות עניינית של חברי כנסת שבאמת חשבו שיש לדאוג לחיילים המשוחררים.

לימור לבנת: החוק הזה הוא חוק אוניברסלי, חוק שאומר וקובע שכל חיילת וכל חייל באשר הם, בלא התחשבות במצבם הכלכלי ובלא התחשבות בכישוריהם או ביכולתם, יקבלו בדיוק אותו סכום, כדי שיוכלו, כאמור, להתחיל את חייהם.

לימור לבנת: כיוון שאני מנמקת כרגע את שתי ההסתייגויות הראשונות שלי, ואת היתר אנמק, כאמור, בהמשך, אני רוצה להתייחס עכשיו לשתיהן.

לימור לבנת: האחת נוגעת לשם החוק – חוק החיילות והחיילים.

לימור לבנת: זו היתה אחת ההסתייגויות שאנחנו הצענו, שיבוא "חוק קליטת חיילות וחיילים משוחררים".

לימור לבנת: הסעיף השני גם הוא נוגע באותו עניין, והוא מתייחס למועצה הציבורית שתנהל למעשה את הקרן שבה יהיו הכספים שיעמדו לרשות החיילות והחיילים המשוחררים.

לימור לבנת: אני מקווה שההסתייגות שלי לעניין הזה תתקבל בהסכמה מלאה, כפי שהיה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי וכפי שהיה בכמה מקומות נוספים, כפי שהיה בחוק הדירקטוריונים.

לימור לבנת: אני מציעה שנתקן את זה, ואז יהיה כתוב: "בין חברי ההנהלה יהיו לפחות רבע בני כל אחד משני המינים".

לימור לבנת: זה יבטיח את ייצוגו של כל אחד משני המינים.

לימור לבנת: מדובר כאן כמובן בהבטחת ייצוג לנשים במועצה הציבורית שתנהל את הקרן שבה יופקדו כספי החיילים.

לימור לבנת: אני חושבת שהיום כבר די ברור שכאשר מחצית הציבור בארץ היא נשים – גם החיילות משוחררות, ולא רק החיילים משוחררים – הן ראויות שנעגן בחקיקה גם את השתתפותן במועצה הציבורית, כדי שלא נגיע למצב שבו תהיה מועצה ציבורית על טהרת הגברים, או שתהיה בה אשה אחת לרפואה, כמן עלה תאנה, אלא אנחנו נוכל, כפי שציינתי וכמו שעשינו בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ויש מגמה לעשות זאת גם בחוקים אחרים, לעשות את התיקון הדרוש כל כך לטעמי.

לימור לבנת: לכן, אני מציעה שבנושא הזה, שאין סביבו מחלוקת מפלגתית ואף לא פוליטית, נגיע להסכמה מלאה.

לימור לבנת: אני מצטערת שלא היתה הסכמה כזאת בוועדה, אולי משום שירדנו כל כך לפרטים רבים ולא הגענו לעסוק ביסודיות גם בנושא הזה.

לימור לבנת: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהסתייגות זאת.

לימור לבנת: אני אסתייג עוד, כאמור, בשלושה נושאים נוספים, מהותיים ועקרוניים, לא דווקאיים, לא כדי לטרפד, לא כדי להפריע, לא כדי לקלקל, אלא להיפך: כדי שהחוק הזה לא ירוקן מתוכן גם הטבות אחרות שניתנות לחיילים משוחררים.

לימור לבנת: בשלב הזה אני רוצה להסתפק בדברים שאמרתי עד עכשיו, ולחזור ולברך את חבר הכנסת רענן כהן שבלעדיו לא היינו מגיעים להשלמת המלאכה החשובה הזאת היום, וגם את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת עמיר פרץ – שלא נמצא כאן כרגע, אבל הציג כאן את הדברים קודם לכן – שניהל את הדיונים בנושא הזה ביד רמה; ואת כל חברי הוועדה שעשו לילות כימים.

לימור לבנת: אני חושבת שיהיה זה אות כבוד לכנסת היום, כאשר בסופו של הדיון יאושר החוק לקליטת חיילים משוחררים.

לימור לבנת: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: חבר הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בני טמקין, בבקשה.

עובדיה עלי: עד שיעלה לכאן חבר הכנסת טמקין, נזכרתי שחבר הכנסת רענן כהן הזכיר כאן הרבה אנשים שסייעו לו, אבל שכח להזכיר את הצלע הכי חשובה, את אשתו היושבת ביציע, את דוריס, את הילדות מיכל וליסה.

עובדיה עלי: אני יודע שאתן סייעתן לו רבות ועמדתן מאחוריו.

עובדיה עלי: אז את מי שהוא שכח או לא רצה להזכיר, אני מבקש להזכיר ולהוסיף גם אתכן ולהודות לכן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טמקין, אתה מבקש לנמק שתי הסתייגויות?

בנימין טמקין: כן, כי אני הרי ממלא את מקומו של חבר הכנסת עמיר פרץ, אבל אני מדבר עכשיו בתור חבר כנסת.

עובדיה עלי: אתה יכול לדבר, אין בעיה.

עובדיה עלי: אתה יכול לנמק את כל ההסתייגויות.

בנימין טמקין: אני אדבר בקיצור.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשו לי קודם כול להצטרף לברכות לחבר הכנסת רענן כהן.

בנימין טמקין: בתור חבר כנסת חדש למדתי ממנו שיעור מאוד מאוד חשוב, שאם אתה מאמין בנושא ואתה עובד ברצינות ובהתמדה, בניסיון ליצור פשרה וליצור קונסנסוס בין אנשים, אפשר להזיז דברים בכנסת, אפשר לעשות דברים למען הציבור.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר לך, שאני מברך אותך גם בשם כמה אנשים קרובים לי שייהנו כמו הרבה אנשים אחרים בישראל וכמו הרבה משפחות, מדבר שהגיע זמנו.

בנימין טמקין: אני חושב שכולנו, כל חברי ועדת העבודה והרווחה מכל הסיעות וכל חברי הכנסת שעזרו לעניין בשלבים השונים, התאחדנו סביב הנושא הזה, כי מדובר כאן בחוק שהוא לא חוק של ממשלה, הוא איננו חוק של קואליציה, הוא חוק של כל הכנסת ביחד.

בנימין טמקין: וכך צריך לראות אותו.

בנימין טמקין: החוק איננו חוק מושלם, כל אחד מאתנו יכול לחשוב על כמה הטבות שאולי לא צריך היה לבטל; כל אחד מאתנו יכול לחשוב איך אפשר לשפר עוד את מצבם של החיילים המשוחררים.

בנימין טמקין: אני בטוח שכל אחד מאתנו לא צריך להקדיש אלא חמש דקות כדי לחשוב על שיפורים אפשריים נוספים, שיש להם רק דבר אחד משותף: הם עולים קצת כסף; לפעמים קצת, ולפעמים יותר מקצת.

בנימין טמקין: חבר הכנסת רענן כהן ניהל מערכה קשה, ממש מאבק, על הנושאים האלה, והוא שכנע את מי שצריך היה לשכנע לשתף פעולה, אבל יש בדברים האלה אילוצים.

בנימין טמקין: אני לא רוצה לחזור על כל פרטי החוק, ואף לא על כל הסעיפים של החוק, וגם לא על חלק מההטבות שבגינן התאפשר להוסיף לקרן וליצור אותו מצב התחלתי, שממנו יצאו חברי כנסת בעתיד למאבקים הבאים.

בנימין טמקין: אני למשל חתום, עם חברת הכנסת לבנת, על הסתייגות בנושאים הנוגעים לנקודות הזיכוי ולעניין האבטלה.

בנימין טמקין: אמרתי לחברת הכנסת לבנת, שאני מתחייב להיאבק אתה בעתיד על תוספות שונות לחוק זה לפי המצב והאפשרויות.

בנימין טמקין: אבל היום כולנו יחד צריכים להפוך את היום הזה ליום של קונסנסוס, ליום של העברת החוק, ליום חג לחיילי ישראל ולמשפחות החיילים בישראל, לקחת את החוק הזה כבסיס לשיפורים בעתיד, וכולנו ביחד – כולנו ביחד, אני רוצה להדגיש זאת, ואף אחד לא ינסה לנצל את העברת החוק לאיזה רווח פוליטי מפלגתי, כי זה איננו מוצדק.

בנימין טמקין: ואם אנחנו, כולנו ביחד, נעביר את החוק היום, ולא יכריחו את מי שאמור לעשות את זה, ובמקרה הזה אני, להפסיק את הדיון או למשוך את החוק, אני חושב שחיילי ישראל והמשפחות שלהם, התנועה למען חיילים משוחררים, כולם יברכו את כל חברי הכנסת אם הם יתמכו היום בחוק הזה על אף ההסתייגויות.

חיים קופמן: עשית חשבון כמה הפסד – – –

בנימין טמקין: את הפרטים אני אעביר לוועדה כאשר אגיע לתוצאות, בתור נציג הוועדה, בתור ממלא-מקום היושב-ראש.

בנימין טמקין: מכיוון שאני לא רוצה להיכנס לכל אחד מהפרטים, אני יכול להגיד לך רק דבר אחד: מדובר על חבילה.

בנימין טמקין: בחבילה הזאת דנו בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת, כולנו היינו מודעים לכך שמשרד האוצר נתן את הסכמתו לחבילה הזאת בשלמותה, בלי לגרוע אבל בלי להוסיף.

בנימין טמקין: ואלה התנאים שבהם אנחנו דנים בחוק הזה.

בנימין טמקין: אני חושב שאין מעוניין יותר מחבר הכנסת רענן כהן להוסיף שיפורים לחיילים.

בנימין טמקין: יכול להיות שיש מי ששווה ברצונו להוסיף לחיילים, אבל אני בטוח שאין מי שרוצה יותר ממנו להוסיף.

בנימין טמקין: הוא ניהל את המאבק הזה, נתנו לו את כל הגיבוי, הוא קיבל גיבוי ציבורי בלתי רגיל, והגענו למצב שהגענו היום.

בנימין טמקין: אני פונה אל כל חברי הכנסת שהגישו הסתייגויות, גם הסתייגויות שאני מסכים להן, שהיום ייתנו יד להעברת החוק כפי שהוא, לטובת חיילי ישראל ולטובת המשפחות של חיילי ישראל.

בנימין טמקין: אני חוזר ומברך אותך מקרב לב על ההישג הגדול שאתה משיג היום לכל אזרחי מדינת ישראל.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת בנימין טמקין.

עובדיה עלי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מנע, כבר דיבר.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסף בא-גד.

עובדיה עלי: היושב-ראש הודיע שלכל הסתייגות הנמקה של שלוש דקות.

יוסף בא-גד: אבל לא בדיוק בתור שלי.

עובדיה עלי: בסדר, אני אהיה גמיש, אם אתה לא תתחיל עם המיצגים.

בנימין טמקין: הכול היה מאורגן.

יוסף בא-גד: שכחתי את המיצגים, רק אתם מגרים אותי לחזור אליהם.

יוסף בא-גד: אני כבר שנה-וחצי בלי מיצג.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי שתי הסתייגויות, ובחדא מחתא – במכה אחת – אני אנמק, ברשותכם, את שתי ההסתייגויות.

עובדיה עלי: מה זה "במכה אחת"?

עובדיה עלי: מלשון מכה?

יוסף בא-גד: לשון חז"ל: חדא מחתא – בנשימה אחת.

בנימין טמקין: חבר הכנסת בא-גד, לפני חודש נתת מיצג.

יוסף בא-גד: היות שהנושא רציני מאוד ואחראי, אני באמת רוצה להביע שוב תודה מעומק הלב לחבר הכנסת הנמרץ שלחם ללא ליאות תוך סיכון עצמי, ויש לו היום יום חג, והתרגשתי כשהיושב-ראש הזכיר את אשתו זו ביתו, ביתו הוא אשתו והילדים, שבאמת הם הסובלים כאשר אנחנו צריכים להקדיש ימים כלילות.

יוסף בא-גד: יישר כוח.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד, לילות כימים.

עובדיה עלי: אם נעשה את הימים כלילות אז לא נעבוד.

יוסף בא-גד: אני מקווה שיש לך הכוונות הטהורות שיש לי בזה.

יוסף בא-גד: לאחר הבעת התודה, אני הגשתי שתי הסתייגויות ואני לא אעמוד עליהן ולא אלחם עליהן היום, לא אעלה אותן היום, אבל אני מקווה שבוועדה ידונו על שתי ההסתייגויות.

יוסף בא-גד: הסתייגות אחת אומרת: "בהגדרת 'חייל משוחרר' במקום 'ששירת 12 חודשים לפחות'", זאת אומרת, שליש תקופה, אני חושב שאפשר להסתפק אם אדם שירת רבע תקופה, ונאלץ לצאת מכל מיני סיבות, יחסית לזמן יש להתחשב גם בו.

יוסף בא-גד: תשעה חודשים שאדם מוסר מחייו בגיל צעיר גם הם מזכים אותו בהתחשבות יחסית, כאשר מגיע לו – אני בוודאי לא אומר, כמו חייל שהשלים את תקופת שירותו.

יוסף בא-גד: אותו דבר לגבי חיילת.

יוסף בא-גד: אנחנו לא נפלה.

יוסף בא-גד: גם חיילת משרתת היום 24 חודשים, ואם היא נאלצה לעזוב אחרי רבע תקופה – שישה חודשים – עדיין מגיע לה לקבל את חלקה.

יוסף בא-גד: זו הסתייגות ראשונה, ואני מקווה שיתחשבו בה.

יוסף בא-גד: הסתייגות שנייה, לסעיף 7(ו), יבוא בסוף: "וכפי שהוצעו על-ידי האגודה לקידום החינוך המטפלת במכינות לחיילים משוחררים".

יוסף בא-גד: במשרד החינוך קיימת האגודה לקידום החינוך, אגודה שעשתה עבודה נפלאה למען הקמת מכינות לחיילים משוחררים.

יוסף בא-גד: אני חושב כי היום, כשהדבר עובר לחוק, צריך לזכור את אלה שעשו את העבודה הטובה וצריך להזכיר אותם ולתת להם את האפשרות להמשיך בפעילות הנפלאה.

יוסף בא-גד: אלה שתי ההסתייגויות שהעליתי בכתב.

יוסף בא-גד: אני רוצה עוד שחבר הכנסת רענן כהן יחשוב אתי איך להביע הוקרה ותודה לישיבות ההסדר שבהן החיילים משרתים חמש שנים, אומנם לא כל הזמן בצבא – ברוך השם, כשיהיה שלום לא יגייסו אותם מעבר לתקופה – אבל אם יצטרכו אז יגייסו.

יוסף בא-גד: כמו שאנחנו מבינים שחייל שמשרת בנח"ל, אף שהוא נמצא בצבא חלק מהזמן והיתר בקיבוץ, אנחנו מבינים שתקופת שירותו בקיבוץ היא תקופה חשובה וראויה להוקרה, כך בחור שנמצא בישיבת הסדר חמש שנים מגיעה לו איזו העדפה והתחשבות, כי הוא באמת הקדיש חמש שנים מחייו הצעירים לצבא השם ולצבא העם.

יוסף בא-גד: ובדומה, הסתייגות נוספת שאגיש – שירות לאומי לבנות.

יוסף בא-גד: גם הן מקדישות שנתיים בתנאים קשים, בריחוק מהבית, ועושות עבודה התנדבותית נפלאה אף שהן פטורות מכך, החוק פטר אותן.

יוסף בא-גד: אז את שני הדברים האלה.

יוסף בא-גד: לסעיף 13, אני אבקש להוסיף את המלים: "או בישיבה גבוהה – בישיבה על-תיכונית".

יוסף בא-גד: גם חבר הכנסת הרב הלפרט הביע את ההסתייגות הזו בסעיף 13: חייל משוחרר הלומד במוסד להשכלה גבוהה או בישיבה על-תיכונית – דהיינו, בישיבה גבוהה – זכאי להשתתפות בתשלום שכר הלימוד במוסד מכספי הפיקדון.

יוסף בא-גד: זאת אומרת, חייל שגמר את שירותו הצבאי ורוצה להמשיך ללמוד תורה – לא מגיע לו שהוא יקבל פחות ממי שהולך ללמוד במוסד להשכלה גבוהה.

יוסף בא-גד: אני בטוח שגם הדברים האלה יתקבלו.

יוסף בא-גד: למה אני כל כך מתלהב מהחוק?

יוסף בא-גד: כי התורה שלנו מחשיבה מאוד מאוד את מסירות הנפש של החיילים.

יוסף בא-גד: יש בתורה פרשה נפלאה, שכדאי להאיר אותה בהזדמנות זו.

יוסף בא-גד: חומש דברים, פרק כ', פסוק א', פרשת "שופטים": "כי תצא למלחמה על אויבך".

יוסף בא-גד: אומר רש"י דבר נפלא: "לומר לך אם עשית משפט צדק אתה מובטח שאם תצא למלחמה אתה נוצח".

יוסף בא-גד: אם נעלה את רמת המוסריות של עם ישראל ממילא הניצחון במלחמות מובטח.

יוסף בא-גד: אני ממשיך בקריאת הפירוש לפסוק: "על אויבך".

יוסף בא-גד: אומר רש"י דבר נפלא: "יהיו בעיניך כאויבים, אל תרחם עליהם כי לא ירחמו עליך".

יוסף בא-גד: מישהו יגיד גזענות, מישהו יגיד דברי אלוקים חיים, קודש קודשים.

יוסף בא-גד: "וראית סוס ורכב" – שואל רש"י: למה נאמר בלשון יחיד?

יוסף בא-גד: הרי זה סוסים ורכבים.

יוסף בא-גד: אומר רש"י: בעיני הם כאילו סוס אחד.

יוסף בא-גד: אצל הקדוש-ברוך-הוא כמויות לא קובעות.

יוסף בא-גד: מיליארד-ורבע סינים לא מפחידים אם אנחנו נלך בדרך התורה.

יוסף בא-גד: "עם רב ממך" – אומר רש"י: רב ממך?

יוסף בא-גד: בעיניך הוא רב.

יוסף בא-גד: בעיני אינו רב.

יוסף בא-גד: כמויות לא קובעות אצל הקדוש-ברוך-הוא.

יוסף בא-גד: "ואמר אלהם", הכוהן ניגש לפני היציאה לקרב ואומר: "שמע ישראל, אתם קרבים היום למלחמה על איבכם".

יוסף בא-גד: אומר רש"י: שמע ישראל, אפילו אין בכם זכות אלא קריאת שמע בלבד, כדאי אתם שיושיע אתכם.

יוסף בא-גד: כדאי לומר לשר הביטחון שינהיג לפני כל יציאה לקרב – לומר שמע ישראל.

יוסף בא-גד: אומרת התורה: "מי האיש הירא ורך הלבב ילך וישב לביתו".

יוסף בא-גד: עם ישראל צריכים חיילים שאין להם טרדות של פרנסה לאחר המלחמה.

יוסף בא-גד: בואו נעניק הוקרה וכסף ותקציבים לחיילים הנפלאים של צבא-הגנה לישראל, צבא הקודש של מדינת ישראל.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת בא-גד.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול עמור – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת עמנואל זיסמן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

עובדיה עלי: רבותי, חבר הכנסת שקראנו בשמו והוא איננו נמצא, ברור שאיבד את תורו.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת בוועדת העבודה והרווחה שעמלו רבות על הכנת החוק.

שמואל הלפרט: רצוני לנמק הסתייגותי להצעת החוק.

שמואל הלפרט: בקשתי היא, שגם חייל שאחרי סיום שירותו הסדיר יחליט להמשיך את לימודיו בישיבה גדולה – אני רוצה להדגיש: ישיבה גדולה, ולא כמו שכתוב בהסתייגות בטעות, "בישיבה על-תיכונית" – שזה יוכר כלימודים במוסד להשכלה גבוהה לצורך קבלת המענק ללימודים גבוהים.

שמואל הלפרט: אני מקווה שאף אחד לא יתנגד להצעתי ההגיונית, ולא יעלה על הדעת שלימוד תורתנו הקדושה אינו בגדר השכלה גבוהה.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת הלפרט.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, נשארו לי שלוש הסתייגויות, אני רוצה לנמק אותן.

לימור לבנת: קודם כול, אני רוצה לנמק את הסתייגותי לסעיף 9, ואני מקווה שהיא תתקבל על דעת רוב חברי הכנסת כאן, ללא מחלוקת.

לימור לבנת: סעיף 9 קובע, שבתוך חודש מיום שסיים חייל משוחרר את שירותו הסדיר, תזקוף הקרן לזכותו את סכומי הכסף שמגיעים לו, היינו 290 שקלים כפול מספר החודשים ששירת.

לימור לבנת: ויש פה תחשיבים.

לימור לבנת: בסעיף קטן (ג) כתוב: "הקרן תודיע בכתב לכל חייל משוחרר על פתיחת הפיקדון על שמו בקרן ועל הסכום שנזקף לזכותו".

לימור לבנת: בסעיף קטן (ד) כתוב: "הקרן תשלח לכל חייל משוחרר דין-וחשבון על מצב הפיקדון בתום כל אחת מתשע השנים שלאחר שחרורו".

לימור לבנת: אני ביקשתי להוסיף בסוף סעיף קטן (ד) את המלים: "וכן בכל מועד אחר לפי בקשת החייל".

לימור לבנת: אני רוצה להסביר את הצעתי.

לימור לבנת: על-פי החוק הזה תשלח הקרן באופן אוטומטי פעם בשנה דין-וחשבון.

לימור לבנת: אם במהלך כל אחת מתשע השנים שלאחר שחרורו של החייל הוא ירצה לקבל דין-וחשבון על מצבו בקרן, מטעמים כאלה ואחרים – אינני חושבת שהטעמים חשובים כרגע, אבל הם מובנים מאליהם – אני סבורה שצריך שיהיה כתוב במפורש: "וכן בכל מועד אחר לפי בקשת החייל".

לימור לבנת: אני מקווה שתהיה על כך הסכמה בין חברי הכנסת.

לימור לבנת: אני מבקשת לנמק עכשיו את הסתייגותי לסעיף 17.

לימור לבנת: למעשה, הכספים שיהיו מונחים בקרן, הפיקדון שיהיה מונח בקרן על שמו של חייל משוחרר, יוכלו לשמש אותו או ללימודים במוסד להשכלה גבוהה, או לרכישת דירה, או לצורך פתיחת איזה עסק.

לימור לבנת: החוק מדבר גם על הכשרה מקצועית, שזה בעצם דומה מאוד, או אותו נושא.

עובדיה עלי: האם יש מבחן הכנסה?

לימור לבנת: אין מבחן הכנסה.

לימור לבנת: הקרן היא אוניברסלית, התשלום הוא אוניברסלי.

לימור לבנת: לכן באופן אוטומטי מופקדים על שמו של כל חייל בתום שנות שירותו אותם סכומים, שהם סכומים אחידים לכל חייל.

לימור לבנת: הכספים נמצאים בפיקדון על שמו.

לימור לבנת: הוא יכול להשתמש בהם רק לצורך אותן מטרות הקבועות בחוק, כלומר לימודים במוסד להשכלה גבוהה או במוסד להכשרה מקצועית ולרכישת דירה.

לימור לבנת: לגבי רכישת דירה, זה עד תשע שנים.

לימור לבנת: ביתר הסעיפים זה עד חמש שנים.

לימור לבנת: והנושא האחרון הוא פתיחת עסק עצמאי, אם חייל רוצה לפתוח עסק כדי להתפרנס.

לימור לבנת: לטעמי, חסר כאן לפחות דבר אחד, והוא האפשרות שתינתן לחייל גם לשכור דירה באותם כספים, לשלם עבור שכר הדירה.

לימור לבנת: נניח שחייל משוחרר גר בעיר עפולה ונוסע ללמוד בבאר-שבע או בתל-אביב.

לימור לבנת: לקחתי את עפולה כדוגמה, מפני שיושב-ראש הישיבה חבר הכנסת עובדיה עלי הוא כידוע מעפולה, וזאת דוגמה טובה.

לימור לבנת: נניח שחייל משוחרר תושב עפולה נוסע ללמוד בבאר-שבע או אפילו בתל-אביב.

לימור לבנת: כידוע, באוניברסיטאות בתל-אביב ובבאר-שבע אין מעונות די הצורך.

לימור לבנת: לא אמרתי ירושלים, כי בירושלים יש מעונות רבים יותר לסטודנטים.

לימור לבנת: הוא צריך לשכור דירה כדי שיוכל להתגורר במקום לימודיו.

לימור לבנת: או נניח שהוא לא הולך ללמוד, אלא לפתוח עסק בעיר הגדולה, או שהוא סתם רוצה לעבור לגור בעיר הגדולה מפני שהוא חושב ששם ימצא עבודה בקלות רבה יותר.

לימור לבנת: והוא בעצם חייב לשכור דירה, אין לו די כסף לקנות דירה, כי הוא רק השתחרר.

לימור לבנת: או נניח שהוא לומד במוסד להשכלה גבוהה, אבל הוא צריך גם לגור באיזה מקום.

לימור לבנת: או שהוא לא הולך ללמוד בכלל.

לימור לבנת: יכול להיווצר מצב שחייל לא יוכל להשתמש בכלל בכספים שעומדים לרשותו בקרן, מפני שהוא לא הלך ללמוד, מפני שאין לו כסף לרכוש דירה, והוא לא פותח עסק.

לימור לבנת: הוא סתם רוצה לעבוד בתור שכיר באיזה משרד בעיר אחרת.

לימור לבנת: מדוע לא נאפשר לו, מאותה קרן בדיוק, לשכור דירה, באותם תנאים?

לימור לבנת: אני חושבת שאנו צריכים לנסות – והמגמה הזו צריכה להיות עקרונית ומהותית – להרחיב את האפשרויות של החייל להשתמש בכספים העומדים לרשותו ולא לצמצמן.

לימור לבנת: נכון שהכוונה המקורית של המחוקק וגם של הוועדה היתה, שאין אנו רוצים שחייל ייקח את הכסף וייסע לבלות בתאילנד.

לימור לבנת: אני יכולה להבין את הטיעון הזה, אם כי איני בטוחה שאני מקבלת אותו במאה אחוזים.

לימור לבנת: אך אינני מבינה מדוע לא יוכל חייל להשתמש בכסף לצורך שכירת דירה, כדי להתחיל את חייו האזרחיים ביתר קלות.

לימור לבנת: מדוע צריך להטיל עליו את המגבלה הזו?

לימור לבנת: יושב כאן שר הבינוי והשיכון, והוא יודע מן הסתם את מה שיודע רוב הציבור בארץ, שמחירי הדירות כל-כך יקרים, שעד שחייל יגיע למצב שבו יוכל לרכוש דירה, הסכום שיעמוד לרשותו יהיה אפסי, מתוך הסכום הכללי שתעלה לו אותה דירה שהוא ירצה לרכוש.

לימור לבנת: מתוך אותה מגמה של הרחבה ולא של צמצום, של הקלה ולא של הכבדה, מתוך מגמה שצריך לדעת אותה, וכדאי שהציבור, וחברי הכנסת בוודאי, ידעו אותה, שאם בתום חמש שנים לא ישתמש החייל בכסף לאותם צרכים שהזכרתי קודם, או בתום תשע שנים – לרכישת דירה, הכסף כולו חוזר לאוצר המדינה.

לימור לבנת: אין כאן מצב שבו יוכל החייל להשתמש בכסף לנצח או לכל מטרה.

לימור לבנת: אנו מגבילים אותו מאוד.

לימור לבנת: בואו נרחיב מעט ונקל עליו, בעניין שכר הדירה, במדינה שבה רכישת דירה היא כל-כך קשה ויקרה, בוודאי למי שזה עתה סיים את שירותו הצבאי.

לימור לבנת: אף שאני יודעת שיש חברי כנסת שלא יתלהבו מן התיקון הזה, אני אומרת את הדברים האלה.

לימור לבנת: חבר הכנסת רענן כהן הוא יוזם החוק, וכבר בירכתי אותו על כך בדברים הקודמים שנשאתי כאן וציינתי את היוזמה שלו, את הדבקות במטרה, את הנחישות וההובלה של החוק הזה.

לימור לבנת: אבל אני חושבת שההיגיון והדעת מחייבים שנוסיף – וזו אכן ההסתייגות שלי – ונכתוב אחרי "רכישת דירת מגורים" בסעיף 17, סעיף קטן (א): "או לשכירת דירת מגורים".

לימור לבנת: בהתאמה לכך, יתוקן גם סעיף קטן (ב), ואחרי "למוכר דירת המגורים", יהיה גם תיקון שייאמר בו: "או למשכיר דירת המגורים".

לימור לבנת: אני רוצה לעבור להסתייגות האחרונה שלי, הנוגעת לסעיף 26, והיא אולי ההסתייגות השנויה במחלוקת יותר מכל סעיף אחר, אולי לא מצד המהות שלה, אלא מצד השאלה האם אפשר או אי-אפשר להעבירה.

לימור לבנת: אגב, אינני היחידה שהגישה את ההסתייגות הזו.

לימור לבנת: אתי הגישו את ההסתייגות חברי כנסת אחרים כמו תמר גוז'נסקי, בני טמקין, ענת מאור, מיכאל איתן, נעמי בלומנטל – – –

עובדיה עלי: חברת הכנסת ענת מאור כבר הודיעה שהיא רוצה למחוק את ההסתייגות.

לימור לבנת: אמרתי מי הגיש את ההסתייגות, לא מי נכנע.

לימור לבנת: מובן שיש חברי כנסת אשר נכנעו ללחצים שהופעלו עליהם.

לימור לבנת: אני חייבת לומר כאן, כי הפעילו גם עלי לחצים, ביושבי באולם ובמהלך היום.

לימור לבנת: היו אלי לא מעט פניות ולחצים, לבטל את ההסתייגות הזו.

לימור לבנת: מייד אסביר, והייתי רוצה שחברי הכנסת וגם הציבור המאזין והצופה בנו, ידעו במה דברים אמורים.

לימור לבנת: ובכן, ההסתייגות שלנו לסעיף 26 קובעת שפסקה (2) בסעיף 26 – תימחק.

לימור לבנת: יש כאן גם הסתייגות אחרת, של חברי הכנסת איתן ובלומנטל, שהסעיף כולו יימחק.

לימור לבנת: אני רוצה שחברי הכנסת ידעו על מה מדובר: סעיף 26 קובע שחוקים קודמים אשר נגעו להטבות לחיילים משוחררים בטלים.

לימור לבנת: האחד הוא חוק חיילים משוחררים, התשמ"ד–1984, השני הוא חוק מס הכנסה (הטבות לחיילים משוחררים) (הוראת שעה), התשמ"א–1981, והשלישי הוא חוק חיילים משוחררים (מענק הסתגלות), התשמ"ח–1988.

לימור לבנת: עיקר העניין הוא – ועל כך דיברו לפני, והיה לנו מאבק גדול מאוד בוועדת העבודה והרווחה, על מנת לאשר את חקיקת החוק הזה – שהאוצר התנה תנאים והעמיד לחברי הכנסת, ובעיקר לחבר הכנסת רענן כהן, תנאים שונים שעל-פיהם אמורים היינו לבטל את מענקי האבטלה לחיילים משוחררים, היינו אמורים לבטל את נקודות הזיכוי במס הכנסה לחיילים משוחררים אשר מתחילים לעבוד.

לימור לבנת: בעבר הגיעו להם בשלוש השנים הראשונות שתי נקודות זיכוי לכל שנה.

לימור לבנת: היום, אין עוד נקודות זיכוי לעבודות מועדפות, וגם זה חבל.

לימור לבנת: זה בוטל בחוק ההסדרים ולא בחקיקה הזו.

לימור לבנת: אני חושבת שזה היה לא נכון, אך זוהי אופרה אחרת לגמרי.

לימור לבנת: נדרשנו גם לבטל חלק מאותן הכשרות מקצועיות ודברים אחרים.

לימור לבנת: נלחמנו בוועדת העבודה והרווחה מלחמה גדולה מאוד, מלחמה שחצתה את הסיעות והמפלגות.

לימור לבנת: לא היה כאן עניין מפלגתי או פוליטי.

לימור לבנת: כולנו רוצים בחוק הזה, כולנו מבינים שהחוק הזה חשוב וכולנו רוצים מאוד שיעבור, אבל אנחנו לא רוצים שיוליכו שולל אף אחד, ואנחנו לא רוצים שיהיה כאן

לימור לבנת: חוק חשוב וטוב שעל-פיו מקבלים חיילים הטבות, אך ביד השנייה – בלי שמישהו ירגיש – יבטלו חלק מההטבות הניתנות היום לחיילים משוחררים, זה שנים רבות, כמו נקודות הזיכוי במס הכנסה.

לימור לבנת: זה למעשה מה שקורה כאן.

לימור לבנת: אותו סעיף 26, כאשר מסתכלים עליו, לא יודעים מה זה.

לימור לבנת: נאמר בהסתייגות כי הוא "יבוטל", אך מה שעומד מאחוריו הוא שסעיף 26 בחוק חיילים משוחררים מבטל את נקודות הזיכוי במס שהחיילים המשוחררים נהנים מהן היום.

לימור לבנת: בא האוצר ואומר: אי-אפשר הכול, אין לנו כסף לממן את החוק.

לימור לבנת: ניקח מביטול נקודות הזיכוי, ניקח ממקום אחר.

לימור לבנת: לכן האוצר הגיע להסכמה עם חבר הכנסת רענן כהן, שנקודות הזיכוי במס יבוטלו.

לימור לבנת: אני, עם חברי כנסת אחרים – כפי ששמתם לב, קראתי את השמות והם לאו דווקא מסיעות האופוזיציה או מסיעתי, הם גם מסיעות אחרות – התנגדנו לביטול נקודות הזיכוי במס הכנסה.

לימור לבנת: אני רוצה להבהיר עוד דבר: כחברי כנסת במליאה וכחברי ועדת העבודה והרווחה, אנו לא מחויבים לשום הסכם או לשום סיכום שהיה בין האוצר לבין מי מחברי הכנסת, גם אם הוא יוזם החוק.

לימור לבנת: הכנסת סוברנית לחוקק כל מה שהיא מוצאת לנכון.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר, שבסוף דצמבר עמדנו כאן במליאה הזו, כאשר במסגרת חוק ההסדרים במשק ובתקציב המדינה הממשלה הביאה את ביטול ההעדפה אשר ניתנה ליוצאי צבא במסגרת קצבאות יוצאי צבא, על-ידי כך שנתנה אותה לכל היתר, גם לאלה שאינם משרתים בצבא, תיקון שעולה לאוצר בסביבות 450 מיליון שקל לשנה.

לימור לבנת: לכך היה כסף.

בנימין טמקין: תינוקות לא יכולים לשרת בצבא.

לימור לבנת: חבר הכנסת טמקין, אני לא יודעת מה הרלבנטיות.

לימור לבנת: אני כל כך שמחה להסכים אתך לפעמים.

לימור לבנת: אני מסכימה אתך, תינוקות לא משרתים בצבא.

לימור לבנת: אני חושבת שמרגע שבוטלה ההעדפה ליוצאי צבא שהיתה קודם, על-ידי קצבת יוצאי צבא, ומכיוון שהחוק הזה הוא חוק נכון ודרוש כדי לתת העדפה ליוצאי צבא – אבל לא על חשבון ביטול נקודות הזיכוי במס הכנסה, אשר ישנן ואשר קיימות, גם אם המשמעות היא שזה צריך לעלות לאוצר עוד כסף, הוא צריך לחפש לכך מקורות מימון.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת לבנת.

עובדיה עלי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול עמור – איננו.

עובדיה עלי: הגענו לסיבוב השני: חבר הכנסת איתן, חבר הכנסת גולדשמידט, חבר הכנסת זיסמן – אינם.

עובדיה עלי: ישנה כאן רק חברת הכנסת בלומנטל לסיבוב השני.

עובדיה עלי: בבקשה.

עובדיה עלי: אחריה – חבר הכנסת טמקין בשם הוועדה.

עובדיה עלי: לפני כן ביקש חבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: אני רוצה להבהיר: קראתי את שמות חברי הכנסת לסיבוב הראשון.

עובדיה עלי: מי שלא היה, הפסיד את התור שלו לסיבוב הראשון, אך עדיין נותר התור לסיבוב השני.

עובדיה עלי: עכשיו קראתי לסיבוב השני.

בנימין טמקין: – – –

עובדיה עלי: רציתי לנהוג לפנים משורת הדין, כדי להיות בטוח שאיני מקפח חברי כנסת.

עובדיה עלי: בבקשה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך על יציאתו לדרך של חוק חיובי וטוב.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שהחיילים המשוחררים יתוגמלו כראוי.

נעמי בלומנטל: אומנם זה תגמול שולי, בהשוואה למה שהם תורמים לנו, אך בכל זאת אנו מוכיחים בזה את ההוקרה שלנו לפועלם ולכל מה שהם עושים למעננו.

נעמי בלומנטל: אלה הילדים שלנו, אלה השומרים עלינו והערבים לביטחוננו.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך את חבר הכנסת רענן כהן על הפעילות הנמרצת שלו בנושא זה, במשך תקופה ארוכה, בעזרת חברים רבים מן הקואליציה והאופוזיציה אשר נרתמו לכך.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לכל הגופים אשר עשו במלאכה ויעצו לנו.

נעמי בלומנטל: ברכות מקרב לב.

נעמי בלומנטל: אני הגשתי כמה הסתייגויות, משום שיש לי חשש שאנחנו נכנסים למין מבוך ביורוקרטי.

נעמי בלומנטל: חיילים רבים מקרב אותן שכבות שאנחנו מעוניינים שיקבלו את מה שמגיע לחייל המשוחרר לא יקבלו.

נעמי בלומנטל: דווקא השכבות האלה יכולות למצוא את עצמן בסבך ביורוקרטי בלי למצוא ידיהן ורגליהן, ובסופו של דבר התקציבים שאנחנו מייעדים לחיילים המשוחררים לא יגיעו לידיהם.

נעמי בלומנטל: החשש הזה שלי עדיין מתקיים.

נעמי בלומנטל: יש הסתייגות שחברתי חברת הכנסת לימור לבנת דיברה עליה קודם לכן.

נעמי בלומנטל: בלי משים, בשמחת היצירה נבלעים דברים, ואלה הן ההטבות שמתקיימות היום.

נעמי בלומנטל: אלה הן הטבות אוניברסליות, הטבות לחיילים המשוחררים, שעכשיו, במסגרת החוק החדש, שאולי מביא להם ברכות מכיוונים אחרים, עכשיו ייפלו.

נעמי בלומנטל: ההטבות האלה ניתנו עם הרבה פחות אילוצים ביורוקרטיים.

נעמי בלומנטל: לפיכך באו ההסתייגויות שלנו.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להבהיר, גם ההסתייגויות של חברי, לרבות ההסתייגויות שלי, נובעות מרצון טוב, מרצון שאותם כספים יגיעו בדרך הצודקת יותר, בדרך הקלה יותר ליעדם; שלא נמצא את עצמנו, חלילה, במצב כפי שציינתי קודם לכן, שדווקא אותם חיילים הראויים לתגמול המקסימלי – ראויים כולם; אני לא מדברת מבחינת תרומתם הם, אלא מבחינת מה שאנחנו חייבים חברתית – דווקא אלה יצאו אולי מופסדים מן החוק.

נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לומר, אני השתכנעתי מחברים, שעקב ההסתייגויות האלה ולאחר שנתקיימו דיונים ארוכים בוועדת העבודה והרווחה, עשוי כל החוק להתעכב.

נעמי בלומנטל: ודאי שאני האחרונה שהייתי רוצה לעכב את החוק הזה.

נעמי בלומנטל: לכן, משום שמעשה הדמוקרטיה הוא בין השאר להגיע לפשרות, מצאתי לנכון להוריד את ההסתייגויות שלי, מתוך כוונה שהחיילים המשוחררים יקבלו את המיטב במהירות האפשרית, בלי שנעכב את החקיקה בשלב הזה.

נעמי בלומנטל: אני פונה אל חברי חברי הכנסת, וודאי אל חבר הכנסת רענן כהן, וגם אל שר האוצר שהיה מוכן לפשרה זו, שפגעה אולי בהטבות אחרות שהיו קודם לכן, לפעול לכך שניטיב ונשפר את החוק במשך הזמן.

נעמי בלומנטל: שלא נרים ידיים בשלב זה ונאמר: דיינו, הגענו לטוב ביותר מבחינת מה שאנחנו יכולים לתת לחיילים המשוחררים.

נעמי בלומנטל: להיפך, נפעל ביחד כדי שאותן הסתייגויות, שאני בטוחה שהן צודקות ונכונות, תבואנה לידי ביטוי.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שאנחנו, הליכוד, נחזור לשלטון במהרה בימינו לטובת כל העם, ובמסגרת היותנו בשלטון נפעל לכך שחוק חיילים משוחררים ישופר.

נעמי בלומנטל: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טמקין, אחרון הדוברים.

עובדיה עלי: הוא משיב בשם הוועדה.

עובדיה עלי: אנחנו מייד נצלצל, ולפני הצלצול נאפשר לחבר הכנסת רענן כהן לומר עוד מלים אחדות.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשה לי, לפני שאני משיב בשם הוועדה, להעיר הערה אחת אישית.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר לחברת הכנסת נעמי בלומנטל, שאני מצטער על כך שהיא לא התנהגה על-פי אותו כלל שאמרתי, שהחוק הזה אסור שיהפוך באיזו צורה, לא בצורה שלילית ולא בצורה חיובית, לנחלתה של מפלגה זו או אחרת.

בנימין טמקין: אנחנו כולנו מעוניינים בשיפור – – –

עמנואל זיסמן: החוק נחקק בכנסת הזאת.

יורם לס: אתה מתבייש בממשלה שלך?

יורם לס: יפה נפש.

יורם לס: מרצ לא עשו כלום אף פעם אחת.

יורם לס: לא התלכלכו אף פעם אחת.

יורם לס: תתביישו לכם.

יורם לס: אפילו בזה אתה מבייש את הממשלה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת לס, למה אתה צועק, אפשר לדעת?

יורם לס: כי הוא מבייש אותי.

עובדיה עלי: דברי חכמים בנחת נשמעים.

עובדיה עלי: אפשר להשמיע אותם גם בשקט.

יורם לס: תתביישו לכם.

בנימין טמקין: חבר הכנסת יורם לס, אני לא רוצה לענות, מתוקף אותה אחריות שאני מדבר בשלה היום, כממלא-מקום יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שכולה מעוניינת להעביר את החוק הזה.

בנימין טמקין: אני מתאפק ולא עונה כפי שראוי לענות לך.

בנימין טמקין: אני חוזר ואומר, החוק הזה הוא פרי – – –

רון נחמן: אולי הכנסת רוצה לשמוע מה יש לך לומר.

בנימין טמקין: תאמין לי, אם אני כבר מתאפק פעם אחת, תעריך את זה.

בנימין טמקין: מדובר באמת על חוק שמאחד את כולנו, שכולנו רוצים להעביר אותו, שכולנו יכולים להיות גאים בו, ואסור לשום מפלגה בבית הזה לשייך לעצמה את החוק.

בנימין טמקין: מכיוון שאני מעוניין שהחוק יעבור בלי הסתייגויות ובהסכמה מלאה ובקונסנסוס למען חיילי ישראל והמשפחות של חיילי ישראל, אני גם מתאפק וגם מבקש מכל החברים לעשות אותו דבר היום.

בנימין טמקין: אני רוצה להתייחס לכמה מן ההסתייגויות שדובר עליהן.

בנימין טמקין: בחלקן אלה הסתייגויות שיכולות להיות מקובלות.

בנימין טמקין: למען העניין, כדי שנעביר אותן בקונסנסוס ובמהירות ובאחדות, הייתי מבקש לוותר עליהן.

בנימין טמקין: קודם כול, אין לי שום התנגדות לעניין הבטחת ייצוג נשים במסגרת הנהלת הקרן.

בנימין טמקין: אין שום בעיה עם העניין הזה.

בנימין טמקין: אם הכנסת תאשר את הסעיף הזה, או את התיקון לסעיף – אין לי שום הסתייגות.

בנימין טמקין: אין גם בעיה עם הדיווח לחייל על מצבו בקרן בכל זמן שהוא ידרוש ויבקש זאת.

בנימין טמקין: אני לא חושב שצריכה להיות בעיה עם העניין הזה.

בנימין טמקין: אני רוצה להתייחס לשלוש הסתייגויות שיש להן משמעויות שיכולות לפגוע ביכולת להעביר את החוק הזה בקונסנסוס היום.

בנימין טמקין: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, כל אחת מן ההסתייגויות האלה שיש להן משמעות כספית – דנו בבעיה.

בנימין טמקין: כולנו היינו מודעים לכך שמדובר בעסקת חבילה שיש לה מחיר.

בנימין טמקין: אמרתי קודם לכן, שכל אחד מאתנו יכול בלי מאמץ לחשוב על דרכים ועל סכומים לשיפור המצב ולשיפור החוק.

בנימין טמקין: כל אחד מאתנו, ואף אחד לא יכול להתחרות פה עם אחר על הרצון לשפר.

בנימין טמקין: אבל מדובר כאן על חוק, שאחרי מאבק ממושך של חבר הכנסת רענן כהן, עם ועדת העבודה והרווחה, עם כל חברי הכנסת מהסיעות השונות שנתנו גיבוי לעניין, הגענו לאותה עסקת חבילה.

בנימין טמקין: האויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

בנימין טמקין: במקרה הזה מדובר על חוק, שבסך הכול כולנו מסכימים שהוא משפר את מצב החיילים המשוחררים, הוא יוצר תקדים שעליו אפשר לבנות.

בנימין טמקין: אני אהיה מוכן להצטרף אלייך – לא צריך, לא ממשלה זו ולא ממשלה אחרת; ואני אומר את זה בכל האחריות, מה שלא תהיינה תוצאות הבחירות, אני לא רוצה להתעניין עכשיו בשאלה הזאת – אנחנו ניאבק ביחד, על שיפורים משיפורים שונים, גם בנושאים האלה של נקודות הזיכוי והפחתת פרק הזמן לקבלת דמי אבטלה.

בנימין טמקין: אבל יש לדבר הזה מחיר בעל משמעות כספית.

בנימין טמקין: אנחנו מדברים במקרה אחד על 15 מיליון שקל ובמקרה שני על 35 מיליון שקל.

בנימין טמקין: אנחנו נתנו את זה בצורה אחרת, על-ידי הוספת כסף לקרן.

בנימין טמקין: דנו בזה בוועדה, וזה התקבל ברוב.

בנימין טמקין: האוצר מסכים.

בנימין טמקין: יוזם החוק מסכים.

בנימין טמקין: אני חושב שצריך היום להתאחד ולקבל את החוק כפי שהוא ולהיאבק בעתיד על תוספות ושיפורים.

בנימין טמקין: אני פונה מכאן לחברת הכנסת לימור לבנת, שתרמה הרבה לעיצוב החוק ולשיפורו – בחלק מהדברים התווכחנו, בחלק מהדברים עבדנו יחד בוועדה – שתיתן יד להעביר את החוק הזה בקונסנסוס היום, כל המפלגות, לטובת החיילים ולטובת המשפחות.

בנימין טמקין: אני כבר מתחייב מראש שאני, אתך ועם חברי כנסת אחרים, בהזדמנות הקרובה נתחיל להיאבק לשיפור גם באותם תחומים ששנינו הגשנו לגביהם הסתייגויות.

בנימין טמקין: אני מודה ליושב-ראש ורוצה לנצל הזדמנות אחרונה להודות לחבר הכנסת רענן כהן בשם כל חברי הוועדה, אני מקווה בשם כל חברי הכנסת, על עבודתו הנאמנה ועל ההצלחה והרווחה שהוא מביא לבתים היום במדינת ישראל.

בנימין טמקין: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת טמקין.

עובדיה עלי: אחרון אחרון חביב, יוזם החוק, מי שעמד מאחורי החוק, דחף אותו, המריץ אותו – חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

עובדיה עלי: אנחנו נעבור מייד להצבעה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול שאלה?

עובדיה עלי: סליחה, הוא עוד לא התחיל ואתה כבר רוצה לשאול.

רענן כהן: ברצון ובשמחה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בהחלט מתרגש ביום שכזה.

רענן כהן: אני מצטרף ומודה לכל החברים שבירכו כאן.

רענן כהן: אני רוצה להודות לכל המברכים.

רענן כהן: החוק הזה הוא חוק של כל עם ישראל.

רענן כהן: לחוק הזה שותפים כל חברי הכנסת.

רענן כהן: פניתי אל כל אחד כדי שנצביע יחד.

רענן כהן: החוק הזה זוכה לתמיכה מסיבית של כל האוכלוסייה בארץ.

רענן כהן: החוק ייכנס לתוקפו רטרואקטיבית כבר בינואר שנה זו.

רענן כהן: אלפי חיילים שגויסו בחודשים האחרונים, ואלה שהשתחררו לאחר 1 בינואר 1994, מצפים לקבלתו כדי לקבל את המענקים המגיעים להם על-פי החוק.

רענן כהן: חשוב שנעביר את החוק היום בכנסת פה-אחד, ובכך נביע את תמיכתנו בחיילים המשוחררים.

רענן כהן: לכן אני פונה אל כל חברי הבית שהגישו הסתייגויות, למשוך אותן.

רענן כהן: אם חלק מההסתייגויות האלה יתקבל, אני חושש שניאלץ למשוך את החוק.

רענן כהן: למשל, סעיף 26 בהסתייגויות המבטל חוקים קודמים.

לימור לבנת: למה תיאלץ למשוך – – –

רענן כהן: החיים בנויים על פשרות.

עובדיה עלי: רבותי, ההסברים כבר ניתנו.

עובדיה עלי: כעת מגיע הזמן להצבעות.

לימור לבנת: ניאלץ למשוך – זה איום.

עובדיה עלי: סליחה, יש הצבעה.

רענן כהן: חברת הכנסת לימור לבנת, מתוך הערכה אני רוצה לומר, אנחנו הגענו להבנה עם האוצר, וגם בוועדה היה מובן, שמדובר על 670 מיליון שקל עלות החוק לשנה.

עמנואל זיסמן: זה בא מדברים אחרים.

לימור לבנת: לא היית בישיבה.

לימור לבנת: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

עמנואל זיסמן: המטרה שלכם להכשיל את החוק.

לימור לבנת: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

לימור לבנת: אנחנו רוצים שלחיילים המשוחררים יישארו הזכויות.

עמנואל זיסמן: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן, למה אתה צועק?

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן – – –

עמנואל זיסמן: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן, אל תאלץ אותי לקרוא אותך לסדר.

עובדיה עלי: היה כאן זמן מספיק לנמק את ההסתייגויות.

עובדיה עלי: כעת אנחנו עוברים להצבעות.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, אני מציע לך לסיים.

רענן כהן: אני רוצה לומר לחברי חברי הכנסת, החלטתי לצטט מכתבים מספר שקיבלתי.

רענן כהן: אולי חברי שתמכו בי עד כה, עד לרגע הזה, יסכימו עמדי.

רענן כהן: אם אחת כותבת לי: "אנא מכם, עשו משהו למען ילדינו.

רענן כהן: אולי עוד נספיק להחזיר מהם ארצה.

רענן כהן: ההפסד הוא לא רק של המשפחות אלא של האומה.

רענן כהן: מגדלים אותם לתפארת, ונהנים מהם במדינה אחרת.

רענן כהן: עינינו לא צרה חלילה בעולים, אך המעט שאפשר לתת לילדינו הוא לפחות אותם תנאים.

רענן כהן: תבורכו על היוזמה".

רענן כהן: אני יכול להוסיף מכתב מבית-אלפא: "בתי אריאלה נמצאת בחוץ-לארץ ולומדת רפואה, למרות שמאוד רצתה ללמוד בארץ, והיא קצינה.

רענן כהן: אני שמחה שאולי עכשיו ייעשה משהו לטובת החיילים המשוחררים".

רענן כהן: חברי מהליכוד, אני רוצה לפנות אליכם באופן אישי, חברת הכנסת לימור לבנת, הלכתם אתי דרך ארוכה – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן, היום אתה פעיל מדי.

עמנואל זיסמן: כן, מפני שלא נתת לי את רשות הדיבור.

עובדיה עלי: סלח לי, תהיה בזמן במליאה.

עמנואל זיסמן: יש לי הצעה לשינוי שם החוק.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן, ידידי הטוב, אתה לא היחיד.

עובדיה עלי: לא היית באולם, מה אפשר לעשות.

עובדיה עלי: למה אתה אומר שלא נתנו לך?

עמנואל זיסמן: לא קראו לי.

רענן כהן: קראו לך.

עובדיה עלי: קראו לך לפחות פעמיים.

רענן כהן: אני רוצה לפנות אל חברי בליכוד, הייתם אתי לאורך כל הדרך.

רענן כהן: אתכם הגענו ליום הזה ולתוצאה הזאת.

רענן כהן: אני פונה אליכם, כפי שהייתם עד כה, תהיו שותפים למען החיילים המשוחררים.

לימור לבנת: אנחנו שותפים ועוד איך.

רענן כהן: חברת הכנסת לימור לבנת, אני מצטער מאוד.

רענן כהן: אם ההסתייגות שלך תתקבל החוק לא יעבור היום.

רענן כהן: אנחנו נמשוך אותו היום, וזה יהיה בגללך.

רענן כהן: את עושה נזק לעניין.

לימור לבנת: אנחנו תמכנו ואנחנו תומכים בחוק.

רענן כהן: את עושה נזק לעניין.

רענן כהן: את עושה נזק לחיילים המשוחררים.

רענן כהן: לא כך עד עכשיו.

רענן כהן: אני מבקש מאוד מתוך הערכה גדולה, חברת הכנסת לימור לבנת, אל תעשי עכשיו את החשבון הפוליטי.

רענן כהן: אני פונה אליכם בכל לשון של בקשה, תצביעו היום למען אחדות העם, תצביעו למען חוק שכולנו רוצים בו, למען המטרה הזאת.

רענן כהן: תודה רבה.

עובדיה עלי: רבותי, אנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994.

עובדיה עלי: לשם החוק, הסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אני מסיר את כל ההסתייגויות שלי.

עובדיה עלי: בסדר.

עובדיה עלי: לשם החוק, יש גם הסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

לימור לבנת: אני מסירה.

עובדיה עלי: מסירה.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל?

נעמי בלומנטל: אני מסירה.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אם לא יהיה שקט, אני אפסיק.

עובדיה עלי: אי-אפשר לשמוע מה שמדברים כאן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד, חבר הכנסת בא-גד.

עובדיה עלי: הסתייגות של חבר הכנסת טמקין.

עובדיה עלי: להצביע?

בנימין טמקין: אני מסיר.

עובדיה עלי: אתה מסיר?

עובדיה עלי: את כל ההסתייגויות?

עובדיה עלי: חבר הכנסת טמקין, אני מדבר אתך.

עובדיה עלי: את כל ההסתייגויות?

רן כהן: הוא מסיר את כל ההסתייגויות.

בנימין טמקין: אני מסיר את כל ההסתייגויות.

עובדיה עלי: בסדר.

עובדיה עלי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי?

עובדיה עלי: – לא נמצאת.

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת גוז'נסקי לשם החוק?

עובדיה עלי: נא להצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 1 בעד התיקון של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לשם החוק – אין נגד – 51 נמנעים – אין התיקון של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לשם החוק לא נתקבל.

עובדיה עלי: אין בעד, 51 נגד, ההסתייגות לא נתקבלה.

עובדיה עלי: לשם החוק, הסתייגות של חבר הכנסת יורם לס.

יורם לס: אני מסיר.

עובדיה עלי: מסיר.

עובדיה עלי: לשם החוק, הסתייגות של חבר הכנסת דוד מגן.

דוד מגן: אני מבקש למחוק את ההסתייגות.

עובדיה עלי: למחוק, טוב.

עובדיה עלי: אם כך, מי בעד שם החוק, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: נא להצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 2 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 51 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 51, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: שם החוק אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: לסעיף 1, הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

דוד מנע: אני מסיר.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד?

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד?

יוסף בא-גד: זה תלוי בחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: מה זאת אומרת "תלוי"?

עובדיה עלי: אתה מסיר או לא מסיר?

יוסף בא-גד: אני מסיר.

עובדיה עלי: אתה מסיר?

עובדיה עלי: בסדר.

עובדיה עלי: מפני שאם זה תלוי, זה יתייבש וייפול.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מנע?

דוד מנע: אני מסיר.

עובדיה עלי: הסתייגות של חברי הכנסת מנע ועמור.

עובדיה עלי: אני מבין שחבר הכנסת מנע מסיר, אבל אתה לא יכול להסיר הסתייגות של חבר הכנסת עמור, והוא איננו.

עובדיה עלי: אנו צריכים להצביע על הסתייגותו.

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות לסעיף 1?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 3 בעד התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 1 – 1 נגד – 50 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 1 לא נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 1, נגד – 50, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ההסתייגות של חבר הכנסת עמור לסעיף 1 לא נתקבלה.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 48, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: סעיף 1 אושר כהצעת הוועדה, וחבר הכנסת רפי אלול לא הצביע.

עובדיה עלי: מרוב פעילות, אתה אפילו לא מצביע.

רפאל אלול: אבקש להוסיף את שמי.

עובדיה עלי: אתה לא יכול להוסיף את שמך.

עובדיה עלי: אני לא אוסיף שום שם.

עובדיה עלי: אם אתם לא מצביעים בזמן, אני לא אוסיף שמות, אני מודיע לכם.

עובדיה עלי: נא לעקוב אחרי הדברים.

עובדיה עלי: סעיף 1, כהצעת הוועדה, אושר.

עובדיה עלי: לסעיפים 2 ו-3 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדם?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 3-2 – 51 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-2 נתקבלו.

עובדיה עלי: בעד – 51, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בורג, לא הצבעת.

עובדיה עלי: האם זה מתוך כוונה?

אברהם בורג: – – –

עובדיה עלי: זה עבר גם בלי ההצבעה שלך.

עובדיה עלי: סעיפים 2 ו-3 התקבלו, כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: הסתייגות של חבר הכנסת מנע לסעיף 4 – הוא הסיר אותה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת עמור איננו.

עובדיה עלי: מי בעד הסתייגותו לסעיף 4?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 6 בעד התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 4 – 1 נגד – 48 נמנעים – 1 התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 4 לא נתקבל.

עובדיה עלי: אחד בעד, 48 נגד, אחד נמנע.

עובדיה עלי: ההסתייגות לא נתקבלה.

עובדיה עלי: לסעיף 4, הסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: להצביע?

לימור לבנת: כן, זה בעניין ייצוג נשים.

לימור לבנת: הצבעה מס' 7 בעד התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 4 – 51 נגד – אין נמנעים – 2 התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 4 נתקבל.

עובדיה עלי: 51 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

עובדיה עלי: ההסתייגות נתקבלה.

עובדיה עלי: באותו סעיף, הסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אני מסירה.

עובדיה עלי: מסירה?

עובדיה עלי: בסדר.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 4, עם ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת, שנתקבלה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל – 54 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל, נתקבל.

עובדיה עלי: 54 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: סעיף 4 אושר כהצעת הוועדה, עם ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת שנתקבלה גם כן.

עובדיה עלי: לסעיפים 5 ו-6 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדם?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 6-5 – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 6-5 נתקבלו.

עובדיה עלי: בעד – 50, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: סעיפים 5 ו-6 אושרו, כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: לסעיף 7, חבר הכנסת טמקין הסיר את הסתייגותו.

עובדיה עלי: אני עובר להסתייגות של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רן כהן: גם חברת הכנסת ענת מאור רשומה שם.

עובדיה עלי: אני לא יודע, ברשימה שלפני שמה מחוק.

עובדיה עלי: אם אתם רוצים הצבעה, אין לי בעיה.

רענן כהן: אני מבקש להצביע.

דב שילנסקי: ליתר ביטחון כדאי להצביע.

עובדיה עלי: סגנית מזכיר הכנסת מודיעה לי שחברת הכנסת ענת מאור מחקה את הסתייגויותיה.

עובדיה עלי: גם ברשימה שלפני זה מחוק, ומשום כך לא קראתי בשמה.

עובדיה עלי: מי שהוא בעד ההסתייגות של חברת הכנסת גוז'נסקי לסעיף 7, יצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 10 בעד התיקון של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי לסעיף 7 – אין נגד – 49 נמנעים – 2 התיקון של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי לסעיף 7 לא נתקבל.

עובדיה עלי: בעד– אין, 49 נגד, שני נמנעים.

עובדיה עלי: ההסתייגות לא נתקבלה.

עובדיה עלי: לאותו סעיף הסתייגות של חבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: מסיר.

עובדיה עלי: מסיר.

עובדיה עלי: אם כך, מי בעד סעיף 7, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 7, כהצעת הוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 7, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 52, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: סעיף 7 אושר, כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: לסעיף 8 אין שהסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדו?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 8 – 54 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 8 נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 54, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 8 אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: אנו עוברים לסעיף 9.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, את רוצה שנצביע?

לימור לבנת: – – –

עובדיה עלי: להצביע?

לימור לבנת: אני מבקשת להצביע.

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת לסעיף 9?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 13 בעד התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 9 – 51 נגד – 1 נמנעים – אין התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 9 נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 51, אחד מתנגד, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת התקבלה.

עובדיה עלי: כעת אנחנו נצביע על סעיף 9, לרבות ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 9, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל – 53 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 9, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל, נתקבל.

עובדיה עלי: 53 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 9 אושר עם ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: לסעיף 10 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדו?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 10 – 53 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 10 נתקבל.

עובדיה עלי: בעד – 53, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עובדיה עלי: אחרי סעיף 10, חבר הכנסת דוד מנע, אני מבין שמחקת את ההסתייגות שלך.

רן כהן: יש הסתייגות אחרי סעיף 10.

עובדיה עלי: אבל הוא ביטל את ההסתייגות.

עובדיה עלי: אנו עוברים לסעיף 11.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן, אתה רוצה שנצביע על ההסתייגות?

דוד מגן: אני מסיר אותה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה מסיר?

מיכאל איתן: אני מסיר את ההסתייגות.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גולדשמידט?

אלי גולדשמידט: מסיר.

עובדיה עלי: מסיר.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיסמן?

עמנואל זיסמן: מסיר.

עובדיה עלי: אף שלא דיברת.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן?

רענן כהן: מסיר.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 11, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 11 – 56 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 11 נתקבל.

עובדיה עלי: 56 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 11 אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: אנו עוברים לסעיף 12.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל?

נעמי בלומנטל: מסירה.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 12, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 12 – 54 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 12 נתקבל.

עובדיה עלי: 54 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 12 אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: אנו עוברים לסעיף 13.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן?

רענן כהן: מסיר.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל?

נעמי בלומנטל: מסירה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שמואל הלפרט?

קריאה: מסיר.

שמואל הלפרט: לא.

עובדיה עלי: מה, אתם מדברים בשמו של חבר הכנסת שמואל הלפרט?

עובדיה עלי: חבר הכנסת הלפרט?

שמואל הלפרט: אני לא מסיר את ההסתייגות.

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת הלפרט?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 18 בעד התיקון של חבר הכנסת ש' הלפרט לסעיף 13 – 54 נגד – 1 נמנעים – 1 התיקון של חבר הכנסת ש' הלפרט לסעיף 13 נתקבל.

עובדיה עלי: 54 בעד, מתנגד אחד ונמנע אחד.

עובדיה עלי: ובכן, התיקון אושר.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, יש פה טעות.

שמואל הלפרט: במקום "בישיבה על-תיכונית" צריך לבוא "בישיבה גבוהה".

עובדיה עלי: חבר הכנסת הלפרט, לצערי הרב, אני לא יכול.

עובדיה עלי: עם כל הכבוד, אין דיין דן אלא לפי מה שעיניו רואות, ואין הצבעה על הסתייגויות אלא לפי מה שכתוב כאן.

שמואל הלפרט: – – –

עובדיה עלי: אולי תרשה לי, תלמד משהו.

עובדיה עלי: לפי התקנון מצביעים על כל הסתייגות קודם כול בוועדה, ורק אם הוועדה לא מאשרת, עולה ההסתייגות למליאת הכנסת.

עובדיה עלי: יש להניח שהצביעו על ההסתייגות שלך בנוסח המופיע כאן בוועדת העבודה והרווחה והיא לא התקבלה שם, ולכן היא הגיעה למליאת הכנסת.

עובדיה עלי: משום כך אנחנו יכולים להצביע אך ורק על הנוסח שאושר שם ומופיע כאן.

עובדיה עלי: מה אני יכול לעשות?

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 13, לרבות ההסתייגות של חבר הכנסת הלפרט שנתקבלה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל – 54 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל, נתקבל.

עובדיה עלי: 54 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 13 אושר, לרבות ההסתייגות של חבר הכנסת הלפרט.

עובדיה עלי: לסעיפים 14 עד 16 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדם?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 16-14 – 46 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 16-14 נתקבלו.

עובדיה עלי: 46 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

עובדיה עלי: ובכן, סעיפים 14 עד 16 אושרו כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: אנו עוברים לסעיף 17.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לבנת, להצביע על ההסתייגות?

לימור לבנת: כן, כן – – –

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת לבנת לסעיף 17?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 21 בעד התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 17 – 29 נגד – 28 נמנעים – אין התיקון של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 17 נתקבל.

עובדיה עלי: 29 בעד, 28 מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ההסתייגות התקבלה.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 17, לרבות ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת?

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, ההצבעה שלי לא תופסת.

רון נחמן: הנורה לא דולקת.

רון נחמן: תיכף תראה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, הממשלה עשתה את זה.

עובדיה עלי: אני מבקש לבדוק.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רון נחמן טוען שההצבעה שלו לא נקלטת.

עובדיה עלי: אם תצביע הפעם וההצבעה לא תיקלט – – – הצבעה מס' 22 בעד סעיף 17, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל – 40 נגד – 8 נמנעים – אין סעיף 17, כהצעת הוועדה ועם התיקון שנתקבל, נתקבל.

עובדיה עלי: ההצבעה שלך נקלטה.

עובדיה עלי: 40 בעד, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 17 התקבל, לרבות ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: לסעיף 18 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדו?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 18 – 53 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 18 נתקבל.

עובדיה עלי: 53 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 18 אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים לסעיף 19.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מנע?

דוד מנע: מסיר.

עובדיה עלי: מסיר.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל?

נעמי בלומנטל: מסירה.

עובדיה עלי: מסירה.

עובדיה עלי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור לסעיף 19?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 24 בעד התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 19 – 4 נגד – 44 נמנעים – 1 התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 19 לא נתקבל.

עובדיה עלי: ארבעה בעד, 44 מתנגדים, אחד נמנע.

עובדיה עלי: ההסתייגות לא נתקבלה.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 19 כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 19, כהצעת הוועדה – 51 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 19, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עובדיה עלי: 51 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיף 19 אושר כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: לסעיפים 20 עד 22 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעדם?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 26 בעד סעיפים 22-20 – 52 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 22-20 נתקבלו.

עובדיה עלי: 52 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, סעיפים 20 עד 22 אושרו כהצעת הוועדה.

עובדיה עלי: לסעיף 23 הסתייגות של חבר הכנסת פורז.

עובדיה עלי: הוא מסיר אותה.

עובדיה עלי: לסעיף 24 הסתייגות של חבר הכנסת זיסמן.

עובדיה עלי: הוא מסיר אותה.

עובדיה עלי: הסתייגות של חבר הכנסת גולדשמידט.

עובדיה עלי: גם הוא מסיר.

עובדיה עלי: ובכן, מי בעד סעיפים 23 ו-24, כהצעת הוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 24-23 – 52 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 24-23 נתקבלו.

עובדיה עלי: סעיפים 23 ו-24 אושרו כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אני מבין שחבר הכנסת טמקין הוסמך על-ידי חברנו יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת עמיר פרץ, בחוק הזה לייצג את הוועדה.

שבח וייס: הוא ביקש את רשות הדיבור, ואני, כמובן, מאפשר לו.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, באמצע הצבעה?

שבח וייס: רק רגע, נפתור את הבעיה.

שבח וייס: בתוך ביתנו אנחנו יושבים.

שבח וייס: רק עכשיו הגעתי.

שבח וייס: אני מבקש הדרכה של חצי דקה או דקה מקודמי, סגן יושב-ראש הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: זה קורה בחיי הבית הזה שמגייסים יושב-ראש.

שבח וייס: בבקשה.

עובדיה עלי: אנחנו הצבענו עד סעיף 24, כולל.

עובדיה עלי: סעיף 24 אושר.

בנימין טמקין: על סעיף 24 לא הצבענו.

עובדיה עלי: תסלח לי, חבר הכנסת טמקין, הצבענו.

שבח וייס: מייד אשאל את המזכיר.

עובדיה עלי: עם כל הכבוד, אני לא אומר דברים בעלמא.

עובדיה עלי: הצבענו על סעיפים 23 ו-24 יחד, וחזרתי ואמרתי את הדברים האלה.

עובדיה עלי: אפשר לבדוק בפרוטוקול.

רפאל אלול: כהחלטת הוועדה.

עובדיה עלי: כהחלטת הוועדה.

עובדיה עלי: נותרו עוד סעיפים 25, 26 ו-27, שעדיין לא הצבענו עליהם.

עובדיה עלי: צריך לסיים את ההצבעה על הסעיפים האלה ואחר כך לאפשר לו לדבר.

שבח וייס: יש לי שאלה.

שבח וייס: זה נכון שבזמן ההצבעות בדרך כלל יושב-ראש ועדה איננו מתערב?

דב שילנסקי: נכון.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כמה חברי כנסת צריכים להגיע, שאתה שואל שאלות?

שבח וייס: תאמין לי שלא.

שבח וייס: אנחנו כבר גומרים.

שבח וייס: לכן, חבר הכנסת טמקין, אני לא יכול, ואנחנו עוברים להצבעה.

רון נחמן: כל פעם אותו סיפור.

שבח וייס: חברים, בואו נמשיך.

שבח וייס: שום השהיה לא היתה פה.

שבח וייס: רבותי, אנחנו ממשיכים.

שבח וייס: אני ממשיך בהצבעה.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: חברי, חבר הכנסת רענן כהן, זה הבייבי שלך.

רפאל אלול: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול, אני אפסיק את ההצבעה.

שבח וייס: אתה לא מבין מה שאני אומר לך?

שבח וייס: באמצע הצבעה?

שבח וייס: אתה רוצה כך שזה יהיה.

שבח וייס: אני עושה הצבעה על סעיף 25.

שבח וייס: תרעשו – לא תדעו איך להצביע.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן – ביטל את ההסתייגות.

שבח וייס: עכשיו מצביעים על סעיף 25 בלי הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 25 – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 25 נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני קובע שסעיף 25 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 26, הסתייגויות של חברי הכנסת גוז'נסקי, טמקין ולימור לבנת.

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין מחק.

שבח וייס: נשארה הסתייגות של חברות הכנסת תמר גוז'נסקי ולימור לבנת.

שבח וייס: אני מתחיל בהצבעה.

שבח וייס: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה של חברות הכנסת ת' גוז'נסקי ול' לבנת לסעיף 26 – 28 נגד – 31 נמנעים – 1 ההצעה של חברות הכנסת ת' גוז'נסקי ול' לבנת לסעיף 26 לא נתקבלה.

שבח וייס: לסעיף 26 הסתייגות של חברי הכנסת מיכאל איתן ונעמי בלומנטל.

שבח וייס: אני קובע שהתחלתי עכשיו בהצבעה.

שבח וייס: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה של חברי הכנסת מ' איתן ונ' בלומנטל לסעיף 26 – 28 נגד – 31 נמנעים – 1 ההצעה של חברי הכנסת מ' איתן ונ' בלומנטל לסעיף 26 לא נתקבלה.

שבח וייס: אני קובע שגם ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

שבח וייס: לפיכך, חברי הכנסת, שתי ההסתייגויות לא נתקבלו.

שבח וייס: אני מצביע עכשיו על סעיף 26, קריאה שנייה, כהצעת הוועדה, בלי ההסתייגויות.

שבח וייס: הצבעה מס' 31 בעד סעיף 26, כהצעת הוועדה – 59 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 26, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני קובע בזאת שסעיף 26 כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה, נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 27.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו, אבל אנחנו צריכים להצביע על הסתייגותו של חבר הכנסת שאול עמור.

שבח וייס: הצבעה מס' 32 בעד התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 27 – 7 נגד – 44 נמנעים – 6 התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור לא נתקבלה.

שבח וייס: חברים יקרים, כיוון שעברנו את הקריאה השנייה ונתקבלו שתי הסתייגויות, עלי לשאול אם להמשיך בהצבעה.

שבח וייס: אדוני המזכיר, אני שואל את היזם או את יושב-ראש הוועדה?

שבח וייס: יושב-ראש הוועדה.

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אתה במקומו.

שבח וייס: קודם כול, נצביע על סעיף 27 כהצעת הוועדה, ועד אז תחליטו מה שאתם רוצים.

שבח וייס: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 27, כהצעת הוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 27, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 27 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין, הממלא את מקומו של יושב-ראש הוועדה, אני יכול להמשיך בהצבעה?

בנימין טמקין: כן.

שבח וייס: אני מודה גם לקודמי שמאפשר לי להשתתף בהצבעה הזאת.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, בקריאה שלישית, עם ההסתייגויות שנתקבלו, כמובן.

שבח וייס: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 60 נגד – אין נמנעים – אין חוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, נתקבל.

שבח וייס: (מחיאות כפיים ביציע האורחים)

שבח וייס: לא, לא מקובל, חברים.

שבח וייס: אני מבין לשמחתכם.

שבח וייס: לא מקובל.

שבח וייס: תעשו את זה בלב ובנפש.

שבח וייס: 60 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני קובע שחוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, הופך עובדה חוקתית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

שבח וייס: תודה ליזם, חבר הכנסת רענן כהן, ולכל מי שסייעו לו בדרך להשגת החוק הזה.

שבח וייס: דקה התרגעות.

רענן כהן: אני מזמין את כולם למטה, לאולם הישיבות, להרמת כוסית עם ראש הממשלה ועם יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: אנחנו מייד נחדש את הישיבה.

שבח וייס: רבותי, יש לי שאלה אליכם.

שבח וייס: חברי הכנסת מוזמנים למפגש.

שבח וייס: אולי נעשה עכשיו הפסקה של עשר דקות?

שבח וייס: רבותי, מכיוון שחברי הכנסת מוזמנים למפגש החגיגי, שחבר הכנסת רענן כהן והתנועה למען החייל המשוחרר מארגנים כאן, נצא כולנו, נעלה לעשר דקות, נכבד אותם בנוכחותנו, ובעוד עשר דקות נחדש את הישיבה.

שבח וייס: (הישיבה נפסקה בשעה 18:32 ונתחדשה בשעה 19:00.

שבח וייס: )

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

אסתר סלמוביץ: אני מחדשת את הדיון.

אסתר סלמוביץ: אני מתנצלת על העיכוב בפתיחת הישיבה.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים להצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 2), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אליהו בן-אלישר, בקריאה ראשונה.

אסתר סלמוביץ: יציג את החוק חבר הכנסת אליהו בן-אלישר, בבקשה.

תודה, גברתי היושבת-ראש.

אני חייב לומר, שאין לי שום טרוניה כלפייך ושום קובלנה, אבל בהחלט יש לי תרעומת רבה כלפי יושב-ראש הכנסת, אשר הכריז על הפסקה בישיבת הכנסת בשעה 18:30, אמר שיחדש את הישיבה כעבור עשר דקות, זה נעשה על מנת לקיים קבלת פנים בכנסת, ואינני יודע אם יש תקדימים רבים לכך שמפסיקים את ישיבת הכנסת על מנת לקיים קבלת פנים.

אבל אחר כך מתברר שקבלת הפנים מתמשכת, ומעשר דקות ההפסקה הופכת ל-30 דקות.

זה לא עניין של דקות, אלא עניין של עיקרון.

לכל אדם יש התוכנית שלו, הזמן שלו, ואינני חושב שאנחנו יכולים לבקש מאחרים לכבד את הכנסת כאשר אנחנו עצמנו לא מכבדים אותה.

נוח לי יותר לבוא בטענה אל יושב-ראש הכנסת, אשר מתפקידו, בהתאם לתקנון ולצדק, לכבד את הכנסת וגם להגן על כבודה.

תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, על הסבלנות.

אסתר סלמוביץ: אני שוב מתנצלת.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה רק להסביר שהייתי צריכה להתחיל בניהול הישיבה בדיוק בשעה הזאת.

אסתר סלמוביץ: אני מצטערת.

אני לא בא להאשים אותך, חס ושלום.

אריאל ויינשטיין: אפילו הטלוויזיה התייאשה.

אפילו הטלוויזיה התייאשה.

גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 2), התשנ"ד–1994, באה בעצם לתקן מצב בלתי מתקבל על הדעת שהיה קיים במדינת ישראל במשך שנים רבות.

התיקון הקודם, שהוכנס לחוק ב-1950, דיבר על כך שכל המחלל או הגורם לחילולו של קבר צבאי או של בית-קברות צבאי, דינו מאסר עד שנה אחת או קנס עד 300 לירות.

החוק לא תוקן מאז, איש לא שם לב לזה.

יכול להיות שהתקופה היתה אחרת, הזמנים היו אחרים, המנהגים היו אחרים.

איש כמובן לא העלה על דעתו כלל, שיכול להיות שיש מי שיבוא לחלל מצבה של חייל, בית-קברות וכיוצא בזה.

אני חייב לומר, שלגמרי במקרה, כך אירע, עיינתי בחוק בתי-קברות צבאיים בהמשך למשהו אחר, שתיכף יבוא גם כן בפני הכנסת, תיקון של חוק העונשין שנוגע לבתי-קברות אזרחיים, והערתי על כך את תשומת לבה של מערכת הביטחון, גם של הממשלה, ואני חייב לומר שגם מערכת הביטחון הסכימה אתי, גם שר המשפטים, ביושבו כיושב-ראש ועדת השרים לענייני חקיקה, הסכים אתי, וכך נולד התיקון לחוק, שבא להגדיל את העונש על כל מי שמוציא גופה מקבר צבאי או מבית-קברות צבאי ללא רשיון או שלא בהתאם לתנאי הרשיון כאמור בחוק, משנה לשלוש שנים, בזה אנחנו גם משיגים יתרון נוסף או הישג נוסף, הגיוני מאוד, של האחדה בענישה על חילול בתי-קברות צבאיים וחילול בתי-קברות אזרחיים.

כאמור, סגן שר הביטחון, בהופיעו בפני הכנסת כאשר הכנסת דנה בהצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, הסכים בהסתייגויות מסוימות להעברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, הממשלה הסכימה וכך הצהיר שר המשפטים ואני מגיש את הצעת החוק הזאת, תיקון מס' 2, לאישורה של הכנסת בקריאה ראשונה.

תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים כעת לדיון בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: רשימת הנואמים סגורה.

אסתר סלמוביץ: לכל נואם שלוש דקות.

אסתר סלמוביץ: נואם שייקרא שמו ולא יהיה נוכח במליאה לא יוכל לנאום.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את ראשון הדוברים, חבר הכנסת רן כהן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם יחזקאל – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם בורג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

אריאל ויינשטיין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש לברך, ולא בדרך שגרה ולא כדי לצאת ידי חובה, את חבר הכנסת אלי בן-אלישר על היוזמה שלו בהצעת התיקון שמטילה עונשים על מחללי בתי-קברות.

אריאל ויינשטיין: קשה לתאר מה מתחולל אצל מי שקבר קרובו או יקירו חולל, ואני הייתי מבקש אולי לספר לבית משהו מחוויה אישית.

אריאל ויינשטיין: לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר ירושלים שוחררה, דודי ואני הקטן עלינו להר-הזיתים כדי למצוא למעלה מ-20 קברים של בני משפחתי בהר הזה.

אריאל ויינשטיין: את הטמונים בקרקע לא הכרתי, שמעתי עליהם, לא הכרתי אותם, הלכנו לחפש את החלקות ומצאנו.

אריאל ויינשטיין: אבל מה שמצאנו – היה קשה גם לי להתמודד עם המראות.

אריאל ויינשטיין: הירדנים השתמשו במצבות לבניית עמדות ירי, מצבות היו מפוזרות על הקרקע, על חלקן היו כתובות, וכך ראיתי קברים רבים על ההר הזה, שבו דורות מבני עמנו קבורים, עוד ועוד מצבות מחוללות.

אריאל ויינשטיין: אנחנו הרי יודעים שיש בתי-קברות בעולם, לא רק של יהודים, של בני עמים שונים, שהם מחוללים.

אריאל ויינשטיין: אני מודה ומתוודה, לא ידעתי עד לשעה זו שאין סנקציות בחוק לגבי מחללי קברים.

אריאל ויינשטיין: ואני שואל את עצמי: ישבו כנסות קרוב ל-50 שנה ודנו בעשרות אלפי נושאים, והתופעה של חילול קברים ידועה, היא חלק מההיסטוריה של עמנו, ואין סנקציות בחוק.

אריאל ויינשטיין: שואלים היום בוועדות חקירה, ולא רק היום, למה לא צפו ולמה לא ראו מראש.

אריאל ויינשטיין: מובן שאין מה להשוות, אבל גם כאן עולה השאלה, איך זה שלא צפו זאת, איך חברי כנסת זה דורות לא שמו לב לבעיה הזאת, כאשר עצם החילול ידוע והוא חלק מן ההיסטוריה שלנו.

אריאל ויינשטיין: לכן אני חושב, ואני מביע בזה דעת רבים מבני הבית, אני חושב שהיוזמה שלך ברוכה וראויה לציון מיוחד, היא אף מרגשת.

אריאל ויינשטיין: יש לך זכות גדולה בהצעה הזאת, ובמידה מסוימת אני אפילו מקנא בך על שזכית לכך, ואינני מסתיר זאת.

אריאל ויינשטיין: אני כמובן תומך ביד רמה בחוק הזה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי דיין – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שלמה בוחבוט – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שאול עמור – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלכס גולדפרב – איננו.

אסתר סלמוביץ: אנוכי, אין לי מחליף.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי חזן – איננה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עמנואל זיסמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף בא-גד, אחרון הדוברים.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יש לשבח את חבר הכנסת בן-אלישר שהעלה את כבוד האדם ואת כבוד המתים, ותודה רבה על יוזמתו.

יוסף בא-גד: אני רק חושב שלא צריך להגזים בכל דבר שהוא.

יוסף בא-גד: אם דינו יהיה מאסר שנה, או שלוש שנים, די בזה כדי להרתיע באותה צורה.

יוסף בא-גד: לא ההבדל של שנתיים יגרום לאי-חילול או יגרום לחילול.

יוסף בא-גד: לכן אני אומר שאני מצטרף להצעת החוק, היא חשובה מאוד, אבל נדמה לי שלא צריך להפריז בעונשים, כי גם אם אדם, חלילה, עשה, העונשים כבדים מספיק.

יוסף בא-גד: אני רק רוצה לומר לכם, שהצעת החוק הזו היא בהתאם למה שנאמר בתורה, בדברים כ"א פסוק כ"ב: "וכי יהיה באיש חטא משפט מות והומת ותלית אתו על עץ.

יוסף בא-גד: לא תלין נבלתו על העץ כי קבור תקברנו ביום ההוא כי קללת אלהים תלוי ולא תטמא את אדמתך אשר ה' אלוקיך נתן לך נחלה".

יוסף בא-גד: התורה הקפידה מאוד על כבוד האדם, שלא לבזות אותו, עד כדי כך שאומר רש"י: משל לשני אחים תאומים שהיו דומים זה לזה.

יוסף בא-גד: אחד נעשה שר, ואחד נתפס לליסטות ונתלה.

יוסף בא-גד: כל הרואה אותו אומר השר תלוי.

יוסף בא-גד: ובכן, היות שהאדם הוא בדמותו של מלך, מלך מלכי המלכים, בצלם אלוהים ברא את האדם, לכן אנו מצווים לשמור על כבודו.

יוסף בא-גד: תודה על הצעת החוק, אבל לא להפריז בעונשים.

יוסף בא-גד: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 2), התשנ"ד–1994, והעברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אסתר סלמוביץ: נא להצביע בעד או נגד.

אסתר סלמוביץ: הצבעה מס' 35 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 2), התשנ"ד–1994, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אסתר סלמוביץ: ארבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אסתר סלמוביץ: אני קובעת שהצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 2), התשנ"ד–1994, עברה בקריאה ראשונה והיא מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אסתר סלמוביץ: (קריאה ראשונה)

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים כעת לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (חילול בתי-קברות), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אליהו בן-אלישר, קריאה ראשונה.

אסתר סלמוביץ: יציג את החוק חבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אני חייב לומר לחבר הכנסת אריאל ויינשטיין, שאמר דברים מאוד מרגשים.

אנחנו באמת מכבדים את כבוד האדם.

זה חלק ממסורת העם היהודי.

כאשר שוחררה ירושלים ושוחרר הר-הזיתים ב-1967, ואתה יודע זאת כי היית קצין באותה מלחמה, מצאנו בעזרייה, במחנה הירדני, מצבות יהודיות מונחות בשירותים.

אני מצטער לומר את זה, אבל כך זה היה.

היינו צריכים לגול את החרפה הזאת.

בהשוואה, כבר ציינתי זאת בדיון הקודם שהיה בנושא הזה בכנסת, עיריית ירושלים וגם ממשלת ישראל אפשרו לתושבים הערבים של ירושלים להקים אנדרטה לחייל הירדני שנפל במלחמה ב-1967 נגד המשחרר הישראלי, נגד צה"ל.

והמצבה הזאת עומדת היום לתפארה, בפינה מול מוזיאון רוקפלר.

כולנו יודעים את זה.

כך שבעצם אני בא כאן למלא לקונה, או לסתום פער מסוים בשני המקרים, גם בהצעת החוק הקודמת על בתי-קברות צבאיים, וגם בתיקון מס' 42, חילול בתי-קברות, בהצעת חוק העונשין התשנ"ד–1994.

אני חייב לומר, בעיקר לחבר הכנסת בא-גד, שלא בכדי אני מציע להעלות את העונש לשלוש שנים.

זה מתן סימן לבתי-המשפט.

הרי בתי-המשפט אינם משיתים את העונשים הכבדים ביותר.

אנחנו יודעים זאת; להיפך, הם מקילים.

אז כאשר המחוקק קובע שנה, זה הופך בעצם לעבודות שירות במקרה הטוב, ובדרך כלל לקנס.

כאשר המחוקק קובע שלוש שנים – ואני חייב לומר שאני רציתי להשית חמש שנים, ושכנע אותי שר המשפטים שלא צריך לעשות זאת, מסיבות שונות, ודי לקבוע שלוש שנים, והסכמתי עם דעתו; אבל העונש הזה, שגם הוא אינו כבד מדי, נועד בעצם לתת את הסימן הזה לבתי-המשפט הישראליים ולכבוד השופטים, שיכבידו בענישה.

אני רוצה רק להזכיר כאן מעשי נבלה שנעשו במצבות, בקברים: רק לפני ימים מספר, במצבה של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין; במצבות משפחת בן-יהודה הקבורה בהר-הזיתים, לרבות כמובן אליעזר בן-יהודה מחיה השפה העברית; הארכיאולוג שילה; פרופסור סוקניק.

מקרים באמת קשים מאוד, שהביאו אותי לבקש את התיקון הזה בחוק העונשין, ובעיקר לקבוע מה שלא היה קבוע בחוק – שכל המחלל מקום קבורה, כל המחלל מצבה, ייחשב לעבריין.

זה לא היה קבוע בחוק.

מובן שזה איננו קשור בחפירות ארכיאולוגיות ולא בכל דבר אחר שנעשה כדין.

זה מובן מאליו.

אני חייב אולי גם לציין הערה שהעיר לי חברי וידידי שר המשפטים לשעבר דן מרידור, שהצעת התיקון שלי לא תתפרש לרעה, חס ושלום, בעניינים שכפופים לחוק העתיקות או לחוקים אחרים, כמו הפקודה לבריאות העם.

התייעצתי עם משרד המשפטים, והם הציעו שכאשר אנו נגיש את הצעת החוק לקריאה שנייה, אם הכנסת תיאות לאשרה בקריאה ראשונה, נוסיף גם את המלים: "פוגע שלא כדין".

יבוא כנראה תיקון מסוים, על מנת להבהיר את הצעת החוק בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים.

אחרי כל אמצעי הזהירות הקפדניים שנקטנו, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (חילול בתי-קברות), ובזאת בעצם לקבוע שמקום קבורה ייחשב גם מצבה או מקום שייוחד להלוויית המת ולשמירת עצמותיו, וכל הנוהג שלא בכבוד או הפוגע בהם בדרך כלשהי דינו כמוצע כאן בקריאה ראשונה.

אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת לדיון בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: רשימת הנואמים סגורה.

אסתר סלמוביץ: לכל נואם שלוש דקות.

אסתר סלמוביץ: נואם שלא יהיה נוכח במליאה בהיקרא שמו, לא יוכל לנאום.

אסתר סלמוביץ: כעת, לפני שנעבור לדיון, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת בנושא: שכר חברי הכנסת (תשלומים לכיסוי הוצאות לינה) (תיקון), התשנ"ד–1994.

ש' כרם: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

אסתר סלמוביץ: התשנ"ד–1994

אסתר סלמוביץ: אנחנו מתחילים בדיון בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את ראשון הנואמים, חבר הכנסת רן כהן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם יחזקאל – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבר אמרתי בהצעת החוק הקודמת של בתי-קברות צבאיים, עד כמה הדבר חשוב לשמור על כבוד המת, ולכן גם כאן אצטרף להצבעה בעד.

יוסף בא-גד: יש ויכוח על תאריך עברי או תאריך לועזי.

יוסף בא-גד: לא חשבנו על זה.

יוסף בא-גד: עד היום היה נהוג לכתוב תאריך עברי בלבד, כדי לשמור על אחידות.

יוסף בא-גד: יש היום פרצות.

יוסף בא-גד: אולי כדאי לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית לחשוב על כך.

יוסף בא-גד: אני אגיש הסתייגות.

אתה מתכוון על המצבה עצמה.

יוסף בא-גד: כן, על המצבה עצמה.

יוסף בא-גד: אמרתי: לסעיף הקודם.

יוסף בא-גד: מאחר שכבר אמרתי את דברי, תרשה לי כנסת ישראל הנכבדה רק לבשר לכם שבשעה זו מתקיים טקס ברית מילה לבנו של העציר המינהלי שמואל בן-ישי.

יוסף בא-גד: סוף סוף ממשלת ישראל נעתרה, התעוררה לעוול הנוראי שעמדה לעשות, ואחרי משא-ומתן ממושך שחררה אותו לברית המילה של בנו.

יוסף בא-גד: מחר, בשעה 14:30, אני מזמין את כל בית ישראל, את כל חברי הכנסת, לברית מילה של בנו של ברוך מרזל, שגם הוא ישוחרר כפי הנראה סוף סוף לברית המילה.

יוסף בא-גד: עדיין נשאר עוול לגבי מנדס קיסר ושמואל בן-יעקב, שני עצורים מינהליים, שנולדו להם בנות ולא נותנים להם לבקר את נשותיהם.

יוסף בא-גד: אין מי ששומע אותי כרגע, אבל למען הפרוטוקול, אולי גם זה יתוקן.

יוסף בא-גד: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם בורג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

אריאל ויינשטיין: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני עולה בעקבות דברי חבר הכנסת בא-גד, בדיון על ההצעה הקודמת.

אריאל ויינשטיין: למעשה אנחנו דנים באותו נושא.

אריאל ויינשטיין: אני חושב שהעונשים צריכים להיות חמורים במידה ראויה.

אריאל ויינשטיין: אני יכול לפעמים להבין אדם שגונב כמה פרוטות כי הוא רעב, או אדם מכור.

אריאל ויינשטיין: כאן, במקרה של חילול קבר – זה נעשה בעיקר על-ידי מי שחוו את החוויה הקשה הזאת של הבאת מישהו לקבר, ילדים שאולי היו בהלוויות, אולי ראו את הוריהם חוזרים מהבאת הוריהם או סביהם לקבורה; והנה, בהגיעם לגיל בחרות הם הולכים, ללא שום תועלת לעצמם, ללא שום כורח, מתוך איזה דחף, ומחללים קברים, מקומות שהם חונכו בפנימיותם, ואולי בלי משים, לחוש משהו מיוחד כלפיהם.

אריאל ויינשטיין: ולכן העונשים צריכים להיות מרתיעים.

אריאל ויינשטיין: אני חושב שהעונשים שהוצעו בהצעות החוק של חבר הכנסת בן-אלישר אינם מוגזמים.

אריאל ויינשטיין: אני כמובן תומך גם בהצעה השנייה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי דיין – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שלמה בוחבוט – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שאול עמור – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלכס גולדפרב – איננו.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת אסתר סלמוביץ – לא יכולה.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עמנואל זיסמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מנחם פרוש – איננו.

אסתר סלמוביץ: אם כך, נעבור כעת להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (חילול בתי-קברות), התשנ"ד–1994, והעברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אסתר סלמוביץ: נא להצביע בעד או נגד.

אסתר סלמוביץ: הצבעה מס' 36 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (חילול בתי-קברות), התשנ"ד–1994, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אסתר סלמוביץ: ארבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אסתר סלמוביץ: אני קובעת שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (חילול בתי-קברות), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אליהו בן-אלישר, עברה בקריאה ראשונה, והיא מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, תם הדיון.

אסתר סלמוביץ: הישיבה הבאה – מחר בשעה 11:00.

אסתר סלמוביץ: ישיבה זו נעולה.