ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 204, 1994-04-18 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שני, ז' באייר התשנ"ד, 18 באפריל 1994.

שבח וייס: אני רוצה לברך את הכנסת עם שובה מן הפגרה הקצרה.

שבח וייס: אומנם כבר עשינו לנו מנהג שגם בפגרות אנחנו מתכנסים וגם הוועדות עובדות, וזה לא רע.

שבח וייס: אם יש לכנסת רצון לעבוד בפגרה, זה תמיד טוב; ובכל זאת – ברכה.

שבח וייס: אנחנו פותחים כנס ארוך יחסית, של חודשים אחדים.

שבח וייס: לא קל, הימים לא קלים.

שבח וייס: אני מקווה שננהל אותו ברוח טובה, לפי מיטב המסורת הדמוקרטית שלנו.

שבח וייס: רשות הדיבור לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 12) (שינוי נוהל), התשנ"ד–1994; והצעת חוק העונשין (תיקון מס' 42) (מעשה גזענות), התשנ"ד–1994.

ש' כרם: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון) (מבקר המדינה), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; והצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 39), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם פורז.

ש' כרם: לדיון מוקדם, מא'תרפז ועד א'תשכד – הרשימה מועברת לפרוטוקול – הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – מתן קצבת ילדים עד גיל 21), התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק חובת שמירה במוסדות חינוך, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק דמי ליווי לעיוורים, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון), התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (דיווח על תאונת דרכים שתוצאתה נזק לרכב או לרכוש אחר), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הכרה בשנת הלימודים התשנ"ד באוניברסיטאות, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת יוסף ונונו; הצעת חוק הפיצויים לנפגעי הטבח בחברון, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק משרדי ממשלה (הקמת פעוטונים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אריאל ויינשטיין; הצעת חוק מסים עקיפים (פטור לעיוורים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון) (פרסום הסכמים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אריאל ויינשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (נציגות לשני המינים בדירקטוריון של חברה ציבורית), התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק איסור קיצור תקופת מאסר וחנינה לעבריינים שהורשעו בעבירות מין, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון – כשירות של מנהל בתי-הדין), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת סאלח טריף; הצעת חוק גמילה מסמים (נשים בהיריון), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מאגרה בעד החזקת מקלטי טלוויזיה למקבלי קצבת זיקנה וקצבת נכות), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק הספורט (תיקון – הזדמנות שווה לשימוש במתקני הספורט), התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק שירותי הולכה והובלה אווירית כחול-לבן, התשנ"ד–1994,

ש' כרם: של חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש] (סמכויות קצין משטרה), התשנ"ד–1994, של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ה' מחאמיד ות' זיאד; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הקמת עיריות), התשנ"ד–1994, של חברי הכנסת ח' מירום, ש' בוחבוט וס' טריף; הצעת חוק פיצוי נזקי סטודנטים, התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת ד' איציק וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרה לגמלאים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דב שילנסקי; הצעת חוק שוויון הזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפטור), התשנ"ד–1994, של חברת הכנסת יעל דיין; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – שווי הרכישה בהורשה), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון – ועדת פיקוח), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק המפלגות (תיקון – פרסום תרומות), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – סדרי הדיון בוועדה), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (תיקון – צו עיקול), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – פסולים לכהונה במועצה דתית), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שילוט מואר לבניינים, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר [נוסח חדש] (הפרדת אסירים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אלכס גולדפרב; הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – תושב ישראל), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת ש' יהלום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר [נוסח חדש] (העדפת עבודת אסירים), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אלכס גולדפרב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון), של חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק קביעת גיל (תיקון – הוכחת גילו של יליד ארץ-ישראל), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג;

ש' כרם: הצעת חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 9), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק האזנת סתר (תיקון – טלפון אלחוטי, החמרת העונש ומסירת מידע לציבור), התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק מעמד נפגעי פעולות איבה, התשנ"ד–1994, של חבר הכנסת חנן פורת.

ש' כרם: עוד הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים המאשרת הוראות בצו היטלי סחר (היטל בטחה על ייבוא טובין – הגנה על הייצור המקומי) (תיקון מס' 3), התשנ"ד–1994; וכן הוראות בצו היטלי סחר (היטל בטחה על ייבוא טובין – הסדרת ייצור, ביקוש וצריכה) (מס' 2) (תיקון מס' 5), התשנ"ד–1994.

ש' כרם: וכן הונח על שולחן הכנסת, על-פי סעיף 13ב לחוק-יסוד: הממשלה, ההסכם שנחתם בין מפלגת העבודה ובין תנועת ש"ס בכנסת מיום ה' בניסן התשנ"ד – 17 במרס 1994.

ש' כרם: תודה.

שבח וייס: אני מודה לסגנית מזכיר הכנסת.

שבח וייס: חלק מההודעה יימסר לפרוטוקול, לפי מנהג חדש שאנחנו נוהגים על-פיו.

שבח וייס: חברי הכנסת, הסעיף הראשון בסדר-היום שלנו: הודעת הממשלה על המצב המדיני והביטחוני.

שבח וייס: לאחר מכן יתקיים דיון, ועל-פי החלטת ועדת הכנסת יינתנו הודעות סיעות בשיעור של עשר דקות; לסיעות העבודה והליכוד – 20 דקות לכל סיעה.

שבח וייס: אני מזמין את ראש הממשלה למסור הודעה בשם הממשלה.

שבח וייס: בבקשה.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר חגגנו 46 שנים להקמתה של מדינת ישראל ולעצמאותה.

יצחק רבין: אנו חוזרים היום אל חיי החולין, אך מותר לנו, לכולנו, להביט אחורה בגאווה, וקדימה – בתקווה גדולה.

יצחק רבין: 46 שנים קשות של מאבק לחיים ושל בניית כלכלה וחברה הביאו להישגיה הגדולים של מדינת ישראל.

יצחק רבין: חרף פגמיה, היא היום מן המדינות היותר מרתקות, היותר יפות, מאלה שטוב לחיות בהן.

יצחק רבין: אני רוצה לנצל הזדמנות זו של פתיחת כנס הקיץ של הכנסת ולברך שוב את אזרחי המדינה לרגל חג העצמאות.

יצחק רבין: חברי הכנסת, יום העצמאות האחרון עמד בצל פיגועי הטרור, והאחרון שבהם – שעה קלה לפני הצפירה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

יצחק רבין: חמישה אזרחים וחיילים נספו בהתפוצצות מטען חומר נפץ בתחנת האוטובוסים המרכזית בחדרה.

יצחק רבין: המטען הונח על-ידי רוצח שפל, איש ה"חמאס", אשר בחר כנראה למות עם קורבנותיו החפים מפשע.

יצחק רבין: הבית הזה, המדינה כולה, שותפה לאבלן של המשפחות השכולות ולכאבן.

יצחק רבין: אנו מבקשים לנחם אותן ביגונן.

יצחק רבין: הבית הזה, הממשלה, מאחלים גם החלמה לפצועים.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחודש ספטמבר בשנה שעברה יצאנו לדרך חדשה.

יצחק רבין: יצאנו אל הניסיון הכן להפוך דף בספר ההיסטוריה העקובה מדם שבין יהודים, לאחר מכן ישראלים, לבין הפלשתינים.

יצחק רבין: החלטנו שלא לעשות חשבונות עבר.

יצחק רבין: החלטנו להתגבר על משקעי הדם והשנאה.

יצחק רבין: החלטנו לנסות ליצור עתיד חדש טוב יותר לשני העמים, שהגורל וההיסטוריה זימנו אותם לאותה כברת ארץ.

יצחק רבין: באנו בנפש חפצה לעשות שלום, ועלי לומר לחברי הכנסת, כי מצאנו נכונות לשלום גם בצד השני, אצל הפלשתינים, שבמשך שנות דור גם הם ידעו סבל רב.

יצחק רבין: ידענו אנחנו, וידעו גם הפלשתינים: אנחנו לא נקבל כל מה שאנחנו רוצים, הפלשתינים לא יקבלו כל מה שהם רוצים.

יצחק רבין: זה טיבו של משא-ומתן.

יצחק רבין: זה טיבה של פשרה.

יצחק רבין: זה טיבו של שלום.

יצחק רבין: המשא-ומתן עם הפלשתינים לעניין עזה ויריחו תחילה נמשך עד היום וגם היום, ולפי הערכתי, אנו נמצאים בשלב מתקדם.

יצחק רבין: אני מקווה כי יהיה ניתן לסכם את המשא-ומתן בתוך זמן קצר.

לימור לבנת: – – – הפיגוע שהיה לפני שעה-וחצי בירושלים – – –

יצחק רבין: נכון להיום, להערכתנו, בתוך זמן לא רב מחתימת ההסכם, יוכלו כוחות צה"ל וזרועות הביטחון לסיים היערכותם מחדש, כוונתי, בעקבות המשא-ומתן לעניין עזה ויריחו תחילה, ואז ייבחן הניסיון ליצור דו-קיום בשלום עם הפלשתינים.

רון נחמן: ואם הוא ייכשל?

עוזי לנדאו: כמה זמן הניסיון?

יצחק רבין: אומר, אני מחכה לרגע הזה שבו ארגיש, כשר ביטחון, נוח יותר שלא לשגר את חיילי צה"ל לפטרל בעזה רבתי, העיר בת רבע מיליון הפלשתינים, במחנות הפליטים, בח'אן-יונס, ברפיח – – –

קריאה: בעפולה.

יצחק רבין: – – – בדיר-אל-באלח – – –

צחי הנגבי: בפתח-תקווה.

קריאה: באשדוד.

רון נחמן: יש עוד כמה.

רון נחמן: שיח'-מוניס.

שבח וייס: חברי הכנסת, עכשיו ראש הממשלה נואם – –

קריאות: – – –

שבח וייס: – – אחר-כך אתם תנאמו.

יצחק רבין: אין דבר, אין דבר.

רון נחמן: שיח'-מוניס, לא עזה.

שבח וייס: אני חושב שאם אתם עונים – אתם אינכם עוזרים.

יצחק רבין: אני רוצה להוסיף ולומר, בעקבות ידיעות שפורסמו, אם הן נכונות ואם לא, ברצוני להבהיר, שכל סיכום או הסכמה בפועל של אש"ף עם ה"חמאס" על אפשרות של המשך הטרור על-ידי ה"חמאס" בהסכמת אש"ף, ימנע השגת הסכם וימנע את מימושו.

יצחק רבין: חברי הכנסת – – –

זאב בנימין בגין: איך תדע שאין הסכם כזה?

זאב בנימין בגין: – – – זה לא עניין פורמלי, זה מהותי.

שבח וייס: נא להמשיך.

יצחק רבין: חברי הכנסת, ממשלה זאת, שהבטיחה לעשות כל מאמץ לשלום, מתכוונת להמשיך בשיחות עם ירדן, סוריה ולבנון – – –

קריאה: מה עם הביטחון?

יצחק רבין: לקראת סוף אפריל או תחילת מאי תחודשנה השיחות הדו-צדדיות בוושינגטון, ומזכיר המדינה, וורן כריסטופר, יגיע, כנראה, לאזור כדי להכין השיחות, כדי לאפשר, אכן, להתקדם לקראת חתימת חוזה שלום בינינו לבין המדינות השכנות לנו.

יצחק רבין: בשיחות השלום, נכון להיום, עדיין לא גילינו אצל הסורים מידה ראויה של פתיחות וגמישות שיאפשרו פריצת דרך ודיון מהותי על הסכם השלום.

יצחק רבין: גם ידידינו האמריקנים, שכה רוצים לראות את השלום באזורנו, העלו עד כה חרס במאמציהם.

יצחק רבין: עם זאת, עמדת הממשלה הנוכחית ידועה; אנו עושים מאמץ גדול שתקדים המחיר ששילמנו בעבור השלום עם מצרים, נסיגה כוללת, עקירת כל נוכחות ישראלית, לא יחזור כתנאי להשגת השלום עם סוריה.

יצחק רבין: עם זאת, אנו מתכוננים ברצינות למשא-ומתן ומכינים אפשרויות שונות באשר למהות השלום, לעומק הנסיגה ברמת-הגולן, לסידורי הביטחון, לשלבים במימוש השלום, כך שתהיה שהות לבחון את הנורמליזציה בטרם נשלים את הנסיגה ברמת-הגולן, וכן מה נדרוש מידידתנו ארצות-הברית בעקבות השלום.

יצחק רבין: אם וכאשר נגיע להסכם סביר עם הסורים והוא יחייב נסיגה משמעותית, נלך למשאל עם – – –

קריאות: בחירות.

יצחק רבין: העם יכריע – –

קריאות: – – –

יצחק רבין: – – ולא מישהו אחר.

צחי הנגבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, מספיק.

לימור לבנת: הוא לא רוצה לשמוע – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, תירגעי.

יצחק רבין: המשא-ומתן עם לבנון כרוך במשא-ומתן עם סוריה, וביירות, אנו יודעים, לא תנקוף אצבע ללא אישור דמשק.

יצחק רבין: למרות זאת אנו חוזרים גם היום על הצעתנו לשלטונות ביירות, שבשלב ראשון ייפרס צבא לבנון עד הגבול הצפוני של אזור הביטחון, ובמשך שישה חודשים עליו להוכיח יכולתו לקיום רגיעה מוחלטת, פירוק כולל של "חיזבאללה" בדרום-לבנון.

יצחק רבין: אם יוכיח זאת ואכן ישרור שקט מוחלט בגבולו הצפוני של אזור הביטחון, נפתח במשא-ומתן לשלום עם לבנון, ואני מקווה שהוא יימשך שלושה חודשים.

יצחק רבין: אנו נהיה נכונים לסגת לגבול הבין-לאומי בין לבנון לישראל בשלושה תנאים: שלום ונורמליזציה מלאים, סידורי ביטחון נאותים, וכמובן – מחויבותנו לצד"ל ולאזרחי דרום-לבנון, כלומר שילוב צד"ל בצבא לבנון וערבות מלאה לתושבי דרום-לבנון שלא יבולע להם כלל.

יצחק רבין: במשא-ומתן עם ירדן הפתרון אפשרי, אך אני מתרשם, לצערי הרב, שלא לפני הסכם עם סוריה, האח הגדול שעינו פקוחה.

יצחק רבין: חברי הכנסת, אני רוצה לומר אמת.

יצחק רבין: 27 שנים אנו שולטים בעם אחר שאינו רוצה בשליטתנו בו.

יצחק רבין: 27 שנים – –

סילבן שלום: – – –

יצחק רבין: – – קמים לבוקר פלשתינים בשטחים – – –

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: רמלה, יפו, שיח'-מוניס.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: עד עכשיו לא הערתי, מעכשיו אני אתחיל לקרוא לסדר.

יצחק רבין: 27 שנים קמים פלשתינים בבוקר, פלשתינים שהיום מונים מיליון ו-800,000 איש ואשה, ומטפחים שנאה יוקדת אלינו כישראלים וכיהודים.

יצחק רבין: בוקר בוקר הם קמים לחיים קשים גם, אך לא רק באשמתנו.

יצחק רבין: אין להכחיש.

יצחק רבין: לשליטה הממושכת בעם זר לנו, שאינו רוצה בנו, יש מחיר.

יצחק רבין: יש קודם כול מחיר כואב – –

לימור לבנת: בירושלים הם רוצים בנו?

יצחק רבין: – – מחיר העימות המתמיד בינינו לבינם.

יצחק רבין: זה שש שנים וחצי אנו עדים להתקוממות העממית של הפלשתינים כנגד שלטוננו, לאינתיפאדה – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר, חברת הכנסת לימור לבנת.

יצחק רבין: – – – הם מנסים בדרך האלימות והטרור לפגוע בנו, להפיל בנו חללים, לשבור את רוחנו – – –

רחבעם זאבי: – – –

עוזי לנדאו: – – –

רחבעם זאבי: – – – לטרור הערבי, אתה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, מספיק.

עוזי לנדאו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: מוכרחים לקיים דיון בכנסת.

שבח וייס: אי-אפשר להמשיך כך.

יצחק רבין: הייתי רוצה – –

שבח וייס: ארבע פעמים קראת, עכשיו פעם חמישית.

יצחק רבין: – – לתת כמה נתונים – – –

אברהם הירשזון: כבוד היושב-ראש, זה לא דיון אקדמי.

שבח וייס: רבותי, תאמינו לי, שמכיוון שזה לא דיון אקדמי וזה דיון חשוב, כדאי שנקשיב זה לזה.

יצחק רבין: הייתי רוצה לתת נתונים כפי שנמסרו לי על-ידי צה"ל.

יצחק רבין: מתחילת ההתקוממות נהרגו, נרצחו, 219 ישראלים, מהם 68 אנשי כוחות הביטחון ו-151 אזרחים.

יצחק רבין: מחיר כואב.

יצחק רבין: קשה לי שלא להיזכר במלחמת העצמאות, בחטיבה שהיתה לי זכות לפקד עליה בקרב על ירושלים הנצורה ועל הדרך לירושלים – בשישה חודשים, בחטיבה אחת מעשר חטיבות "ההגנה" שהפכו צבא-הגנה לישראל, נפל אותו מספר.

יצחק רבין: יושב כאן אחד המפקדים המעולים של החטיבה ושל צה"ל, חבר הכנסת רפאל איתן, והוא בוודאי זוכר זאת.

יצחק רבין: זו היתה חטיבה אחת מעשר חטיבות, ומתוך קצת יותר מ-600,000 אזרחים.

יצחק רבין: רוחו של איש לא נשברה אז, איש לא חגג על הדם – – –

קריאה: אז היה שר ביטחון אחר.

קריאה: מי חוגג על הדם?

קריאה: אתה חוגג על הדם.

רון נחמן: אף יהודי אחד לא רוקד על הדם.

שבח וייס: חברי הכנסת, חבר הכנסת רון נחמן, אני מבקש לאפשר לראש הממשלה לנאום את נאומו.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: אי-אפשר לקיים ישיבת כנסת בצורה כזאת.

שבח וייס: לא יוכלו לדבר כאן.

דוד מנע: בגין רוצח, כך אמרתם, שרון רוצח.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה קורא לשלום – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: מספיק.

רון נחמן: למה אתה לא מתייחס – – –

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: אי-אפשר שבכל נאום אני אצטרך להוציא אותך.

רון נחמן: אני שואל למה אתה לא מתייחס – – – יש יהודי שרוקד על הדם?

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה.

רון נחמן: אני שואל למה אתה לא מתייחס – – –

שבח וייס: אני לא מבקר של נאומים.

שבח וייס: אני מבקש לשמור על הסדר.

שבח וייס: קראתי אותך לסדר בפעם השנייה עכשיו.

יצחק רבין: מספר הפצועים – 7,872.

יצחק רבין: 5,062 מהם מקרב אנשי כוחות הביטחון ו-2,810 אזרחים.

יצחק רבין: מבין הפלשתינים נהרגו על-ידי כוחותינו, כוחות צה"ל וזרועות הביטחון, 1,045; ועל-ידי אזרחים ישראלים – 69.

יצחק רבין: על-ידי פלשתינים שהרגו מבני עמם – 922, רקע בלתי ידוע – 99, בטיפול בחומרי נפץ שפוצצו את עצמם – 21.

יצחק רבין: סך הכול – 2,156.

יצחק רבין: פצועים פלשתינים, לפי נתוני צה"ל – 18,967.

לימור לבנת: מה הסטטיסטיקה הזאת?

שבח וייס: ראש הממשלה יאמר את מה שהוא רוצה.

שבח וייס: אל תפריעי.

לימור לבנת: מה הדבר הזה?

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

שבח וייס: זה הכול.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

שבח וייס: את רוצה שאני אוציא אותך?

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, ועוד מעט תהיה הפעם השלישית.

שבח וייס: אי-אפשר כך.

עוזי לנדאו: זו לא תוכנית מדינית.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, קראתי אותך לסדר בפעם השנייה.

צחי הנגבי: – – –

משה קצב: יושב-ראש הכנסת, אתה מבקש מאתנו איפוק, ומצד שני – – –

שבח וייס: אדוני חבר הכנסת קצב, חבר הכנסת קצב, תקשיב לי.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, שום יושב-ראש ישיבה לא צריך להעיר לתוך הנאומים.

שבח וייס: אנחנו לא צנזורים, לא אני ולא אלה שקדמו לי.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, מספיק.

קריאה: מה אתם רוצים, אין לו מה להגיד.

יצחק רבין: 18,967.

יצחק רבין: אני מעריך שלפחות 25,000 נפצעו.

יצחק רבין: בין 120,000 ל-140,000 – מאסרים ומעצרים.

יצחק רבין: אלה הם הנתונים של ההתמודדות בשש השנים וחצי האחרונות.

יצחק רבין: מה הן האפשרויות שעמדו בפנינו?

יצחק רבין: אחרי 27 שנים של שליטה – אינני רוצה להשתמש בביטויים אחרים – בישות שונה מאתנו, שונה מאתנו דתית, פוליטית, לאומית, שליטה בעם אחר, האפשרות הראשונה היתה להשאיר את המצב כמות שהוא, להציע הצעות שאין להן פרטנר, לא היה להן פרטנר, ובלי פרטנר אין הסדר – – –

קריאה: כמו תוכנית אלון.

יצחק רבין: – – – לנסות ולהנציח את השלטון על עם אחר, להמשיך במסלול האלימות והטרור עד אין סוף, להביא לקיפאון מדיני.

יצחק רבין: ממשלות ישראל, כל ממשלות ישראל, בוודאי מאז מלחמת יום הכיפורים, הבינו היטב את הסכנה הטמונה בקיפאון מדיני.

יצחק רבין: לכן כל הממשלות חיפשו את האפשרות השנייה.

יצחק רבין: האפשרות השנייה היא לנסות ולמצוא פתרון מדיני, ושלב ראשון הוא – הסכמי ההפרדה.

יצחק רבין: בדרך זו גם הלכה ממשלתו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, בהסכם השלום עם מצרים.

יצחק רבין: בדרך זו הלכה ממשלתו של יצחק שמיר בהסכמתה לוועידת השלום במדריד.

יצחק רבין: בדרך זו הולכים גם אנחנו מאז דיוני אוסלו והחתימה בוושינגטון.

זאב בנימין בגין: זו לא אותה דרך, זה היפוכה של הדרך.

שבח וייס: חבר הכנסת בני בגין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

זאב בנימין בגין: זה היפוכה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בני בגין, מספיק.

שבח וייס: יש גבול.

שבח וייס: תעשו את זה במינון.

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

אברהם הירשזון: אולי תוציא אותנו קולקטיבית.

שבח וייס: לא.

שבח וייס: חברים, רבותי, הרי צריכים לקיים פעם אחת דיון שאחד יקשיב לשני.

קריאה: קריאות ביניים.

שבח וייס: כמה פעמים אפשר לקרוא קריאות ביניים?

שבח וייס: אני לא מתעצל.

שבח וייס: מי שקראתי אותו לסדר, אני אוציא אותו אם לא תהיה ברירה.

אברהם הירשזון: תוציא את כולנו.

אברהם הירשזון: יהיה לך דיון שקט.

שבח וייס: תפסיקו להפריע.

שבח וייס: זה הכול.

יצחק רבין: השלום נראה היום – – –

עוזי לנדאו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אזהרה אחרונה.

שבח וייס: לא כדאי שבכל נאום של ראש הממשלה אני אצטרך להוציא אותך.

יצחק רבין: השלום נראה היום קרוב מאי-פעם.

יצחק רבין: יש סיכוי.

יצחק רבין: יש סיכוי גדול לשים קץ למלחמות, ל-100 שנים של טרור ודמים, 100 שנים של איבה.

יצחק רבין: כאשר יצאנו למסע אל השלום ידענו שאי-אפשר למחוק 100 שנות שנאה בחתימת יד אחת, ידענו שאי-אפשר לשנות מושגים, חינוך מרגע לידה.

יצחק רבין: ידענו שלשלום הזה יהיו אויבים.

יצחק רבין: ידענו שיהיו אנשים וארגונים שכל יסוד קיומם הוא האיבה בין העמים, והם יוסיפו וילבו אותה ככל יכולתם.

יצחק רבין: בצד הפלשתיני מוביל את ההתנגדות לשלום ארגון ה"חמאס" ואתו האסלאם, "הג'יהאד האסלאמי", ארגוני הסירוב.

יצחק רבין: שליחיהם של ארגונים אלה ביצעו את רוב מעשי הרצח והטרור בזמן האחרון, חלקם במבצעי התאבדות.

יצחק רבין: אנחנו נתקלים זה שנתיים, שלוש שנים בתופעה של טרור אסלאמי קיצוני המזכיר לנו את ה"חיזבאללה", שגם בלבנון ביצע פיגועים, בכללם פיגועי התאבדות.

יצחק רבין: אנחנו רואים זאת לראשונה בשנתיים, שלוש השנים האחרונות בין ארגוני הטרור הפלשתיני.

עוזי לנדאו: ומה אתה עושה?

יצחק רבין: אין סוף למטרות של הטרור ה"חמאסי" והאחר בתוכנו.

יצחק רבין: כל אזרח, כל ישראלי בשטחים ובתוככי ישראל הריבונית, לרבות ירושלים המאוחדת, כל אוטובוס, כל בית הוא יעד לכוונותיו הרצחניות.

יצחק רבין: ובאין הפרדה בין שתי האוכלוסיות, המצב הנוכחי יוצר אין-סוף אפשרויות למרצחי ה"חמאס" והארגונים האחרים.

יצחק רבין: ביהודה, בשומרון ובעזה נעים בכל יום, לפי אומדן שלנו, 40,000 כלי רכב, עשרות אלפי אזרחים וחיילים נעים בדרכים.

יצחק רבין: מוטל על חיילי צה"ל לאבטח מאות רבות של כלי רכב ישראליים לאורך 1,200 קילומטר של צירי תנועה.

יצחק רבין: יש לאבטח בעיקר אוטובוסים, וכל זה מתבצע כל יום.

יצחק רבין: מאות אלפים, יהודים וערבים, אלפי כלי רכב מעורבים, וזה בכל יום.

יצחק רבין: אוכלוסייה אחת חיה בתוך השנייה.

יצחק רבין: יש גם הרבה אפשרויות לעבור משטחי יהודה, השומרון ועזה לישראל; פחות מרצועת-עזה, יותר מיהודה ומהשומרון.

יצחק רבין: שבילים רבים, חבויים וגלויים, מובילים מהשטחים לישראל.

יצחק רבין: לא ניתן לסגור הרמטית את השטחים לחדירה של בודדים.

יצחק רבין: אנו עושים כל מאמץ כדי להבטיח ביטחון לאזרחי ישראל, יהודים וערבים, בתחומי מדינת ישראל, בשטחי יהודה והשומרון, בכל מקום.

יצחק רבין: אני מגלה היום לכנסת, כי חלק ניכר מאוד מכוחו הסדיר של צה"ל נמצא היום במשימות ביטחון והגנה על אזרחים ישראלים בכל מקום.

עוזי לנדאו: אבל כובלים את ידם.

עוזי לנדאו: אתה כובל את ידם.

יצחק רבין: שקר גס.

יצחק רבין: שקר גס.

עוזי לנדאו: אתה יכול להכפיל את הכוחות.

עוזי לנדאו: אתה כובל את ידם של כוחות צה"ל.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אזהרה אחרונה.

יצחק רבין: אל תוסיף דברי שקר.

יצחק רבין: אין הגבלה על פעילות כוחות צה"ל, למעט החוק.

עוזי לנדאו: יש.

רון נחמן: יש הגבלה.

יצחק רבין: שקר, שקר.

רחבעם זאבי: בוא אתי ל"הדסה" – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק רבין: במצב הזה, כאשר לארגונים הממשיכים בטרור יש אין-סוף יעדים, הוא יוצא למבצעי הרצח, כאשר המטרה שלו המוצהרת: ראשית, לרצוח ישראלים; ופוליטית, להפסיק, לחסל את שיחות השלום, לא לתת להן להימשך.

יצחק רבין: תחילה פעלו רוצחי ה"חמאס" והארגונים האחרים בעיקר נגד התושבים הישראלים וכוחות הביטחון ביהודה, בשומרון וברצועת-עזה.

יצחק רבין: הכוונה הפוליטית של האנשים המרצחים הללו היתה, שהמתנחלים הישראלים ביהודה, בשומרון ובעזה, אשר נפגעו מהטרור, יפגינו ויפעלו נגד ממשלת ישראל, במגמה לחדול ממאמצי השלום.

יצחק רבין: נראה שהם הגיעו למסקנה שזה לא מספיק.

יצחק רבין: אנחנו המשכנו במהלך המשא-ומתן לשלום.

יצחק רבין: ואז הפנו ה"חמאס" ויתר ארגוני הטרור המתנגדים לשלום את עיקר מאמציהם לפגיעות כלפי האוכלוסייה הישראלית בתוככי ישראל הריבונית, בכלל זה בירושלים המאוחדת.

לימור לבנת: אז מה יהיה?

עוזי לנדאו: מה התיאור הפלסטי הזה?

יצחק רבין: מאז 1 בינואר 1994 נרצחו ונהרגו 23 אזרחים ישראלים, יהודים וערבים.

יצחק רבין: 20 מהם נהרגו בתוככי ישראל הריבונית – –

יהושע מצא: מי שר הביטחון?

יהושע מצא: תתפטר, תתפטר.

יצחק רבין: – – בכלל זה בירושלים המאוחדת.

יצחק רבין: שלושה נהרגו בשטחי יהודה, שומרון ועזה.

רון נחמן: איפה חיים רמון?

שבח וייס: חבר הכנסת נחמן רון, אני מבקש.

יצחק רבין: חברי הכנסת, אין זה סוד עד כמה אנו רגישים לאבדות.

יצחק רבין: ורוצחי ארגוני הטרור והסירוב לשלום מנסים לשבור אותנו באמצעות הפגיעות – –

עוזי לנדאו: שברו, שברו.

יצחק רבין: – – בסכינים, במטעני נפץ, ביריות מן המארב, במכוניות תופת.

יצחק רבין: אין להם שום סיכוי.

יצחק רבין: ידענו סכינים עוד במאורעות הדמים בשנות ה-30.

סילבן שלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום, אני קורא אותך לסדר.

יצחק רבין: ידענו מכוניות תופת עוד במלחמת העצמאות.

יצחק רבין: ידענו אוטובוסים של דמים, במעלה-עקרבים, באביבים, בכביש החוף, שהיה בו הפיגוע הטרוריסטי הרצחני ביותר בתולדות הטרור.

יצחק רבין: 35 ישראלים נהרגו, ב-1978.

יצחק רבין: האם מישהו מאתנו קרא על כך לממשלת בגין ממשלת דמים?

יצחק רבין: בשום פנים.

לימור לבנת: אוהו – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, מספיק.

משה נסים: קראתם.

יהושע מצא: – – –

דוד מנע: – – –

אברהם הירשזון: לכיכרות יצאתם.

שבח וייס: חברי הכנסת, מספיק.

יצחק רבין: ידענו טבח במעלות, ידענו טבח בשדה התעופה בלוד, במלון "סבוי", בכפר-יובל, בקריית-שמונה, במשגב עם, בנהרייה – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית, ואת יוצאת.

לימור לבנת: אני יוצאת.

יצחק רבין: רצוי מאוד.

שבח וייס: את רצית, אני יודע.

שבח וייס: לא רציתי לאפשר לך, אבל אני מאפשר לך.

לימור לבנת: אין מה לשמוע.

שבח וייס: אז למה את כאן?

שבח וייס: תסלחי לי, ביקשתי שתצאי.

לימור לבנת: אנחנו מעולם לא השלמנו עם הטרור.

לימור לבנת: זאת ממשלה שמשלימה עם הטרור.

שבח וייס: מה הנוהג הזה, שאת צועקת אחרי שאני מוציא אותך?

שבח וייס: תצאי בטובך מן האולם.

שבח וייס: אילו מנהגים אלה?

משה קצב: נאום של דם ודמעות.

שבח וייס: כל אחד נואם על-פי השקפתו, אדוני.

עוזי לנדאו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני אצטרך להוציא גם אותך.

יצחק רבין: – – – פעם ועוד פעם.

יצחק רבין: עם ישראל לא נבהל.

אתה נבהל.

יצחק רבין: זה כואב, אך אנו מתעשתים וממשיכים.

יצחק רבין: גם מעשי טרור נוספים לא יעצרו את שיירת השלום.

סילבן שלום: עם ישראל מפוחד.

סילבן שלום: מה התשובה שלך לעם ישראל?

סילבן שלום: הוא מפוחד.

רון נחמן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת נחמן רון, שב.

שבח וייס: זו אזהרה אחרונה.

יהושע מצא: אתה מדכא את רוח העם.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: אל תעזרו.

יצחק רבין: אני אגיד לכם פעם אחת, לא היום, מי זורע פחד בעם הזה.

יהושע מצא: אתה, רק אתה.

אברהם הירשזון: תשאל את העם.

יצחק רבין: – – – מי זורע פחד בעם הזה, לא מי מחזק אותו, לא מי מסביר לו את האמת, לא מי מסביר לו איך העם הזה עמד במצבים הרבה יותר קשים.

עוזי לנדאו: מי מוליך אותו שולל.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

שבח וייס: אני יודע שרצית את זה.

עוזי לנדאו: תאמר מי מוליך את הציבור שולל, מי משקר לו.

עוזי לנדאו: זה ראש הממשלה.

עוזי לנדאו: זה אופיום להמונים, מה שראש הממשלה הזה עושה.

שבח וייס: מה הנוהג הזה, כשאני מודיע שאני קורא אתכם לסדר בפעם השלישית, שאתם ממשיכים לנאום?

שבח וייס: ביקשתי לצאת.

עוזי לנדאו: על צ'מברליין אמרו – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, הבנתי את הפרינציפ.

שבח וייס: תצא.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, צא מן האולם.

שבח וייס: מה קורה אתכם?

שבח וייס: אתם רוצים שנצטרך להפעיל סדרנים כאן?

שבח וייס: זה הבית של כולנו.

יצחק רבין: צר לי לקבוע, כי מידת הסכנה לביטחונו של כל אחד מאתנו עלתה גם בעקבות מעשה הטבח המתועב שעשה רוצח יהודי מחברון.

יצחק רבין: אף כי לטרור הערבי היו אלף סיבות ותירוצים משלו לפגוע בנו, בא האיש הזה והוסיף להם כהנה וכהנה.

יצחק רבין: חברי הכנסת, מצאנו כי אחד ממוקדי הפעילות של ה"חמאס" הוא בירדן.

יצחק רבין: הוא לא במצרים, הוא לא בתוניסיה, הוא אפילו לא בסוריה, אפילו לא בלבנון.

רון נחמן: הוא בירושלים.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית, לצערי הרב.

שבח וייס: אתה יודע שנהגתי בך בסבלנות רבה.

רון נחמן: שאלתי מתי זה יגיע.

קריאה: בוא נצא.

שבח וייס: מה זה "בוא נצא"?

שבח וייס: אני מוציא את מי שמפריע ללא גבול וללא הפסקה.

חיים קופמן: זו קריאת ביניים.

חיים קופמן: זו לא הפרעה.

שבח וייס: אני יודע.

שבח וייס: תאמין לי שהתאפקתי כל הזמן.

שבח וייס: וזה לא טוב כך.

רון נחמן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אילו שיטות הן אלה?

שבח וייס: הרי אתה יודע שהייתי צריך להוציא אותך.

שבח וייס: מה זה פה?

שבח וייס: תפסיקו להפריע.

שבח וייס: אי-אפשר כך.

יצחק רבין: מצאנו כי אחד ממוקדי הפעילות של ה"חמאס" הוא בירדן.

יצחק רבין: אנו משוכנעים כי שלטונות הביטחון הירדניים מודעים לכך, ואף-על-פי-כן אפשרו פעילות הסברתית ומבצעית מתוך רבת-עמון.

יצחק רבין: על כן מצאנו לנכון להזהיר את שלטונות ירדן מפני המשך הפעילות ה"חמאסית" מתוכה, ואנו מצפים מהמלך ומאנשיו לפעול נגד רוצחי ה"חמאס", שינסו לבסוף לערער ולמוטט גם את שלטונו ושליטתו.

יצחק רבין: נקטנו גם שורה של אמצעים, ביניהם החמרה בתנאי הסגר.

יהושע מצא: והחזרת ה"חמאס".

יצחק רבין: אנו מודעים לסבל הנגרם לתושבי השטחים כתוצאה מהסגר, גם לחקלאות ולבנייה בישראל.

יצחק רבין: אך אין לנו ברירה.

יצחק רבין: אם חפצי חיים אנחנו, עלינו להחמיר.

יצחק רבין: ואם המציאות תחייב אותנו, נחמיר עוד יותר.

יצחק רבין: ומעל לכול, כוחות צה"ל, שירות הביטחון הכללי, משטרת ישראל, חיילי משמר הגבול, מנהלים מלחמת חורמה כנגד כל אלה הממשיכים באלימות ובטרור.

יצחק רבין: אין כל הגבלה על פעילות כלל הכוחות נגד הטרור והאלימות, כמובן במסגרת החוק.

יצחק רבין: חברי הכנסת, במאמץ לחסל את הסיכוי לשלום שותף גם ארגון הטרור "חיזבאללה".

יצחק רבין: מלחמת לבנון לא חיסלה את הטרור מלבנון.

יצחק רבין: הארגון "חיזבאללה" הוא המוביל בהתקפות על כוחות צה"ל וצד"ל באזור הביטחון, ומדי פעם אף כלפי מטרות בישראל.

יצחק רבין: חיילי צה"ל וצד"ל מבטיחים יכולת חיים נורמליים ליישובים ולתושבים בצפון.

יצחק רבין: חברי הכנסת, ברצוני לשגר מעל במה זו ברכה מעומק הלב למפקדי צה"ל ולחיילי צה"ל, למפקדי ולשוטרי משטרת ישראל ומשמר הגבול, וברכה מיוחדת לאנשי שירות הביטחון, הנוטלים חלק משמעותי במלחמה הקשה כנגד הטרור הרצחני של אויבי ישראל והשלום.

יצחק רבין: חברי הכנסת, זו תמונת המצב להיום.

יצחק רבין: הדרך לשלום רצופה בכוונות טובות שלנו ובפיגועי רצח של אויבי השלום.

יצחק רבין: ייתכן שיהיה עוד קשה, ייתכן שלא נצליח למנוע לחלוטין פיגועי טרור.

יצחק רבין: אבל השלום ינצח.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מודה לראש הממשלה.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את הדובר הראשון בדיון שלנו.

סילבן שלום: – – –

שבח וייס: עכשיו ודאי שאין סיבה להפריע, חבר הכנסת סילבן שלום, בין נואם לנואם.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת בנימין נתניהו, ואחריו – חברת הכנסת יעל דיין.

שבח וייס: אני מבקש להקפיד על הזמן.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לשלוח איחולי החלמה מהירה ושלמה לפצועים בפיגוע נוסף שאירע היום בירושלים.

בנימין נתניהו: פיגוע רודף פיגוע, יום של טרור רודף יום של טרור.

בנימין נתניהו: אני רוצה להזכיר לך, אדוני ראש הממשלה, כיוון שאנחנו בפתיחת כנס הקיץ, מה שאמרת פה בפתיחת כנס החורף.

יצחק רבין: אתה יודע ממה נפגעו מרבית הנפגעים?

בנימין נתניהו: אני מייד אספר ממה הם נפצעו וכיצד הם נפצעו.

בנימין נתניהו: לפני שבעה חודשים, שמונה ימים לאחר שחתמת על הסכם אוסלו, ההסכם עם ערפאת, התייצבת בבית הזה ובישרת על פתיחתו של עידן חדש – כך קראת לזה – עידן חדש, וכך אמרת: "פנינו היום אל הסיכויים הטובים, אל ימים ללא דאגה ולילות ללא חרדה.

בנימין נתניהו: כאשר יגיע לכאן השלום שאנו כה רוצים בו ישתנו חיינו מן הקצה אל הקצה ולא נחיה עוד על חרבנו".

בנימין נתניהו: מה קרה מאז?

בנימין נתניהו: מה שקרה מאז זה שעוד לא היה שפל כל כך גדול בביטחון האישי בכל נקודת יישוב בארץ הזאת, ואתה, אדוני ראש הממשלה, אתה ולא אני, העלית סטטיסטיקה.

בנימין נתניהו: שמעתי את הסטטיסטיקה שלך.

בנימין נתניהו: אמרת שבתקופת האינתיפאדה, במשך שש שנים וחצי, היו 161 אזרחים הרוגים.

בנימין נתניהו: נרצחו 161 אזרחים.

יצחק רבין: פחות.

יצחק רבין: 151.

בנימין נתניהו: פחות?

בנימין נתניהו: 151?

בנימין נתניהו: טעיתי.

בנימין נתניהו: מאז הסכם אוסלו, תקופה של קצת למעלה משישה חודשים, נרצחו קרוב ל-40 אזרחים ישראלים.

רחבעם זאבי: 48 הרוגים, ספורים עם שמות.

רחבעם זאבי: 48 ישראלים, בכלל זה ערבים, נהרגו מאז אוסלו.

בנימין נתניהו: לפי החישוב שלי, אדוני ראש הממשלה, פירוש הדבר שקצב הרציחות מאז חתימת הסכם אוסלו, שאתם כרתתם על מנת להביא סוף לטרור, קצב הרציחות, קצב הטרור גבר פי ארבעה.

בנימין נתניהו: אז אל תדבר אתנו על ימים ללא חרדה.

בנימין נתניהו: מה שהבאת עלינו במדיניות האיוולת של הממשלה שלכם זה ימים של דאגה ולילות של חרדה, והימים הטובים שעליהם בישרת הפכו ימים עקובים מדם של טרור וחיים בצל חרב הפיגועים.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, הממשלה נכשלה.

בנימין נתניהו: היא נכשלה במשימה המרכזית של כל ממשלה בישראל, והיא להגן על חיי כל אזרח ואזרח.

בנימין נתניהו: הכישלון הזה נובע ישירות מהמדיניות שלכם.

בנימין נתניהו: אמרת, אני לא שיניתי את ההוראות לחיילי צה"ל.

בנימין נתניהו: בסדר.

בנימין נתניהו: לא אתווכח אתך.

בנימין נתניהו: אגב, אפשר להתווכח, אבל לא אתווכח.

בנימין נתניהו: אבל אתה עשית את הדברים הבאים לגבי הצד השני; אתה, לא אני.

בנימין נתניהו: אתה שחררת אלפי מחבלים אל השטח.

בנימין נתניהו: אתה החזרת מאות מגורשים.

בנימין נתניהו: אמרנו לך: אל תחזיר אותם, הם מתמחים בקורסים מזורזים במכוניות חבלה בלבנון.

בנימין נתניהו: החזרת אותם.

יצחק רבין: אתם לא גירשתם.

בנימין נתניהו: חננת מאות מגורשים.

בנימין נתניהו: החזרת את כל מנהיגי האינתיפאדה.

בנימין נתניהו: אז מה קורה בשטח כשאתה מציף אותו במחבלים, כשאתה מציף אותו בטרוריסטים?

בנימין נתניהו: באמת, צריך להתפלא שיש גיאות כבירה כזאת, בסטטיסטיקה שאתה נתת, גיאות כבירה של טרור.

בנימין נתניהו: יותר טרוריסטים, יותר טרור.

בנימין נתניהו: למדת משהו מזה?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: כי מה שאתה הולך לעשות עכשיו זה להמשיך.

בנימין נתניהו: התבשרנו עכשיו שלא עוד 4,000 אתה הולך לשחרר אלא עוד 6,000.

יהושע מצא: הוא גילה פתאום שיש "חמאס" בירדן.

בנימין נתניהו: אתה לא צריך לעזור לי.

בנימין נתניהו: אבל אתה אומר, אולי נעשה כאן תהליך היסטורי.

בנימין נתניהו: אתה הולך להיכנס להיסטוריה, אדוני ראש הממשלה, כראש הממשלה שהקים צבא של מחבלים פלשתינים, 9,000 איש שאתה הולך לחמש במסוקים, בשריוניות, במקלעים.

בנימין נתניהו: מדיניות ביטחון?

בנימין נתניהו: זו מדיניות של אי-ביטחון, זו מדיניות של אובדן שפיות, זו מדיניות של הינתקות מהמציאות.

בנימין נתניהו: אני קורא לך להפסיק המדיניות הזאת, להפסיק ולחדול ממנה, לפני שיישפך עוד דם.

בנימין נתניהו: אבל כיוון שאנחנו עוסקים בתחילתו של כנס, והזכרתי לך משהו שאמרת, אזכיר לך דברים נוספים שאמרת באותו מעמד ב-21 בספטמבר 1993.

בנימין נתניהו: שוב, אנחנו שמונה ימים לאחר חתימת ההסכם בוושינגטון.

בנימין נתניהו: אתה אמרת, אדוני ראש הממשלה, אז, שביססת את ההסכם הזה, השתת אותו על שלושה יסודות, ואני מצטט מהם היסודות שקראת מעל הבמה הזאת, במלים שלך: "1.

בנימין נתניהו: אש"ף התחייב לגנות ולהפסיק את הטרור והאלימות בישראל, בשטחים ובכל מקום אחר; 2.

בנימין נתניהו: אש"ף התחייב לאכוף על חבריו את הפסקת הטרור והאלימות ולהעמיד לדין את מפירי ההתחייבויות; 3.

בנימין נתניהו: אש"ף התחייב לראות כבטלים את סעיפי האמנה הפלשתינית שסותרים את זכות קיומה של ישראל ולהביא לביטולם הפורמלי".

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, מה נשאר מכל זה?

בנימין נתניהו: מה נשאר בכלל מכל הדברים האלה?

בנימין נתניהו: אתה עושה תנועת ביטול.

בנימין נתניהו: אפשר לעשות תנועת ביטול על כל מה שנאמר.

בנימין נתניהו: בוא נראה מה קרה: אמרת שאש"ף יפסיק את הטרור.

בנימין נתניהו: טוב.

בנימין נתניהו: בדקנו עוד הפעם את הפרוטוקול, והוספת באותו מעמד, שמונה ימים אחרי, מעל הבמה, בישרת לנו: "אני רוצה לדווח שמאז חתימת הסכם אוסלו אש"ף לא ביצע פיגועים".

בנימין נתניהו: טוב, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לבשר לך, שעברו קרוב לשמונה חודשים מאז הסכם אוסלו.

בנימין נתניהו: ביצע גם ביצע.

בנימין נתניהו: בוא נראה מה אש"ף ביצע.

בנימין נתניהו: אני לא מדבר עכשיו על אנשים תחת ערפאת.

בנימין נתניהו: אני מדבר על אלה שאינם ישירות תחת ערפאת.

בנימין נתניהו: הפלגים הללו ביצעו תשעה פיגועים, שמונה פצועים על-ידם, והם רצחו חמישה ישראלים.

בנימין נתניהו: הם לא בדיוק תחת שליטתו.

בנימין נתניהו: בוא נראה מה עשה ה"פתח".

בנימין נתניהו: עוד הרבה יותר גרוע, אדוני ראש הממשלה, כיוון שאתה עוסק בסטטיסטיקה, צריך קצת לשייף אותה ולבדוק אותה.

בנימין נתניהו: מה עשה ה"פתח", הארגון של ערפאת?

בנימין נתניהו: 37 פיגועים, 14 פצועים, שישה הרוגים.

בנימין נתניהו: אני רוצה לקרוא את שמותיהם של יובל גולן, דוד דדי, חיים ויצמן, יצחק רוטנברג, מוריס אייזנשטט.

בנימין נתניהו: מי רצח אותם, אדוני ראש הממשלה, ה"חמאס" רצח אותם?

בנימין נתניהו: "פתח" רצח אותם.

יצחק רבין: גם להם יש פושעים.

חגי מירום: – – –

זאב בנימין בגין: – – –

קריאה: – – –

מיכאל איתן: נמאס כבר.

מיכאל איתן: זה ראש ממשלת ישראל – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת איתן, זה על חשבון – – –

מיכאל איתן: – – –

רן כהן: מה הדרך שלכם להפסיק את זה?

רפאל אדרי: אתה מפריע.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול את ראש הממשלה, מי רצח אותם?

בנימין נתניהו: אויבי השלום רצחו אותם או שאלה חסידי השלום, אלה ה"פתחניקים", אלה הטובים.

בנימין נתניהו: אתם מבינים, יש רעים, אלה ה"חמאס", ויש טובים, אלה אש"ף, ויש טובים בתוך הטובים, ה"פתח" – הטובים שבטובים רצחו.

בנימין טמקין: אצלך כל הערבים אותו דבר – – –

דוד מנע: אתם במרצ אוהבים ערבים יותר מיהודים.

בנימין טמקין: לא – – –

בנימין נתניהו: תצעק, תצעק.

בנימין נתניהו: תמשיך לצעוק.

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת טמקין, שמענו אותך.

רפאל אדרי: אני מבקש.

רן כהן: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת רן כהן, שמענו אותך.

צחי הנגבי: – – – אני מבקש מידה שווה – – –

רפאל אדרי: כולכם מפריעים.

רפאל אדרי: אתם התחלתם.

רפאל אדרי: אתה רואה מי מפריע.

רפאל אדרי: אני אוציא את חבר הכנסת בני בגין?

רפאל אדרי: אני לא רוצה להוציא אותו.

אהוד אולמרט: אני מציע להוציא את כל אלה מהמערך שאפילו לא מגינים על ראש הממשלה.

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת טמקין, שמענו אותך פעם אחת, פעם שנייה.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך, אדוני.

רפאל אדרי: אני מודה לך.

חגי מירום: טוב שיש מושב פתיחה, אדוני ראש העיר.

אהוד אולמרט: ברור, כואב לכם – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת חגי מירום.

רפאל אדרי: חבר הכנסת אהוד אולמרט, ראש העיר, אתה לא רוצה שאני אוציא אותך, נכון?

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, ההבטחה הראשונה שהבטחת לאזרחי ישראל, שאש"ף יפסיק את הטרור – לא קוימה.

בנימין נתניהו: ההבטחה השנייה שערפאת יפעל, ינקוט צעדים, יעניש, יאכוף את המדיניות של הפסקת הטרור על אנשיו שימשיכו לבצע את הטרור – גם זה לא קוים.

בנימין נתניהו: אף אחד מהמרצחים הללו לא נקפו נגדו אצבע.

בנימין נתניהו: ערפאת לא פצה פה, הוא לא העמיד אותם לדין, הוא לא סילק אותם מהארגון.

משה נסים: הוא ממשיך לתת להם תקציבים.

בנימין נתניהו: הוא אפילו לא מגנה את זה.

בנימין נתניהו: צריך לחלץ ממנו פה ושם איזה גינוי כמו שעוקרים שן עקשנית מפיו של פציינט.

בנימין נתניהו: זה באמת מעניין.

בנימין נתניהו: ברור מאליו שהתנאי השני שאש"ף יפעל נגד האנשים הללו, נגד הטרור – לא פעל.

בנימין נתניהו: ההבטחה השלישית שלך, שערפאת יבטל את האמנה הפלשתינית הקוראת להשמדת ישראל – לא ביטל, לא יבטל.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, אני שמעתי מאחד מאנשי מערכת הביטחון שאתה שלחת אותו לאחת מוועדות הכנסת; שם הוא אמר:

בנימין נתניהו: לנו יש מידע מודיעיני מוצק שאין להם שום כוונה לבטל.

שמעון פרס: מה אתה מציע?

בנימין נתניהו: קודם כול מה אתם מציעים.

בנימין נתניהו: בואו נבדוק כל אחת מההנחות שלכם.

בנימין נתניהו: כל אחת מהן, בלי יוצאת מן הכלל, התנפצה אל סלעי המציאות.

שמעון פרס: שום דבר לא התנפץ.

בנימין נתניהו: אני מבין שזה מטריד אותך, מר פרס.

בנימין נתניהו: כתבת ספר על המזרח התיכון החדש, אבל מה לעשות, המזרח התיכון הישן מתנפץ מול הפרצוף שלכם.

בנימין נתניהו: המציאות קשה.

בנימין נתניהו: אני יודע שהיא קשה.

רן כהן: – – –

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת רן כהן.

רפאל אדרי: חבר הכנסת בנימין טמקין.

רפאל אדרי: חבר הכנסת טמקין, אתה כבר דיברת, זו פעם שישית שאתה מעיר.

רן כהן: חבר הכנסת נתניהו, אודה לך אם תגלה לנו מי הפרטנר שלך למשא-ומתן.

רפאל אדרי: חבר הכנסת רן כהן, אודה לך אם תואיל לאפשר לנהל את הישיבה.

רפאל אדרי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני שמח מאוד על השיתוף הער והפעיל של ראש הממשלה ושל שר החוץ.

בנימין נתניהו: זה דיאלוג שחשוב לקיים אותו.

בנימין נתניהו: כשאני בודק את ההנחות, הפסקת הטרור מצד אש"ף – לא קוימה; אמנה פלשתינית – לא בוטלה; אכיפת צעדי עונשין על אנשי אש"ף – לא נעשתה.

בנימין נתניהו: כלומר, כל ההנחות מתנפצות אל סלעי המציאות.

בנימין נתניהו: אני בסך הכול מבקש מראש הממשלה, שיכול לקבל כאן את הבמה בכל רגע, את זה כבר ראינו, אני מזמין אותו לעלות לבמה ולהגיד מלה אחת: טעיתי.

בנימין נתניהו: הנחתי הנחות מסוימות שלא התקיימו, מה לעשות, טעיתי.

בנימין נתניהו: קורה.

אברהם יחזקאל: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת יחזקאל, מעירים פעם אחת בטעם.

אברהם יחזקאל: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת יחזקאל, ביקשתי ממך.

רפאל אדרי: האמן לי, זה בלי טעם.

רפאל אדרי: פעם אחת מספיקה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, האם ייתכן שהנואם הנכבד לא יודע שעדיין לא הושג הסכם ולכן הוא לא מקוים?

רפאל אדרי: אני מודה לך על ההערה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, תקרא לסדר – – –

בנימין נתניהו: זה לא בא בחשבון.

בנימין נתניהו: זה לא ייתכן – – –

רפאל אדרי: לא מאפשרים לי.

רפאל אדרי: חברים שלך לא מאפשרים לי לנהל את הישיבה.

צחי הנגבי: תפסיק להתנצל.

צחי הנגבי: תקרא להם לסדר.

חגי מירום: – – –

צחי הנגבי: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת מירום, אני אוציא אותך.

רפאל אדרי: אני לא רוצה להוציא אותך.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת מירום.

רפאל אדרי: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

רפאל אדרי: חבר הכנסת בני בגין, אני קורא אותך לסדר.

רפאל אדרי: הפעם אני אוציא את שניכם.

אלי דיין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת דיין, אל תעזור לי.

רפאל אדרי: אני אודה לך.

משה קצב: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת קצב, אני מבקש.

רן כהן: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

רפאל אדרי: עוד לא הוצאתי אף אחד.

רן כהן: אני מתנצל.

רפאל אדרי: אני מודה לך.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, שמעתי ששוחחת עם ערפאת שלשום או לפני שלושה ימים.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול אותך, על מה אתה מדבר אתו, מה בדיוק יש לך לדבר עם האיש הזה?

בנימין נתניהו: אתה דורש ממנו לבטל את האמנה הפלשתינית?

חגי מירום: אתה רוצה את הקלטת?

בנימין נתניהו: אתה דורש ממנו להפסיק את הטרור של ה"פתח"?

בנימין נתניהו: אתה דורש ממנו לאכוף את הצעדים הללו?

אברהם יחזקאל: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת יחזקאל, פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

אברהם יחזקאל: – – –

רפאל אדרי: אני מבקש ממך לצאת.

בנימין נתניהו: קשה, קשה לכם לשמוע את האמת.

אברהם יחזקאל: – – –

בנימין נתניהו: אתה לא עושה רושם על אף אחד.

בנימין נתניהו: העם כבר יודע את האמת.

בנימין נתניהו: מה אתה חושב, שאתה תסתיר את זה בצעקות שלך, תמסך את זה?

בנימין נתניהו: אמרו לי, אדוני ראש הממשלה, שבישיבת הממשלה אתמול עשיתם שרירונצ'יק, שריר קטן לאש"ף.

בנימין נתניהו: אמרתם לאש"ף: נו, נו, נו, אומרים שה"פתח" בעזה לא בסדר, שהוא עושה את זה בשיתוף פעולה.

בנימין נתניהו: אני לא רוצה לפגוע ברגשות שרי הממשלה ובזה שעומד בראשה, אבל אני חושב שערפאת לא מתרגש יותר מדי.

בנימין נתניהו: הוא לא מתרגש.

בנימין נתניהו: אני אגיד לך גם למה הוא לא מתרגש.

בנימין נתניהו: הוא רואה שכל אחת מהנחות היסוד שעליהן אתה בנית, כל אחת מההבטחות שהוא נתן לך, הוא לא מקיים אותן, אתה לא מבקש ממנו לקיים אותן, וכל העסק הזה בשבילו הוא עורבא פרח.

בנימין נתניהו: אתה בשבילו, כל הממשלה הזאת, אדוני ראש הממשלה, אינני רוצה לכלול רק אותך, בשבילו זו ממשלה של נייר.

בנימין נתניהו: אין לה ערך, אין לה יכולת לדרוש, לעמוד, לתבוע משהו.

בנימין נתניהו: היא יכולה לעשות איומונצ'יק.

בנימין נתניהו: אין לזה שום משמעות.

בנימין נתניהו: הרי אתם אינכם יודעים לנהל משא-ומתן.

בנימין נתניהו: שאלתי קבוצה של אנשי עסקים ישראלים – לא מזוהים עם הליכוד, אפילו מזוהים עם המערך – שאלתי אותם: אתם הייתם מוכנים להפקיד את ניהול המשא-ומתן של ענייניכם האישיים, הנכסים האישיים שלכם בידי ממשלה כזאת?

בנימין נתניהו: אף אחד לא קם.

בנימין נתניהו: אף אחד לא היה מוכן.

יצחק רבין: רק 30 אלופים קמו.

יצחק רבין: הם יודעים יותר טוב.

בנימין נתניהו: ועכשיו, אדוני ראש הממשלה, גיליתם דבר חדש.

יהושע מצא: – – –

רפאל אלול: שקר וכזב.

רפאל אדרי: אני מבקש, זמנו של חבר הכנסת ביבי נתניהו תם.

בנימין נתניהו: לא, לא תם.

רפאל אדרי: אתה מדבר 20 דקות.

בנימין נתניהו: אני לא מדבר 20 דקות.

בנימין נתניהו: אני מוחה ואני דורש את הזמן שמגיע לי.

בנימין נתניהו: יש לי 20 דקות ואני לא מדבר עשר דקות.

בנימין נתניהו: אני פשוט מוחה.

בנימין נתניהו: זה לא בא בחשבון.

מיכאל חריש: אני מבקש לתת לו את כל הזמן.

מיכאל חריש: זה הנכס הכי גדול שיש לנו.

בנימין נתניהו: הצעתך התקבלה.

מיכאל חריש: תודה לאל שאתה ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך.

בנימין נתניהו: אם כך, נלך לבחירות.

בנימין נתניהו: בוא תודה לאל פעמיים, מה הבעיה.

מיכאל חריש: תודה לאל שאתה ראש האופוזיציה.

רפאל אדרי: אדוני השר.

בנימין נתניהו: קשה להם היום, קשה להם.

בנימין נתניהו: קשה לכם.

בנימין נתניהו: יורדים, יורדים.

מיכאל חריש: תודה לאל שאתה ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, שמעתי ממך היום תגלית חדשה.

בנימין נתניהו: גילית שאש"ף משתף פעולה עם ה"חמאס".

בנימין נתניהו: כלומר, אם הוא ישתף פעולה עם ה"חמאס", אז נצטרך לשקול את דרכנו – גיליתם את זה פתאום?

בנימין נתניהו: היום גיליתם את זה?

בנימין נתניהו: עוד לא גיליתם את זה?

בנימין נתניהו: יש לך משלחת.

בנימין נתניהו: שם אנשי "פתח" דורשים דרישה אחת אולטימטיבית בלי סוף, ללא הרף: שחררו את מרצחי ה"חמאס".

בנימין נתניהו: איש ה"חמאס" מופיע בכנס ה-30 לייסוד ה"פתח".

בנימין נתניהו: עכשיו הם נפגשים ואומרים: כשתקום המשטרה הפלשתינית, הצבא הפלשתיני, הוא לא יפעל נגד התקפות על ישראלים, ה"חמאס" וה"פתח".

בנימין נתניהו: אני שומע את מה שהם אומרים ואני שומע את התגובה שלך.

בנימין נתניהו: על מי אתה מאיים?

בנימין נתניהו: אתה מאיים על חוסיין.

בנימין נתניהו: טוב, אז איימת על חוסיין.

בנימין נתניהו: אבל אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, למה אתה לא דורש מעצמך מה שאתה דורש מחוסיין?

בנימין נתניהו: איפה מתבצע שיתוף הפעולה הזה בין ארגוני המחבלים, ה"חמאס" ואש"ף?

בנימין נתניהו: זה מתרחש בעמאן?

בנימין נתניהו: זה מתרחש בסוריה, בבגדאד?

בנימין נתניהו: בתוניסיה?

בנימין נתניהו: זה מתרחש פה, בתחום השטח שבאחריותך ובשליטתך.

בנימין נתניהו: זה מתרחש פה, זה מתרחש בעזה, זה מתרחש ביהודה ובשומרון.

רפאל אלול: מה אתם מציעים?

בנימין נתניהו: ואתה אינך עושה דבר, אתה אפילו אינך מגנה ואינך תובע.

בנימין נתניהו: אתה מאיים על חוסיין.

בנימין נתניהו: בכלל, זו ממשלה של איומים שאיש אינו מתייחס אליה.

בנימין נתניהו: הכול מתמוטט, הכול מתנפץ.

בנימין נתניהו: ומה אתה עושה?

בנימין נתניהו: מה עושה ראש הממשלה נוכח התנפצות כל הנחות היסוד שלו?

בנימין נתניהו: ההנחה היסודית הנוספת שאש"ף יגן עלינו מפני ה"חמאס" – ראש הממשלה אומר לנו לפני דקות אחדות: לא נעצור את שיירת השלום.

בנימין נתניהו: איזה שלום?

בנימין נתניהו: אתה באמת מאמין בזה?

בנימין נתניהו: זו אשליה עצמית.

יצחק רבין: – – –

בנימין נתניהו: זה לא שלום.

בנימין נתניהו: זה תהליך של אשליה עצמית, של הונאה עצמית.

רפאל אלול: מה אתה מציע?

בנימין נתניהו: זה תהליך של התגברות הטרור.

בנימין נתניהו: זה תהליך של נסיגה.

בנימין נתניהו: זה תהליך של נסיגה והקמת מדינה פלשתינית בקווי 1967.

שמעון פרס: – – –

יהושע מצא: פרס, אתה סהרורי.

יהושע מצא: אתה סהרורי.

יהושע מצא: חזיונות שווא.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת יהושע מצא, אל תעזור לי.

בנימין נתניהו: אל תעזור לי.

דב שילנסקי: חברי הכנסת מכל הצדדים, נא להירגע ולאפשר לחבר הכנסת נתניהו להמשיך את דבריו.

חגי מירום: – – –

קריאות: – – –

שמעון פרס: – – – בעניין סיני, ואתם תקפתם אותו.

דוד מנע: אל תשווה את סיני.

שמעון פרס: אמרתם ששום דבר לא יצא מזה.

דוד מנע: 84 חברי כנסת תמכו בבגין.

דב שילנסקי: אדוני שר החוץ, אדוני יושב-ראש סיעת הליכוד, אני מבקש.

אהוד אולמרט: – – –

חגי מירום: – – –

דב שילנסקי: אני רואה שזה דו-שיח עירני מאוד.

זאב בנימין בגין: אתם תכניסו כוחות לעזה.

דב שילנסקי: אני מבקש להירגע.

שמעון פרס: יהיה שלום ולא יעזור שום דבר.

אהוד אולמרט: – – – תפסיקו לעשות חיים, תעשו שלום.

בנימין נתניהו: ייתכן שבתוך הבית הזה, אדוני ראש הממשלה, יש לך רוב טכני.

בנימין נתניהו: אבל אתה הרי מסתובב בארץ מדי פעם ואתה כבר יודע שבבתי ישראל אין לך רוב כזה.

סילבן שלום: הוא לא יכול להסתובב.

סילבן שלום: זורקים אותו מכל מקום.

בנימין נתניהו: אני דיפלומטי מאוד היום.

אלי בן-מנחם: העם רוצה לדעת מה אתה מציע.

דב שילנסקי: לא מאפשרים לחבר הכנסת נתניהו לגמור משפט.

בנימין נתניהו: תפסיק לצעוק כל הזמן.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת בן-מנחם, אם תקשיב פחות לעצמך ויותר לי תעשה לשנינו טובה גדולה, וגם לציבור.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני יושב פה כבר חמש דקות ובמשך חמש דקות אלה לא אפשרו לחבר הכנסת נתניהו לגמור משפט אחד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו יושבים חצי שעה – – –

בנימין נתניהו: אתה צריך להבין, אדוני היושב-ראש, שיש פה ממשלה שחושבת שתפקידה הוא למנוע את האופוזיציה מלדבר.

בנימין נתניהו: אם אפשר להפעיל את השפעתה בכלי התקשורת, ודאי שהיא יכולה גם לצעוק ולצעוק.

בנימין נתניהו: אבל דרך כל הצעקות אנחנו שומעים – ואני שמעתי מה שאמרו ה"חמאס" ואש"ף.

בנימין נתניהו: הם אמרו שלא רק שהם ישתפו פעולה ברצח יהודים – הם אינם רוצחי שלום, הם רוצחי יהודים – הם אמרו דבר נוסף, שהוא החשוב מכול, מה שאמר בזמנו ראפיק נאטשה, אחד מפעילי ה"פתח", שיש להם יעד משותף לטווח ארוך, והיעד המשותף הוא שחרור פלשתין כולה.

בנימין נתניהו: ולכן, התהליך הזה, שאתה מתעקש לקרוא לו תהליך שלום, הוא תהליך שמטרתו מבחינת אש"ף וה"חמאס" גם יחד להקים מדינה פלשתינית שתהווה מכשיר להשמדתנו.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, נא להירגע.

בנימין נתניהו: האבחנה שעושה הממשלה בין מתנגדי השלום ובין מצדדי השלום בתוכנו היא לא רק מגוחכת, היא כוזבת מיסודה.

בנימין נתניהו: אין בעם ישראל מתנגדים לשלום.

בנימין נתניהו: אבל יש מתנגדים רבים לשלום מדומה, שנועד רק להביא לידי הקמתה של מדינה פלשתינית, וגם למסור את הגולן לרודן הסורי, ובעקבות המסירות הללו להביא למלחמה חמורה פי כמה מכל אלה שידענו עד היום.

בנימין נתניהו: אם שאלתם מה ההבדל העקרוני, העמוק ביותר בגישתנו – בסופו של דבר, ההבדל העיקרי בין ממשלת המערך, ממשלת השמאל, ובין הליכוד הוא זה: השמאל מאמין שהשלום יושג על-ידי התגמדותה של ישראל וכניעתה לתכתיבי המשטרים העריצים והמחבלים, ואילו אנחנו מאמינים שהשלום יושג רק על-ידי התחזקותה של ישראל בקווי ההגנה הנוכחיים שלה.

בנימין נתניהו: את החיזוק הזה אנחנו מאמינים שצריך לבצע על-ידי הרחבת ההתיישבות, על-ידי הגדלת העלייה ועל-ידי חיזוקו ולא החלשת כוחו של צה"ל, כדי לעמוד באתגרים שאולי עוד נכונו לנו.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חברת הכנסת יעל דיין, בבקשה.

דב שילנסקי: אחריה – כתוב אצלי מרצ.

יעל דיין: אביב 1994, אביב שתחילתו בדמים ובעצב, דם חברון ודם עפולה, דם חדרה ודם אכסאל, דם אל-ג'יב, דמה של פאטמה המיניקה את תינוקה, ודם הרוצחים מגולדשטיין ועד לרוצח מיעבד, ועד דם הגרזן היום בירושלים.

יעל דיין: אביב 1994, מפלס כינרת חסר, פריחת הדרים, זוהר חרציות, שיטה מופזת.

יעל דיין: אביב 1994, מתוך הדם ולמרות הדם, יהיה אביב השלום, יהיה אביב ההסכמים, שיביא לקיץ של רגיעה.

יעל דיין: אביב 1994 הוא אביב של אמיצים.

יעל דיין: בחריקת שיניים, בקימוץ אגרופים, בדמעה על אובדן, בלי שירה בלב, ראש הממשלה וממשלתו, והעם שבחר בו, וכוחות הביטחון העושים לילות כימים, באומץ ובראייה קדימה, ובעיקשות, יקצרו את שזרעו בדמעה וימלאו אסמינו בר, חיטת ביטחון ושעורת השלום, מהגולן ועד עקבה, ממורדות הלבנון ועד רפיח שלנו ושלהם.

יעל דיין: היום, בקהיר ובפאריס, בנסיכות עומאן, מעבר להפגנות, לצריחות, לריקודים על הדם ולהסתות, פוסעים עוד צעד ועוד צעד, ולמתנגדי השלום, ולמחבלים בו, ולרוצחיו, לא תהיה תקווה.

יעל דיין: אלא שאינכם מסתפקים בחבלה בשלום, ואתם פוגעים גם ברוחו של העם וגם באומץ לבו.

יעל דיין: מהיכן נטלתם, וביניכם גם אלופים בצה"ל, אנשי סיירות, רבנים יהודים, עשרה קבין של פחד ועשרה קבין של הפחדה?

יעל דיין: מהיכן לקחתם את האומץ המפוקפק הזה להמריד ולהסית ולפגוע ולסאב?

יעל דיין: להפחיד עם שלם מקומץ מרצחים מתועבים?

יעל דיין: להסית נגד חיילי צה"ל?

יעל דיין: לזלזל באמינותם של מפקדיו, לדורותיהם?

יעל דיין: להציע מלחמה לנצח במקום סיכוי להסדר, לביטחון ולשלום?

יעל דיין: להפוך את כולנו, ממתנחלי חברון ועד תושבי "הקו הירוק", להיות בני ערובה לשיגעון המשיחי, או הפוליטי, או הגזעני שלכם?

יעל דיין: ל"די לדם" שלכם יש תשלום בדם נוסף, ל"די לדם" של הממשלה צמוד קו חמצן לחיים.

יעל דיין: יהיה הסכם על עזה ועל יריחו תחילה.

יעל דיין: אתם תצווחו ותקשטו את כל הארץ בשלטים ובסטיקרים, והמשטרה הפלשתינית תיכנס לעזה וליריחו.

יעל דיין: אתם תפחידו, וכוחות או"ם ישטרו בחברון.

יעל דיין: אתם תפוררו ותקרעו ותפלגו, וההסדר ייחתם ויקוים.

יעל דיין: איש לא הבטיח לציבור סוף מוחלט לטרור.

יעל דיין: גם אתם יודעים שזו הבטחה בלתי אפשרית.

יעל דיין: אתם יודעים שזו הבטחה שאי-אפשר לקיים אותה, ואין לכם האומץ לומר אמת ולדעת שיש מחיר לשלם כדי להגיע לסיכוי המקסימלי.

יעל דיין: מי נתן לכם מנדט לרפות ידיים?

יעל דיין: לסכסך בצה"ל?

יעל דיין: לתבוע, לא את כיסאו ומשרדו של ראש הממשלה, וזה לגיטימי, אלא לתבוע את דמו, לתבוע את ראשו?

יעל דיין: הסכמי אוסלו וקהיר ייחתמו בקרוב.

יעל דיין: הסדר עם סוריה – שכולו הסדרי ביטחון וחלקו ויתור על ריבונות, והוא ייעשה בפיקוח ובהדרגה – בפתח.

יעל דיין: כל ההסדרים האלה נעשים מעמדה של כוח, חוסן של עם שרוצה בשלום ועוצמה צה"לית שיכולה להבטיח אותו.

יעל דיין: הפשע שלכם, החטא שלכם, הזדון והאיוולת של האופוזיציה כאן הם בכך שאתם מקעקעים את החוסן ואת העוצמה האלה ובשמם אתם כאילו מדברים.

יעל דיין: ההתנגדות שלכם להסכמים מושרשת בפחד ומשרישה פחד.

יעל דיין: קיימת התשוקה הזאת להמשיך להיות קורבן, הרצון הזה להמשיך להיות דוד כאשר אנחנו כבר איננו דוד, הרצון הזה להמשיך ולהיות גטו כשכבר איננו גטו.

יעל דיין: את ההסכמים, את השלום ואת ההסדרים לא תגזלו מהעם הזה וגם לא מהעם השכן.

יעל דיין: את רוח הפחד וזרעי השנאה רק אתם תקצרו.

יעל דיין: אני מבקשת לסיים בנימה אישית.

יעל דיין: לפני כשבוע, בימים הנוראים שבין עפולה לחדרה, נקלעתי להפגנה של נוער ליכוד, ילדים בני 14, 15, לובשים חולצות שכתוב עליהן "ליכוד", לא כהניסטים, לא טרנספריסטים, לא קיצונים, ילדים כמו הילדים שלי והילדים של היושבים כאן.

יעל דיין: הם הקיפו אותי בצעקות: חבל שגולדשטיין לא ירה בך כמו שהוא ירה בערבים.

יעל דיין: בית-האולפנה הזה צריך להיות לכם לבושה, או לפחות למחשבה שנייה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת זבולון המר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראש ובראשונה אני רוצה להביע את צערי העמוק על הפיגועים הקשים שאירעו לאחרונה, להשתתף באבלן הכבד של המשפחות ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני בטוח כי ערביי ישראל חשים את הכאב והצער של מעשי הרציחות נגד יהודים ומצטרפים אלי בגינוי ובתנחומים למשפחות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כמו כן, אני מגנה את הריגתם של פלשתינים חפים מפשע בשטחים, את הריסת הבתים ואת הסגר שמרעיב את האנשים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הפיגועים כואבים לנו, וכולנו יוצאים מהם נפגעים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הטרגדיה של המשפחה הערבית, שפחדה לקחת את גופת יקירתה מפחד מפני מטורפים, ממחישה את גבולות הטרגדיה שבה אנו נמצאים בארץ הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אך הדרך לשלום תהיה רצופה פיגועים ותמשיך להיות כזאת על-ידי פוגעי השלום וסרבניו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לאחר ששמעתי זה עתה את דבריו הסוערים והמסעירים של חבר הכנסת נתניהו, אני משוכנע כי לחבר הכנסת נתניהו יש קלטת אחת – לא זו הלוהטת – שאותה הוא מפעיל אחרי כל פיגוע ובה הוא קורא לראש הממשלה להתפטר ולהפסיק את המשא-ומתן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת נתניהו, האם יש לך פתרון, אלטרנטיבה, חלופה טובה יותר מהליכה לשלום?

וליד צאדק חאג'-יחיא: לצערי, כיוון שחבר הכנסת ביבי נתניהו אמר שעל הממשלה להתפטר, אני רוצה לשאול אותו: האם אתם התפטרתם אחרי הפיגוע בקאונטרי קלאב, שבו נהרגו 35 ישראלים שיצאו לטיול תמים בשבת?

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם ממשלת הליכוד התפטרה אחרי הפיגוע באוטובוס בקו 405?

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם ממשלת הליכוד התפטרה אחרי הפיגוע בקו 18 בבירה, או אחרי הרצח של הלנה ראפ?

וליד צאדק חאג'-יחיא: האינטרס הפוליטי הצר מסנוור את עיניכם באופן שבו אינכם רואים עוד את טובת המדינה והעם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אינכם חשים עוד בכמיהה של העם להגיע להסכמי שלום, לביטחון, לאפשרות לצעוד ברחוב או לעלות לאוטובוס בבטחה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כל שאתם מסוגלים לראות הוא הרווח המיידי, אם יש כזה בכלל, של קריאתכם נגד הממשלה ונגד התהליך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לעתים אתם נראים כמי שמנגחים את הממשלה אפילו בדברים שאתם עצמכם כבר חדלתם להאמין בהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתם שואפים למה שמכונה בפיכם ביטחון, אך הוא בא, לפי דרככם, דרך רמיסת ערכיהם של הפלשתינים וביטול הלאומיות הפלשתינית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם אינכם מבינים, כי השלום הינו הערובה היחידה לביטחון?

וליד צאדק חאג'-יחיא: הביקורת שלכם היא אי-אמון בצה"ל, כשאתם מנגחים את הממשלה על הפיגועים בביטחון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואני מדגיש: אתם מעכבים את השלום ואת התהליך, כי התורה שאתם מאמינים בה היא תורה מסולפת וחסרת שחר, אינה ניתנת למיצוי במציאות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: החלום, חלום הבלהות של ארץ-ישראל הגדולה, כבר נמחק מהאופק.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין עוד ישראל גדולה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש מדינה, ארץ אחת אהובה על שני העמים, שיש צורך לחלוק אותה בין שני העמים, בין שני הלאומים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואני מדגיש: אתם מעכבים את התהליך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא ניתן יהיה לעצור תהליך היסטורי, שאי-אפשר להימנע ממנו, שהעם רוצה בו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כל מעשה טרור וכל התקפה כנגד של הימין, לא ישפיעו על התהליך ועל תוצאותיו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: התהליך הוא בלתי הפיך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תחת לסכל את התהליך, יש לעודדו ולבנות אותו באופן שידי המתנגדים לא תוכלנה לפגוע בקידומו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לצד הדגש בהבטחת הביטחון של אזרחי ישראל, יהודים וערבים כאחד, יש לפעול בשני מישורים: המישור של ערביי ישראל וזה של הפלשתינים בשטחים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כלפי ערביי ישראל עלינו לפעול למען עידוד שילובם בחברה הישראלית, ולא פחות מכך – שילובם בתהליך השלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: צעדים של ממש למען ערביי ישראל יועילו לשיפור האווירה ויעודדו אותם לתרום לתהליך שכה חשוב להם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לגבי מצבם של הפלשתינים בשטחים, המצב קשה הרבה יותר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אלה נתונים בסגר, חסרי פרנסה, חיים בתקווה לשלום, אשר לא נראה לעיניהם, אף לא באופק, כי בשטח לא נראה שום צעד שמראה שיש תהליך של שלום, או מציאות של שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ולכן הייאוש הוא גדול, והייאוש הזה מביא למעגל הקסמים ולמעגל הדמים, שאנחנו חווים אותו, לצערנו, והיום יותר מאי-פעם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואנחנו שומעים את זה, לצערי, במכוניות הפיגוע, במכוניות ההתאבדות, מכיוון שאתם בתורתכם ובסיכולכם את השלום, אתם מביאים אותם למחשבה, ש"אין לנו עוד מה להפסיד".

זבולון המר: מה, אתה מצדיק אותם?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני לא מצדיק אותם, אבל אני לא מצדיק מה שאתם עושים, מכיוון שאתם גוררים אותם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין מישהו בעולם שרוצה ללכת ולהתאבד.

משה פלד: מי אתה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין מישהו בעולם שרוצה ללכת ולהתאבד, אלא רק אלה המיואשים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואנחנו צריכים להפיח רוח של תקווה, לא רוח של ייאוש.

משה פלד: אמרת: "אתם" ו"אנחנו".

משה פלד: מי זה "אתם"?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתם הליכוד, אתם הסרבנים של השלום, אלה שמביאים את הייאוש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם שומעים אתכם, הם מבינים עברית כמו שאתה מבין עברית, ויודעים את התורה שאתם דוגלים בה, ולכן הם לא יכולים לעשות את זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ונקם מביא לנקם ושפיכות דמים מביאה לשפיכות דמים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: החוכמה היא איך לשבור את מעגל הדמים הזה, ואתם רוצים לחשל אותו ולחזק אותו כדי שלא יהיה מנוס, אלא שאנחנו נהיה בשני מתרסים.

משה פלד: הם לא נלחמים נגד הליכוד, הם נלחמים נגד הממשלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם לא נלחמים נגד הממשלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם נלחמים נגד המצב העכור שאופף אותם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה שהם נלחמים נגדו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואם יש תקווה, וזה מה שאני מבקש מראש הממשלה ומהממשלה שאני חבר בה, שתיתן להם תקווה, זיק של תקווה, שאכן התהליך הזה יביא לתוצאות משמעותיות, שכל אחד מאתנו, יהודים, ערבים, פלשתינים, יחיו בשקט ובשלום, מכיוון שזו זכותם, ולא חסד שאנחנו צריכים לתת להם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זכותנו לחיות בשלום ובביטחון וזכותם אותו דבר, כל אחד בביתו.

שאול יהלום: הממשלה לא נותנת להם תקווה גדולה?

שאול יהלום: למה הם ממשיכים לרצוח?

שאול יהלום: הרי אתם נותנים להם, לא תקווה קטנה, לא זיק של תקווה, אתם נותנים להם תקווה גדולה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תצא לשטח ותראה מה קורה בשטח.

וליד צאדק חאג'-יחיא: איפה הסממנים של התקווה הזאת?

וליד צאדק חאג'-יחיא: הסממנים שמתנחל ירה באשה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה – – –

שאול יהלום: באשה, איפה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: לפני שלושה-ארבעה ימים היה הדבר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אשה בחצר ביתה, כאשר נעשה הדבר הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: איך אפשר?

וליד צאדק חאג'-יחיא: באים אנחנו ואומרים: יש תקווה, יש תהליך שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אכן יש תהליך שלום, אבל הוא לא מורגש בשטח.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואם אנחנו רוצים להכות בקיצונים משני הצדדים, אנחנו צריכים ללכת בדרך השלום, בדרך שהייאוש לא יביא אותם לקיצוניות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: והדבר הגרוע ביותר – קיצוניות דתית, מכיוון שמי שמתייאש עלי אדמות, מסתכל השמימה לישועה.

שאול יהלום: ה"חמאס" – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: מי שמזין את ה"חמאס" – זה המצב הנוכחי.

שאול יהלום: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: מתי היה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: כאשר פייצל חוסייני חזר משיחות השלום במדריד, אלפים, מאות אלפים, קיבלו את פניו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: וכאשר הוא חוזר עכשו מהגשר, מי מקבל אותו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אף אחד, מכיוון שאין תוצאות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה שאתם רוצים.

שאול יהלום: אז בוא נחזור למדיניות הליכוד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יהלום, כבר קראת שלוש קריאות ביניים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אנחנו יודעים מה הליכוד זמם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת שמיר אמר:

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני רציתי להטעות ולמשוך את המשא-ומתן לפחות שמונה שנים כדי שיתייאשו, ובינתיים אנחנו נזרע ונבנה התנחלויות – – –

שאול יהלום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, אתה לא יכול לגרום לכך שחבר הכנסת חאג' יחיא יעמוד פה עד הבוקר ויענה על קריאות ביניים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת חאג' יחיא, גמרת את נאומך.

דב שילנסקי: היתה לך עוד דקה בערך על חשבון קריאות הביניים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אסעד אסעד, בנימוס ובשקט הצביע וביקש לשאול אותך שאלה.

דב שילנסקי: אם אתה מסכים, יש לכם דקה לשאלה ולתשובה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מסכים מאוד.

דב שילנסקי: בבקשה.

אסעד אסעד: תודה לסגן השר וליושב-ראש.

אסעד אסעד: אני רוצה לשאול אותך, כי פשוט הובנת לא נכון כאן:

אסעד אסעד: האם אותם שליחים של ה"חמאס", שיום יום דוקרים ומבצעים פעולות טרור ורוצחים אנשים חפים מפשע, יהודים כערבים – זה שבא לשים מכונית תופת ליד אוטובוס, הוא יודע מי בתוך האוטובוס הזה, זה רוצה שלום?

אסעד אסעד: זה שבא עם חגורת נפץ ועולה לאוטובוס מלא אנשים, נשים וטף, זה רוצה שלום?

אסעד אסעד: זה רוצה לבצע מדיניות?

אסעד אסעד: כי אנחנו מדברים עליה – – –

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: יש חצי דקה שאלה וחצי דקה תשובה.

אסעד אסעד: – – – סך הכול רוצה לרצוח את השלום.

אסעד אסעד: אני מציע לך, אדוני חבר הכנסת וסגן השר, גם המגזר הלא-יהודי – לתקן, פשוט נשמע פה כאילו הקבוצה הזאת היא – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת אסעד, נתתי לך אפשרות לשאול שאלה בכבוד, אבל זה מתחיל להיות נאום ולא שאלה.

אסעד אסעד: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לידידי, חבר הכנסת אסעד אסעד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בפתח דברי אני גיניתי בכל לשון של גינוי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין לי מלים לגנות יותר מזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: להתחיל לקלל בערבית?

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה שיספק אותנו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מגנה ואני גיניתי את הטירוף המיסטי הדתי, שהוא הכי גרוע שיכול להיות בפנאטיות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל מה שאני דיברתי הוא לא למען הצדק את המעשים, לא למען הצדק את הדברים.

שאול יהלום: מה זה "אבל"?

שאול יהלום: אמרת בלי "אבל", אבל אתה אומר "אבל".

וליד צאדק חאג'-יחיא: אסור להגיד "אבל"?

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש קללה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא כתוב בתנ"ך שאסור להגיד "אבל".

שאול יהלום: אתה צעקת על כל נואם שאמר "אבל".

וליד צאדק חאג'-יחיא: בסדר, אני אשמיט את המלה "אבל", כדי שזה יספק אותך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה שניסיתי לעשות הוא להסביר את המצב.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם אנחנו שמים את האצבע שלנו או את היד שלנו על הפצע שלנו, יכול להיות שאנחנו נתפכח ונראה את המציאות כפי שלא ראינו אותה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כי אנחנו נקלענו למעגל קסמים, ואיננו רואים זה את זה ולא מבינים זה את זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כדאי להגיד פה דברים קשים, כדי שאולי ייטב לנו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת זבולון המר, ואחריו – לחבר הכנסת שלמה בניזרי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בניזרי, על מנת שתוכל לארגן את דבריך, היה כתוב אצלי עשר דקות, אבל אני רואה שחילקו זאת לשניים ויש לך חמש דקות ולחבר אחר מש"ס חמש דקות.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת המר.

זבולון המר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה כובלת אותנו בהסכמיה בעבור עתיד שהיא יוצרת לעצמה בדמיון.

זבולון המר: אני חרד מהתסריט ההולך ונרקם לעינינו.

זבולון המר: יש שיתוף פעולה בין אש"ף ל"חמאס".

דב שילנסקי: סליחה, חבר הכנסת המר, אני מבקש סליחתך לרגע.

דב שילנסקי: אני רואה שאין שום שר על-יד שולחן הממשלה.

דב שילנסקי: זה דיון מדיני, והסדר הטוב מחייב שיהיה שר.

דב שילנסקי: אני מבקש מהמזכירות להפנות את תשומת לב הממשלה לכך.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: תסלח לי על קריאת הביניים, אבל זה למען הסדר הטוב.

אברהם שפירא: אין דבר.

אברהם שפירא: זה אותו דבר.

רחבעם זאבי: זה רק מסמל את הריקנות שיש שם.

זבולון המר: יש שיתוף פעולה בין אש"ף ל"חמאס".

זבולון המר: הם עושים קואליציה בעזה.

זבולון המר: ה"חמאס" יתחלק בכיבודים ובתפקידים, וקווי ההסכם המסתמן ביניהם הם ברורים.

זבולון המר: במקום שישראל תפנה אותו תקום שותפות של אש"ף ו"חמאס", ושם זמנית לא יהיה טרור.

זבולון המר: את הרציחות והטרור יבצעו לאחר שייסוגו מעזה ומיריחו, בשכם, בחברון, בג'נין, בישראל של ה"קו הירוק" ובהתנחלויות.

זבולון המר: וכשנזעק יגידו: מה אתם טוענים, במקומות שבהם אנו שולטים הכול בסדר.

זבולון המר: תנו לנו לשלוט ביתר, ומהר.

זבולון המר: יש שיתוף פעולה עמוק ומתוחכם בין אש"ף ל"חמאס".

זבולון המר: יש פה סינדרום של תנועת מלקחיים.

זבולון המר: אש"ף ו"פתח" במאמץ מדיני, ומי שנקרא "פורשי פתח", "נצי פתח" ו"הג'יהאד" וה"חמאס" – בטרור.

זבולון המר: מחצית הפלשתינים בטרור ומחציתם במהלך מדיני.

זבולון המר: הסכמת ממשלת ישראל לתנועה של מלקחיים מתואמת פירושה שישראל מוותרת ונסוגה והטרור נמשך ואין שלום.

זבולון המר: יש פה תהליך ויתורים חד-צדדי.

זבולון המר: וגם אם יהיה שקט בעזה באופן זמני, ה"חמאס", לא אש"ף, יעשה אותו, כדי לחבל ולרצוח במקומות אחרים, כדי לדחוק אותנו לגבולות 1967 או 1947.

זבולון המר: וכל מקום שנתעקש עליו יפעילו בו טרור ורצח.

זבולון המר: חברי הכנסת, עצם הנכונות שלנו לנהל משא-ומתן עם מערכת שמשתמשת בטרור, אם ישירות ואם באמצעות "פורשיה", או שותפיה, מסכל לזמן ארוך סיכוי היסטורי להשיג אי-פעם שלום של ממש.

זבולון המר: כאשר נותנים הישגים לאש"ף, והם במקום להיות מרוצים בהם ממשיכים בטרור, כאשר קווי אש"ף הם קווי 1947 וקווי "חמאס" הם הים, זה טירוף דעת גמור של הממשלה.

זבולון המר: מה יש לנו לבחון איך הניסיון הזה יעבוד?

זבולון המר: הרי רואים בבירור את שיתוף הפעולה ביניהם.

זבולון המר: וראש הממשלה מנהל משא-ומתן עם זרוע אחת של המלקחיים, בעוד השנייה רוצחת בנו.

זבולון המר: איך לא רואה הממשלה מה שרוב העם רואה?

זבולון המר: איך לא מגלים שירותי הביטחון שלנו את האמת, שאש"ף ו"חמאס" אינם זה כנגד זה, אלא הם עושים עסקות ביניהם ומשתפים פעולה זה עם זה.

זבולון המר: אילו תבע מהם ראש הממשלה לבטל את האמנה הפלשתינית שקוראת להשמדתנו, אילו דרש מהם לגרש מאש"ף כהתחייבותם את מי שעוסק בטרור, להפסיק את ההקצבות שלו, אילו התנה את המשך המשא-ומתן בגינוי הרצח בעפולה והרצח בחדרה – אבל הם לא מסוגלים לכך ולא רוצים בכך, ואנחנו מסבירים שהוא לא יכול מפני שיש לו בעיות פנימיות.

זבולון המר: אנחנו לא שואלים אם הוא יוכל אחר כך, לכשניסוג, להתגבר על הבעיות האלה, או שהנסיגה המבוהלת היא חד-צדדית בעומק גם אם פורמלית יש לה לבוש של הסכם.

זבולון המר: אין פלא שהעם מבין זאת.

זבולון המר: לא צריך לגרות אותו, לשסות אותו.

זבולון המר: הוא מתמרמר.

זבולון המר: הוא חש במרי.

זבולון המר: הוא רוצה בבלימה של ההידרדרות.

זבולון המר: ועדיף שהממשלה תגייס את שכלה ואת מצפונה ותשנה כיוון.

זבולון המר: אדוני היושב-ראש, זה בגלל אופיי שאיני עושה כאן מעשה דרמטי יותר כדי להביע את מחאתי על שורת התבטאויות של ראש הממשלה ושריה שיש בה אפליה בין דם לדם.

זבולון המר: כשראש הממשלה אומר שהוא יוציא כוחות מיש"ע כדי להעבירם לתוך "הקו הירוק", מאלון-מורה לחדרה למשל, מה זה אומר?

זבולון המר: מה צריכים אש"ף וה"חמאס" להבין מזה?

זבולון המר: – שפגיעה במתנחלים סבירה ומתקבלת, שאלה יהודים ברמה אחרת של מחויבות ישראלית.

זבולון המר: רק כך יכולים הדברים להתפרש.

זבולון המר: לכן מיהר אש"ף אתמול, לאחר שראש הממשלה הזהיר אותו מהסכם עם ה"חמאס", להודיע שההסכם ביניהם – תקשיבו – איננו כולל הסכם לבצע פגיעות בתוך "הקו הירוק".

זבולון המר: כך בפירוש היתה ההודעה של אש"ף.

זבולון המר: כלומר, המתנחלים מופקרים, דמם הותר.

זבולון המר: אני קראתי בסוף השבוע כתבות של כתבים צבאיים, שהרוח הנושבת מכתבותיהם היא, שבעיני החיילים ההגנה על מנרה מוצדקת, והגנת גוש-קטיף – לא; וכן שההגנה על חברון ויש"ע פוגעת באימוני צה"ל, אבל לא כן ההגנה על מקומות אחרים.

זבולון המר: כאילו ההסדר "דפוק" בגלל קיומם של המתנחלים.

זבולון המר: זאת אומרת, על מנרה צריך להגן, נכון?

זבולון המר: על נווה-דקלים – לא.

זבולון המר: זה מזעזע.

זבולון המר: למה?

זבולון המר: מפני שהם דתיים?

זבולון המר: מפני שהם לאומיים?

זבולון המר: יש כאן הכנת הקרקע למסע שיסוי בין דם לדם.

זבולון המר: בכל מה שקורה אשמים המתנחלים.

זבולון המר: את רגשות הנקם – להעביר אליהם.

זבולון המר: שהרי הם האכזרים, כדברי השופט זועבי, הדתיים, הקנאים, המתנחלים; שהחברה הישראלית תהיה מוכנה לסבול פגיעה בהם.

זבולון המר: אני מוחה על כך שיוצרים אווירה, שאם יירצחו, חס ושלום, מתנחלים, זה לא נורא כל כך.

זבולון המר: זה מזעזע שאין אנשים הגונים בשמאל שיקומו ויזעקו: עברתם את הגבול, חציתם את הקו האדום, זה לא נסבל, זה אובדן של תבונה ומצפון כאחד.

זבולון המר: לו הייתי בעל חוש דרמטי, הייתי קורע קריעה על כך.

זבולון המר: אני קורא לממשלה ולתומכיה להרהר במעשיהם, הן כלפי חוץ והן כלפי פנים.

זבולון המר: אני אומר לממשלה, שגם אם נראה לה שפני האגם שלנו שקטים, במצולותיו מתעורר הר געש, וראוי שצמרת השלטון שלנו תבין מה הן הרוחות המנשבות בתוך העם, והן הולכות ומתרבות וגועשות.

זבולון המר: אתם לא פותרים בעיות במהלכים שלכם, אתם רק מעתיקים את מקומן.

זבולון המר: אין בכוחכם לסלק או להקטין את הקשיים בדרך שאתם הולכים בה.

זבולון המר: אתם רק ממקמים אותם על חשבון מקומות אחרים, קרובים יותר למרכז הארץ.

זבולון המר: לסיום הדברים, אדוני היושב-ראש – – –

דב שילנסקי: סליחה, תרשה לי.

דב שילנסקי: אני הודעתי בקשר לממשלה.

דב שילנסקי: אני מודיע שאם עד תום דבריך – יש לך עוד חמש דקות – לא יהיה שר, אני אכריז על הפסקה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מסתפק בסגן שר?

זבולון המר: בתנאי שתשב פה באמצע.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מוכן.

דב שילנסקי: זו ההתלבטות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת וליד חאג' יחיא, אינני רוצה לפגוע במעמד של סגן שר, גם אני הייתי סגן שר, ואני יודע את החשיבות וכו'.

דב שילנסקי: אבל למדתי מניסיוני, כשהייתי יושב-ראש הכנסת והיו קריאות ביניים על כך שלא היו שרים מהממשלה, אני נהגתי אותו דבר.

דב שילנסקי: בדיון מדיני אני דרשתי שיהיה שר, לפחות אחד.

דב שילנסקי: זה למען כבוד הכנסת, למען היחס של הכנסת.

דב שילנסקי: לכן אל תקבל את זה כפגיעה אישית.

דב שילנסקי: אני מכבד אותך, אבל דרשתי את זה בעבר, אלה שהיום הם בקואליציה היו אז באופוזיציה, והם צעקו בקולי קולות ואמרו: אם אין שר צריך לעשות הפסקה.

דב שילנסקי: ואני הייתי מקבל את זה.

דב שילנסקי: לכן מה שקיבלתי לגבי צד אחד, וודאי שהייתי מקורב אליו, אני חייב לקבל גם לגבי הצד השני.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכבד את מה שאמרת.

דב שילנסקי: הנה בינתיים, על-ידי חילופי הדברים האלה, ניתנה הארכה של כמה דקות לממשלה להתארגן ולהפנות לכאן שר.

זבולון המר: אין לי דברים עוד לחמש דקות, אבל אני יכול לדבר לאט, אם אתה רוצה.

דב שילנסקי: הרי אני לא רוצה להפסיק את הישיבה, לכן אני מושך.

דב שילנסקי: יש לך עוד חמש דקות.

דב שילנסקי: אם תגמור קודם, חבר הכנסת בניזרי יצטרך לדבר כששום שר מהממשלה לא מאזין לו.

זבולון המר: אולי אם הם ידעו שהוא עולה לדבר, הם יבואו.

זבולון המר: תגיד להם זאת.

אברהם שפירא: אני מסכים לדבר כשהם לא נמצאים.

דב שילנסקי: אבל לפי הסדר צריך לדבר חבר הכנסת בניזרי, והוא פה.

דב שילנסקי: אם הוא ירצה להתחלף אתך, אני אסכים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, זה לא עניין של הסכמה אישית.

שאול יהלום: זה כבוד הדיון.

זבולון המר: נכון.

זבולון המר: אדוני היושב-ראש, לסיום הדברים אני מבקש להביע הזדהות עם משפחות הנעדרים ששובתות מול משרד ראש הממשלה.

זבולון המר: מה יותר מובן מאליו וצודק מזה שהכנסת תקרא לממשלה שלא לשחרר את העצירים הפלשתינים בלי שנקבל את כל נעדרינו.

זבולון המר: והרי מדובר על אלפי עצירים מול שישה מלוחמינו.

זבולון המר: תהיה זאת בכייה לדורות והפקרת הנעדרים אם לא נעשה זאת עכשיו.

זבולון המר: היה זה לא הוגן מצד נציג הממשלה לומר שנעדרים מספר לא יעצרו את ההסכם.

זבולון המר: חובתנו לתקן זאת, לא להסתפק בחצי הדיסקית.

זבולון המר: יוחזרו הביתה באומל, כץ, פלדמן, פינק, אלשיך וארד, מייד.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד "יישר כוח" לחבר הכנסת זבולון המר שהזכיר את הנעדרים ואת המשפחות שיושבות ליד הכנסת.

דב שילנסקי: אני מבין שבשעה 16:00 הם הפסיקו את ישיבתם, ומחר הם יחזרו.

דב שילנסקי: אבל אני חושב שיהיה זה נכון אם אני, כמי שמנהל את הישיבה, הממלא את מקום יושב-ראש הכנסת עכשיו, אביע את ההזדהות של כולנו.

דב שילנסקי: אין כאן שמאל וימין, אין כאן אופוזיציה וקואליציה.

דב שילנסקי: כולנו לב אחד אתם.

דב שילנסקי: נביע את אהדתנו ואת רצון כולנו, שהלוואי במהרה בימינו אנחנו נמצא אותם חיים ובריאים ונזכה לראות בשובם הביתה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שלמה בניזרי, בבקשה, אלא אם אתה רוצה להתחלף עם חבר הכנסת שפירא שהציע לך הצעה.

דב שילנסקי: אני מבין שאתה בכל זאת רוצה לדבר.

דב שילנסקי: אתם רואים שאינני רוצה להפסיק, אני מאריך את חמש הדקות.

דב שילנסקי: אבל באמת, עם תום דבריו של חבר הכנסת בניזרי, אם לא יהיה שר, אני אכריז על הפסקה.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת בניזרי, ואחריו – חבר הכנסת משה פלד.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמענו באמת דברי קטיגוריה קשים מאוד על הממשלה.

שלמה בניזרי: אני לא מתכונן להמשיך ולהיות הקטיגור של הממשלה, בכל אופן לא באותם טונים שמשמיעים פה כלפי ראש הממשלה וממשלתו.

שלמה בניזרי: הרי הדבר הכי פופוליסטי היום זה לעמוד ולהגיד לו להפסיק את תהליך השלום, לתקוף את הממשלה, ובאמת ראש הממשלה צריך להישמע לעם ולהגיד: מספיק, יש פיגועים.

שלמה בניזרי: זה יהיה דבר ילדותי ביותר.

שלמה בניזרי: אם יש טיפת לחץ, אנחנו לא צריכים לפחד.

שלמה בניזרי: רבותי, דיברו פה על רוח העם שנשברה.

שלמה בניזרי: אלה שמדברים על רוח העם שנשברה, הם אלה ששוברים את רוח העם.

שלמה בניזרי: אלה שמציירים את הכול בצבעים שחורים כל כך, אלה שמתארים לנו את הזוועות הנוראות שקורות פה במדינה, הם אלה ששוברים את רוח העם.

שלמה בניזרי: הרי כל יום יש תאונות דרכים.

שלמה בניזרי: בכל שבוע נהרגים בתאונות דרכים הרבה יותר אנשים מאשר בפיגועים.

שלמה בניזרי: ואז אנחנו לא שומעים את הציורים השחורים כל כך, לא רואים את הדיכאון שאתם מכניסים אליו את העם, את הרפיון שאתם מכניסים לתוך העם.

שלמה בניזרי: בימים של משברים, בימים קשים, צריך לבוא ולרומם את רוחו של העם, צריך להכניס יותר מורל בעם.

שלמה בניזרי: אפשר למתוח ביקורת על ממשלה, אבל אי-אפשר לבוא ולדכא את העם ולהכניס אותו לפחדים, עד כדי כך שאנשים רועדים ופוחדים ללכת היום ברחובות ישראל.

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: רבותי, יש הרבה טיעונים שהממשלה הזאת היא האשמה בפיגועים.

שלמה בניזרי: ואני רוצה להביא משהו קצת הפוך.

זבולון המר: לא אומרים את זה.

שלמה בניזרי: כן אומרים את זה כולם.

שלמה בניזרי: אומרים שהממשלה, על-ידי מחדליה, על-ידי הרפיון ומה שהיא מקרינה כלפי ארגוני ה"חמאס", שחרורים וכל הדברים הללו, לכאורה היא יוצרת אווירה מסוימת, שהיא זו שגורמת לטרור.

שלמה בניזרי: רבותי, אני רוצה להגיד דעה נוספת, כך אני חושב ואני קצת מאמין בזה.

שלמה בניזרי: אחרי מאה-ועשרים שנות חיים אנחנו נבוא לשמים.

שלמה בניזרי: או אפשר לבוא ולשאול את אנשי ה"חמאס".

שלמה בניזרי: הרי אחי יוסף היו בטוחים בצדקתם במאת האחוזים, שהם בסדר גמור ויוסף לא נהג כשורה, ומכרו אותו.

שלמה בניזרי: וכל אותן 22 שנים הם היו בטוחים בצדקתם, שטוב עשו שמכרו אותו.

שלמה בניזרי: יוסף, במשפט אחד של תוכחה, אמר להם: אני יוסף, העוד אבי חי?

שלמה בניזרי: לא יכלו אחיו לעמוד מפניו.

שלמה בניזרי: לפעמים אנחנו רואים אמת וחושבים שזאת בדיוק האמת היחידה, ואין בלתה.

שלמה בניזרי: רבותי, מי יודע, אחרי מאה-ועשרים שנות חיים נבוא לעולם האמת, או כבר נדע את זה בעולם הזה, ויגידו לנו: אתם יודעים מי האשמים הכי גדולים בריבוי הפיגועים בשנה האחרונה?

שלמה בניזרי: אנשי הימין.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: יגידו אנשי ה"חמאס": הרי כל התכלית שלנו היתה לעצור את תהליך השלום.

שלמה בניזרי: וברגע שאנחנו רואים שהימין מפגין וצועק כל כך, ומכניס מורך בעם, ממילא יש אפשרות וסיכוי מסוים שתהליך השלום שאנחנו לא מאמינים בו עלול להיעצר; מבחינתם זה עשוי, כי זה דבר חיובי.

שלמה בניזרי: ולכן בואו נמשיך לעשות את הפיגועים.

שלמה בניזרי: ואז אותם אנשים שצעקו לכאורה שהם רוצים את טובת עם ישראל, לשיטתי, אני חושב שהם ייווכחו לדעת שלמעשה הם האשמים.

שלמה בניזרי: מה אתם רוצים, רבותי?

שלמה בניזרי: התחיל תהליך השלום.

שלמה בניזרי: האם לנו לא כואב?

שלמה בניזרי: האם לראש הממשלה לא כואב?

שלמה בניזרי: האם אתם חושבים שלכל אלה שיושבים בממשלה לא אכפת מדם של ישראל?

שלמה בניזרי: אני בטוח שראש הממשלה מזיל קצת יותר דמעות מאתנו, כי הוא בכל זאת מרגיש את האחריות בתוכו.

שלמה בניזרי: אז מה יש?

שלמה בניזרי: תנו לשלום הזה הזדמנות.

שלמה בניזרי: הרי אתם לא מציעים שום אלטרנטיבה.

שלמה בניזרי: אני שומע כל הזמן את אנשי הליכוד עומדים פה ומדברים ומדברים.

שלמה בניזרי: שום אלטרנטיבה אנחנו לא שומעים.

שלמה בניזרי: אנחנו לא רואים שום אור בקצה הבור.

שלמה בניזרי: אז על מה מדברים כל הזמן?

שלמה בניזרי: שהממשלה הזאת היא ממשלת רשע – – –

יוסף בא-גד: זה נאום שלאחר ההצטרפות להסתדרות?

אורה נמיר: זה הנאום אחרי השירה והשמחה שלך בחדרה.

יוסף בא-גד: במקום שתיקחו אחריות לדם שנשפך – – –

אורה נמיר: – – –

יוסף בא-גד: גם את היית שם.

אורה נמיר: אני לא באתי לשיר.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת בא-גד, אני מדבר על נושאים רציניים, אל תכניס לי פה את ההסתדרות.

שלמה בניזרי: אתה מכיר את דעותי, את הדעות של תנועתי ואת הדעות של הרב שמנחה אותנו בדיוק כיצד לחשוב – – –

יוסף בא-גד: אתה מתחנף לראש הממשלה יותר מדי.

שלמה בניזרי: אז מה אם אני מתחנף?

שלמה בניזרי: אחרי שאני שומע כל כך הרבה דברי בלע וקטיגוריה כלפי ראש הממשלה, אין לי שום זכות להגן על ראש ממשלתי?

שלמה בניזרי: יש לי זכות.

שלמה בניזרי: כי אני מאמין שאדרבה, בדרך הזאת שאתם מנהיגים אותנו ומובילים אותנו, אתם מגבירים את הטרור.

שלמה בניזרי: אני בא ומנסה למנוע זאת.

שלמה בניזרי: תפסיקו, תירגעו קצת, תפסיקו להכניס – – –

יוסף בא-גד: אנחנו אשמים.

שלמה בניזרי: נכון, אתם אשמים.

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: כן, אתם תשמעו היום תזה חדשה.

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: תשמעו תזה חדשה.

קריאות: – – –

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: אני חושב שאתה מקדים – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת, קריאות הביניים נגמרו.

דב שילנסקי: בבקשה.

אורה נמיר: – – – אתה לא צריך להתנצל.

אורה נמיר: לא הם בוחרים בך.

שלמה בניזרי: אני לא צריך עידוד.

שלמה בניזרי: אני מסתדר, ברוך השם.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, נאפשר לחבר הכנסת בניזרי להמשיך.

שלמה בניזרי: רבותי חברי הכנסת, וכי אנחנו לא מזועזעים?

שלמה בניזרי: אנחנו לא כואבים?

שלמה בניזרי: האם לא עולה על דעתכם שראש הממשלה מנסה לעשות משהו?

שלמה בניזרי: אז מה אתם אומרים?

שלמה בניזרי: – הם מסתובבים פה חופשי במדינה.

שלמה בניזרי: אז הנה, הם קיבלו סגר, ומאז הטלת הסגר לא היו פיגועים?

שלמה בניזרי: רק לפני כמה שעות היה בירושלים פיגוע, פיגועים בכל רחבי הארץ.

שלמה בניזרי: בחדרה זה לא פיגוע שהיה לאחר הסגר?

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו רואים – – –

שאול יהלום: מי הציע את הסגר?

שאול יהלום: ראש הממשלה הציע את הסגר, הוא עומד על הסגר ונכשל.

שלמה בניזרי: מה אתם טוענים?

שלמה בניזרי: – שהממשלה – – –

שאול יהלום: הממשלה נכשלה.

שלמה בניזרי: אתם טוענים שהממשלה לא עושה כלום, אתם אומרים שהממשלה – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: מה זה נכשלת?

שלמה בניזרי: אני שואל אותך.

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: תעמיד את עצמך.

שאול יהלום: אתם תומכים בה, מחזקים אותה, נותנים לה ללכת בדרך הזאת, ועוברים על פיקוח נפש.

שלמה בניזרי: אני מתבייש בזה?

שלמה בניזרי: אני מתבייש?

דב שילנסקי: חבר הכנסת יהלום.

שלמה בניזרי: לפיקוח נפש מהיום והלאה אתם אחראים, לא אנחנו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יהלום, קריאות הביניים שלך ארוכות מאוד.

שלמה בניזרי: רבותי חברי הכנסת, תהליך השלום התחיל, תהליך השלום בחיתוליו.

שלמה בניזרי: ביקשתם שראש הממשלה ייתן ביטחון.

שלמה בניזרי: תעמיד עכשיו את עצמך, פה, שהליכוד עכשיו, אתם, המפד"ל בתוך הממשלה – מה הייתם עושים?

שלמה בניזרי: אני שואל אותך, מה הייתם עושים?

שלמה בניזרי: גם אתם הייתם מטילים סגר, ומסופקני אם אתם הייתם מסוגלים לעשות גירוש.

שלמה בניזרי: במשך כל אותן שנות אינתיפאדה שאתם הייתם בתוך הממשלה – – –

שאול יהלום: לא היינו משחררים אלפי מחבלים.

שלמה בניזרי: כאשר הייתם בתוך הממשלה, לא עשיתם שום דבר שיכול להועיל לביטחון, אז על מה אתם באים וזועקים?

שלמה בניזרי: איזו אלטרנטיבה לשלום?

שלמה בניזרי: נחזור למצב של היום, בלי אור, בלי תקווה לאותן אמהות שמאבדות את בניהן?

שלמה בניזרי: כאן יש לפחות תקווה מסוימת שאתם נותנים לה להתעורר.

שלמה בניזרי: אני לא מבין את זה.

שלמה בניזרי: כל הזמן רק קטרוג, קטרוג – – –

שאול יהלום: איך אתה מעז לדבר כך?

שלמה בניזרי: תגידו, בבקשה, בואו נצטרף לממשלה הזאת, בואו נשב בתוך אותה ממשלה וננסה להשפיע, לשפר את תהליך השלום, אבל לא לבוא אך ורק ולקטרג.

שאול יהלום: אתה רוצה – – – את כניסתכם לממשלה?

שאול יהלום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום.

שלמה בניזרי: מעולם לא ניסיתי, כי תמיד האמנו בצדקת דרכנו, בלי להצטדק, לפחות לא לפניך.

שלמה בניזרי: אני מצפה מאנשים דתיים, שהם נושאים את הדגל פה במדינה, של יציאה למלחמה נגד הממשלה הזאת, וכל פיגוע שקורה – אותי לימדו בישיבה שברגע שיש פיגועים, ברגע שבאות צרות על עם ישראל, אולי מחילוני אני לא כל-כך מצפה לזה כי הוא לא מאמין בזה, אבל אנחנו, בתור אנשים דתיים, וזה מה שאני מוביל בכל מקום בארץ ובישיבה אצלי, ברגע שמתרחשות צרות על עם ישראל, אם אדם רואה שבאות עליו צרות, הוא צריך לפשפש במעשיו, לחזור בתשובה, ומה שאני יכול לעשות במצב הזה – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: סליחה, אולי תאפשר לי לומר משפט אחד שלם?

דב שילנסקי: סליחה, תרשה לי רגע.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, אני חושב שיהיה נכון אם אני אוסיף לו דקה על-חשבון קריאות הביניים שלך, אבל תאפשר לו בדקה לגמור, אחרת אני אצטרך לתת לו עוד דקה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בניזרי אומר שצריך לפשפש במעשים.

שאול יהלום: יגיד במה סיעת ש"ס מפשפשת במעשיה.

דב שילנסקי: אתה כבר עברת – – –

שלמה בניזרי: שים לב, אתה, בתור אדם דתי, הפשפוש במעשים שלך זה רק פשפוש פוליטי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בניזרי, רק רגע.

שלמה בניזרי: שים לב, על מה אני מדבר?

שלמה בניזרי: כשאני מדבר על פשפוש במעשים אני מדבר במושגים תורניים.

שלמה בניזרי: פשפוש במעשים זה לא פשפוש בפוליטיקה.

שלמה בניזרי: אצלי פשפוש במעשים – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: – – זאת חזרה בתשובה מבחינת מעשים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בניזרי – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: זאת המצווה היחידה שיש לנו בתורה.

שאול יהלום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בניזרי וחבר הכנסת שאול יהלום – – –

שלמה בניזרי: איפה טעית במשך 40 שנה?

דב שילנסקי: רק רגע, תסלחו לי שניכם.

דב שילנסקי: תראה מה שקורה כאן.

דב שילנסקי: את קריאות הביניים שלך – –

שלמה בניזרי: הייתי בחינוך החילוני – – –

דב שילנסקי: – – לא שומעים למרות קולך הרם, אבל את התשובה של חבר הכנסת בניזרי שומעים כיוון שהוא עומד על הדוכן עם המיקרופון.

דב שילנסקי: מה הפועל היוצא של קריאות הביניים?

דב שילנסקי: אתה מאפשר, ואני אומר זאת גם לרבים אחרים, אתה מאפשר וגורם לכך שהוא מקבל זמן דיבור רב יותר, ואני אשמור על זכותו, את הזמן שהוקצב לו, נטו, לדבר.

דב שילנסקי: לכן יש לו עכשיו דקה, ונא לאפשר לו לגמור.

דב שילנסקי: אני חוזר ואומר, שאם תהיינה קריאות ביניים – אני אוסיף לו.

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בניזרי: כאשר אני מדבר על פשפוש במעשים, אני מדבר בתור אדם דתי, לפי מה שתורתי מכוונת אותי, להחזיר שטחים מארץ-ישראל כשיש לי סימוכין לכך שאם זה גובל בפיקוח נפש, ברוך השם אני עדיין לא רואה זאת בתור עבירה – –

שאול יהלום: איזה פיקוח נפש?

שאול יהלום: זה – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת יהלום.

שלמה בניזרי: – – אלא בתור מצווה, להציל נפשות בתוך עם ישראל.

שאול יהלום: תפשפש במעשיך.

שאול יהלום: תחזור בתשובה.

שאול יהלום: זאת הטעות שלך.

שלמה בניזרי: זה שעדיין לא רואים תוצאות, זה עדיין לא אומר שהתהליך איננו בסדר; זה אומר שכנראה המקטרגים מהצד, אנשים כמוך וכמו חבריך, שכל הזמן באים ומדרבנים את ה"חמאס" לעשות פיגועים – אני מציע לך שאתה תפשפש במעשיך.

שלמה בניזרי: אני רוצה לסיים.

שלמה בניזרי: רבותי, חגגנו את יום העצמאות בשבוע שעבר, 46 שנים לקיום המדינה – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: 46 שנה לקיום המדינה, רבותי.

שלמה בניזרי: אני יודע, בדרך כלל, כשיש במפעל תקלה באחת המכונות והיא נעצרת, מייד עוצרים את כל המכונה ובודקים אותה כדי לראות מה הנזק או מה הגורם שגרם לתקלה.

שלמה בניזרי: 46 שנה, רבותי, במדינה, אומנם זה לא כל-כך קשור לדיון המדיני, אבל זה קשור בדרך כלל.

שלמה בניזרי: בנינו לנו פה מדינה על תשתית חילונית, תשתית של התרחקות מתורת ישראל, וכשאני בודק – – –

יוסף בא-גד: – – –

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: – – – כשאני בודק בתוך התורה ובתוך הגמרא, אחד הגורמים שמביאים אותנו לקבל ייסורים הוא ההתרחקות שלנו מהתורה.

שאול יהלום: – – –

משה פלד: – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: בתור אנשים דתיים – – –

שאול יהלום: חתמת אתמול בלילה על הסכם עם השרה שולמית אלוני – – –

שלמה בניזרי: אז מה?

שלמה בניזרי: ואתה יושב עם מפלגת העבודה ובהסתדרות, איך אתה תומך בממשלת הרשע בחוק ביטוח בריאות ממלכתי?

שלמה בניזרי: אני שואל אותך.

שאול יהלום: אתה מחזק את השרה שולמית אלוני.

שאול יהלום: אתה מחזק את מרצ.

שלמה בניזרי: לשיטתך זאת ממשלת רשע, ואתה תמכת בה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

משה פלד: – – –

שלמה בניזרי: אתם, כאשר אתם רוצים לטהר את השרץ – הכול בסדר, כשזה נוגע לכיס שלכם – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום.

שלמה בניזרי: – – – אתה מקבל 20 מיליון שקל כל שנה מההסתדרות, אז זה מסתדר לכם.

שאול יהלום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, זה לא יכול ללכת כך.

משה פלד: – – –

דב שילנסקי: אני מוסיף לחבר הכנסת בניזרי עוד חצי דקה לפחות, ואני מודיע לך – – –

שאול יהלום: – – –

משה פלד: – – –

דב שילנסקי: אתה גורם לכך שחבר הכנסת בניזרי מקבל כפל זמן.

דב שילנסקי: אתה לא נותן לו לגמור משפט.

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בניזרי: הציבור שלנו, ברוך השם – –

משה פלד: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת פלד.

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בניזרי: – – זה ציבור שלכם שעבר גיור לש"ס משום-מה.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: אני מחכה לבחירות הבאות, בעזרת השם, ואתה תראה שאנחנו נגביר את כוחנו, את זה אני יכול להבטיח לכם.

שלמה בניזרי: האנשים שלנו נאמנים לרבנים ולעקרונות שלנו, ולא כמו הרבנים של המפד"ל, שבאים חברי הכנסת שלהם ונותנים להם סטירת לחי ולא מוכנים להישמע להוראותיהם.

זבולון המר: לכן יש פה – – –

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: יש לנו גדול דור – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: יש לנו ראש מועצת החכמים, שאנחנו נשמעים אליו, לא כמוכם.

שאול יהלום: – – –

שלמה בניזרי: את חצי הדקה אני אתחיל היום או לא?

קריאות: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, אתה מקבל אזהרה ראשונה.

דב שילנסקי: אולי עכשיו תאפשר לו לגמור?

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בניזרי: רבותי – – –

שאול יהלום: אין לכם מועצת גדולי תורה – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, כל קריאת ביניים שלך, עכשיו, תגרור עוד אזהרה.

שלמה בניזרי: ראש מועצת החכמים הוא זה שבנה את ש"ס – – –

שאול יהלום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת יהלום, אתה מקבל אזהרה שנייה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול יהלום, קיבלת שתי אזהרות.

דב שילנסקי: עוד קריאת ביניים אחת ואני, בחוסר רצון, אצטרך לבקש ממך לצאת מן האולם כי כך אינני יכול לנהל ישיבה.

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בניזרי: אמרתי זאת בדיון הקודם, לפני חודשים מספר, שאנחנו נמצאים בימות המשיח, ועל הימים הללו הגמרא כבר אמרה: ייתי ולא אחמיניה.

שלמה בניזרי: כאשר יגיעו ימות המשיח – אנחנו מקווים שלא נחיה באותו דור, אמרו החכמים.

שלמה בניזרי: כשהם נשאלו:

שלמה בניזרי: מדוע אתם לא רוצים לחיות בימות המשיח, אמרו: כל-כך הרבה צרות, כל-כך הרבה רעות יבואו על עם ישראל.

שלמה בניזרי: אז שאלו אותם: מה נעשה ונחיה?

שלמה בניזרי: איך נינצל מחבלו של משיח?

שלמה בניזרי: אמרו להם: יעסוק בתורה ובמצוות.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת יהלום, בתור אדם דתי, את המסר הזה תעביר לעם ישראל.

שלמה בניזרי: אם הקדוש-ברוך-הוא מביא ייסורים דרך ערפאת או דרך ממשלה, שנניח שהיא לא בסדר, אז אני לא צריך להטיל זאת בהם.

שלמה בניזרי: הם רק השוט של הקדוש-ברוך-הוא.

שלמה בניזרי: צריך להתבונן בשל מי הרעה הזאת, מדוע הקדוש-ברוך-הוא מביא את הייסורים.

שלמה בניזרי: הייסורים הם בעוונותינו, ואשמים אנחנו.

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו זה אני וכל אחד מעם ישראל.

שלמה בניזרי: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת משה פלד, ואחריו – חבר הכנסת אברהם שפירא.

דב שילנסקי: אני מפנה את תשומת לבכם, חבר הכנסת אברהם שפירא ביקש לחלק את זמנו עם חבר הכנסת מנחם פרוש.

דב שילנסקי: נחלק את הזמן אבל למען הסדר הטוב נעשה אתנחתה בין שניהם.

דב שילנסקי: נהוג שמרחיקים ממש.

דב שילנסקי: אני לא הייתי ער לכך.

דב שילנסקי: אני ארחיק אתכם רק במרחק של מקום אחד.

דב שילנסקי: זאת אומרת, אחרי חבר הכנסת אברהם שפירא ידבר חבר הכנסת תופיק זיאד, ואחר כך חבר הכנסת פרוש.

דב שילנסקי: חבר הכנסת פלד, בבקשה.

משה פלד: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, 20 הימים שבין פסח, הוא החג המציין את חירותנו, לבין יום העצמאות, המציין את יום הכרזת מדינת ישראל, הם הימים בעלי המשמעות העמוקה ביותר, כך בשבילי לפחות, מבין ימות השנה.

משה פלד: החיבור שבין העבר הרחוק של יציאת מצרים, של יציאת בני ישראל מעבדות לחירות, לבין יום הזיכרון לשואה ולגבורה, דרך יום הזיכרון לחללי צה"ל ועד ליום העצמאות, היום שבו מציין העם היושב בציון את חירותו האמיתית ועצמאות מדינתו, הוא החיבור המרתק בין עבר לעתיד, בין עבר משפיל וכואב לבין גאווה לאומית וציונית.

משה פלד: זכיתי, שהייתי שותף לחוויה קשה ומרתקת, כחבר משלחת הכנסת ל"מצעד החיים" בפולין.

משה פלד: ואני עדיין באוריינטציה של מסעות ורכבות.

משה פלד: כך הגעתי למאמר מאלף של פרופסור יובל נאמן, שהופיע ב"מעריב", ושמו: לקפוץ מן הרכבת.

משה פלד: וכך כותב יובל נאמן: "ידועים התיאורים של מי שהובל ברכבת ונתאפשר לו לקפוץ אך לא קפץ כיוון שחש שאין זה לפי כבודו.

משה פלד: כך בדיוק נוהג הממסד השלטוני בישראל בדבקותו להסכמי אוסלו.

משה פלד: כי מה עוד צריך לקרות כדי שתיפקחנה העיניים".

משה פלד: ואותה שאלה בדיוק אני שואל אותך, כבוד ראש הממשלה: מה עוד צריך לקרות כדי שתיפקחנה העיניים?

משה פלד: – 14 הרוגים בתוך פחות משבוע, בשני פיגועי רצח ורשע, ללא גינוי ולו ברמז דק.

משה פלד: התסכים, כבוד ראש הממשלה, לגינוי מסתתר ופחדני בשיחת טלפון במקום גינוי פומבי, שכל העם ישמע, שכל העם יבין את המסר?

משה פלד: מטחי "קטיושות" על יישובי הגליל ערב החג ובעקבותם כניסת תושבי הצפון למקלטים, וכל זאת בידיעה ובגיבוי מובהק של בני השיח הסורים.

משה פלד: התסכים, כבוד ראש הממשלה, להמשיך ולשוחח אתם בעוד הם יורים?

משה פלד: ההסכמים בין אש"ף ל"חמאס", המדברים על המשך המאבק עד "כיבוש פלשתין כולה", מעידים כאלף עדים על שהמשטרה הפלשתינית איננה רק חלום באספמיה אלא גם ואולי אף יותר חלום בלהות.

משה פלד: ההסכמים הללו, המתקיימים כבר למעלה משנה ועל-פיהם מתאמנים אנשי "הג'יהאד האסלאמי" וה"חמאס" בבסיס אימונים של ה"פתח" בחרטום, שאותו חנך ערפאת בעת ביקורו שם לפני כשנה וחצי – וכולם עדיין זוכרים את נפילת מטוסו בעת סיום ביקורו שם בחרטום והאירוע של חנוכת בסיס אימונים של ה"פתח" – האימונים של חלק מהאנשים המיועדים לשרת במשטרה הפלשתינית שהתאמנו באותו בסיס בחרטום מעידים, כי אש"ף מעולם לא קיבל את הסכמי אוסלו, אלא שערפאת מחפש את הדרך לשוב אל חיק הציבור הפלשתיני שזנח אותו.

משה פלד: וכך הוא מוכן לשחק את אוסלו עד ביצוע הסכם הביניים בעזה וביריחו ומבקש מהפלשתינים שייתנו לו את הארכה הדרושה לכך.

משה פלד: צא לרחובות, כבוד ראש הממשלה, ותחוש את העם, תחוש את פרפורי הבטן ואת קצב פעימות לב העם.

משה פלד: בוא לצמתים ולכיכרות.

משה פלד: רק שם תשמע ותחוש את שחש הציבור, בקרבו גם רבים רבים ממצביעיך.

משה פלד: רק שם ברחובות תשמע כי אסור לנו להפקיר את ההישגים הביטחוניים אשר בכוחם לבנות את היערכותנו ולשמור את עמידתנו במאבק המדיני הקשה והמסובך.

משה פלד: במקום לגבש מדיניות עצמאית ברורה ונחרצת אתה עולה לרגל לוושינגטון, כאילו משם תבוא לנו הישועה.

משה פלד: לא, כבוד ראש הממשלה, לא בוושינגטון תמצא את החומה.

משה פלד: רמת-הגולן וגב ההר של יהודה והשומרון הם הם החומה האחרונה שלנו, עליהם אתה צריך לשמור מכל משמר.

משה פלד: רק ממשלת ישראל ממשיכה להאמין בהסכם אוסלו.

משה פלד: רק ממשלת ישראל ממשיכה להקשיב לילקוט הכזבים של פרס ולהאמין בעולם החדש ובמזרח התיכון החדש שלו.

משה פלד: רק בישראל יכולה ממשלת מיעוט להוביל מהלכים הרי-גורל בניגוד לרצון העם.

משה פלד: רק בישראל יכולה ממשלה להתנהג בעזות מצח שכזו ולהמשיך ולהונות את הציבור, כאילו כולנו מטומטמים.

משה פלד: רק בישראל יכולים ראש הממשלה והרמטכ"ל להונות במצח נחושה את ועדת החוץ והביטחון, לומר לוועדה במשך חצי שנה כי לא נעשית כל עבודת מטה בצה"ל בנושא רמת-הגולן, ויום אחד קם אלוף בצה"ל ומציג עבודה שנעשתה בהיחבא, בסתר ואולי במחתרת.

משה פלד: ביזית את הכנסת ואת הוועדה, כבוד ראש הממשלה.

משה פלד: אני קורא לך מעל במה זאת, ככל שתקדים ותתפכח מהילולת השלום כך יגברו סיכויינו לעמוד איתן ולהצליח.

משה פלד: אם לא תקום בתעוזה, אכן יהא חלל העם.

משה פלד: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אברהם שפירא, בבקשה.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת תופיק זיאד, ואחריו – כפי שאמרתי, חבר הכנסת מנחם פרוש.

אברהם שפירא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חמש משפחות בישראל יושבות בשעה זו שבעה ומתאבלות על יקיריהן שנרצחו בחדרה.

אברהם שפירא: משפחות אחרות אך עתה קמו משבעה על רצח יקיריהן בעפולה.

אברהם שפירא: בבתי-החולים בעפולה ובחדרה עדיין מאושפזים פצועים שנפצעו באותם פיגועים איומים בלבה של ארץ-ישראל.

אברהם שפירא: לפני יומיים התקיימה בעזה עצרת המונים שכינס ה"פתח" של ערפאת לציון מותו של אבו-ג'יהאד, שנהרג, לפי מקורות ערביים, על-ידי כוחות ישראליים.

אברהם שפירא: את העצרת כיבד בנוכחותו אחד מראשי ה"חמאס" ברצועה.

אברהם שפירא: בדבריו לפני הנוכחים הוא אמר מפורשות, כי פעילי ה"חמאס" יתגייסו כאיש אחד לימינו של ערפאת אם הוא יכריז מלחמה על ישראל.

אברהם שפירא: אנחנו וערפאת נצעד יד ביד – כך הוא אמר, לפי הפרסומים.

אברהם שפירא: רבותי, היות שאני מתחלק בזמני עם הרב פרוש, אני רוצה להגיד לממשלה מלים מהלב, לא כדי לקטרג אלא כדי להסביר לה את הכאב, ואני מדבר על היהודים ועל הרבנים וגדולי ישראל שאנחנו מייצגים אותם.

אברהם שפירא: אין ספק שכוונת הממשלה היתה לשלום והיא רוצה שלום, אבל יום יום רוצחים יהודים ומשלמים מחיר.

אברהם שפירא: אין מקום בעולם שנרצחים בו יהודים מפני שהם יהודים אלא פה, במולדת.

אברהם שפירא: עד מתי?

אברהם שפירא: ואני חשבתי שבנאום של ראש הממשלה היום הוא ירגיע אותו ציבור שמפחד לצאת בלילה, לא ביש"ע, ביפו, בחדרה, בעפולה.

אברהם שפירא: כבר אי-אפשר לדעת איפה אפשר להסתובב.

אברהם שפירא: אני יודע שלמר רבין זה בוודאי כואב, כמו לכולם.

אברהם שפירא: השאלה היא אם לא כדאי לעצור כל דיון מדיני ולהגיד: אין שום משא-ומתן כל עוד רוצחים יהודים.

אברהם שפירא: איזה תמריץ יש לערבים לקבל את השלום אם הם רואים שכל יום שרוצחים מוותרים להם עוד יותר, נותנים להם עוד?

אברהם שפירא: להיפך, אלה שרוצים את השלום, צריך להגיד להם: אתם רוצים שלום?

אברהם שפירא: אם לא תפסיקו להרוג יהודים, אין כלום.

אברהם שפירא: אל נשלה את עצמנו.

אברהם שפירא: "חמאס" ו"פתח" – זה הכול דבר אחד.

אברהם שפירא: אותו ערפאת, עד היום לא קם לגנות שום רצח; אולי רק בשיחות טלפון, אבל לא בפומבי.

אברהם שפירא: גדולי התורה, רבנים צועקים: זה הזמן שהממשלה צריכה להגיד, עד פה.

אברהם שפירא: לא הולכים קדימה כל זמן שלא יעצרו את הרצח.

אברהם שפירא: אני רוצה להגיד דבר נוסף.

אברהם שפירא: אנחנו חייבים לדעת שלממשלה הזאת אין היום רוב קואליציוני.

אברהם שפירא: ש"ס לא בקואליציה, ויש לה רק 56 מנדטים.

אברהם שפירא: אנחנו לא יכולים להתעלם מהצעד שעשה חבר הכנסת חיים רמון, שבעצם הוריד עוד שלושה חברים.

אברהם שפירא: עם רוב כזה אפשר באמת למנות מפקח כללי למשטרה, אבל עם רוב כזה לכפות על יהודים ולהגיד להם: לא כל דבר שעושים, רוצחים, הורגים, זה הכול פיגוע בשלום ולא עושים דבר – אין לממשלה היום הכוח הקואליציוני לכפות את זה.

אברהם שפירא: אני מבקש מהממשלה.

אברהם שפירא: אנחנו לא יהודים שקוראים קריאות ביניים.

אברהם שפירא: תתעוררו ותגידו לערבים שרוצים שלום: מה אתם נותנים לנו חוץ משקט?

אברהם שפירא: אם גם את השקט אתם לא יכולים לתת, אז עם מי עושים שלום?

אברהם שפירא: אני מבקש מהממשלה לעצור כל משא-ומתן עד שתהיה הבטחה להפסיק את מעשי הטרור.

אברהם שפירא: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת תופיק זיאד.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת מנחם פרוש.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

תופיק זיאד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני להביע את רגשי הנחת שלי מההתקדמות במשא-ומתן עם הפלשתינים ומהשלמת ההסכם על הדברים הבסיסיים העיקריים בתוכנית עזה-יריחו תחילה.

תופיק זיאד: אני מקווה שלא יקרה דבר שיעיב על ההתקדמות הזאת או יגרום מחדש להפסקת ביצוע ההסכם.

תופיק זיאד: אנו עדים, לאחרונה במיוחד, להגברת הלחץ של הימין הקיצוני, וזה בא במיוחד על רקע פיגועי הדמים בעפולה ובחדרה.

תופיק זיאד: הימין הקיצוני לא חדל להשתמש בדם הנשפך, היהודי במיוחד, אבל – היהודי והפלשתיני, במטרה ליצור אווירה של היסטריה ולחץ על הממשלה.

תופיק זיאד: בסוף השבוע שעבר "הפתיעו" אותנו הליכוד ובעלי בריתו בשני דברים.

תופיק זיאד: דבר ראשון, מה שהם קראו לו תוכנית השלום של הליכוד; והדבר השני, הדיבורים על תוכנית שהאופוזיציה הימנית מכינה להפלת הממשלה.

תופיק זיאד: בקשר לתוכנית "השלום", העיקר בה הוא ביטול ההכרה באש"ף והפסקת המשא-ומתן והחלת החוק הישראלי על השטחים הכבושים, או כפי שהם מתבטאים, על רוב השטחים הכבושים.

תופיק זיאד: נראה שהימין הקיצוני איבד את ה-BALANCE שלו ובמיוחד את הזיכרון שלו.

תופיק זיאד: נראה שהסכם אוסלו והצלחת המשא-ומתן גרמו להם להלם ולאובדן הזיכרון.

תופיק זיאד: הרי הם שהתחילו בכל התהליך של מדריד.

תופיק זיאד: האם הם לא חשבו אז שלוועידת מדריד תהיה דינמיקה שעלולה להביא, כפי שהיא הביאה, להסכם אוסלו?

תופיק זיאד: הם סמכו אז כנראה על יאסר ערפאת, שיטרפד כל דבר.

תופיק זיאד: אבל יאסר ערפאת אכזב אותם, אכזב את כל התקוות שלהם.

תופיק זיאד: נכון שהוא בלע הרבה גלולות מרות ונכון שהוא הצליח להתגבר על כל הקשיים מתוך הבית שלו.

תופיק זיאד: בקשר להחלת החוק הישראלי על השטחים הכבושים, הרי הם ישבו בממשלה 15 שנים ולא העזו להחיל את החוק הישראלי על השטחים הכבושים, מכיוון שהם ידעו והיו משוכנעים שזה בלתי אפשרי, דבר כזה לא יכול לקרות לעולם.

תופיק זיאד: אז בשביל מה הצביעות ומשוא הפנים הזה?

תופיק זיאד: נניח שישראל ביטלה את ההכרה באש"ף והפסיקה את המשא-ומתן.

תופיק זיאד: הרי את הסרט הזה כולנו ראינו במשך עשרות השנים שעברו מאז הכיבוש של 1967.

תופיק זיאד: לכן אני חושב, שמה שהימין קורא לו תוכנית השלום זה לא יותר מרצפט בטוח למלחמה חדשה ולהמשך שפיכות הדמים, שלא יהיה לה כל גבול.

תופיק זיאד: בקשר לתוכנית שהימין מדבר, שהוא מכין אותה להפלת הממשלה, אני שואל: על מה הם חושבים?

תופיק זיאד: על איזו תוכנית?

תופיק זיאד: אנחנו רוצים לשמוע.

תופיק זיאד: לפי דעתי יש רק דרך אחת ויחידה להפיל את הממשלה, והיא – הפרלמנט, הכנסת, הרוב בכנסת.

תופיק זיאד: זה לא ניתן בידי הליכוד ושותפיו.

תופיק זיאד: אז מה נשאר?

תופיק זיאד: אולי הם חושבים על קריאה למרד אזרחי?

תופיק זיאד: שיעשו את זה, בבקשה.

תופיק זיאד: אבל הם יודעים שהם ייכשלו, זה לא יעבוד.

תופיק זיאד: ההפגנות שלהם והצעקות שלהם "רבין בוגד", "פרס בוגד", אלה צעקות והפגנות מצחיקות.

תופיק זיאד: זה רק חושף כמה הם אבסורדים בקריאות האלה.

תופיק זיאד: הם יודעים שרובו של העם עם תהליך השלום ולא נגד תהליך השלום.

תופיק זיאד: מה נשאר?

תופיק זיאד: להסית את הצבא.

תופיק זיאד: יש מנהיגים פוליטיים ודתיים ששמענו אותם קוראים לצבא שלא לבצע הוראות.

תופיק זיאד: יש כאלה שרומזים לצבא ברוח הזאת.

תופיק זיאד: רק בשבוע שעבר, ביום שני שעבר, שמענו נציגים בכירים של הליכוד בכנסת, בנאומים שלהם מעל הדוכן הזה, רומזים לצבא ברוח הזאת.

תופיק זיאד: כל זה תחת הססמה של ביטחון, ביטחון פנים.

תופיק זיאד: כאילו הם האפוטרופוסים על הביטחון, האפוטרופסים על הצבא, האפוטרופסים על דעת הקהל.

תופיק זיאד: מיעוט מדבר בשם הרוב, כאילו הוא הרוב.

תופיק זיאד: הם עדיין לא מתרגלים לעובדת החיים, שהם איבדו את השלטון בבחירות האחרונות.

תופיק זיאד: בנושא הביטחון באה להם התשובה לפני יומיים, מהפגנת האלופים תחת הססמה העיקרית: "השלום הוא הביטחון".

תופיק זיאד: ומי אומר את זה?

תופיק זיאד: הגנרלים, האלופים שהשתתפו ופיקדו על כל מלחמות ישראל.

תופיק זיאד: אבל הגנרלים האלה, האלופים האלה, לפי דעת הימין הקיצוני, אינם מבינים בענייני הביטחון.

תופיק זיאד: רק הם, שיושבים בצד הזה של הבית, הם שמבינים בנושא הביטחון.

תופיק זיאד: רק יושב-ראש הליכוד וחבורתו מבינים בנושא הביטחון.

תופיק זיאד: חברי הכנסת, עם דחייתנו את עמדת הליכוד ובעלי בריתו, עמדתנו על מדיניות הממשלה בשטחים הכבושים היא עמדה ביקורתית, עמדת גינוי לפעילות, לדיכוי של הצבא ושל המתנחלים בשטחים הכבושים.

תופיק זיאד: אנחנו דוחים בתוקף את החלטת הממשלה בקשר לסגר על השטחים הכבושים.

תופיק זיאד: זו ענישה קולקטיבית, ואי-אפשר להבין אותה בצורה אחרת.

תופיק זיאד: זו הרעבה של 2 מיליוני פלשתינים בשטחים הכבושים, דבר שיעמיק את השנאה הלאומית וידחף להרגשת התסכול והייאוש, וכתוצאה מכך יביא להגברת הפירוד, להגברת האלימות ולהגברת שפיכות הדמים.

תופיק זיאד: יש להוסיף על זה את דיכוי הדמים, שבשטחים הכבושים יום יום נהרגים אנשים.

תופיק זיאד: שכחנו מה שקרה לאשה ההרה?

תופיק זיאד: לפני כמה ימים מתנחל בא ויורה באשה הרה ורוצח אותה ואת העובר שברחמה.

תופיק זיאד: גם הריסת הבתים.

תופיק זיאד: ביתו של ד"ר מוחמד וחידי שנהרס בלי כל הצדקה ובלי כל סיבה.

תופיק זיאד: המתנחלים ממשיכים את הפשעים שלהם.

יוסף בא-גד: איך אתה קורא פשעים?

תופיק זיאד: הפשעים שלהם.

תופיק זיאד: הם רוצחים את האזרחים בשטחים הכבושים, יורים בהם, מכים בהם, משפילים אותם.

תופיק זיאד: זאת המציאות.

תופיק זיאד: מי שלא רוצה להכיר במציאות הזאת שלא יכיר, אבל זו המציאות.

תופיק זיאד: הוא עיוור, או שבכוונה זדונית הוא מכחיש את עובדות החיים האלה.

תופיק זיאד: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

תופיק זיאד: לכן אני מדגיש שהשלום באמת הוא הביטחון.

תופיק זיאד: זאת המסקנה שכל עם ישראל וכל אלה שעסקו בנושא הביטחון במשך עשרות בשנים, בכלל זה הממשלה ובכלל זה ראש הממשלה, זאת המסקנה שהגיעו אליה אחרי כל השנים האלה.

תופיק זיאד: השלום הוא הביטחון, ולשלום יש דרך אחת.

תופיק זיאד: יש מוצא אחד מכל המצב המסובך הזה – לשים קץ לכיבוש, להכיר בזכות ההגדרה העצמית של העם הערבי הפלשתיני ובזכותו למדינה משלו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיאד, הוספתי לך דקה.

דב שילנסקי: היה מקרה נדיר שאתה נאמת עשר דקות ולא היתה אף קריאת ביניים אחת.

דב שילנסקי: קריאות הביניים התחילו כשגמרת.

תופיק זיאד: אני מקווה שלא תזמין אותם לקרוא קריאות ביניים.

תופיק זיאד: יש לי רק עוד שני משפטים.

תופיק זיאד: אני רוצה להצביע על ועידת עומאן.

דב שילנסקי: אתה לא יכול להתחיל נושא אחרי שכבר הוספתי לך על עשר הדקות.

תופיק זיאד: זה לא נושא.

תופיק זיאד: רק שני משפטים.

דב שילנסקי: שני משפטים.

תופיק זיאד: זה סימפטום נוסף, זה רמז, יותר מרמז נוסף, שמדינות ערב ועמי ערב באמת רוצים בשלום.

תופיק זיאד: זו אווירה של שלום, האווירה הדומיננטית היום, וזה מוכיח שאנחנו נמצאים בהזדמנות היסטורית לשלום וכל המצב בשל להסכמי שלום.

תופיק זיאד: שלום מביא שיתוף פעולה.

תופיק זיאד: שיתוף פעולה מביא התפתחות של האזור, והאזור יפרח לטובת כל המדינות וכל העמים של האזור.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מנחם פרוש, אחריו – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

אברהם יחזקאל: עוזי אמר שזה היה נאום מפא"יניקי.

מנחם פרוש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת דברי אני רוצה להביע תנחומים למשפחות השכולות שאיבדו את יקיריהן, השם ייקום דמם.

מנחם פרוש: תדעו שכאבכם הוא כאבנו.

מנחם פרוש: לא תוסיפו ולא נוסיף לדאבה עוד.

מנחם פרוש: אני רוצה להביע ברכת החלמה מלאה לפצועים.

מנחם פרוש: השם ישלח להם רפואה שלמה בקרוב.

מנחם פרוש: תסלחו לי אם אתחיל בנימה אישית.

מנחם פרוש: מטבעי ובתודעתי אני רחוק מלהיות אופוזיציונר בעניינים ביטחוניים.

מנחם פרוש: אגודת ישראל, מאז ומתמיד בכל המצבים התרחקה מקיצוניות בנושאים ביטחוניים.

מנחם פרוש: לא אמנע מלהגיד שמאז ומתמיד אגודת ישראל ואני אישית מתייחסים בהערכה אליך, ראש הממשלה ושר הביטחון, כמדינאי שקול וכשר ביטחון חדור עוז וגבורה שזכה להישגים ביטחוניים כבירים.

מנחם פרוש: רבותי, נער הייתי גם זקנתי, ואני מלווה את הנושאים המדיניים והביטחוניים מאז הצהרת בלפור.

מנחם פרוש: מצער אותי לקבוע, שאנו עוברים כיום תקופה קשה מאוד מאוד, כאובה מאוד מאוד, מאכזבת מאוד מאוד, הרבה יותר כאובה ומאכזבת מכל התקופות הקשות, הכאובות והמאכזבות שעברנו מאז מתן הצהרת בלפור.

מנחם פרוש: מייד עם מתן הצהרת בלפור החלו הערבים להשתולל.

מנחם פרוש: זכורני עוד אותם ימי שישי אחרי הצהריים כאשר הערבים גמרו את התכנסותם במסגד בהר-הבית, איך הסתערו עם מקלות ופגיונים, חדרו לשכונות מאה-שערים ובתי-אונגרין, וזה היה מדי שבוע, וההשתוללות גברה וגברה וקיבלה ממדים רציניים, ביצעו רציחות ברוטליות, וההשתוללות התרחבה והתפשטה.

מנחם פרוש: עברנו שנים קשות בשנות ה-20, במאורעות שנת תרפ"ט ושנת תרצ"ח.

מנחם פרוש: מאז כינונה של מדינת ישראל יצאו מדינות ערב בחמש מלחמות עם כל הכוחות המזוינים.

מנחם פרוש: אבל השם ברחמיו ובחסדיו הראה לנו נסים ונפלאות, ולא יותר מאשר בשישה ימים זכינו לחבוק גבולות ארץ קודשנו, זכינו לאור הגדול שהשם בחן חסדו האיר לנו להגיע שוב לתוככי עיר הקודש והמקדש ולעמוד ליד שריד בית-מקדשנו ולהתהלך בתחושת ביטחון בכל רחבי הארץ ובכל השבילים בתוככי ירושלים העתיקה.

מנחם פרוש: והכול הכול היה בידינו.

מנחם פרוש: ואתה, מר יצחק רבין, הרמטכ"ל של ששת הימים, זכית להיות שליח ההשגחה, להחזיר לנו עם יתר החיילים את שריד בית-מקדשנו ועיר קודשנו.

מנחם פרוש: כיום מה מאוד כואב, מה מאוד מאכזב למה שהגענו ולמה שהגעת להביא עלינו, למה שעומדים להמיט עלינו, ואתה, מר רבין, כובש ירושלים, אתה תיתן שערפאת, שידיו מגואלות בדם והוא מתאם עד היום עם ה"חמאס", שהוא יבוא לשערי יריחו, על צווארה של ירושלים.

מנחם פרוש: אך למותר לומר שבלבנו ובנפשנו אנחנו כמהים, אנו רוצים בשלום.

מנחם פרוש: מי, מי לא רוצה?

מנחם פרוש: מי, מי לא כמה לשים קץ לתשפוכת הדמים?

מנחם פרוש: למען השלום, כדי לשים קץ לתשפוכת הדמים יש תשלום ויש נכונות לתשלום.

מנחם פרוש: אבל למה ומדוע לא נראה נכוחה, לא נשמע מה שראש אש"ף יאסר ערפאת אמר בימים אלה במועצת אירופה בשטרסבורג?

מנחם פרוש: וזה היה אחרי הטבח בעפולה וזה היה אחרי הטבח בחדרה.

מנחם פרוש: הוא כינה את ישראל, שישראל מנהלת מדיניות רצח, מדיניות של רצח המוני, ותקף הקשר המתועב – כך הוא מתבטא – בין יחידות מסוימות בצבא הישראלי ובין המתיישבים הקיצונים והגזענים – זו לשונו של ערפאת.

מנחם פרוש: ככה מדבר ערפאת וככה מדברים אש"ף, ואינם מהססים להכריז על הקשר הישיר בין אש"ף לבין "חמאס".

מנחם פרוש: לאור הרציחות היומיומיות המבוצעות על-ידי ה"חמאס", שהם שליחי אש"ף או מתאמים עם אש"ף, ואת זה עושים כיום, עוד לפני שביצעו הנסיגה, לפני שאלפי שוטרים פלשתינים מזוינים התפרסו בעזה והגיעו על צווארה של ירושלים, ביריחו.

מנחם פרוש: רבותי, נהיה מעשיים ונראה נכוחה את המצב.

מנחם פרוש: נחתם הסכם באוסלו, חגגו לחיצת הידיים של ראש הממשלה ושר החוץ עם ערפאת על המדשאה של הבית הלבן בוושינגטון, הסכם שלפיו יינתנו לאש"ף עזה ויריחו תחילה, ישוחררו עצורים טרוריסטים, יזוינו שוטרים פלשתינים, וכל זה היו מוכנים לעשות כדי שישימו קץ למעשים טרוריסטיים וקץ לתשפוכת הדמים.

מנחם פרוש: ולמעשה, מאז הסכם אוסלו, מאז לחיצת הידיים עם ערפאת, נהרגו 40 יהודים ומעשי הטרור נמשכים ונמשכים.

מנחם פרוש: והם ממשיכים בטרור והממשלה ממשיכה במשא-ומתן כשאתם קוראים זאת תהליך השלום.

מנחם פרוש: וזהו השלום כאשר דם נשפך ללא הרף, וזהו השלום כאשר אלמנות אומללות מייללות, יתומים מסכנים בוכים, הורים שבורים ורצוצים ואחים ואחיות נסערים מאובדן יקיריהם.

מנחם פרוש: האם זה פלא, התחושה הקשה כאשר הטרוריסטים משתוללים ואנו מעבירים להם שליטה, כאשר אנו מעבירים שלטון שעלה לנו במלחמות מרות.

מנחם פרוש: התחושה קשה עוד יותר כאשר אנו מעמידים זה לעומת זה, אחרי מה שעשה איש בודד ומבודד בביצוע מעשה הרצח במערת המכפלה, כולנו כולנו ללא יוצא מן הכלל הבענו מחאתנו, הסתייגותנו.

מנחם פרוש: ערפאת הכריז מייד על הפסקת תהליך המשא-ומתן.

מנחם פרוש: ואילו אחרי הרצח בעפולה ואחרי הרצח בחדרה ערפאת מילא פיו מים ואנו ממשיכים, ואנחנו קוראים לזאת תהליך השלום כאילו לא קרה דבר.

מנחם פרוש: וכשאנו ממשיכים בתהליך השלום מתגלים הקשר והתיאום בין "חמאס" ובין אש"ף, קשר גלוי.

מנחם פרוש: תשמיע הכנסת קריאתה אל הממשלה: כל עוד לא יופסקו כליל הטרור ושפיכות הדמים לא ממשיכים בתהליך המשא-ומתן שקוראים לו משא-ומתן לשלום.

מנחם פרוש: אל נשכח שעד היום לא קיים ערפאת ההתחייבות החד-משמעית במכתבו לראש הממשלה מיום 9 בספטמבר 1993, כי ארגונו יביא לאישורה הרשמי של המועצה הלאומית הפלשתינית, הצעת החלטה המבטלת את תוקפם של סעיפי האמנה הפלשתינית אשר שוללים את זכותה של מדינת ישראל להתקיים.

מנחם פרוש: את זה לא ביטלו.

מנחם פרוש: הם ממשיכים להכריז שהם מתכוננים להקים מדינה פלשתינית ולהכריז על ירושלים כבירתם.

מנחם פרוש: אני פונה אליך, כבוד ראש הממשלה, ואליך, שר החוץ, מדינאים רמי מעלה, למה תיתנו לממשלה להידרדר במהלכיה?

מנחם פרוש: אנו מעוניינים בשלום, אנו מוכנים לשלום, אבל אל נרמה את עצמנו ואל ניתן שירמו אותנו.

מנחם פרוש: ישראל מחניפה לערפאת וערפאת שולח שיקוצים עלינו.

מנחם פרוש: לבי לבי עליכם, ראש הממשלה ושר החוץ, שכל כך הרבה פעלתם והשגתם בעבר בנושאים מדיניים וביטחוניים.

מנחם פרוש: למה לא תקשיבו לקולות, קול המון כקול שדי, שקוראים לכם כי על שלוליות דם, דם שנשפך כמעט כל יום ויום לא דורכים.

מנחם פרוש: בדרכים אשר אתם הולכים בהן אתם לא מובילים לשלום.

מנחם פרוש: אתם קוראים שלום שלום אבל אין שלום.

מנחם פרוש: הדם שנשפך תוסס, זועק ויזעק.

מנחם פרוש: תנתקו ידיכם מידיו של ערפאת ואש"ף, הן מגואלות בדם והדם הזה זועק אליכם, אלינו.

דב שילנסקי: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם פרוש.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אלכס גולדפרב, ואחריו – לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

דב שילנסקי: אחרי חבר הכנסת רחבעם זאבי כתוב אצלי – מד"ע.

דב שילנסקי: אני מפנה את תשומת הלב של חברי הכנסת, שאם אין שם מפורש של חבר הכנסת, אי-אפשר לתת רשות הדיבור.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת גולדפרב.

אלכס גולדפרב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה התבשרנו, כי פעולות שנעשות בשטחים ומוגדרות כפעולות שבוצעו על-ידי תנועת ה"חמאס" הן למעשה מתואמות ומתוזמנות עם אש"ף.

אלכס גולדפרב: שאלה לי אליך, כבוד ראש הממשלה, ואני מקווה שהוא שומע.

אלכס גולדפרב: היום, כשמכריזים באמצעי התקשורת הישראליים על התקדמות יומיומית כמעט, לא מדגישים כי היוזמה להתקדמות באה למעשה רק מאתנו.

אלכס גולדפרב: אש"ף למעשה מתאם את פעולותיו עם ה"חמאס".

אלכס גולדפרב: זו ההתקדמות, אדוני ראש הממשלה.

אלכס גולדפרב: ההתפתחויות האחרונות במשא-ומתן לשלום, הבאות עם שורת פיגועי הטרור החמורים, מלמדות אותנו, כי הפרטנרים שלנו למשא-ומתן מפרשים את צעדינו, צעדים שמגמתם השלמת הסכם השלום, כחולשה.

אלכס גולדפרב: על חולשות תמיד נדרשים לשלם מחיר גבוה.

אלכס גולדפרב: בין היתר, המחיר הגבוה משמעותו שחרור אסירים ביטחוניים.

אלכס גולדפרב: תמורת מה?

אלכס גולדפרב: תמורת לא כלום.

אלכס גולדפרב: העיקר לרצות את הפרטנרים.

אלכס גולדפרב: אני לא מעוניין להתפרש לא נכון, כאילו אני בעד החזקת פרזיטים מהסוג הגרוע ביותר על גבם של משלמי המסים בישראל.

אלכס גולדפרב: אלא אני קורא – – –

האשם מחאמיד: הם לא פרזיטים.

האשם מחאמיד: הם מנהיגים של עם.

אלכס גולדפרב: חבר הכנסת מחאמיד, הייתי זהיר מאוד בדברי.

אלכס גולדפרב: לולא הייתי על במת הכנסת, אולי הייתי מתבטא בצורה אחרת.

אלכס גולדפרב: אני קורא לשחרורים רק תמורת הסכמים, ובסוף התהליך – לא בהתחלה, לא באמצע אלא בסוף, כשאנחנו מנטרלים את עצמנו מהם על-ידי ההסכם.

אלכס גולדפרב: הממשלה, בעצם מעשיה מזמינה – אני בטוח שהיא עושה זאת בלי שתתכוון לכך – אלימות.

אלכס גולדפרב: יש להפסיק מייד את שחרור האסירים הביטחוניים, אפילו יביא הדבר להקפאת תהליך השלום.

אלכס גולדפרב: הפרטנרים שלנו צריכים סוף סוף להבין – ובמצב הקיים הנראה לעין הם לא מבינים זאת – כי אנחנו אלה שהלכו רחוק, אולי רחוק מדי, למען התקווה לשלום.

אלכס גולדפרב: אנחנו אלה שלקחו ולוקחים סיכונים, ונראה כי הפרטנרים שלנו עדיין לא בשלים מספיק כדי להגיע להסכם שלום.

אלכס גולדפרב: אם כך המצב, עלינו לפעול ביד תקיפה נגד הטרור, גם בעונשים מרתיעים, כמו גירוש – ואני לא מתכוון לגירוש על-תנאי.

אלכס גולדפרב: הממשלה הזאת צריכה להחליט על דרכה, ובדרך שבה היא פועלת כעת, כשהיא באה לקראת הפלשתינים, בעצם בלי לקבל כל תמורה מצדם – ככל שהממשלה מוכנה לוותר להם יותר, התמורה היא פיגועים נוספים.

אלכס גולדפרב: היום קוראים למפגעים "פורשי אש"ף", או "פורשי ה'פתח'".

אלכס גולדפרב: אלה אותם גופים שפשוט מחליפים כובעים.

אלכס גולדפרב: פעם הם יושבים בחליפות ליד שולחן המשא-ומתן, ופעם נציגיהם פוגעים באזרחים חפים מפשע ובחיילינו.

אלכס גולדפרב: האם מישהו באמת חושב כי יש בעל-בית אחד מוסכם בצד השני?

אלכס גולדפרב: האם מישהו חושב כי היום, לאחר כל-כך הרבה פיגועים, יש עם מי לדבר ועל מה לדבר?

אלכס גולדפרב: מי שחושב כך, טעות בידו.

אלכס גולדפרב: אנחנו צריכים להיות אלה שצריכים להכתיב את התנאים, ולא שהם יכתיבו לנו.

אלכס גולדפרב: אם זה לא ילך אתם, נמצא את הדרך שבה אפשר יהיה לחיות כאן בביטחון רב יותר.

אלכס גולדפרב: אם הממשלה הזאת לא תפעל בתקיפות במדיניותה, היא לא תסיים את הקדנציה ותוחלף במהרה.

אלכס גולדפרב: שום ממשלה לא רוצה לסיים טרם זמנה, ובוודאי לא להיות מאולצת לעשות כן.

אלכס גולדפרב: ראש הממשלה, מר רבין, אם לא תפעל בתקיפות ותחזיר את האלופים לצבא כדי שיוכלו להפעיל את הצבא, ובמקומם יהיו מדינאים שינהלו את המשא-ומתן, מדינאים המיומנים לכך, שזה מקצועם וזו אומנותם, אם לא תחזיר את האלופים למלא את תפקידם, את העבודה שהם יודעים לעשות טוב יותר, לא יהיה סיכוי שהפרטנרים למשא-ומתן יבינו שהאלופים חוזרים לתפקידם כדי לעשות סדר היכן שצריך לעשות סדר, והמדינאים, הדיפלומטים המקצועיים, ינהלו את המשא-ומתן כפי שצריך לנהל אותו.

אלכס גולדפרב: היום התבשרנו על פיגוע מכאיב נוסף.

אלכס גולדפרב: אני מנצל במה זו כדי להשתתף בכאבם של הפצועים והמשפחות ולשלוח איחולי החלמה לפצועים.

אלכס גולדפרב: עד מתי?

אלכס גולדפרב: עד מתי נוכל לסבול את הפיגועים?

אלכס גולדפרב: עלינו להרחיקם מקרבנו ולתת להם לחיות באוטונומיה מוניציפלית, אם מרצון ואם באי-רצון.

אלכס גולדפרב: אלה שמתיימרים להיות מנהיגיהם, שיבינו – אתם או בלעדיהם נוכל להסתדר, ובמצב שנוצר, אולי עדיף בלעדיהם.

אלכס גולדפרב: אנחנו מצדנו צריכים לספח את היישובים היהודיים למדינת ישראל ולתת לאוטונומיה סמכות מתוך מדינת ישראל, ולא שסמכויות האוטונומיה יבואו מירדן.

אלכס גולדפרב: אם לא נגיע להסכם מייד, בתוך זמן קצר, על ראש הממשלה ליזום ולהפעיל את תוכנית האוטונומיה המוניציפלית החד-צדדית.

אלכס גולדפרב: העובדות רק מחזקות את תחושת הבטן שלנו, שאין עם מי לדבר.

אלכס גולדפרב: חבל על הזמן שמבזבזים על אנשים לא חשובים, שלא קובעים ולא מחליטים שום דבר לגבי השטח.

אלכס גולדפרב: על ראש הממשלה לפעול מייד להשכנת הביטחון ברחבי ארץ-ישראל, כי המצב היום בלתי נסבל, ופשוט נמאס לנו.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

דב שילנסקי: אחריו, כפי שאמרתי – מד"ע.

דב שילנסקי: אבל אם עד תום הדברים של חבר הכנסת רחבעם זאבי לא יהיה לי שם, לא יהיה לי מי להזמין.

דב שילנסקי: אחריו יבוא חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יוסף עזרן, אני רואה שאתה מפנה את תשומת לבי שמגיעה לך רשות דיבור.

דב שילנסקי: אבל ברשימה כפי שמונחת לפני כתוב: מד"ע, שלמה בוחבוט, מיכאל איתן ויוסף עזרן.

דב שילנסקי: ככה רשום.

דב שילנסקי: אני מבין שחבר הכנסת שלמה בניזרי התחלק אתך בזמן.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חלפו שבעה חודשים מאז לחץ ראש הממשלה היהודית את ידו הטמאה של ראש כנופיות אש"ף על מדשאת הבית הלבן, שבעה חודשים של ויתורים והתקפלויות, שבעה חודשים של טרור ורצח יהודים, שבעה חודשים של אשליות ומקסמי שווא, שבעה חודשים של הלוויות וניחום אבלים, שבעה חודשים של אבנים ובקבועי תבערה, שבעה חודשים של מארבים ותקיפות, שבעה חודשים של סכינים ומטעני צד, שבעה חודשים עם 48 חללים, שהם "קורבנות השלום" אצל רבין ופרס.

רחבעם זאבי: הסכם אוסלו-מינכן לא הביא שלום ולא יביא שלום.

רחבעם זאבי: גם כל הוויתורים בטאבה ובקהיר לא יביאו שלום, הם יביאו בסופם מבוכה ותסכול ועוד שכול אצלנו, ועוד תיאבון ועוד דרישות אצל אש"ף.

רחבעם זאבי: מכל ההבטחות של הממשלה הזאת לעם הזה לא יוצא דבר, אין שלום ואין אפילו "ביטחון אישי", כפי שהבטיחו דוברי "העבודה" בתקופת הבחירות.

רחבעם זאבי: פרס ורבין אמרו, שהערבים רוצים כבוד – אז ניתן להם ממנו מלוא חופניים, אבל אשר לביטחון – נקפיד לשמור על האינטרסים שלנו.

רחבעם זאבי: בסופו של דבר נתנו להם גם כבוד וגם פגעו בצורה חמורה בביטחון שלנו.

רחבעם זאבי: ממשלת ביילין וזיאד בראשותו של רבין בונה לפלשתינים "משטרה חזקה", שאיננה אלא צבא השחרור הפלשתיני מתחת לאפנו ובתוך ארצנו; משטרה עם רובי סער ומקלעים, עם שריוניות ומסוקים, שקציניה ומפקדיה הם מפקדי הטרור ה"פתחי" שהתנכלו לנו במשך שנים ולרבים מהם יש דם יהודי על ידיהם.

רחבעם זאבי: הלוואי ואתבדה, אבל יבוא יום ומשטרת הטרור הזאת תפנה את נשקה כנגד היהודים.

רחבעם זאבי: מדוע משטרה צריכה רובי סער ומקלעים?

רחבעם זאבי: מדוע הם צריכים שריוניות?

רחבעם זאבי: הרי אנחנו לא הפעלנו בכל שש שנות האינתיפאדה שריונית אחת.

רחבעם זאבי: ומדוע הם יהיו רשאים לטוס במסוקים מעל שטחינו?

רחבעם זאבי: בעבר אמרו שבונים אותם כך כדי שיוכלו להתמודד כנגד ה"חמאס" ודומיו, אויבי השלום, אבל היום הם כבר בתיאום מבצעי עם ה"חמאס".

רחבעם זאבי: לא מעט מהפעולות נגד יהודים נעשות גם היום בידי ה"פתח" ו"נצי הפתח" של ערפאת "שוחר השלום".

רחבעם זאבי: המתיישבים היהודים ביש"ע מופקרים להתקפות פרועות ואין מושיע.

רחבעם זאבי: צה"ל עומד מנגד ומבטיח שהיהודים לא יגנו על עצמם, שהאבנים יעופו רק בכיוון אחד.

רחבעם זאבי: זהו חלק ממדיניות הייבוש והיא נעשית בציניות ובאכזריות, על חשבון דמם וביטחונם של יהודים.

רחבעם זאבי: אני זז לרגע מהטקסט המוכן ואני רוצה להעיר לראש הממשלה, שאמר פה כי צה"ל לא מוגבל: אני מזמין אותו לבוא לענבתא, לראות את החיילים עומדים בצד כאשר תוקפים אוטובוס יהודי עם נשים וילדים; אני מזמין אותו לבוא ליריחו כל ערב לראות איך תוקפים אוטובוסים ומכוניות יהודיות, והצבא עומד בצד, מאובן ומסורס.

משה נסים: המלחמה בטרור יכולה לפגוע בתהליך השלום.

רחבעם זאבי: נכון.

רחבעם זאבי: הממשלה הזאת ויתרה כמעט בכל נושאי הביטחון: הכללת הקרנטל בתחום יריחו, שהוא אזור חיוני בהגנת דרום בקעת-הירדן והשער לירושלים; הכללת חוות מוסא עלמי, שנותנת להם נגישות וציר חדירה לא מבוקר מאזור קו המערכת לתוככי האוטונומיה; הכללת נבי-מוסא, שנותן להם מאחז 15 דקות מירושלים ושליטה על שני צירים העולים לבירה; הכללת חוף ים-המלח, המאפשרת להם החדרת אמצעי לחימה דרך הים; הימצאות שלנו על הכבישים ושוליהם בלבד, כאשר התוקפים פועלים מצדי הכבישים; הסכמה למסירת סיום המרדף לידי כוח פלשתיני, שאומרת פיאסקו אחד גדול; הכללת רוצחים ואנשי טרור במסגרת ה"משטרה", ועוד ועוד.

רחבעם זאבי: את הכסף מגייס בעבורם שר החוץ שלנו, את כלי הרכב והנשק ייתנו ארצות-הברית ואחרים, את האנשים מגייס ערפאת, ואולי יבואו גם מתוך ה"חמאס".

רחבעם זאבי: את הקורבנות – ניתן אנחנו.

רחבעם זאבי: ראש השב"כ מזהיר מפני תוהו ובוהו ברצועה, וכי אחרי עזיבת צה"ל יהיו שם מעשי טבח בין הפלשתינים.

רחבעם זאבי: ראש השב"כ מבין את מה שלא מבינים במשרד החוץ, שאנחנו נשארים אחראים לביטחון ברצועה גם כשתפעל שם משטרתו של רב-ניצב פייצל חוסייני, והוא יודע שתהיינה שם סברות ושתילות, והוא יודע שיאשימו בכך את היהודים, והוא יודע שתהיה ועדת חקירה.

רחבעם זאבי: אז הוא יוצא באזהרה לממשלה: יהיו מעשי טבח, ומעכשיו תזכרו שאני, ראש השב"כ, הזהרתי אתכם.

רחבעם זאבי: רבין גילה השבוע שספר התנ"ך איננו משמש לו מקור ואסמכתה לגבולות ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: זה היה מדהים לשמוע ראש ממשלה יהודית שמגחך על ספר הספרים, על ההבטחה האלוקית, על תמציתה של הציונות.

רחבעם זאבי: וכך נשאר רבין בלי ספרים: את המניפסט הקומוניסטי של מרקס הוא זנח מזמן, את "מדינת היהודים" של הרצל ספק אם קרא, את האגדה והמדרשים הוא בכלל לא ראה.

רחבעם זאבי: נשאר לו רק ספר אחד – "האמנה הפלשתינית".

רחבעם זאבי: אבל גם משם הוא יכול ללמוד, בסעיף 2, את התורה שאומרת כי פלשתין היא יחידה אינטגרלית אחת, שאיננה ניתנת לחלוקה.

רחבעם זאבי: לו הייתי נשאר נאמן לשיטתו של רבין העכשווי, הייתי צריך לדרוש, ובתוקף, שנעזוב את עפולה ונצא מחדרה, כי הן מהוות מכשול לשלום.

רחבעם זאבי: איזה היגיון "מטומטם", בלשונו של רבין, הביא את היהודים להתיישב שם בסביבה ערבית עוינת?

רחבעם זאבי: צריך לצאת מחדרה ומעפולה ולהתיישב רק בנווה-אביבים, וגם זאת עד שיתפוצץ שם המטען התורן.

אברהם הירשזון: אבל זה בסמוך ליפו.

רחבעם זאבי: אבל אני נאמן לתורתו של רבין האחר, שאמר פעם אחת בשיח רמטכ"לים, שבעיות כמו זו של עזה פותרים ב"הזזת אוכלוסין", כפי שעשו בין טורקיה ליוון.

רחבעם זאבי: בשפה פשוטה: טרנספר.

רחבעם זאבי: כך אמר רבין, וכך הוא עשה בלוד וברמלה, ובאזור המפורז המרכזי בצפון, וברמת-הגולן, ובכפרי לטרון, ובמחנות הפליטים של יריחו.

רחבעם זאבי: כן, רבין ידע בעבר את הפתרון הנכון לסכסוך ופעל לפיו.

רחבעם זאבי: רק הטרנספר יביא את השלום ואת הביטחון.

רחבעם זאבי: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשומה אצלי מד"ע, אבל לא קיבלתי שם ואף אחד לא התייצב.

דב שילנסקי: לכן הם מפסידים את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: יש לי פה בעיה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שלמה בוחבוט, אולי בהסכמתך האדיבה נפתור אותה.

דב שילנסקי: שמתי לב עכשיו, שבעוד חמש דקות צריך להחליף אותי בניהול הישיבה חבר הכנסת יוסף עזרן.

דב שילנסקי: הוא רשום קצת אחריך לרשות הדיבור.

דב שילנסקי: הוא יצטרך בגלל מילוי שליחות ותפקיד בכנסת להפסיד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: אתה מסכים לכך שהוא ידבר עכשיו?

שלמה בוחבוט: כן.

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: אני אומר את הסדר: אחרי חבר הכנסת יוסף עזרן יהיה חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

יוסף עזרן: אדוני היושב-ראש, הנני מודה לך.

יוסף עזרן: גם זו פתיחה יפה, טובה, מעודדת, שאפשר למצוא מכנה משותף לשלום לפחות בין חברי הבית.

יוסף עזרן: זאת האמת הפשוטה.

יוסף עזרן: אני עובר כעת לנושא הרציני ביותר, שאנחנו דנים בו היום בכובד ראש, והוא נושא השלום, שאחרים מתרגמים אותו למעשה, לשאיפה, לכמיהה אנושית, אמיתית, לביטחון אישי.

יוסף עזרן: פשוט.

דב שילנסקי: כבוד הרב יסלח לי.

דב שילנסקי: סיעת מולדת מקיימת היום כבר פעם שלישית התייעצות סיעתית בעמידה.

דב שילנסקי: התייעצות סיעתית עושים בישיבה.

משה נסים: ועוד מליאת הסיעה.

דב שילנסקי: צריך לשבת.

רחבעם זאבי: צריך לשמוח שיש סיעה אחת, שמיוצגת פה על-ידי שני-שלישים מחבריה.

דב שילנסקי: נכון, כל הכבוד.

דב שילנסקי: אבל אומרים שהתייעצות סיעתית עושים בישיבה ולא בעמידה.

יוסף בא-גד: מולדת על הגובה.

דב שילנסקי: יפה.

דב שילנסקי: תודה רבה לכם.

דב שילנסקי: אפשר יהיה להאזין לדברי חבר הכנסת הרב יוסף עזרן.

יוסף עזרן: רבותי חברי הבית, אדוני היושב-ראש, אם לא נצליח לומר את האמת לעצמנו, לסכמה כאן כלפי מצפוננו אנו, לעולם לא נצליח לומר את האמת לעם, וודאי שלא נצליח לשכנע אותו, כי אם מדובר בדברים שאדם לא מזוהה אתם פנימית, נפשית, הוא אינו יכול להשפיע על הזולת.

יוסף עזרן: ואומנם, חז"ל אמרו זאת בצורה הרבה יותר פשוטה ופרוזאית: דברים היוצאים מן הלב נכנסים אל הלב.

יוסף עזרן: אדם צריך להאמין במה שהוא אומר, כדי שהוא יוכל לשכנע את השני.

יוסף עזרן: השאלה שלי היא זאת: האם כאן, בבית הזה, יש אדם אחד רציני, אחד מכל קצות הבית, מכל גוני הקשת הפוליטית, שאיננו רוצה באמת שלום-אמת?

יוסף עזרן: בפרט כשמתרגמים אותו עממית לביטחון אישי, לפעולות אנושיות פשוטות: אמא לוקחת את הילד שלה בבוקר לגן, היא רוצה לקחת אותו שלם ולהחזיר אותו שלם.

יוסף עזרן: מה פשוט ואנושי מזה?

יוסף עזרן: על זה יש ויכוח?

יוסף עזרן: האם הממשלה הזאת, שתקראו לה מוותרת, מוותרת על דבר זה?

יוסף עזרן: ולהיפך, עמדו כאן חברי כנסת והאשימו את אנשי הימין שהם רוקדים על הדם.

יוסף עזרן: או, באמת, אין גבול לחוצפה, להגזמות?

יוסף עזרן: יש פה אנשים שהלב שלהם שותת דם, שהלכו ובכו עם אותן משפחות ששכלו את יקיריהן.

יוסף עזרן: אלו רוקדים על הדם?

יוסף עזרן: מתי אנחנו רק נמצא איזו שפה משותפת, איזה סיכום, איזו הבנה בנושא חיוני וחשוב כל כך?

יוסף עזרן: ותדעו שהיום, אולי דווקא בכל הוויכוח המר הזה, הקשה והמתמשך, מצאתי ניחומים, כשמצאתי – ותתפלאו לשמוע – שפה משותפת בין אנשים מהימין שנקרא קיצוני לשמאל הקיצוני בנקודה הבסיסית המרכזית, והיא, שאם יתברר – ותדעו, רבותי, יתברר בסוף – שאכן אש"ף הינו "חמאס" ו"חמאס" הינו אש"ף, קמו אנשים, שאני לא מסכים לדעותיהם ולא מזדהה אתם, כמו השר יוסי שריד וגם השר עוזי ברעם היושב פה, ואמרו בפירוש, שאם לאש"ף – כך אמר השר יוסי שריד, שמעתי באוזני – יהיה הסכם עם ה"חמאס", אז לא יהיה לו הסכם אתנו, וזה דבר ברור ופשוט.

יוסף עזרן: וכן אמר השר עוזי ברעם: זה קו אדום.

יוסף עזרן: ואולם כאן נשאלת השאלה: אדום, אתם יודעים שיש לו הרבה גוונים, בהיר, עמוק, והשאלה היא: איך נקרא האדום פה?

יוסף עזרן: מה זה האדום מדם?

יוסף עזרן: השאלה היא לא השלום והביטחון האישי, אלא המחיר שאנחנו משלמים.

יוסף עזרן: זה לב הוויכוח, רבותי.

יוסף עזרן: הלוז של כל הסכסוך הפנימי בינינו, בין השוללים ובין המחייבים, הוא – מהו המחיר?

יוסף עזרן: האם המחיר כדאי?

יוסף עזרן: ואני אומר לכם: רבותי, העניין הזה של עזיבת עזה, ובדיעבד של עזיבת יריחו, לצערי הרב – אני אומר, יריחו לצערי הרב – הוא כדאי, מפני שאחת ולתמיד, לעיני כול, אנחנו חייבים להוכיח, שהנה הסיכוי שלכם למה שאתם טוענים, שאתם באמת רוצים לחיות בשלום ולקבל את הקיום של העם היהודי בארץ, הנה נתנו לכם את האפשרות.

יוסף עזרן: אבל יש פה בעיה קשה.

יוסף עזרן: אתם יודעים, אדם ששותק כאשר יש טבח בעפולה ובחדרה, שותק, מתעלם, הרי הוא או אוויל, או מרושע, או שניהם ביחד.

יוסף עזרן: אדם ששואלים אותו והוא מתכחש, מתעלם, זה כבר לא אווילות ורשעות, זו הזדהות.

יוסף עזרן: ואני שואל את עצמי: זה שהתכחש והתעלם והוא למעשה מזדהה, מה הוא מצפה ממני?

יוסף עזרן: אני לא זקוק למלים הקשות של ערפאת ולגינוי שלו.

יוסף עזרן: אבל זאת אינדיקציה ברורה מאוד – מי האיש.

יוסף עזרן: אם לו מותר לטעון אחרי הרצח הנורא בחברון: צריכים להוכיח לי שזה היה איש בודד, שצה"ל לא ירה אתו – כך שמעתי אותו, הופיע בטלוויזיה בחוץ-לארץ וכך אמר – אני, אחרי ההתנהגות הזאת מותר לי לשאול אותו: אני אומר שאתה "חמאס", תוכיח לי שאתה לא "חמאס".

יוסף עזרן: וזאת השאלה.

יוסף עזרן: זו שאלת השאלות.

יוסף עזרן: כל יהודי בארץ-ישראל שואף, כמה, רוצה את השלום.

יוסף עזרן: אבל איך אני צריך להתייחס לגוף הזה שקוראים לו "חמאס"?

יוסף עזרן: אני שוקל עם כמה חברי הכנסת להציע לכלול אותו בקטגוריה של עשיית דין בנאצים ובעוזריהם.

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: מפני שאנשים שאני מציע להם שלום ומוותר, ואני מכיר בקיומם ובזכותם להתקיים, אומרים לי: לא, יהודי – תחת האדמה או בים.

יוסף עזרן: לא נותנים אפילו צ'אנס להידברות, להכרה בזכות קיומה; מה זה?

יוסף עזרן: איך נקרא לזה?

יוסף עזרן: לכן, זו השאלה.

יוסף עזרן: לא השלום, לא התרגום העממי של ביטחון אישי, שכולנו מסכימים עליו.

יוסף עזרן: ואני מסכים שניתן את הצ'אנס ואת הסיכוי, למרות הכאב והמחיר שאנחנו משלמים.

יוסף עזרן: ונדע, ואני סומך על הממשלה הזאת שתדע לעצור, אם הם יגזימו וינצלו את הרצון הטוב ואת הכמיהה הפנימית ושאיפתנו לשלום; נדע איך לרסן.

יוסף עזרן: והיו הרבה שרים בממשלה הזאת שאמרו: יזרקו "קטיושות" מעזה, אנחנו נדע לעשות סדר שם.

יוסף עזרן: זאת אומרת שיש מחויבות.

יוסף עזרן: אז אולי באמת נצא היום עם סיכום, שאם – והרי על זה הכול מסכימים – שאם יתברר לנו שיש קשר כלשהו בין הארגון הרצחני הזה ובין אלה המעמידים פני שלום, שידעו שלא רק שזה יהיה הסוף, אלא הכול יהיה בסימן שאלה חוזר.

יוסף עזרן: ואם נצליח לפחות להתאחד על סיכום כזה, הרי הבאנו איזו בשורה אמיתית לעם הזה, איזה ביטחון אישי, תקווה בתוך הים של הייאוש.

יוסף עזרן: קמים פה חברי הכנסת ועושים שירה לירית ופרוזה על השלום ועל מעלתו.

יוסף עזרן: מישהו לא רוצה כאן שלום?

יוסף עזרן: מישהו רוקד על הדם?

יוסף עזרן: הרי זו בושה וחרפה להשתמש בנימוקים דמגוגיים כאלה.

יוסף עזרן: אז בואו נוכיח, אחרי ששמעתי שגם השר יוסי שריד, כבר ציטטתי אותו, והנה השר עוזי ברעם יושב אתנו כאן, שגם להם יש קו אדום, בואו נתאחד על האדום הזה, וחס וחלילה לא יהיה לו תחליף בדם – – –

מיכאל איתן: הקו האדום שלהם הוא בשינקין בתל-אביב.

מיכאל איתן: כבר ראינו אותם עם כל הדיבורים שלהם.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מיכאל איתן, זו זכותך לומר מה שאתה חושב ומה שאתה אומר, אבל אתה לא תרתיע אותי מלומר מה שאני חושב.

מיכאל איתן: תגיד מה שאתה חושב.

יוסף עזרן: כן.

מיכאל איתן: תגיד.

יוסף עזרן: אני מודה לך.

מיכאל איתן: אבל אל תכשיר ואל תסלף את המציאות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת איתן, חבר הכנסת עזרן סיים את נאומו.

מיכאל איתן: אתם, יש לכם התפקיד הכי גרוע.

מיכאל איתן: הם מאמינים במה שהם עושים.

מיכאל איתן: אבל אתם מכשירים אותם, כי אתם יצאתם מהאגף הלאומי, ולכם יש תעודה מסוימת בציבור.

מיכאל איתן: הם אמרו מראש, אנחנו רוצים לתת הכול.

מיכאל איתן: לא היה להם שום קו אדום.

מיכאל איתן: אבל אתם אמרתם, לא.

יוסף עזרן: סיימת?

יוסף עזרן: אז אני מודיע לך, שאתה טועה לכל אורך הקו.

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: מפני שלא שמעתי שהם אמרו שהם רוצים לתת את הכול.

יוסף עזרן: זה אתה שם בפיהם.

יוסף עזרן: תסלח לי.

יוסף עזרן: ואני לא מזוהה עם הקו הימני שלך, ואני לא יוצא ממך ואין לי שום שותפות אתך ולא רוצה שתהיה לי שותפות אתך.

מיכאל איתן: שמענו אתכם לפני הבחירות.

מיכאל איתן: אמרתם לציבור: אנחנו באגף הלאומי.

יוסף עזרן: לא, אנחנו נלך בקו שלנו.

מיכאל איתן: מה אתה משקר לי בעיניים?

יוסף עזרן: אתה מדבר דברים בטלים ומבוטלים.

מיכאל איתן: אתה לא מתבייש, אתה רב בישראל?

יוסף עזרן: מה זה קשור לרב בישראל?

מיכאל איתן: אתה אמרת לפני הבחירות – – –

יוסף עזרן: אתה לא דובר אמת.

מיכאל איתן: אמרתם בטלוויזיה.

יוסף עזרן: אתה שמעת אותי?

מיכאל איתן: הרב דרעי אמר.

יוסף עזרן: אז תשאל אותו.

יוסף עזרן: אני לא חייב לך כלום ואתה אל תתיימר להיות המוביל של המחנה הלאומי.

יוסף עזרן: אתה הרבה יותר מחריב לאומי מאשר אתה מחנה לאומי.

מיכאל איתן: גם בזה הם טובים יותר ממך.

מיכאל איתן: הם יודעים לגדף טוב ממך.

דב שילנסקי: תודה לחבר הכנסת הרב עזרן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת, אני יושב שוב כאן בכנסת ורואה איך החברים מתנהגים זה כלפי זה.

שלמה בוחבוט: קודם כול, בראשית דברי, אני רוצה לגנות את הרצח הנתעב בעפולה ובחדרה ואת הפיגוע שהיה היום בירושלים.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לומר לימין, אין לכם שום סמכות ושום אחריות לומר שהפיגועים הם פיגועים מוזמנים על-ידי הממשלה הזאת.

שלמה בוחבוט: זאת הסתה שהדעת אינה סובלת אותה ואסור לומר אותה ואסור לעשות אותה.

שלמה בוחבוט: בעוד ימים מספר ימלאו 20 שנים לטבח במעלות, ואחר כך – בקריית-שמונה ובמקומות אחרים.

שלמה בוחבוט: האם הפיגועים ומעשי הטבח הם רק בשנתיים האחרונות?

שלמה בוחבוט: מדוע הימין מנסה לטשטש ולומר שבגלל העשייה והמשא-ומתן יש התגברות של מעשי הטרור?

שלמה בוחבוט: אני מתפלא עליכם.

שלמה בוחבוט: אתם מדברים על אישים דגולים ומהוללים בליכוד.

שלמה בוחבוט: מה האלטרנטיבה?

שלמה בוחבוט: מדוע אתם לא באים לעם ופורסים בפניו תוכנית לפתרון?

שלמה בוחבוט: יושב כאן אדם מכובד, יושב-ראש הליכוד, חבר הכנסת ביבי נתניהו, וכמו ילד קטן עונה בשאלה.

שלמה בוחבוט: שאלו אותו מה האלטרנטיבה – והוא שואל: ומה האלטרנטיבה שלכם?

שלמה בוחבוט: ומה אתם עושים?

שלמה בוחבוט: – דבר חמור ביותר, ואני מתפלא שלמפלגת העבודה אין תשובה.

שלמה בוחבוט: יש קבוצות מקצועניות שעוברות, לצערי, מפיגוע לפיגוע ומוציאות מתיקים ומתרמילים את השלטים ומרימות אותם באופן ספונטני.

שלמה בוחבוט: זה לא ספונטני.

שלמה בוחבוט: האם זה ספונטני?

שלמה בוחבוט: האם זה העם?

שלמה בוחבוט: ישיבות ההסדר, שאני מעריך אותן מאוד ומכבד אותן מאוד, ויש לי ישיבה כזאת במעלות, וכל בני הישיבה אורחים של מעלות, וכל יום שישי פוגעים בתושבי מעלות.

שלמה בוחבוט: כי תושבי מעלות באזור שלווים, שקטים, כואבים את השכול, כואבים את כל מעשי הטבח, והם שובתים ועושים הפגנות.

שלמה בוחבוט: איפה אנשי הליכוד?

שלמה בוחבוט: מדוע אתם לא מוציאים אותם?

שלמה בוחבוט: מדוע אתם מוציאים ילדים קטנים?

שלמה בוחבוט: מדוע אתם פוגעים בעם?

שלמה בוחבוט: נכון, נעשתה פה שגיאה חמורה ביותר.

שלמה בוחבוט: כשאמרו עליכם שהתנתקתם מהעם, התכוונו – – – כשאתם באתם בססמה בבחירות לפני כמה שנים טובות ואמרתם: אנחנו בעד פיזור האוכלוסייה.

שלמה בוחבוט: ובמקום לפזר את האוכלוסייה בגליל ובנגב, הלכתם ועשיתם והקמתם את ההתנחלויות, וידעתם בדיוק מה התוכנית, שאי-אפשר להגיע לשלום.

שלמה בוחבוט: מי צריך את עזה?

שלמה בוחבוט: אנחנו צריכים את עזה?

שלמה בוחבוט: איפה הדגלים שהרמתם?

שלמה בוחבוט: אתם כל היום עוסקים בדמגוגיה ובהסתה במקום לעסוק בדברים חשובים לעם הזה.

נעמי בלומנטל: כמוכם, למשל.

נעמי בלומנטל: ממש דברים חשובים...

שלמה בוחבוט: אני רוצה להגיד לך, כשאת מדברת אלי, תאמיני לי שאני איש עשייה.

שלמה בוחבוט: אני מנהל יישוב יהודי-ערבי, מעלות-תרשיחא.

שלמה בוחבוט: אני מצטער שכאן בכנסת יש חברי כנסת – וחבר הכנסת זאבי יצר טרנספר – כל זה דמגוגיה בשביל הבחירות.

שלמה בוחבוט: אנשי תרשיחא גינו את כל הפיגועים ואנשי תרשיחא ביקשו לכנס ישיבות מליאה, מדוע פוגעים בערביי ישראל, ואתם עושים את זאת.

שלמה בוחבוט: ואחר כך אתם הולכים אליהם ומבקשים שיבחרו בכם.

שלמה בוחבוט: חבל שיושב-ראש הליכוד לא נמצא כאן.

שלמה בוחבוט: אתה הובלת את המהלך במדריד.

שלמה בוחבוט: אתה דיברת עם אנשי אש"ף.

שלמה בוחבוט: מה אתה בא לומר היום?

שלמה בוחבוט: מה אתה בא לספר סיפורים?

שלמה בוחבוט: אין לך, כפי שאמרתי בתחילת דברי, שום אלטרנטיבה, שום תוכנית, שום דבר.

שלמה בוחבוט: אתה יושב פה ובצורה דמגוגית פוגע באנשים.

שלמה בוחבוט: איפה הכבוד של ראש הממשלה, של שרים ושל חברי הכנסת?

שלמה בוחבוט: כך כנסת ישראל מכבדת את עצמה?

שלמה בוחבוט: אנחנו יושבים וכל העם צוחק עלינו, על ההתנהגות שלנו זה כלפי זה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לשאת תפילה, ואני מאמין, כפי שאמר חבר הכנסת הרב עזרן, שכל הבית הזה רוצה בשלום.

שלמה בוחבוט: בואו נצא בקריאה, בואו נתאחד, יחד, צריך להוביל לשלום כי אין אלטרנטיבה.

שלמה בוחבוט: אם היום נפסיק את המשא-ומתן, אף אחד לא יכול להבטיח לי "ותידום הארץ חמישים שנה", או "ותשקוט הארץ חמישים שנה".

שלמה בוחבוט: הדגל שהרמנו לשלום ולטיפול בחברה – הם הנושאים שצריכים להוביל את הבית הזה.

שלמה בוחבוט: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת מיכאל איתן.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת אבי יחזקאל.

דב שילנסקי: סליחה, אני רוצה לפנות לחבר הכנסת יוסף עזרן, שאני פשוט תופס את מקומו, ואני הצהרתי שאתה צריך להחליף אותי, ואחר כך חשבו שהתיישבתי על הכיסא, נדבקתי לכיסא ולא קמתי.

יוסף עזרן: אבקש מאדוני להחליפו אחרי נאומו של חבר הכנסת הנכבד מיכאל איתן.

יוסף עזרן: תמיד מעניין לשמוע אותו.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: אם כבודו מבקש שאמשיך להחליף אותו, אני מוכן.

דב שילנסקי: אני מבין שאדוני רוצה להחליפני אחרי חבר הכנסת מיכאל איתן; בבקשה, עניין קולגיאלי-חברי, ועושים את זה.

יוסף עזרן: – – –

דב שילנסקי: אני מקווה שלא תהיה לי עכשיו הרבה עבודה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה ושר הבריאות ושר הדתות ושר הפנים ושר – – –

נעמי בלומנטל: הביטחון.

משה נסים: ביטחון אמרת?

מיכאל איתן: הביטחון.

מיכאל איתן: אני שכחתי שהוא שר הביטחון.

מיכאל איתן: יש ביטחון?

מיכאל איתן: מתי יש לו זמן להיות שר הביטחון?

מיכאל איתן: בכל אופן, לאחר שהוא חותם כל היום על כל מה שהוא צריך לחתום בתוקף היותו שר חצי ממשלה, ולאחר שהוא מנהל עוד כל מיני עניינים, ולאחר שהוא הולך לוועידת מפ"ם ומתחנן על הברכיים ומקבל סטירת לחי, לאחר שהוא הולך הביתה לנגב את הרוק – אז הוא מתיישב וחושב על ענייני הביטחון של המדינה.

מיכאל איתן: כנראה זה לא מספיק.

מיכאל איתן: התוצאות מראות שזה לא מספיק.

מיכאל איתן: אבל מה?

מיכאל איתן: יש לי שאלה אליכם.

מיכאל איתן: תשימו יד על הלב, אנשי הליכוד, האם אין לנו שר ביטחון מזהיר?

מיכאל איתן: בטח שיש לנו שר ביטחון מזהיר – הוא מזהיר את חוסיין, והוא מזהיר את ה"חיזבאללה", והוא מזהיר את אש"ף, כל היום הוא מזהיר.

מיכאל איתן: מזהיר ומזהיר ומזהיר.

בנימין נתניהו: זה פלגיאט.

מיכאל איתן: לצערנו הרב, זה לא עוזר.

מיכאל איתן: התוצאות בשטח לא עוזרות.

מיכאל איתן: הוא בא הנה, ממשיך להזהיר, ממשיך להתבכיין כמה רע, וכמה אי-אפשר.

מיכאל איתן: יש לו רק בשורה אחת לעם הפלשתיני שסובל והוא מעלה פה על נס; הייתי ממנה אותו, נוסף על כל המשרדים: שר ההסברה של ענייני העם הפלשתיני, יצחק רבין.

מיכאל איתן: ואני רוצה לשאול אתכם, ידידי, חברי מש"ס – – –

שלמה בניזרי: – – –

רחבעם זאבי: ירדן היא פלשתין.

מיכאל איתן: חבר הכנסת בניזרי, אל תדאג, אש"ף וה"חמאס" ו"הג'יהאד" וכל מי שאתה רוצה דואגים לפלשתינים.

מיכאל איתן: רבין, אתה ואני צריכים לדאוג למדינת ישראל.

מיכאל איתן: אל תשאל אותי אם מגיע להם או לא מגיע להם.

מיכאל איתן: כבר שטפו גם לך את המוח, או את הכיס.

שלמה בניזרי: קלינטון.

שלמה בניזרי: ..

מיכאל איתן: אני רוצה לומר לך, אם יצחק רבין מזהיר את חוסיין, אני רוצה לשאול אותו שאלה פשוטה.

מיכאל איתן: הרי ה"חמאס" פועל באין מפריע בעזה.

מיכאל איתן: הרי חוסיין צוחק לו.

מיכאל איתן: יצחק רבין, פעולות ה"חמאס" מתבצעות מעזה, מיהודה ומשומרון.

מיכאל איתן: יצחק רבין, אתה יודע יפה מאוד, יש לך רשימה של ראשי ה"חמאס".

מיכאל איתן: יצחק רבין, אתה יודע יפה מאוד, כמו שידעת למצוא את ברוך מרזל; תנועה טרוריסטית.

מיכאל איתן: נכון, אני אומר כן.

מיכאל איתן: הלכת שבועיים לחפש את ברוך מרזל ועוד חמישה.

מיכאל איתן: אתה לא יודע את הכתובות של ה"חמאס"?

מיכאל איתן: תבוא אלי ואני אתן לך.

מיכאל איתן: כל ילד בשב"כ יודע את הכתובות של ראשי ה"חמאס".

מיכאל איתן: מדוע יש להם חסינות?

מיכאל איתן: ה"חמאס" מודיע: אנחנו לוקחים על עצמנו את פעולות הטרור, ופעיליו מסתובבים חופשי ביהודה ובשומרון, בעזה – –

משה נסים: עם נשק.

מיכאל איתן: – – מתכננים את הפעולות, אומרים לאנשים ללכת.

מיכאל איתן: וממשלת ישראל לא נוקפת אצבע, אף שהיא יודעת.

מיכאל איתן: ועל מנת להסיט את דעת הקהל, להפוך את העם הזה עם של מטומטמים, שלא ישאל את השאלות שאני שואל כאן מעל הדוכן, שחכמים בתקשורת היו יכולים וחייבים להציג אותן, אבל הם שותקים מתוך סיוע לממשלה – מזהירים את חוסיין.

מיכאל איתן: חוסיין ברמת-עמון צריך לדאוג שה"חמאס" בעזה ובשכם, ביריחו ובחברון לא יעשה פעולות טרור.

מיכאל איתן: רבין, שר הביטחון של ישראל, עם צה"ל ועם שירותי הביטחון, לא מסוגלים, או לא רוצים.

מיכאל איתן: את מי הוא מזהיר?

מיכאל איתן: איזה לעג לאינטליגנציה, איזו בושה, לעמוד פה ולהטיח בנו שטויות כאלה ולהתבכיין?

מיכאל איתן: רבין, כפי שהשמאל משינקין וסביבותיו אמר עליו בחיבה, הוא קופירייטר נהדר.

מיכאל איתן: יכול להיות.

מיכאל איתן: רבין הקופירייטר טבע את האמירה: אין פתרון צבאי לאינתיפאדה.

מיכאל איתן: האמירה הזאת, סליחה שאני אומר את זה, היא העידוד הגדול ביותר לטרור של ה"חמאס".

מיכאל איתן: כי מה אומרים היום אנשי ה"חמאס" לאנשי אש"ף?

מיכאל איתן: – תגידו, אתם אידיוטים?

מיכאל איתן: אתם יכולים לקבל מרבין קצת, כי הפסקתם את הטרור; אנחנו נמשיך את הטרור, כי על רבין עובד הטרור.

מיכאל איתן: הוא אומר את זה בצורה המפורשת ביותר, שאין פתרון צבאי לאינתיפאדה, אין פתרון לטרור, צריך להגיע לפתרון מדיני.

מיכאל איתן: משמע שצריך לקחת את תביעות הטרור ולהתפשר אתו.

מיכאל איתן: צריך לשבת אתו ליד שולחן המשא-ומתן.

מיכאל איתן: הרי אתם אמרתם שעם אויבים צריכים לשבת ליד שולחן המשא-ומתן ולדבר.

מיכאל איתן: לדבר משמע גם לוותר.

מיכאל איתן: אז מדוע שה"חמאס" לא ילחץ עוד ולא יפעיל עוד קצת טרור, כדי שאותה אמירה של רבין, הקופירייטר המהולל הזה, תבוא לידי ביטוי בתשלום מדיני?

מיכאל איתן: אני רוצה לומר לכם יותר מזה: לא רק שדיכאתם.

מיכאל איתן: שר הביטחון הזה שנכשל, בעשר השנים האחרונות, למעט שנתיים, הוא שר הביטחון.

מיכאל איתן: כל הזמן הוא אומר: אי-אפשר, אינני יכול לפתור את הבעיות של האינתיפאדה.

מיכאל איתן: יש לי שאלה אליכם: נניח שהיה שר משטרה בישראל שהיה אומר: רבותי, אי-אפשר לבלום את הפשע, זו בעיה של החינוך, זו בעיה של עבודה סוציאלית, אורה נמיר צריכה לטפל בזה; אי-אפשר לבלום את הפשע.

מיכאל איתן: וכל היום היה אומר למשטרה: אל תדאגו, אין מה לעשות, לעולם אי-אפשר להדביר את הפשע.

מיכאל איתן: היו מעיפים אותו מתפקידו אחרי 48 שעות.

רחבעם זאבי: נכון.

מיכאל איתן: אבל שר ביטחון שאומר שאי-אפשר למצוא פתרון צבאי, מה זה משדר לצבא?

מיכאל איתן: מה הצבא מבין מזה?

מיכאל איתן: מה העם מבין מזה?

מיכאל איתן: מה האויבים מבינים מזה?

מיכאל איתן: שר ביטחון כזה צריך ללכת הביתה.

מיכאל איתן: הוא כישלון אחד גדול, כישלון גדול.

מיכאל איתן: שנים הוא מחזיק בתיק הביטחון ללא הצלחה.

מיכאל איתן: ייתן למישהו אחר.

מיכאל איתן: מי קבע שאי-אפשר?

מיכאל איתן: הוא אומר שאי-אפשר, ינסה מישהו אחר שאומר שכן אפשר.

מיכאל איתן: זה הפתרון.

מיכאל איתן: לצערי הרב עלי לסיים, ואני אומר דברים שקשה לי מאוד לומר אותם, אבל כדאי שהם ייאמרו ונתעורר בזמן הנכון.

מיכאל איתן: לצרפתים היה פטן; לגרמנים היה הינדנבורג; ולנו, להבדיל, יש רבין.

מיכאל איתן: אם נשארו בו שמץ של פטריוטיות ושמץ של אכפתיות מהמדינה, מהעם היהודי, מהציונות, שיעשה מעשה חיובי שיציל את שם נעוריו בהיסטוריה, שיעשה דבר חיובי למען הביטחון, שיעשה דבר חיובי למען עם ישראל: שילך הביתה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אינני יודע איך להתייחס לסיפא של דבריך לגבי פטן, אבל – – –

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, אתה רגיש לעניינים האלה.

רחבעם זאבי: אני לא מבין מה הבעיה.

רחבעם זאבי: אלה שני מצביאים שבהחלט בצעירותם הצליחו ובזקנותם אכזבו.

רחבעם זאבי: יש הקבלה.

דב שילנסקי: לגבי הינדנבורג – בתקופה שלפני היטלר; אבל פטן מזוהה עם היטלר.

רחבעם זאבי: – – –

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, לגבי הדימוי של הינדנבורג, דרך אגב, אנשי לח"י קראו לז'בוטינסקי בזמנו בשם הינדנבורג.

מיכאל איתן: הדימוי הוא של אדם שבגיל צעיר היה גנרל נערץ על בני עמו, ובגיל מבוגר יותר, מחמת טשטוש, לא בזדון, מחמת עייפות מוחין, זיקנה, גרם נזק גדול לעמו.

מיכאל איתן: ואני עומד מאחורי הדימוי הזה.

רחבעם זאבי: ההקבלה נכונה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת איתן, אמרתי שלגבי הינדנבורג אני לא כל כך מקבל בחומרה.

דב שילנסקי: אבל הייתי מציע לך ברוח חברית – – –

מיכאל איתן: הינדנבורג לא היה נאצי.

דב שילנסקי: אמרתי, הינדנבורג היה לפני היטלר, יימח שמו.

דב שילנסקי: אבל, חבר הכנסת מיכאל איתן, עכשיו אני מנהל ישיבה ואני חייב להיות אובייקטיבי, אבל יש דברים, שלפעמים יושב-ראש צריך להתערב.

דב שילנסקי: אתה יודע את השקפותי לגבי ארץ-ישראל, הכול יודעים.

דב שילנסקי: בכל זאת, אני מציע לך, לגבי ההשוואה עם פטן, אולי תחשוב על זה.

רחבעם זאבי: יש תקדימים.

רחבעם זאבי: זה מופיע ב"דברי הכנסת".

רחבעם זאבי: אני אמרתי את זה לפני חצי שנה.

רחבעם זאבי: זו אמת.

רחבעם זאבי: רבין הוא פטן שלנו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, אני לא ניהלתי אז את הישיבה.

דב שילנסקי: אבל עכשיו, כשאני מנהל את הישיבה, אני פשוט מציע לחבר הכנסת מיכאל איתן לחשוב על ההשוואה הזאת.

דב שילנסקי: כי בכל זאת, לגבי ההשוואה עם פטן, פטן ניצח על רצח יהודים ושליחת יהודים למחנות והסגרתם לידי הגרמנים.

הוא לא ניצח על שום דבר.

הוא קיבל רוב מכריע בפרלמנט הצרפתי.

רק 80 התנגדו להצעה לגבי שביתת הנשק עם גרמניה, כשעדיין לא היה מדובר בהשמדה.

זה היה רחוק מאוד מזה.

80 הצביעו נגד, ולמעלה מ-500 הצביעו בעד.

זה לגיטימי לגמרי, וזה היה גם חוקי לגמרי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בן-אלישר, זה נכון, אבל אתה מדבר על הרישא.

דב שילנסקי: אבל יש גם המשך.

דב שילנסקי: אני פשוט מציע לך לחשוב, חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: תרשה לי לענות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת איתן, אני ביקשתי ממך, יהיו לך הרבה הזדמנויות – – –

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אתה פנית אלי, וכתוצאה מהפנייה שלך נוצר מצב, שממנו משתמעת הערה שלך, שכביכול אמרתי דברים שמן הראוי שאחזור בי מהם, לפחות על-פי דעתך.

מיכאל איתן: ולכן, מאחר שהנושא רגיש, מגיעה לי זכות להשיב לך בקצרה, כדי שהדברים יישמעו וייראו כפי שהם צריכים, משני עברי המתרס.

דב שילנסקי: לא חשבתי להיכנס לוויכוח, אבל אתה צודק בטענתך כלפי.

דב שילנסקי: תעשה זאת בקיצור.

מיכאל איתן: דקה אחת בלבד.

דב שילנסקי: אני בסך-הכול עשיתי זאת במשפט אחד; תעשה אתה זאת בשני משפטים.

מיכאל איתן: בבקשה.

מיכאל איתן: ראשית, אני רוצה לומר, בטרם אמרתי את הדברים חשבתי עליהם רבות רבות, ובטרם אמרתי אותם כאן מעל הדוכן גם הבעתי נימה מסוימת של הסתייגות.

מיכאל איתן: גם לאחר שאמרתי את מה שאמרתי והזכרתי את שני השמות, הוספתי את המלה: להבדיל, אתה תמצא את זה בפרוטוקול – – –

דב שילנסקי: נכון.

מיכאל איתן: – – – מתוך מחשבה שצריך להיות בהקשר של שני השמות האלה, לגלות רגישות יותר גדולה ממה שאני חושב אפילו שצריך לגלות.

מיכאל איתן: עם זאת, אין רבב בהשוואה היסטורית של שני גנרלים שהיו בצעירותם נערצים על בני עמיהם וזכו לניצחונות מרשימים, ובזיקנתם ביישו את נעוריהם.

מיכאל איתן: כל ההקבלה נועדה להעביר את המסר הזה, אף אחד לא היה חושד בי ביותר מכך, ואם מישהו כן חשב, הוספתי לו את המלה: להבדיל, בגוף ההשוואה שעשיתי.

מיכאל איתן: אני חושב שנהגתי בזהירות הראויה, בהשוואה היסטורית נכונה, והכול יודעים גם שההיסטוריה לעולם לא מביאה שתי טיפות של מים; תמיד יש דברים דומים, ויש בהם גם שוני.

מיכאל איתן: מביאים אותם על מנת להעביר מסר.

מיכאל איתן: אני מודה מאוד לכבודו על שאפשר לי להבהיר את הדברים.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, ואחריו – חבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין לנו אלא לפתוח בהזדהות, בניחום משפחות הנרצחים, ואין לנו אלא לאחל החלמה מהירה לאלה שנפגעו.

אברהם יחזקאל: אבל אני רוצה לסיים פה את משפט האחדות, אדוני היושב-ראש, עם החלקים המסוימים של הבית.

אברהם יחזקאל: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת עזרן, מנצל את העובדה שאתה מנהל את הישיבה כדי להעיר לך הערה.

אברהם יחזקאל: אתה, בנאום שלך, עשית מעשה חסד.

אברהם יחזקאל: גם בימים הקשים האלה צריך היה למצוא את המאחד, את הקו הדק, שנהיה מדי פעם דק יותר ויותר, המאחד ביני לבין חבר הכנסת משה נסים, ויש מאחד, ובין חבר הכנסת בן-אלישר לביני, ויש מאחד, ובין כל אחד מאנשי הבית הזה.

אברהם יחזקאל: אתה, מעל הבמה, ניסית לעשות זאת, ואני אומר את זה כי באיזה מקום אני מעמיד סימן שאלה על שאלת האחדות בבית הזה.

אברהם יחזקאל: אי-אפשר כל הזמן לצאת בקריאות אחדות ולאחר מכן לשמוע הסבר היסטורי, יהיה מדויק ככל שיהיה, אבל אותו גנרל שיתף פעולה עם הנאצים, ואי-אפשר לומר שיצחק רבין מבייש בזיקנתו את צעירותו.

אברהם יחזקאל: הנער הישראלי הזה, שכבש במלחמת ששת הימים את ירושלים ואת השטחים, היה שותף להצלתה של מדינת ישראל, ואתה עומד כאן על הבמה, או מן המיקרופון, ומסביר באיזו התפתלות למה התכוונת כאשר נקבת בשמו של פטן.

אברהם יחזקאל: אלוהים עדי שאני לא יודע אם אני כל הזמן צריך לעמוד מעל הבמה כמוך, אדוני היושב-ראש, ולקרוא לאחדות, לאחדות ולאחדות.

אברהם יחזקאל: אין אחדות.

אברהם יחזקאל: אין אחדות.

אברהם יחזקאל: אין אחדות כי יש היום שיתוף פעולה, וברשותכם, תכעסו – אין דבר.

אברהם יחזקאל: אתם יודעים מיהו ראש הזרוע הפוליטית של ה"חמאס" במדינת ישראל?

אברהם יחזקאל: ראש הזרוע הפוליטית של ה"חמאס" במדינת ישראל, עם כל הכבוד, אנא, אל תעיר, חבר הכנסת ביבי נתניהו.

אברהם יחזקאל: הוא ראש הזרוע הפוליטית של ה"חמאס" במדינת ישראל, ואתם יודעים למה?

דוד מנע: הצחקתיהוני.

אברהם יחזקאל: כי גם זה וגם אנשי ה"חמאס" לא רוצים שלום.

אברהם יחזקאל: גם זה וגם אנשי ה"חמאס", חלילה, לא רוקדים על הדם אבל עושים פה איזה שימוש מסחרי-פוליטי קטנטן – – –

יוסף עזרן: להבדיל אלף אלפי הבדלות.

אברהם יחזקאל: להבדיל אלף אלפי הבדלות, אני מתנצל שאמרתי שחבר הכנסת ביבי נתניהו הוא ראש הזרוע הפוליטית של ה"חמאס" – – –

דוד מנע: אדוני היושב-ראש – – –

בשם האחדות.

אברהם יחזקאל: – – – לא, אמרתי, אין אחדות עוד.

אורה נמיר: הוא אמר – – –

אברהם יחזקאל: אין אחדות עוד.

אברהם יחזקאל: אני לא מוכן לקבל עוד תהליך – – –

אריאל ויינשטיין: תחזור בך – – –

אברהם יחזקאל: אתם יודעים מה?

אברהם יחזקאל: לפחות תלמדו ממנו.

אברהם יחזקאל: אני לא מסכים אתו לחלוטין, אבל הוא אומר: יש לי דעה ברורה.

אברהם יחזקאל: מה אומר חבר הכנסת ביבי נתניהו?

דוד מנע: אולי תגיד לו שיחזור בו – – –

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת ביבי נתניהו אומר דבר ברור – – –

יוסף עזרן: אני אבקש ממך.

אברהם יחזקאל: היה פיגוע, יש טרור, יהיה טרור, רבין לך הביתה.

אברהם יחזקאל: איזה מסר אדיר, אינטלקטואלי, כל כך חכם.

אברהם יחזקאל: רבין – לך הביתה.

אברהם יחזקאל: ריבונו של עולם, אתה ראש אופוזיציה, מה אתה יכול לתת לנו?

אברהם יחזקאל: איזה פתרון נתן לך חבר הכנסת ביבי נתניהו, חבר הכנסת זאבי, פתרון אידיאולוגי, של חבר הכנסת ביבי נתניהו, לא של איזה יחצן אמריקני בגרוש?

אברהם יחזקאל: איזה פתרון יש לחבר הכנסת ביבי נתניהו?

אברהם יחזקאל: כן עזה או לא עזה?

אברהם יחזקאל: כן – – –

רחבעם זאבי: לי יש פתרון – – –

אברהם יחזקאל: – – – כן אוטונומיה, לא אוטונומיה – – –

רחבעם זאבי: – – – תקשיב רגע – – –

אברהם יחזקאל: – – – כן לגרש, לא לגרש, כן למגר את הטרור, לא למגר את הטרור.

אברהם יחזקאל: אדוני, חבר הכנסת ביבי נתניהו הוא תוצר – – –

רחבעם זאבי: – – –

אברהם יחזקאל: אם היושב-ראש ירשה.

יוסף עזרן: אני ארשה לך, חבר הכנסת, רק שנייה אחת.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אבי יחזקאל, עם כל הכבוד לפלפולציה – – –

אברהם יחזקאל: מה אמרתי?

יוסף עזרן: – – – אני חושב שהרחקת לכת – – –

אברהם יחזקאל: במה?

יוסף עזרן: סליחה, סליחה, אני אסביר.

יוסף עזרן: אני חושב – – –

דוד מנע: בזה שאין אחדות.

אברהם יחזקאל: אני רוצה אחר כך ללכת למיקרופון להסביר – – –

יוסף עזרן: לא, לא, לא, אני אומר את זה – – –

אברהם יחזקאל: – – – מה אמרתי שהתכוונתי, שחבר הכנסת נתניהו הוא ראש הזרוע הפוליטית של ה"חמאס".

אברהם יחזקאל: מה הבעיה?

יוסף עזרן: אולי תרשה לי?

אברהם יחזקאל: מה הבעיה?

אברהם יחזקאל: אינני מבין.

יוסף עזרן: אולי תרשה לי?

יוסף עזרן: אני משוכנע שאתה לא מאמין – – –

אני מציע שיגרשו אותו ללבנון.

אברהם יחזקאל: למה?

יוסף עזרן: סליחה, סליחה, אולי אחר כך תסביר לי – – –

קריאות: – – –

אברהם יחזקאל: רגע, אני לא מבין, למה חבר הכנסת איתן יכול לדבר ולפגוע בראש הממשלה שלו ושלי ואני לא אוכל לומר עובדה פוליטית?

יוסף עזרן: הוא לא אמר לך – – –

אברהם יחזקאל: תשמע, אני רוצה להסביר לך, בהנמקה, אדוני היושב-ראש, מכיוון שהערת את תשומת לבי, מה המטרה הפוליטית של ה"חמאס"?

דוד מנע: עוד יגרשו את חבר הכנסת ביבי נתניהו – – –

אברהם יחזקאל: אני אומר שאולי יביאו אותו ל"חמאס".

אברהם יחזקאל: המטרה הפוליטית של ה"חמאס", אדוני אמר זאת גם-כן, לטרפד את תהליך השלום – – –

יוסף עזרן: לא אמרתי זאת.

אברהם יחזקאל: אני אומר זאת.

יוסף עזרן: יותר גרוע.

אברהם יחזקאל: כן, כן.

יוסף עזרן: אמרתי שהוא רוצה, חס ושלום, לחסל את העם היהודי.

יוסף עזרן: על זה אמרתי, מי זה ה"חמאס".

אברהם יחזקאל: מי מנסה לעשות – – –

יוסף עזרן: לכן קשה לי לקבל את – – –

אברהם יחזקאל: מי מנסה לעשות הון פוליטי?

אברהם יחזקאל: – חבר הכנסת ביבי נתניהו.

אברהם יחזקאל: הוא אומר, דרכי לראשות הממשלה סלולה – וסליחה על ההשוואה, אני מתנצל מראש – סלולה בעוד ועוד, חלילה, מעשי טרור שיהיו – – –

שאול יהלום: – – – הון פוליטי.

אברהם יחזקאל: הוא רוצה להיבנות מהעניין – – –

שאול יהלום: הרי גם אתם – – –

אברהם יחזקאל: תסלח לי, אבל אני בא ואומר לך, אדוני; אני, בניגוד לחברים האחרים, בא ואומר לך שלא אתה, העם הזה צריך לקבל החלטה, וזה נכון.

אברהם יחזקאל: אם, חס וחלילה, ניפול, לא ניפול בגלל חבר הכנסת ביבי נתניהו, עם כל הכבוד – – –

שאול יהלום: – – –

אברהם יחזקאל: עזוב, עזוב אותו – – –

שאול יהלום: – – –

אברהם יחזקאל: יש אנשים רציניים יותר בליכוד, אבל בכל מקרה – – –

יוסף עזרן: אדוני, תן לו לדבר.

אברהם יחזקאל: אני רוצה להבהיר לך, שאם אנחנו ניפול, חס וחלילה – – –

יוסף עזרן: הבטחתי לאדוני.

אברהם יחזקאל: אם אנחנו ניפול, חס וחלילה, זה יהיה בגלל תחושת השבר שאתם מנסים להעניק, תחושת האימים, הטרור, ואני בא ואומר לכם: תשמעו, כמו שיש לי טענות ליאסר ערפאת, שנשאר, כנראה, עסקן פלשתיני קטן, ולמסלול הזה צריך, כנראה, גם מנהיגים פלשתינים גדולים, יש לי טענות לאנשי הליכוד, לאנשי הימין.

אברהם יחזקאל: עשו עמנו חסד, אל תבואו ותהלכו אימים על העם.

אברהם יחזקאל: אנחנו בתהליך בלתי הפיך, התהליך הזה יימשך, והציבור צריך להחליט האם הוא מוכן לקחת את הסיכון שבסיכוי לשלום.

אברהם יחזקאל: אני לא אומר שלום, את הסיכון – – –

שאול יהלום: – – –

אברהם יחזקאל: נכון לעכשיו הציבור נותן לנו יד, ולראש הממשלה יצחק רבין.

שאול יהלום: – – –

אברהם יחזקאל: תודה רבה לך.

יוסף עזרן: סליחה, רק רגע.

יוסף עזרן: כן, אדוני.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, שאלת אותי מה למדתי מחבר הכנסת ביבי נתניהו, ואני רוצה לגלות את אוזנך שאני תלמידו של מישהו אחר, אני תלמידו של יצחק רבין.

רחבעם זאבי: ממנו למדתי שהפתרון לסכסוך הישראלי-הערבי זה טרנספר של הערבים מארץ-ישראל – – –

קריאה: – – – דמגוגיה.

רחבעם זאבי: הוא אמר את זה בשיח רמטכ"לים, אחרי שהוא גמר כבר להיות דיפלומט, הוא אמר שבעיות כמו עזה פותרים על-ידי הזזת אוכלוסין.

רחבעם זאבי: הוא שכנע אותי, הוא מורי, הוא גם ציווה אותי לגרש את הערבים מלוד ומרמלה, הוא גם סילק את הערבים מהאזור המפורז המרכזי בגליל, הוא גם אישר לאלוף פיקוד הצפון – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת, הוא עונה על השאלה ששאל אותו.

רחבעם זאבי: – – לגרש את הערבים מרמת-הגולן.

רחבעם זאבי: רבין של אז, מפלגת העבודה של אז, ברל כצנלסון של אז, דוד בן-גוריון של אז – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת.

רחבעם זאבי: – – הם המורים שלי בסכסוך.

אברהם יחזקאל: עם כל הכבוד לך, אתה היית חייל ענק, כנראה זה ההבדל בין אלוף לרב-אלוף, ואני אומר לך מהו.

אברהם יחזקאל: רבין השתנה.

אברהם יחזקאל: הוא הבין שהיה עת לטרנספר – –

רחבעם זאבי: – – –

אברהם יחזקאל: – – ועת לעשות שלום – – –

רחבעם זאבי: על זה בוכה הנביא – – –

אברהם יחזקאל: בן-גוריון ידע שיש עת לטרנספר ועת לעשות שלום – – –

רחבעם זאבי: – – –

אברהם יחזקאל: לכן – – –

רחבעם זאבי: הוא מפוחד, הוא מבולבל, הוא מבויש – – –

אברהם יחזקאל: אתה יודע, המורה שלך היה מוכשר יותר ממה שאתה חושב.

אברהם יחזקאל: בכל מקרה, תמשיך ותלמד מרבין, כי הוא יישאר עוד שנים רבות מאוד ראש הממשלה ותצטרך לשנות את דעותיך.

אברהם יחזקאל: תודה.

קריאות: – – –

יוסף עזרן: רבותי, חס וחלילה.

יוסף עזרן: חברך, חבר הכנסת בן-אלישר, שלו לשון לימודית, הוא בוודאי ידע להשיב מנה אחת אפיים.

יוסף עזרן: בבקשה.

חס ושלום, אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להשיב מנה אחת אפיים.

אני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

אני לא יודע אם אני מופיע כחלק מהמחלקה הפוליטית של ה"חמאס", חס ושלום, תדבק לשוני לחכי אם זה אכן כך.

אני לא יודע איך להתייחס לזה.

רק זאת אומר לחבר הכנסת יחזקאל: היכן שיש אש"ף אין ציונות.

אריאל ויינשטיין: אני מבקש, אתה מייצג את הליכוד.

אריאל ויינשטיין: אני מבקש שתכחיש – – –

להכחיש שאנחנו "חמאס"?

אתה מתייחס לזה ברצינות?

אתה מתייחס לזה ברצינות, חבר הכנסת ויינשטיין?

יוסף עזרן: אל תחדד את הנושא הזה.

משה נסים: לא מצאתי את עצמי נפגע.

הנה, בבקשה, חבר הכנסת נסים ידידנו לא מרגיש עצמו נפגע.

יכול להיות שאנחנו נמצאים בסכנה של גירוש ללבנון, כי אפשר היום לגרש "חמאסניקים" ללבנון ולא למקום אחר.

אורה נמיר: את ביבי נתניהו לא נגרש.

לא תגרשו.

אני מקווה שגם לא את חבר הכנסת נסים, גם לא את חבר הכנסת ויינשטיין וגם לא אותי.

זה טוב.

הצלחנו לקבל הבטחה.

חבר הכנסת יחזקאל, אני מאמין באמונה שלמה שאתם לא התכוונתם לכך, לא התכוונתם לכך.

יש דוגמאות בהיסטוריה, שגם מצביאים וגם מנהיגים גדולים לא מתכוונים להיות עיוורים, חס ושלום, ודאי שלא, אבל הם חושבים שהם חכמים יותר, נבונים יותר ומובילים טוב יותר, ובכל זאת הם מוכי סנוורים.

לא יכול להיות מצב שעם ישראל כולו היה מאוחד במשך עשרות בשנים על שלילה מוחלטת של אש"ף, לא של השלום, גם לא של שיח ושיג עם הפלשתינים, בשום פנים ואופן לא, אבל של אש"ף – כן; היינו בעד שיח ושיג עם הפלשתינים, אבל לא עם אש"ף.

ולפתע פתאום אש"ף הופך לסמל.

ולפתע פתאום אש"ף הופך לבן-השיח היחיד שאתו אנחנו רוצים להגיע לשלום.

לא ייתכן דבר כזה.

לא ייתכן דבר כזה שאש"ף, שכולנו יודעים שהוא מייצג את הפלשתינים של 1948 ולא רק את הפלשתינים של 1967, כלשונו, אבל גם כלשוננו, לא רק את התושבים הערבים ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה, אלא את כולם, הפליטים בלבנון ובסוריה ובירדן ובמצרים ובמקומות אחרים, שאתו אנחנו ננהל שיח ושיג ונחשוב שבזה אנחנו פותרים רק את הבעיה של עזה.

זו השגיאה הנוראה שאתם עושים.

מדוע אתם עושים אותה?

אתם הולכים בעקבותיו של יצחק רבין.

הרי אין צל של ספק שיצחק רבין הוא אדם מותש, עייף, והעיקר – מובס.

הוא החלל האמיתי של האינתיפאדה.

יצחק רבין הובס על-ידי אבנים, על-ידי האינתיפאדה שאתה לא ידענו להתמודד.

גם צה"ל לא ידע להתמודד אתה, ובעיקר אותו צה"ל שהיה תחת הפיקוד של שר הביטחון, וככזה לא היתה לו ברירה אלא ללכת לאותו כיוון שאליו הוא הלך, מותש, מובס, עייף.

זאת הבעיה.

ועכשיו אני רוצה לומר, בהמשך למה שאמר חבר הכנסת איתן בצדק רב, בצדק רב.

אני יודע, באינפורמציה הצנועה שבידי, שזה חודשים קיים שיתוף פעולה בין ה"פתח" לבין ה"חמאס".

אם אני יודע את זה, אז שר הביטחון לא יודע את זה?

ודאי שהוא יודע.

מה אני אומר?

הסכמה?

שיתוף פעולה?

מה פתאום?

– יש חלוקת עבודה.

אני לא בא לומר שערפאת שלח איזה שליח אל השיח' יאסין לבית-הסוהר, או להיפך, והם עשו את זה בדרג מנהיגותי.

יש שיטות אחרות לחלק את העבודה.

אני צריך ללמד פה את אנשי המקצוע איך משתפים פעולה, איך נעזרים ועוזרים, איך מסייעים ומסתייעים ואיך עושים חלוקת עבודה?

יש חלוקת עבודה בין ה"פתח" של ערפאת – לא סתם בין אש"ף, שמורכב מארגונים רבים מאוד, אלא בין ה"פתח" של ערפאת לבין ה"חמאס".

חלוקת עבודה.

שר הביטחון לא יודע?

– ודאי שהוא יודע.

אז מה הוא התעורר עכשיו?

מה פתאום עכשיו?

למה רק עכשיו?

מפני שיש פיגועים.

היו פיגועים קשים.

זה השפיע על דעת הקהל.

דעת הקהל הולכת ומתמוססת בין האצבעות.

היא כבר לא תומכת היום באותו תהליך שאתם קוראים לו תהליך שלום, שאיננו תהליך שלום, היא לא תומכת באותו תהליך, ולכן אין לכם ברירה, זאת אומרת לראש הממשלה אין ברירה, לשר הביטחון אין ברירה והוא חייב לצאת נגד משהו.

אז הוא יוצא ומזהיר את ערפאת, אם אתם תמשיכו לשתף פעולה עם ה"חמאס", אז יבוא זה וזה וזה ואנחנו לא נוכל לסבול את זאת.

אותו דבר גם עם ירדן.

אני פשוט משלים את מה שאמר חבר הכנסת איתן.

עם ירדן אותו דבר בדיוק.

הרי זה למעלה משנה אנחנו יודעים על קיומו של משרד "חמאס" ברבת-עמון.

אתם יודעים מה, הרי כל העולם ראה את ה"חמאסניקים" האלה, דוברי ה"חמאס", כאשר גורשו 400 ומשהו ללבנון.

הם הופיעו ברבת-עמון.

הם השופר מרבת-עמון של ה"חמאס".

כל העולם יודע על כך.

מה פתאום עכשיו יצחק רבין קפץ ועלה על הדבר הזה?

שוב על מנת לספק, לתת קצת סטיספקציה, איזו שביעות רצון לדעת הקהל ההולכת ונפרדת מן הממשלה הזאת.

הרי זאת הסיבה האמיתית.

ראש הממשלה קיווה שהדברים יסתדרו מאליהם, שערפאת יבין שאי-אפשר להמשיך ככה, בצורה הזאת.

אבל הדברים לא מסתדרים מאליהם.

הוא חשב שגם חוסיין יבין שאי-אפשר להמשיך ככה.

אבל דברים לא הולכים ככה.

הוא יודע את זה.

אבל הוא פשוט עייף, עייף, ולכן גם המדיניות שלו עייפה, שחוקה, מותשת – – –

שמעון שטרית: – – –

יכול להיות שהוא צריך לקחת חופשה.

ואינני מצפה משר בממשלה, שגורלו הפוליטי תלוי בגורלו של ראש הממשלה שבממשלתו הוא משרת, לומר דברים אחרים.

אדוני השר שטרית, אני מצפה למה שאתה אומר.

ומלה אחרונה, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

קרו בימים האחרונים דברים שלא קרו מעולם במדינת ישראל: ארגונים ממשלתיים, חלק מהממשל הישראלי, בחלקו גם כפוף לראש הממשלה, שמהם יוצאות הדלפות.

אני לא שמעתי את ראש הממשלה ולא את שר הביטחון, לא את מי שממונה על-ידי היותו ראש ממשלה, מתקומם נגד זה, מנחית אגרופו על השולחן, בכוח, אולי גם זורק איזה שר, חבר ממשלה או מי שאינו חבר ממשלה, כסנקציה, מדוע?

עייף, מותש.

שמעון שטרית: – – –

אל תגיב, השר שטרית, אנא אל תגיב.

אתה לא יכול לומר את האמת במקרה הזה, אף שאתה אומר את האמת בדרך כלל.

הוא מותש.

ולכן צדקו כל חברי אשר קראו לשר הביטחון, לראש הממשלה, ללכת לנוח.

פשוט ללכת לנוח.

הוא מוביל את המדינה ואת הארץ, הוא מוביל במדיניות גרועה למקום גרוע.

עמנואל זיסמן: – – –

חבר הכנסת זיסמן, אני לא אוכל להגיב, מפני שהיושב-ראש פשוט לא ייתן לי.

פשוט לא ייתן לי.

עמנואל זיסמן: שמעתי את הנשיא לשעבר, שאמר שראש הממשלה בגין, זיכרונו לברכה, היה במצב קשה מאוד, ובכל זאת הוא זכה בבחירות אחרי כן.

אתה יודע מה, הרי אנחנו מבקשים זאת.

אתה יודע מה, חבר הכנסת זיסמן עמיתי, בוא נחליט ללכת לבחירות.

חבר הכנסת זיסמן, הרי אתה פנית אלי, בסדר, נתמודד, נלך לבחירות ונראה מה העם יחליט.

בהחלט.

אמר ראש הממשלה, כאשר הוא פתח את הודעת הממשלה היום, שמותר לנו, מותר לנו להסתכל אחורה בגאווה וקדימה בתקווה.

לפחות חצי מן העם, אם לא יותר מכך, מסתכלים אחורה בבושה וקדימה בחרדה, בחרדה.

מהיכן נובעת החרדה הזאת?

מאמון?

מחוסר אמון.

תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוסף עזרן: תודה רבה לחבר הכנסת בן-אלישר.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חגי מירום, אחרון הדוברים, ואחר כך נצביע על החלטת סיכום.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי, חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו עוברים מעת לעת סיוטים של מעשי רצח וטרור.

חגי מירום: הכאב המפלח מן המעשים האחרונים בעפולה ובחדרה, ואפילו היום בירושלים, מכה בכולנו.

חגי מירום: אין כאן מי ששותף יותר או שותף פחות לכאבן של המשפחות, לכאבם של הפצועים.

חגי מירום: אני מעריך שכל מי שהוא ציוני ודם יהודי ציוני בעורקיו, וגם ערבי שוחר שלום שדם של שוחר שלום בעורקיו, כואב את הכאב הזה ואינו יכול לסבול את מעשי הרצח, הטרור והטירוף שאנחנו עוברים כאן.

חגי מירום: נולדתי בעפולה.

חגי מירום: עפולה היא עיר מחוז שבהוויית החיים ובדופק החיים שלה משקפת מקום שאליו מתקהלים ובאים אנשי העיר עצמה, שבחלקה היא עיר ותיקה ובחלקה היא עיר פיתוח, עיר עולים.

חגי מירום: באים אליה ונקבצים מן היישובים, מן הקיבוצים ומן הכפרים הערביים שמסביב, והיא בעצם משמשת מרכז להוויה הישראלית הקלסית.

חגי מירום: והנה שם, דווקא שם פגעה יד המרצחים, וכשאתה מסתכל ומתבונן לעבר רשימת ההרוגים, אתה רואה שמונח לפניך עמק-יזרעאל כולו, על כל מאפייניו.

חגי מירום: יהודים וערבים, עולים וותיקים, קיבוץ ומושב וכל כיוצא בזה, והלב כואב שמקום כזה, שבחיי היום-יום שלו משמש עיר שלום ועיר לבניית יחסים בין יהודים לערבים, הופך פתאום למקום סוער ונסער, ואפשר להבין את העניין הזה מן הכאב העצום ומן הזעם שיש כלפי המרצחים.

חגי מירום: אבל, חברי מן האופוזיציה, אסור, אסור לכל מי שהוא אחראי לקפוץ על כל אירוע כזה, לנצל כל אירוע כזה כדי להסעיר את הרוחות וכדי להשתלח בממשלה שבתקופתה זה קורה.

חגי מירום: כי הרי פיגועים מעין אלה ידענו גם ידענו בטרם החל תהליך השלום שאנחנו עכשיו מובילים אותו, ובמינון, לצערי, כפי שהיה אז, גדול עוד יותר משהוא קיים היום.

חגי מירום: ואופוזיציה של פעם, ואנחנו היינו אז באותה אופוזיציה, לא ניצלה כל אירוע על מנת להזעיק את כל עמך ישראל למאבק נגד ממשלה.

חגי מירום: צריך גם מידה של אחריות בתהליך של שלום ובתהליכים שבהם מרצחי השלום מרצחים באנשים ופוגעים בהם.

חגי מירום: חברי, חברי הכנסת, עמדתי כאן משתומם, שמעתי חלק מחברי הכנסת מן האופוזיציה, ולא אבין מדוע אתם מתנגדים להליך של יציאה מעזה.

חגי מירום: מה התאהבתם במקום הזה, ומה הפכתם את עזה הזו, שכל כולה שלושת-רבעי מיליון פלשתינים, למקום שבו יהודים צריכים להתיישב ולמקום שאסור, חלילה, לעזוב אותו?

חגי מירום: הן לא התבוננתם לעבר מבטי החיילים אשר עלו על הנגמ"שים ועל המשאיות ובתחושת הקלה עצומה אמרו: נשאיר את עזה איפה שעזה נמצאת ונלך אנחנו לעבר מדינת ישראל.

משה קצב: חבר הכנסת מירום, שאלת.

משה קצב: אתה רוצה תשובה?

חגי מירום: מה הדבר הזה אשר היה לכם, כשאתם מתקיפים החלטה כל כך הגיונית, שמשמעותה לעזוב את האוכלוסייה הפלשתינית הרוויה הזו, לאפשר לה לנהל את חייה בעצמה, וללכת אנחנו לעבר גבולות מדינת ישראל ולחיות את הווייתנו שלנו בגבולות האלה?

חגי מירום: אתם באמת מאמינים שיש קומץ יהודים במדינת ישראל שיבכה את נטישת עזה?

חגי מירום: אתם באמת חושבים שאתם יכולים לשכנע מישהו בטענות הללו של הפקרת מדינת ישראל כאשר עוזבים את רצועת-עזה?

חגי מירום: אנחנו מחפשים את הדרך ואיננו בטוחים כל כך, ואיננו מאושרים כל כך ממעשי פיגוע כאלה ואחרים.

חגי מירום: אנחנו גם יודעים שעריקי אש"ף ו"פתח" ממשיכים לפגע, אבל אנחנו רוצים לתת צ'אנס למהלך הזה, רוצים לתת צ'אנס לאותם פלשתינים אשר מוכנים לדבר שלום ולעשות את מהלך השלום.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, הממשלה, מתוך ראיית המצב הקשה שנוצר, של פיגועים בשטחי מדינת ישראל, החליטה לבצע סגר שאינו מוגבל בזמן.

חגי מירום: חברי הכנסת מן האופוזיציה, גם הסגר לא טוב?

חגי מירום: גם הסגר פוגע בביטחון מדינת ישראל?

חגי מירום: והנה אני שומע כך: אין סגר, המדינה פרוצה והביטחון מופקר.

חגי מירום: יש סגר, לא טוב היות הסגר הזה, מפני שאנחנו קובעי גבולות עם הסגר, מפני שקו התפר הולך להיות גבולה של מדינת ישראל, ומפני שאנחנו מפקירים את המתיישבים שנותרים בשטחים.

חגי מירום: מה לכם, חברי מן האופוזיציה?

חגי מירום: האם אתם יודעים לומר פה מלה אחת מהי תוכנית

חגי מירום: כם, מה אתם מציעים?

חגי מירום: מהו הדבר שאתם מעדיפים אותו על פעולתה של הממשלה הזו?

חגי מירום: – אין לכם תשובות.

חגי מירום: עמד פה יושב-ראש האופוזיציה ביבי נתניהו והשמיץ ועיוות והעמיד את מדיניות הממשלה כאילו היא אם כל חטאת, ולא היתה לו אפשרות להצביע ולו בהצעה אחת על משהו משלו, על איזו הצעה שהאופוזיציה מציעה על מנת לפתור את הסכסוך הזה.

חגי מירום: חברי הכנסת, אני כשלעצמי סבור שלא רק שצריך להמשיך את הסגר, צריך גם להתייצב בשלב זה, בטרם ייקבעו גבולות, ולחסום את קווי התפר, ולארגן תחנות מעבר ולחסום את 1,130 הדרכים הנכנסות משטחי יהודה ושומרון לשטחה של מדינת ישראל, ולא לאפשר את הכניסה הזאת, פנימה והחוצה, נוסח מדינה שאין לה גבולות ואין בה גבולות.

חגי מירום: צריך שיהיה פיקוח על הנכנסים והיוצאים.

חגי מירום: צריך שיהיה ברור לנו שאנחנו חוזרים לחיות בתוככי מדינה שיש לה גבול, יש לה שטח ויש משמעות לריבונות שלה על השטח הזה.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי, חברי הכנסת, אנחנו, אני כך מקווה, נתקדם בעתיד הקרוב גם למשא-ומתן עם סוריה.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אני פשוט מחכה להודעת סיכום של הליכוד, לכן אני נותן לו עוד דקה.

חגי מירום: סוריה היא מדינת מפתח לשלום הזה.

חגי מירום: אינני רוצה ולא אומר כאן מה יהיה המחיר שנשלם כלפי הסורים, אבל אני רוצה לקבוע, שהסורים חייבים להיות פרטנר שכעת אנחנו צריכים לרכז כלפיו את מאמצי השלום.

חגי מירום: כי יום אחרי הסורים יבואו גם הירדנים, ויומיים אחר כך יוסדר גם העניין עם הלבנונים בגבול הצפון, ונוכל לסגור את טבעת השלום הזו ולהגשים את חלום השלום.

חגי מירום: על כן חשוב כל כך לרכז את המאמץ כרגע בנושא הסורי.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, שמעתי פה מחבר הכנסת בן-אלישר שרבין עייף ומותש.

ומובס.

חגי מירום: דברי הבל אתה מדבר.

חגי מירום: רבין לא עייף, לא מותש ולא מובס.

חגי מירום: רבין, שלא היה עייף בעבר, לא היה מותש בעבר והביס בעבר את אויבינו, יהיה גם זה שיביס את אויבי השלום ויביא את השלום.

חגי מירום: אין לי ספק בכך, ואל תציגו אותו ככזה.

חגי מירום: הוא לא חש ככזה והעם אינו מזהה אותו ככזה.

חגי מירום: חבר הכנסת בן-אלישר, הוא מוביל תהליך ששום מנהיג בתולדות המדינה לא נשא אותו על כתפיו.

למזלנו.

חגי מירום: ואתם, תחת לסייע לו בתהליך השלום כפי שסייענו אנחנו לבגין כאשר הביא את תהליך השלום עם מצרים – – –

להבדיל.

חגי מירום: תחת לסייע בכך, אתם עושים כל מעשה שיצטרך יצחק רבין – לא רק להדוף את המרצחים אשר מנסים לכרסם בתהליך השלום, אלא יצטרך גם להשקיע אנרגיות מיותרות לחלוטין בניסיונות האלה, הדמוקרטיים, אני מודה שהם דמוקרטיים, לנסות להדוף את תהליך השלום.

אנחנו לא מתאמצים מספיק.

חגי מירום: חבר הכנסת בן-אלישר, המלה שלום היא מלה טובה.

בהחלט.

חגי מירום: היא מלה שיש בה תקווה.

חגי מירום: הליכוד, אל תפחדו מהמלה שלום, אל תתעבו את המלה שלום, אל תזדעזעו כשאומרים שלום.

חגי מירום: לכו אתנו לשלום.

שאול יהלום: איזה שלום?

חגי מירום: אז נוכל להגיד את מה שאתה יודע להגיד, חבר הכנסת מן המפד"ל, שה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום.

חגי מירום: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: התחלת להגיד תפילות?

חגי מירום: מה יש?

חגי מירום: אני לא מתבייש.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת מירום.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לקריאת הצעות הסיכום ואחר כך להצבעה.

שבח וייס: ראשון יקרא את הצעת הסיכום של סיעות העבודה ומרצ, הצעת סיכום ארוכה מאוד, חבר הכנסת אלי דיין.

שבח וייס: בבקשה.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת סיכום להודעת הממשלה על המצב המדיני והביטחוני בשם סיעות העבודה ומרצ: הכנסת רושמת לפניה את הודעת הממשלה שנמסרה לכנסת על-ידי ראש הממשלה היום, יום שני, ז' באייר התשנ"ד.

שבח וייס: שימו לב שגם התאריך הלועזי בוטל.

שבח וייס: רבותי, עכשיו יקרא חבר הכנסת דוד מנע הצעת סיכום מטעם הסיעות הליכוד, מפד"ל, צומת, יהדות התורה ויעוד.

שבח וייס: בבקשה, אדוני.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת הצעת סיכום מטעם סיעות הליכוד, מפד"ל, צומת, יהדות התורה ויעוד, לדיון שהתקיים בז' באייר התשנ"ד, 18 באפריל 1994: 1.

דוד מנע: הכנסת קובעת כי חובתה העליונה של הממשלה להבטיח את חייהם וביטחונם של כל תושבי ישראל.

דוד מנע: 2.

דוד מנע: הכנסת קובעת כי אש"ף אינו מקיים התחייבויותיו להרחיק משורותיו את העוסקים בטרור, לגנות את הטרור, להפסיק את האינתיפאדה ולבטל את סעיפי האמנה הפלשתינית הקוראים להשמדת ישראל.

דוד מנע: 3.

דוד מנע: לאור כל זאת, הכנסת קוראת לממשלה להעריך מחדש את מדיניותה כדי להבטיח את השגת יעדי השלום והביטחון לאזרחי ישראל.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת מנע.

שבח וייס: עכשיו יבוא חבר הכנסת האשם מחאמיד ויקרא הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ומד"ע, ואחריו יביא חבר הכנסת זאבי את הצעת סיעתו.

שבח וייס: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד לקרוא הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ומד"ע לסיכום הדיון בנושא הודעת הממשלה על המצב המדיני והביטחוני: 1.

האשם מחאמיד: הכנסת מביעה את גינויה וזעזועה ממעשי הדמים בחדרה ובעפולה, שבאו בעקבות הטבח בחברון; שולחת את תנחומיה למשפחות השכולות ואיחולי החלמה מהירה לפצועים; וקוראת להבלגה ולהימנעות ממעשים דומים.

האשם מחאמיד: 2.

האשם מחאמיד: הכנסת מגנה ומביעה את זעזועה ממעשי הרצח שממשיכים המתנחלים לבצע, ובמיוחד הפשע האחרון, שבוצע ביום 12 באפריל 1994, כאשר, כפי שידוע, מתנחל ששמו נתן אנגלסמן ירה למוות בפאטמה סמי עבדאללה בת ה-19, שהיתה בחודש השלישי להיריונה.

האשם מחאמיד: 3.

האשם מחאמיד: הכנסת מגנה את הריסת ביתו של ד"ר מוחמד אלוואחידי, דבר שאין לו כל הסבר או הצדקה, וקוראת ליחס אנושי כלפי תושבי השטחים הכבושים.

האשם מחאמיד: 4.

האשם מחאמיד: הכנסת קוראת להפסקת הסגר על השטחים הכבושים – רצועת-עזה והגדה המערבית – דבר שמהווה ענישה קולקטיבית הגורמת להרעבת התושבים, מגבירה את השנאה ומהווה בסיס לאלימות ולמעשים נואשים.

האשם מחאמיד: 5.

האשם מחאמיד: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט את האמצעים הדרושים על מנת לשמור ולהבטיח את ביטחונם של תושבי השטחים הכבושים, ובראש ובראשונה למנוע את מעשי הרשע של המתנחלים ואת התנכלויותיהם.

האשם מחאמיד: 6.

האשם מחאמיד: הכנסת קוראת לממשלה להתקדם לקראת המשא-ומתן על הסדר הקבע עם הפלשתינים והסורים, כאשר הבסיס לכך הוא סיום הכיבוש וההכרה בזכות ההגדרה העצמית לעם הפלשתיני.

האשם מחאמיד: תודה.

שבח וייס: חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי דיין, מן המקום, רוצה להוסיף עוד סיעה להצעת הסיכום שהוא קרא.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש להוסיף שההודעה שקראתי תהיה מטעם העבודה, מרצ וש"ס.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שבח וייס: רבותי, הצעת סיכום מטעם סיעת מולדת.

עמנואל זיסמן: – – –

שבח וייס: מולדת יש רק אחת.

רחבעם זאבי: עמנואל זיסמן, לא מתאים לך.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, להלן הצעת סיכום מטעם סיעת מולדת לדיון הכנסת בעקבות ההודעה המדינית של ראש הממשלה: א.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק לאלתר את השיחות והמגעים עם ארגון המרצחים אש"ף.

רחבעם זאבי: ב.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להפעיל את זרועות הביטחון למען הדברת הטרור הערבי בכל רחבי ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: ג.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להפעיל מייד סגר הרמטי מלא על אזורי יש"ע כדי למנוע את יציאת הערבים משם לתוככי ישראל הקטנה.

רחבעם זאבי: ד.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לחדש את תנופת ההתיישבות באזורי יש"ע.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, הקשבתך.

עוזי לנדאו: אני כבר מקדים רפואה למכה ויוצא החוצה.

שבח וייס: לא, לא.

שבח וייס: חלילה.

שבח וייס: צריכים אותך להצבעה, מה אתך?

שבח וייס: בוא, שב.

רחבעם זאבי: ה.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לגרש מתחומי ארץ-ישראל את אנשי הטרור הערבי וכן להפסיק את שחרור המחבלים.

רחבעם זאבי: ו.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להבהיר שלא תהיה נסיגה כלשהי ברמת-הגולן.

רחבעם זאבי: ז.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לשחרר את היהודים שנעצרו במעצר מינהלי או להעמידם למשפט.

רחבעם זאבי: ח.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט את כל הצעדים הנדרשים כדי להפסיק את ההתקפות על היישובים מגבול הלבנון.

רחבעם זאבי: תודה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

שבח וייס: אתם יודעים את השיטה, מתחילים בהצעות הסיכום שנתמכות על-ידי קבוצה קטנה יותר ועולים כלפי מעלה.

שבח וייס: נא לשבת איש איש במקומו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהצעת הסיכום שהציג לפנינו חבר הכנסת זאבי בשם סיעת מולדת?

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי – 26 נגד – 35 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי לא נתקבלה.

שבח וייס: 26 תומכים, 35 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, הצעת הסיכום הזאת לא התקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של סיעות חד"ש ומד"ע כפי שהציג אותה לפנינו חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ה' מחאמיד – 2 נגד – 54 נמנעים – 8 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ה' מחאמיד לא נתקבלה.

שבח וייס: שני תומכים, 54 מתנגדים, שמונה נמנעים.

שבח וייס: גם הצעה זאת לא התקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת הסיכום של סיעות הליכוד, המפד"ל, צומת, יהדות התורה ויעוד, כפי שהציג אותה לפנינו חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' מנע – 28 נגד – 35 נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' מנע לא נתקבלה.

שבח וייס: 28 תומכים, 35 מתנגדים, שלושה נמנעים.

שבח וייס: גם הצעת הסיכום הזאת לא התקבלה.

שבח וייס: רבותי, אנחנו עוברים עכשיו להצעת הסיכום של סיעות העבודה, מרצ וש"ס, כפי שהציג אותה לפנינו חבר הכנסת אלי דיין.

שבח וייס: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דיין – 36 נגד – 28 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דיין נתקבלה.

שבח וייס: 36 תומכים, 28 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהצעת הסיכום של סיעות העבודה, מרצ וש"ס, התקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, תודה לכם.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו להמשך הישיבה.

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשנ"ד–1994, בקריאה ראשונה.

שבח וייס: יציג את החוק השר משה שחל.

שבח וייס: אדוני, בבקשה.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת בפניכם מטרתה להאריך בשישה חודשים את תוקף החוק אשר התקבל בכנסת בשנת 1990, במטרה לתת פתרון בנושאי הדיור והתעסוקה לעולים חדשים ולזוגות צעירים.

משה שחל: חוק זה אפשר תכנון של עשרות אלפי יחידות דיור בכל רחבי הארץ, הוציא את משק הבנייה מהקיפאון שבו היה שרוי ותרם לפתרון מצוקת הדיור במדינה.

משה שחל: לצורך פתרון בעיית עודף הביקוש לדירות הקיימת היום במדינת ישראל יש צורך בבניית כ-50,000 יחידות דיור, ולשם כך יש להבטיח עתודה מספקת של תוכניות בנייה זמינות שעל-פיהן תתבצע הבנייה.

משה שחל: החוק המוצע מבטיח מנגנון יעיל לאישור תוכניות בנייה.

משה שחל: חשוב לציין כי לאחר שהוכנס תיקון מס' 2 לחוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה), ובעקבות הנחיות היועץ המשפטי לממשלה בעניין זה, ההליך התכנוני הקבוע בחוק מאפשר איזון ראוי בין דרישות הפיתוח של מדינת ישראל ובין צורכי השמירה על איכות הסביבה.

משה שחל: בד בבד עם הארכת תוקף החוק בשישה חודשים דנה הממשלה בתיקון מקיף לחוק התכנון והבנייה, ומטרת החוק החדש לקצר ולייעל את הליכי התכנון.

משה שחל: הממשלה מבקשת מהכנסת לאשר את הארכת תחולת החוק כדי לאפשר לה לסיים את תיקון החוק בלי לפגוע בבניית דירות למגורים.

משה שחל: אני מבקש להעביר את הצעת החוק לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שבח וייס: אני מודה לך, אדוני השר.

שבח וייס: אני ממליץ שניתן לכל דובר חמש דקות.

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אתה ראשון; אחריך – חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

שבח וייס: אני סוגר את רשימת הדוברים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, עומד כאן נציג ממשלת ישראל ידידנו השר משה שחל, מבקש הארכה לתוקף החוק, נופת צופים, איזה חוק טוב, איזה חוק שבא לעשות דברים כל כך טובים.

שאול יהלום: לכאורה מה פשוט יותר מלהסכים על העניין הזה.

שאול יהלום: אדוני השר שחל, מדוע זה תסתיר מחברי הכנסת היושבים כאן – אני מקווה שאתה לא מסתיר כי זיכרונם בוודאי אינו בוגד בהם – שבהארכת החוק לפני חצי שנה בדיוק הבטיח שר המשפטים מעל דוכן זה, השר ליבאי, שהביא את החוק, שזו הפעם האחרונה שהוא מבקש הארכה של החוק, משום שהחוק הזה כהוראת שעה יש בו הרבה הפרעות לאיכות החיים ולאיכות הסביבה, יש הרבה תקלות בדרך המהירה של אישור הבנייה למגורים.

שאול יהלום: אני קורא מפרוטוקול הכנסת את דברי השר, נציג הממשלה, לפני חצי שנה בדיוק.

שאול יהלום: הוא אמר את הדברים כאן מעל הדוכן ב-19 באוקטובר 1993: "ואכן משרד הפנים מינה צוות מקצועי, ששקד כחצי שנה על הכנת הצעה לתיקון מקיף כאמור.

שאול יהלום: צוות זה סיים בימים אלה" – לפני חצי שנה – "את עבודתו ויגיש למנכ"ל משרד הפנים את המלצותיו.

שאול יהלום: עם זאת, התהליך של העיבוד הסופי של ההמלצות האלו לתזכיר הצעת חוק, וגם הדיונים הפנימיים בממשלה, צפויים להימשך עוד חודשים מספר".

שאול יהלום: ולכן הוא ביקש הארכה למשך חצי שנה.

שאול יהלום: כאשר עלה השר לדוכן להשיב בדיון, הוא אמר: "אשר לשאלה הקשה, מדוע מאריכים, והאם בחלוף התקופה של שישה חודשים ניתן יהיה להגיש חוק אחר, אני אומר, ולא אגלה סוד אם אומר, שגם בממשלה שאלנו אותן שאלות, חבר הכנסת מצא, שאתה שאלת כאן, וגם זאת מתוך גישה אחראית, שהרי ניתן היה לבקש הארכה גם לשנה וגם לתקופה ארוכה יותר.

שאול יהלום: אם ביקשנו לשישה חודשים, הרי זה משום שהיו חברים, ואני ביניהם, שסברו שאם לא ניתן ארכה סבירה, אבל קצרה, שוב יתמהמה העניין, עד לבואנו בסמוך לתום תקופת התחולה של החוק, והנה נמצא את עצמנו חוזרים ומבקשים.

שאול יהלום: לכן רצינו לאותת כאן לאחראים לנושא, שגם אנו סבורים שכבר צריך לבוא עם החוק החדש ולא להאריך את תוקף החוק הנוכחי, ואם כך אנחנו, למעשה, שותפים לך ברצון".

שאול יהלום: זאת אומרת, ממשלת ישראל מודה שהחוק לא טוב, ממשלת ישראל מבטיחה לפני חצי שנה שהיא מבקשת הארכה רק לחצי שנה ואומרת שהכול מוכן, ונגמר התיקון לחוק הבנייה המקיף, והכול טוב ויפה.

שאול יהלום: החוק הזה גרוע, אומר השר ליבאי, אבל כיוון שדרושים עוד כמה חודשים, נאריך את תוקפו בחצי שנה, נאריך בחצי שנה ולא יותר, כדי שבתום חצי שנה לא נצטרך אלא לחוק המתוקן.

שאול יהלום: והנה מופיע השר שחל ומוכיח לנו את אוזלת היד ואת הבטלנות של הממשלה הנוכחית, שאולי בגלל סכסוכים וחוסר קואליציה וממשלת מיעוט, והעובדה ששר הפנים הוא ראש הממשלה, הוא לא שולט במשרד, הוא לא יודע מה נעשה שם.

שאול יהלום: אינני יודע מה הסיבות לבטלנות הזאת, והנה עוד חצי שנה נצטרך להאריך.

שאול יהלום: בסעיף 2 לחוק אומר לנו השר, שימו לב – תוכניות שבמשך שלוש שנים לא הוחל בביצוען צריך להאריך אותן לשלוש שנים וחצי.

שאול יהלום: זאת אומרת, אדם קיבל אישור לתוכנית לפי הדרך המהירה לבנייה למגורים, שלוש שנים מונחת התוכנית ולא הוחל בביצועה, כי אם הוחל בביצועה אין בעיה, מטרת החוק הזה היתה שאם שלוש שנים לא הוחל בביצוע בטלה התוכנית.

שאול יהלום: מבקש עכשיו השר להאריך משלוש שנים לשלוש שנים וחצי.

שאול יהלום: זאת אומרת, שלוש שנים לא מתחילים בביצוע התוכנית, כנראה תוכנית טובה, תוכנית מצוינת.

שאול יהלום: אם היא תוכנית כל כך טובה, מדוע זה שלוש שנים לא החלו בביצועה?

שאול יהלום: באה הממשלה ונותנת פרס לאותו אדם שקיבל לפי החוק הלא-מתוקן הזה את האישור ושלוש שנים הוא יושב לו ולא עושה דבר, זאת אומרת שהוא "עבד" על אותה ועדה לתכנון ולבנייה מהירה למגורים והיא עוד מוסיפה לו חצי שנה.

שאול יהלום: שלוש שנים וחצי פחות יום אתה יכול להחזיק, ואז נאשר לך גם-כן.

שאול יהלום: אדוני השר, מן הראוי שלא נאשר את החוק הזה עם כל הבעיות, ובכך נכריח את הממשלה – לאחר שקראתי לך את החלטת הממשלה, הממשלה היתה צריכה לבוא ולהגיד שאנחנו לא מאריכים ואין שום בעיה, יש המלצות של הצוות, ואפשר לגמור את זה בתוך כמה ימים ולהביא את החוק המתוקן, חוק שאינו פוגע, שאין בו תקלות.

שאול יהלום: אם אנחנו מאשרים היום את הצעת החוק הזאת, הרינו נותנים ידנו לבטלנות, לאוזלת יד, לאי-מתן חוק מתוקן, שרק ינציח עוד חצי שנה, ואין לי ספק שאם נאריך היום בחצי שנה, בעוד חצי שנה תבואו ותבקשו להאריך עוד בחצי שנה, ואחר כך שוב עוד בחצי שנה, וכך עד ימות המשיח.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת חגי מירום.

שבח וייס: הוא ויתר.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל.

שבח וייס: אני לא קורא שמות.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת יוסף בא-גד.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רואה בהצעת החוק הזאת זלזול בכנסת ובכל הליכי הדמוקרטיה.

יוסף בא-גד: פשוט עושים מאתנו צחוק.

יוסף בא-גד: לא ידעתי את הדברים שקרא חבר הכנסת שאול יהלום.

יוסף בא-גד: אחרי הדברים שהוא קרא, למעשה אין על מה לדבר, צריך לדחות את החוק בכל תוקף.

יוסף בא-גד: בכל פעם מבקשים עוד ארכה ועוד ארכה, מגישים את זה ועושים אותנו לצחוק.

יוסף בא-גד: לכן, אני מציע לכבוד השר לבטל את ההגשה ולדעת להסתדר במסגרת הזמן והארכה שקיבלו.

יוסף בא-גד: בהזדמנות זו, כנסת נכבדה, היות שיושב פה שר המשטרה, והיות שיש לי דין ודברים קשה אתו על עוול משווע, בלתי אנושי, אני מוכרח להעלות את זה בפניכם.

יוסף בא-גד: יש שלושה סוגי עצירים במדינת ישראל: יש עצירים פליליים, יש עצירים ביטחוניים, שהם בדרך כלל ערבים, והיום יש סוג חדש, עצירים מינהליים.

יוסף בא-גד: והנה, בשעה טובה ומוצלחת ובמזל טוב, ילדו בשבוע שעבר שלוש מנשות העצירים המינהליים.

יוסף בא-גד: עשו פשע גדול.

יוסף בא-גד: איך אמר לי מישהו?

יוסף בא-גד: הוא אמר: למה הן תכננו ללדת יחד באותו שבוע?

יוסף בא-גד: לפני תשעה חודשים נשותיהם ידעו.

יוסף בא-גד: ..

יוסף בא-גד: זה למען הבדיחה.

יוסף בא-גד: אני ברוב תמימותי פניתי לנציב שירות בתי-הסוהר רב-גונדר אריה ביבי, ואמרתי לו: נשותיהם ילדו, שחרר אותם לביקור.

יוסף בא-גד: היתה לי בקשה כל כך פשוטה.

יוסף בא-גד: אלה בסך הכול עצירים מינהליים שעוד לא הוכח שעשו דבר.

יוסף בא-גד: לא מעמידים אותם למשפט כי אין על מה להעמיד אותם למשפט.

יוסף בא-גד: כל העצירים המינהליים, זו שערורייה של השלטון הזה, שעוד ייתן את הדין על כך.

יוסף בא-גד: זה דבר נורא במדינה מתוקנת.

יוסף בא-גד: פניתי לנציב שירות בתי-הסוהר, והוא אמר לי דבר, שכמעט נפלתי מהכיסא:

יוסף בא-גד: אני יכול לשחרר את הביטחוניים הערבים, יש לי סמכות במקרה כזה; אני יכול לשחרר את הפליליים, הפושעים, סמים, רוצחים, אנסים – יש לי שיקול דעת; באלה, אמרו לי, אל תתעסק.

יוסף בא-גד: אני נדהמתי.

יוסף בא-גד: מה הם?

יוסף בא-גד: אוכלי אדם?

יוסף בא-גד: אני לא יודע איך לכנות את זה.

יוסף בא-גד: בסך הכול בחורים תמימים, ואני נגד תנועת "כך".

יוסף בא-גד: אני רוצה שתדע, כבוד השר, שהרב מאיר כהנא, השם ייקום דמו, ביקש לבקר בישיבת "נחלים" ואסרתי עליו להיכנס.

יוסף בא-גד: אני נגד תנועת "כך", דרכם לא דרכי.

יוסף בא-גד: אבל יושבים בכלא, נשותיהם ילדו, אחת בניתוח קיסרי, אחת בחודש השמיני תוך סכנת נפשות.

יוסף בא-גד: אמרו לי: לא, לי אין סמכות.

יוסף בא-גד: מי הסמכות?

יוסף בא-גד: השר.

יוסף בא-גד: אני פונה אל השר שחל והוא אומר: לא, אני לא הסמכות, אולי השב"כ, אולי המוסד, אולי ראש הממשלה, אולי היועץ המשפטי.

יוסף בא-גד: אני לא מתעצל, אני אורב לראש הממשלה ביום העצמאות, מלווה אותו בכל האירועים, תופס את המנכ"ל שמעון שבס, ואומר לו.

יוסף בא-גד: הוא אומר לי: זה לא אנחנו, זה שחל.

יוסף בא-גד: אני חוזר לשר שחל, אומר לי השר שחל – ולשבחו ייאמר שהוא ענה לי, הוא מכבד חברי כנסת – שזה היועץ המשפטי.

יוסף בא-גד: אני מקבל תשובה מהשר שחל שיפנו לערכאה שיפוטית שהכניסה אותם לבית-הסוהר, שם יערערו.

יוסף בא-גד: על מה?

יוסף בא-גד: על יציאה לשעתיים לבקר אשה אחרי ניתוח קיסרי?

יוסף בא-גד: רשעות כזאת?

יוסף בא-גד: אמרתי, קחו אותם באזיקים, קחו אותם עם משטרה, אני אתן ערבות אישית שיחזרו.

יוסף בא-גד: כל אחד שולח אותי לשני וכולם מתחמקים.

יוסף בא-גד: הרי זו רשעות שעוד לא היתה בעולם.

יוסף בא-גד: שלושה אנשים נמקים בכלא, עצירים מינהליים.

יוסף בא-גד: עוד לא הוכח שום דבר ולא נותנים לבקר אשה אחרי ניתוח קיסרי.

יוסף בא-גד: אני אומר שמדינה כזאת תתמוטט על רשעות כזאת.

יוסף בא-גד: לא האמנתי.

יוסף בא-גד: חשבתי לפעול ברוח טובה, אבל אני אומר, לא יכופר לכם.

יוסף בא-גד: לפעמים יש עוול קטן שזועק לשמים יותר מכל הדברים בעולם.

יוסף בא-גד: אני חוזר ומבקש, כבוד השר, שתשקול שנית.

יוסף בא-גד: קח סמכות.

יוסף בא-גד: מותר לך.

יוסף בא-גד: אני נותן לך גיבוי של מאה אחוזים.

יוסף בא-גד: אני אלך לשבת אתך בבית-הסוהר.

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: זה הגיבוי?

יוסף בא-גד: אני אומר – אם.

יוסף בא-גד: להוציא עצירים מינהליים לשעתיים לבקר אשה אחרי ניתוח קיסרי – זה לא יסולח לעולם.

יוסף בא-גד: אני חוזר ומבקש, אל תתחמק.

יוסף בא-גד: אל תגיד לי שום תירוץ בעולם על יועץ משפטי וראש ממשלה.

יוסף בא-גד: הכוח בידך.

יוסף בא-גד: אם תיתפס על זה, אשריך שנתפסת לעשות דבר הומני לכל אדם, ובוודאי לעצירים מינהליים, שכל חטאם שהם יהודים.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: בעניין "כך", ככה וככה.

יוסף עזרן: אני מזמין את חבר הכנסת יהושע מצא – אינו נוכח; חברת הכנסת נעמי בלומנטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת סילבן שלום – אינו נוכח; חבר הכנסת רן כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי גולדשמידט – אינו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

משה שחל: הוא אחרון?

יוסף עזרן: יש עוד שניים.

משה שחל: הם באולם?

יוסף עזרן: כן.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק המונח לפנינו עושה את הכנסת ללעג ולקלס.

מאיר שטרית: בחוק הסדרים במשק המדינה שהוגש לכנסת הזו בתחילת שנת התקציב נאמר לנו במפורש, שחוק הול"לים, כפי שמוצע בתיקון מס' 6, תוקפו לא יוארך.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את ההיגיון, מדוע בעצם אסור להאריך את תוקף החוק הזה.

מאיר שטרית: כזכור לך, אדוני השר, חוק הול"לים בא כאשר נוצר מחסור אדיר בבתים ובקרקעות מתוכננים לבנייה, כדי לקלוט את העלייה הגדולה מברית-המועצות.

מאיר שטרית: שיא העלייה היה ב-1990, כאשר באותה שנה הגיעו 250,000 עולים והמדינה כולה נכנסה לפניקה, ותחת הפניקה הזאת הממשלה קיבלה החלטות מרחיקות לכת מהר מהר, הולכים לשנות את חוק התכנון והבנייה בהליכים מהירים, וחוקקו את חוק הול"לים.

מאיר שטרית: חוק הול"לים אומר, שאדם שיש לו קרקע שמתוכננות בה מעל 200 יחידות דיור לבנייה, רשאי דרך ועדה מיוחדת, בהליך מקוצר מאוד, לעשות שינוי ייעוד של קרקע חקלאית, שפעם היתה פרה קדושה ושמרו עליה מכל משמר והפקידו כל חתיכת קרקע כזאת בידי ועדה לשמירת קרקע חקלאית ולא הרפו מהקרקע הזאת.

מאיר שטרית: אני יודע אילו מלחמות אני עשיתי כראש עיר על שינוי ייעוד של חתיכות קרקע קטנות מקרקע חקלאית לקרקע לבנייה.

מאיר שטרית: זה היה בלתי אפשרי.

מאיר שטרית: עשו חשבון, מה זה, מחסלים פרדסים?

מאיר שטרית: אתה מחסל קרקע חקלאית?

מאיר שטרית: ולפתע, אלוהים שפך מקרן השפע שלו על מאות ואלפי אנשים במדינת ישראל.

מאיר שטרית: לפתע נפתח להם פתח, לא כקוף של מחט.

מאיר שטרית: איך כתוב, אדוני היושב-ראש, אולי תעזור לי?

מאיר שטרית: כתוב: פתח לי פתח כקופו של מחט?

יוסף עזרן: כתוב: פתחו לי פתח כפתחה של מחט ואני אפתח לכם פתח כפתחו של אולם, שמשאות וקרוניות באים בו.

מאיר שטרית: נפתח פה פתח כפתחו של אולם, כשמאות ואלפי יחידות דיור ומרכזים מסחריים תוכננו בו.

מאיר שטרית: להלכה היה היגיון בזירוז הליכי הבנייה.

יוסף עזרן: ב"קרוניות" יש אומנם האותיות של קרוונים, אבל אלה לא הקרוונים.

מאיר שטרית: אלה לא הקרוונים.

יוסף עזרן: זה קניונים.

מאיר שטרית: להלכה היה באמת היגיון לזרז את הליכי הבנייה ולאפשר לאנשים לשנות ייעוד של קרקע אם רצו לבנות.

מאיר שטרית: אבל כל זה היה מותנה בכך שהביצוע של הבנייה יתחיל בתוך פרק זמן נתון, מסוים.

מאיר שטרית: אם אינני טועה, אדוני השר, בהתחלה דובר על שנה, והאריכו זאת אחר כך בשנה נוספת, אחר כך בשנה נוספת, ועכשיו מאריכים זאת עוד בחצי שנה.

מאיר שטרית: זה לא עולה על הדעת.

מאיר שטרית: לא יכול להיות, אדוני השר, שאנשים שהיה להם פרדס – ואגב, מדובר בשינוי ייעוד של עשרות אלפי דונם פרדסים במרכז הארץ, בנס-ציונה, ברחובות, בראשון-לציון, באזור השרון – – –

יוסף עזרן: וביבנה?

יוסף עזרן: יש לה פרדסים יפים.

מאיר שטרית: גם יבנה.

מאיר שטרית: פשוט מחסלים את כל הפרדסים ואת כל הירק במרכז הארץ.

מאיר שטרית: אילו היה בא עלינו שפע של עולים, מיליון עולים, אני אומר: ניחא.

מאיר שטרית: אבל הם לא הגיעו, ואנשים לא בונים כי אין מי שיקנה כל כך הרבה בתים.

מאיר שטרית: עבר הזמן שהיה כשר בעיני ונכון כדי לאשר את החוק הזה ובאמת להפשיר את הקרקעות האלה לבנייה.

מאיר שטרית: גמרנו.

מאיר שטרית: נגמרה החגיגה.

מאיר שטרית: צריך להודות שאתם לא מסוגלים לבנות, שנסגר העסק ונבטל.

מאיר שטרית: עכשיו בואו נתכנן בניחותא ונבדוק, האם באמת יש צורך לשנות את הייעוד של הקרקע הזאת, האם יש פתרונות של מים וביוב לאותם מקומות שבונים.

מאיר שטרית: אני אומר לך באחריות, אדוני השר, שבמקומות רבים מאוד שבהם בונים אלפי בתים אין שום פתרון, למשל, לביוב לשכונות האלה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, הביוב הזה יזרום פשוט בחוץ.

מאיר שטרית: אני אומר לך זאת באחריות לפחות לגבי האזור שלי.

מאיר שטרית: הביוב יזרום פשוט בחוץ והוא יגרום למטרד אקולוגי נורא, שממילא קיים.

מאיר שטרית: למה להוסיף?

מאיר שטרית: למה לא לתכנן באמת בניחותא, לכוון את הבנייה לגליל ולנגב, להמעיט מאוד את הבנייה במרכז הארץ, לא לחסל את הפרדסים במרכז הארץ, להשאיר את הריאה הירוקה שהיא חשובה כל כך?

מאיר שטרית: ואז באמת לעשות גם צדק.

מאיר שטרית: לא יכול להיות שאדם שהיה לו פרדס – – –

עמנואל זיסמן: מה אתה רוצה משר המשטרה?

מאיר שטרית: הוא יושב פה בתור שר הפנים, כנציג הממשלה.

מאיר שטרית: אני מעביר את הדברים דרכו והוא יעבירם.

עמנואל זיסמן: הוא לא נושא באחריות אישית.

מאיר שטרית: עמנואל, הוא נציג הממשלה.

מאיר שטרית: אגב, כל שר נושא באחריות קולקטיבית למעשיה של הממשלה.

מאיר שטרית: הוא בא כשר הפנים לענות בשם ראש הממשלה שממונה על תיק הפנים.

מאיר שטרית: אני מבקש ממנו להעביר את הדברים לשר הפנים הממונה, או למנכ"ל משרד הפנים, כי אני חושב שזו שגיאה שהממשלה עושה.

מאיר שטרית: אין פה צדק.

מאיר שטרית: אני מכיר אנשים שבחיים לא תכננו שהפרדסים שלהם, של מאות הדונמים במרכז רעננה, יהפכו להם שטחי בנייה, בלי ששאלו אותם בכלל.

מאיר שטרית: יום אחד הודיעו להם: ייעוד הקרקע שלכם שונה ועכשיו אתם יכולים לתכנן בנייה.

מאיר שטרית: זה הפך אותם בן-לילה – וזה טוב יותר מהפיס ומהלוטו – למיליונרים כבדים מאוד.

מאיר שטרית: לו היתה לזה הצדקה כדי לקלוט עולים ולבנות מהר – "שאפו".

מאיר שטרית: אין לזה הצדקה היום.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני השר, שמוטב לה לממשלה שלא להאריך את העניין הזה.

מאיר שטרית: ההארכה של העניין הזה רק תסבך את הממשלה מחר, כשיבוטל באמת החוק, בתביעות של כל מיני אנשים שיאמרו: הבטחתם לנו ועכשיו אתם לא נותנים לנו לבנות.

מאיר שטרית: להיפך, יש תאריך קובע, כדי שכל אחד ידע אותו, שידעו מתי לבנות.

מאיר שטרית: ידעו שמי שלא מתחיל לבנות עד התאריך הקובע מאבד את זכותו על הקרקע הזאת.

מאיר שטרית: אני מציע שתיקחו את החוק הזה בחזרה.

מאיר שטרית: תשאירו את התאריך בתוקפו.

מאיר שטרית: אני אומר לך, לא חסרה היום קרקע מתוכננת, מאושרת לבנייה, ולא בונים בה גם בלי ול"לים.

מאיר שטרית: לא צריך.

מאיר שטרית: יש המון קרקעות שאושרו בול"ל, התחילו לבנות בהן, ועדיין יש שם שטח לבנייה של מאות ואלפי יחידות דיור.

מאיר שטרית: למה להמשיך את העיוות הזה?

יוסף עזרן: חבר הכנסת שטרית, יש לך עוד דקה.

מאיר שטרית: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אם אתם רוצים לשנות את חוק התכנון והבנייה ולעשות מהפכה – אני מברך אתכם על כך.

מאיר שטרית: אני בעד זה בכל לבי ואני חושב שדרושה מהפכה בחוק התכנון והבנייה.

מאיר שטרית: זה בכלל לא קשור לחוק הזה.

מאיר שטרית: אין לזה שום קשר.

מאיר שטרית: בהסבר להצעת החוק כתוב: הממשלה דנה כעת בהצעה מקיפה לתיקון חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, שמתייחסת למכלול הבעיות אשר חוללה המציאות.

מאיר שטרית: עד לסיום הבירורים לעניין הצעה זו, מוצע להאריך את תוקפו של החוק בחצי שנה נוספת.

מאיר שטרית: מה הקשר?

מאיר שטרית: מה עניין שמיטה להר-סיני?

מאיר שטרית: אין שום קשר בין הול"ל לבין הרפורמה הדרושה בחוק התכנון והבנייה.

מאיר שטרית: אני אברך את הממשלה אם היא תביא בפנינו תיקון כזה.

מאיר שטרית: אבל אני מציע לממשלה לקחת את החוק הזה בחזרה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת, רגע אחד.

יוסף עזרן: הרשיתי והבטחתי לחבר הכנסת שלמה בוחבוט לשאול אותך שאלה.

מאיר שטרית: בבקשה.

עמנואל זיסמן: בתור מה הוא שואל?

מאיר שטרית: בתור חבר כנסת.

יוסף עזרן: הבטחתי לו, כדי שהוא לא יקרא קריאת ביניים.

עמנואל זיסמן: אני בעד זה.

יוסף עזרן: בבקשה.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, ידידי מאיר, אתה צודק, אבל הבעיה היא שאין החוק היום מאפשר לבנות.

שלמה בוחבוט: לא בונים קרוונים, צריך לבנות תעשייה.

מאיר שטרית: אני מסכים.

שלמה בוחבוט: אביא דוגמה מעירי מעלות.

שלמה בוחבוט: בנו בה 1,500 יחידות דיור.

שלמה בוחבוט: אם היום אתה מגיש תוכנית באותה מתכונת, כפי שהיה בעבר, חולפות שלוש שנים עד שהתוכנית מקבלת אישור.

שלמה בוחבוט: לכן אני בא ואומר כך: כל עוד משרד הפנים לא שינה, או, יותר נכון, כל עוד הכנסת לא שינתה את החקיקה, אין ברירה, וחייבים להאריך את תוקפו של החוק בשישה חודשים נוספים.

שלמה בוחבוט: עד אז יש לתבוע מכל הגורמים שיחוקקו חוק שאפשר לחיות אתו.

מאיר שטרית: ידידי שלמה, ראש מועצת מעלות, ראשית, אני מסכים אתך בדבר המצוקה והצורך לבנות תעשייה.

מאיר שטרית: אבל לא חצי השנה האחרונה הזאת היא שקבעה אם יבנו תעשייה או לא.

מאיר שטרית: ידעו על המצב הזה יותר משלוש שנים.

מאיר שטרית: יכלו לתכנן בניית תעשייה במעלות, שתספיק לכל מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אגב, כל הצעת חוק שתיתן העדפה לגליל בבנייה, בלוח זמנים – אתמוך בה בשתי ידי.

מאיר שטרית: התרעתי, עוד בתקופת בואה של העלייה הגדולה, שאין טעם לבנות בתים בגליל ובנגב בלי לבנות מרכזי תעשייה, כבישים ודרכים כדי לקצר את המרחק למרכז הארץ; אנשים לא יבואו לגור שם.

מאיר שטרית: אני מסכים אתך בדבר הצורך.

מאיר שטרית: אבל בחצי השנה הזאת, כשמדובר על עשרה דונם שישונו במעלות לתעשייה, יהיו אנשים במרכז הארץ שיבנו אלף דונם.

מאיר שטרית: אם תהיה ליזם ברירה – לבנות תעשייה במרכז הארץ באותה חצי שנה או לבוא למעלות, אני אומר לך: הוא לא יבוא למעלות.

מאיר שטרית: לכן גם לך עדיף שהחוק הזה לא יעבור.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים אורון – איננו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, בבקשה.

יוסף עזרן: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

יוסף עזרן: הרשימה סגורה.

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני ארבע שנים הביאה הממשלה הצעת חוק שמטרתה להגביר את הבנייה.

אריאל ויינשטיין: מה למעשה קורה?

אריאל ויינשטיין: למעשה קורה שהאינפלציה במשק בשנת 1994 אמורה לעלות מעל לתחזית ולרצון הממשלתי, מעל 8%.

אריאל ויינשטיין: האינפלציה עלולה לעלות מעל 10%.

אריאל ויינשטיין: דהיינו: הממשלה בתקציב חזתה אינפלציה של 8%, ואנחנו עלולים כולנו, המשק, להגיע לאינפלציה שתעלה על 10% ועל 11%.

אריאל ויינשטיין: לולא העלייה במחירי הדיור, האינפלציה היתה מגעת ל-7%–8%.

אריאל ויינשטיין: בגלל עליית מחירי הדיור האינפלציה תהיה מעבר לתחזית.

אריאל ויינשטיין: עליית מחירי הדיור איננה נובעת מבעיות מיסוי של הדיור.

אריאל ויינשטיין: היא איננה נובעת משום גורם חשוב.

אריאל ויינשטיין: העלייה במחירי הדיור נובעת מכך שאין די היצע.

אריאל ויינשטיין: אין די סחורה בשוק.

אריאל ויינשטיין: אין די דירות.

יוסף עזרן: ולמה אין די סחורה?

אריאל ויינשטיין: מייד, אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן בחבורה אינטימית ביום הראשון של כנס הכנסת.

יוסף עזרן: זה דבר מעניין וחשוב מאוד.

אריאל ויינשטיין: אני אומר שביום הראשון שלנו לאחר הפגרה אנחנו כבר בחבורה אינטימית.

יוסף עזרן: מי יבנה לנו בית?

אריאל ויינשטיין: מי יבנה לנו בית, אדוני היושב-ראש.

אריאל ויינשטיין: נכון.

אריאל ויינשטיין: אם כן, מה שקורה הוא שהעלייה במחירי הדיור נובעת מכך שאין דירות.

אריאל ויינשטיין: אני רוצה לספר לכם, חברי הכנסת, שבשנות ה-60 חשבו, שאם יעמידו קרקע בזול לקבלנים, או אם ייתנו קרקע בזול לדיירים, מחירי הדירות ירדו.

אריאל ויינשטיין: בנו שכונה לידנו כאן, בבית-וגן, ונתנו אותה לדיירים בזול, כי הקרקע היתה זולה.

אריאל ויינשטיין: לאחר שבועיים דיירים מכרו את הדירות ברווח של 100% ו-200%.

אריאל ויינשטיין: מדוע?

אריאל ויינשטיין: כי לא היו דירות בשוק וחטפו את הדירות הללו.

אריאל ויינשטיין: אז לאחר ארבע שנים מגיע שר נכבד בממשלה ומבקש להאריך בחצי שנה נוספת הוראת שעה, חוק שהתחלנו בו ב-1990, שמטרתו היתה להביא היצע של דיור.

אריאל ויינשטיין: והחוק הזה באמת הביא היצע גדול של קרקע, שהוא הבסיס לבניית יחידות דיור.

אריאל ויינשטיין: אבל כאשר אנחנו שואלים את עצמנו אם להאריך את החוק או לא, אנחנו צריכים לשאול מה הגורם לכך שאין דירות.

אריאל ויינשטיין: כי אם הביאו לנו הצעת חוק שמטרתה הגברת היצע הדיור, והצעת החוק הזאת איננה מובילה למטרה, אני אומר:

אריאל ויינשטיין: החוק כרגע לא מעלה ולא מוריד.

אריאל ויינשטיין: באמת לא חשוב אם נאשר אותו לחצי שנה.

אריאל ויינשטיין: הוא תורם משהו, ללא ספק.

אריאל ויינשטיין: אמר כאן חבר הכנסת בוחבוט, שהוא ראש עיר, והוא צודק, שכדי להקים תעשייה צריך את החוק הזה, והוא רוצה להקים תעשייה בעירו, כי יש לו רק יחידות דיור ואין לו תעשייה, וללא החוק הזה הוא יצטרך להתמודד עם הוועדות שלוש וארבע שנים.

יוסף עזרן: חבר הכנסת ויינשטיין – – –

אריאל ויינשטיין: בבקשה, אדוני היושב-ראש.

יוסף עזרן: השאלה היא: משנת 1990 עד היום, האם כל הקבלנים שקיבלו קרקע לבנייה מימשו?

יוסף עזרן: אני עונה – כי זו היתה שאלה רטורית: לא.

אריאל ויינשטיין: נכון.

אריאל ויינשטיין: לא מימשו.

יוסף עזרן: אז עכשיו נוסיף להם.

אריאל ויינשטיין: ההערה שלך, כבוד היושב-ראש, היא בהחלט נכונה.

אריאל ויינשטיין: מדוע אין דירות?

אריאל ויינשטיין: יש לנו חוק מ-1990, ארבע שנים.

אריאל ויינשטיין: אנו עומדים להאריך אותו בחצי שנה.

אריאל ויינשטיין: יש זירוז הליכי בנייה.

אריאל ויינשטיין: הכנסת נותנת את כל הכלים.

יוסף עזרן: ואין התחלות בנייה.

אריאל ויינשטיין: הכנסת נותנת את כל הכלים.

אריאל ויינשטיין: כל הצעת חוק שהגיעה לבית הזה, שעקבתי אחריו, התקבלה על-ידי הכנסת.

אריאל ויינשטיין: באה הממשלה ואמרה: תנו לנו חוקים, הבנייה תגבר.

אריאל ויינשטיין: החוקים האלה אושרו על-ידי הכנסת.

אריאל ויינשטיין: אבל אם אין בנייה, אף שיש ביקוש והמחירים עולים, המסקנה שלי היא שלא הבונים אשמים, כי הבונים הם אלה שמעוניינים למכור ולספק סחורה, לספק דירות.

אריאל ויינשטיין: הם רואים שהמחירים עולים, הם רואים שיש ביקוש, הם רוצים לבנות.

אריאל ויינשטיין: זה האינטרס שלהם.

אריאל ויינשטיין: הכנסת מחוקקת, נותנת כלים בידי הממשלה.

אריאל ויינשטיין: מדוע אין דירות?

אריאל ויינשטיין: המסקנה היחידה, אם יש חוקים, אם יש קרקע זמינה, אם יש קבלנים שרוצים לבנות, כי הם רוצים למכור ויש ביקוש לסחורה שלהם, אם יש דיירים שרוצים לקנות – – – אדוני היושב-ראש, אני מבין שהקריאה להפסיק היא בניגוד לרצונך.

יוסף עזרן: ימשיך לבנות, אדוני, את הנאום שלו לפחות.

יוסף עזרן: יש לי סמכות, הפררוגטיבה שלי להאריך באיזה זמן, לא בחצי שנה כמובן, המשך בניית הנאום של אדוני, העשוי לתלפיות.

אריאל ויינשטיין: תודה רבה.

אריאל ויינשטיין: שוב אני אומר: אם יש קרקע, אם הכנסת נותנת לממשלה את כל החוקים, אם יש ביקוש לדירות כי המחירים עולים, יש ביקוש ויש זוגות צעירים שרוצים לקנות דירות, אם יש קבלנים שרואים שהמחירים עולים ויש ביקוש והם רוצים לבנות, מדוע לא בונים?

אריאל ויינשטיין: זה לא רק שאין פועלים ויש סגר.

אריאל ויינשטיין: זה גורם, ללא ספק.

מאיר שטרית: רוצים לעשות ספקולציה.

אריאל ויינשטיין: יש בעיה היום למשק הישראלי עם פועלי בניין.

אריאל ויינשטיין: ואני מברך את הממשלה שהחליטה להביא עובדים.

אריאל ויינשטיין: אבל צריך לבחון את העניין, ואין לי תשובה, אני רק חש שמשהו בביצוע לא עובד.

אריאל ויינשטיין: לאחר שכולנו נותנים את החוקים ונותנים את התיאוריה שהעסק צריך לעבוד, משהו ברשויות המקומיות, באדמיניסטרציה, בביצוע עצמו, שמעבר לחוקים, לא עובד.

אריאל ויינשטיין: לכן אני חושב שהבעיה המרכזית שלנו – לא שלנו, כי לנו, לכנסת, אין כלים לבחון את העניין, אבל אני פונה לשר – הבעיה המרכזית של הממשלה, כבוד השר, היא לבוא אלינו ולומר מה הכנסת, מעבר לחוקים שהיא נותנת לכם השכם והערב – הנה ביום הראשון של כנס הקיץ של הכנסת נאשר את זה – עושה כדי שהבעיה המרכזית של זוגות צעירים, של עולים חדשים, ואנחנו יודעים את הבעיה של העולים החדשים ושל המשק, דהיינו האינפלציה שהדיור גורם לה – עושה לפתרון הבעיה הזאת.

אריאל ויינשטיין: והייתי מבקש שתאיר בדברי תשובתך את הידוע לך.

אריאל ויינשטיין: אני אתמוך בהצעת החוק.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת ויינשטיין.

יוסף עזרן: חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

יוסף עזרן: אולי, ברשותך, אדוני השר, קרקע יש מראשית שנות ה-90, ואז לא היה סגר, ול"ל עבד בקצב מהיר.

יוסף עזרן: למה לא בונים?

יוסף עזרן: שאלה גדולה.

יוסף עזרן: מפני שכל אחד אומר: אני, שהזדרזתי לבנות והייתי נאמן להחלטה ומכרתי אתמול, הפסדתי.

יוסף עזרן: נחכה ונמכור יותר ביוקר.

יוסף עזרן: אז מה לעשות נגד זה?

יוסף עזרן: אדוני בוודאי ישיב.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בנאום הראשון שלו כשר הפנים בכנסת הזאת, דיבר השר אריה דרעי על יוזמות חקיקה נרחבות שלו ושל משרד הפנים.

עמנואל זיסמן: אין ספק שמאז קום המדינה ועד היום יש מאבק – והשר שחל היה איש מועצת עיריית חיפה והוא יודע זאת – על חיזוק הסמכות וביצור המעמד של השלטון המקומי לעומת השלטון המרכזי.

עמנואל זיסמן: ואני חייב לומר, שבמשך שנים יש פיגור רב בתחומים רבים.

עמנואל זיסמן: וכמי שהיה 24 שנה חבר מועצת עיריית ירושלים, אני מכיר את הנושא הזה.

עמנואל זיסמן: היתה הצדקה לאומית חיונית ממדרגה ראשונה לכך שחוקקו את החוק הזה, שהוא הוראת שעה, ב-1990.

עמנואל זיסמן: היום אין כל הצדקה לחוק הזה.

עמנואל זיסמן: אני אצביע בעדו, כי אני לא רוצה להצביע בפתיחת כנס הקיץ של הכנסת נגד הממשלה, וגם יש לי יחס של כבוד לשר, שהוא איש יסודי מאוד, אבל הוא נתבקש להציג את החוק.

עמנואל זיסמן: אולם אני מקווה שבתקופה הזאת שהחוק יידון בה, אחרי שיאושר בקריאה ראשונה, ייעשה מאמץ של ממש; אם אי-אפשר למנות שר פנים חדש, צריך להטיל את העול החשוב הזה על אחד השרים כדי שהוא יביא לנו בחודש אוקטובר, לפני שמחצית השנה הזאת שאנו מאריכים בה את החוק תסתיים, תיקון של ממש בחוק התכנון והבנייה, מ-1965, שיקטין את הסמכות של הוועדות המחוזיות וירחיב ויעמיק ויחזק את הסמכויות של העיריות והרשויות המקומיות.

יוסף עזרן: תודה על הקיצור ועל הדברים הנחרצים.

יוסף עזרן: בבקשה, אדוני השר, תתייחס לנואמים ותסכם את הנושא ונעבור להצבעה.

יוסף עזרן: חבל חבל שהממשלה לא הציעה עסקת חבילה של 30 חוקים, אולי היינו מעבירים אותם בהינף יד לכבוד היום הראשון של כנס הקיץ.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר נתבקשתי להביא את הצעת החוק, אמרו לי: נרשמו כמה חברי כנסת, יש להניח אפילו שלא ידברו, ואין לך אלא חמש–עשר דקות והחוק עובר, כי בסך הכול זו הארכת תוקף לתקופה קצובה של חוק שהכנסת קיבלה, וקיבלה אותו עוד בשנת 1990.

משה שחל: אבל רק אחרי הדיון בחוק זה הערב נוכחתי לדעת כמה צודק הפתגם הצרפתי שאומר, כי מי שלא היה חבר פרלמנט לא ידע לעולם מלודרמה מהי.

משה שחל: אני רוצה להוסיף: לא ידע לעולם מלודרמה שנוצרת מלא-כלום מהי.

משה שחל: כי האמת היא, שחבר הכנסת יהלום, אחרי הפגרה – פשוט התעוררתי המקצב ומהעוצמה של דבריו עד כדי כך שחשבתי שאולי זה לא החוק הנכון, החוק שהוא מדבר עליו.

משה שחל: חשבתי, מה קרה?

משה שחל: לא קרה כלום.

משה שחל: בסך הכול מדובר בהארכת תוקף של חוק, שהיתה מחשבה, כוונה אמיתית שלא יהיה צורך להאריך אותו פעם נוספת כי יש לממשלה הצעת חוק שבאה להקל את הליכי האישור של תוכניות בנייה.

משה שחל: אבל מאחר שמדובר בתיקון יסודי, שיש לו השלכות, מנסים להגיע לתיאום מוקדם עם כל הגורמים, לרבות ההערות שהשמיע חבר הכנסת זיסמן על הסמכות של הרשות המקומית מול רשויות התכנון המרכזיות לאפשר מה שנקרא מסלול ירוק מהיר, ולדעתי זאת גם הדרך.

משה שחל: בארצות-הברית אתה מקבל אישור על בנייה – כאשר המבקש יודע שהוא לא צריך לבקש חריגות, הוא מקבל אותו בתוך שבוע עד חודש ימים, לא יותר.

משה שחל: בתוך חודש ימים נותנים את החותמת, המהנדס שחותם על התוכנית מתחייב שהתוכנית תואמת את תוכנית המתאר.

מאיר שטרית: אדוני השר, גם על-פי החוק הקיים זה אפשרי היום.

משה שחל: חבר הכנסת יהלום, חשבתי שאתה תבוא ותאמר על הממשלה הזאת, שזה שהיא מאמצת וממשיכה חוק שהיה בממשלת הליכוד ב-1990, מגיעה לה זכות כלשהי, שהיא בבחינת ממשלה שאתה מצפה ומקווה – איך נאמר, מי שלא משנה את דעתו לעולם אוהב את עצמו יותר מאשר את האמת.

משה שחל: הנה, שינו את דעתם, אימצו את החוק שאז יזמו אותו.

משה שחל: על מה יוצא הקצף, אני באמת לא יודע.

משה שחל: לחבר הכנסת שטרית, דיברת על פתח, "פתח כפתחה של מחט" וכן הלאה.

משה שחל: ריבון העולמים, לא אנחנו פתחנו את הפתח.

משה שחל: כל מה שדיברת עליו היה, והיו כאלה שהזהירו בזמנו את שר הבינוי אריק שרון, תאמין לי שגם אני הייתי ביניהם, ואמרתי למשל בעניין הקרוונים: אל תעשה את המשגה הזה, יגורו באוהלים, אז זה יהיה זמני, ולא יהיה צורך להקים מעברות ולא יתעשרו אנשים על לא-כלום.

משה שחל: אגב, גם אתה וגם אני גרנו באוהלים, ולא קרה שום דבר.

משה שחל: שום דבר לא קרה.

משה שחל: אבל הוא לא רצה לשמוע.

מאיר שטרית: אדוני השר, הייתי היחיד שהצביע בקבינט הקליטה נגד – – –

משה שחל: אני מאמין לך.

משה שחל: אגב, כל מי שחווה את החוויה דיבר ופעל נגד, ועד היום, כשאני רואה את המעברות האלה, נחמץ לבי.

משה שחל: על מה?

משה שחל: אנחנו לא עושים זאת.

יוסף עזרן: אדוני השר, חבר הכנסת שטרית מקיים את האמרה: יגורנו קרוון.

יוסף עזרן: לא נאגורנו קאראבאך.

שאול יהלום: אדוני השר, חבר הכנסת שפי אומר שיש רוב בטוח.

משה שחל: אני יודע, אבל אני לא יכול שלא להשיב ולא להתייחס ברצינות לחברי הכנסת, ולהשיב גם על כמה דברים שבאותה הזדמנות, ביצירת המלודרמה – חבר הכנסת בא-גד העלה את עניין העצורים המינהליים.

משה שחל: מדוע?

משה שחל: מפני שאני עונה על ההצעה.

משה שחל: חבר הכנסת בא-גד, אני פועל על-פי דין ועל-פי סמכות.

משה שחל: הסברתי לך גם בעל-פה.

משה שחל: היום שמעתי בחדשות דברים שלא אמרתי.

משה שחל: תאמין לי, לא אמרתי כלום.

משה שחל: יש הבדל בין אדם שנידון למאסר – גם אז שני-שלישים מהתקופה הוא חייב לרצות.

משה שחל: הוא לא משוחרר.

יוסף בא-גד: גם אם אשתו ילדה?

משה שחל: תסלח לי, תן לי לסיים.

משה שחל: הוא לא יכול להשתחרר לפני זה.

משה שחל: עצור מינהלי שעצור – בין שלושה חודשים לחצי שנה, הוא נמצא במעצר מינהלי מפני שיש חשד ורוצים למנוע ממנו שיעשה מעשה.

משה שחל: הוא לא נשפט בגלל מעשה שעשה אלא בגלל חשש שהוא יעשה מעשה.

משה שחל: אני שאלתי את היועץ המשפטי לממשלה והוא אמר לי שאין לי סמכות לתת לו אפשרות לצאת כי זה לא נקבע בחוק, והפנה אותי – ואני הפניתי אותך – לסמכות של הערר של מה שנקרא עיון מחדש.

משה שחל: אגב, הם יודעים זאת היטב, באופן חד-משמעי, כי הם בקיאים בכל ההליכים.

משה שחל: אתה בא ואומר: שמע, תשחרר, תיתן לי גיבוי, ואם נשב בבית-הסוהר אז אתה תשב יחד אתי.

משה שחל: איזה שר משטרה יכול לעשות דבר כזה?

יוסף עזרן: הוא התכוון להזמין את אדוני לברית מילה.

משה שחל: אני יודע אבל אני לא יכול.

משה שחל: אני הסברתי באווירה הכי טובה, ותאמין לי שכל פנייה זוכה לטיפול.

יוסף בא-גד: מה עמדתך האישית?

משה שחל: אני פועל על-פי דין.

משה שחל: אני לא יכול לפעול אחרת.

משה שחל: אני רוצה רק לסכם את דברי.

יוסף עזרן: כאשר השר לא יעמוד פה תשאל אותו מה דעתו האישית.

יוסף בא-גד: כולנו ממהרים.

יוסף בא-גד: נעשה עוול.

יוסף בא-גד: כסדום היינו ולעמורה דמינו.

יוסף עזרן: לא, אל תגזים.

משה שחל: בלי מלים כאלה.

משה שחל: על מה?

משה שחל: אני לא מבין את זה.

משה שחל: אדוני, אין מניעה שהם יפנו לערכאה, לשופט, לא לאיש פוליטי.

משה שחל: הם יכולים לפנות לבית-המשפט ובאותו יום הוא ידון בבקשה שלהם.

משה שחל: על מה הוויכוח?

יוסף בא-גד: הם לא יכולים.

יוסף בא-גד: יש מעצור.

משה שחל: אין שום מעצור.

משה שחל: חד-משמעית.

יוסף עזרן: הוא לא איבד את כל זכויותיו?

משה שחל: אני רוצה לתרום משפט אחד לדבריו של חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

משה שחל: שאל אותי אחד האנשים שעוסקים בענף, מדוע עם החקיקה ועם מלאי הדירות המחירים לא מוזלים?

משה שחל: שים לב שהתחלות הבנייה בדרך כלל בנויות היום על בסיס של מימון הניתן כדי לחדש את מלאי הדירות שנמכרו.

משה שחל: מה עושים הקבלנים?

משה שחל: הם מתחילים בנייה של דירות חדשות במספר הדומה או הזהה למספר הדירות שהם מכרו.

משה שחל: וכאן, לדעתי, הבעיה של המערכת, כי אם יגדילו את המלאי יש להניח שהמחירים ירדו.

משה שחל: אני חושב שהכנסת צריכה להתייחס לנושא הזה, כי זה מסוג הנושאים שבהם הכול רוצים לתרום.

משה שחל: אבל אי-קבלת החוק, אדוני היושב-ראש, תביא מייד להעלאת מחירים נוספת.

משה שחל: אנחנו אומרים: תנו את חצי השנה, נביא חוק שבא לטפל בבעיות היסוד של חוק התכנון והבנייה.

משה שחל: נפל בחלקי להביא דבר פרוצדורלי מאוד לעניין הזה, והפכתם אותו לדיון דרמטי מעל ומעבר.

מאיר שטרית: אדוני השר, אתה מתחייב בשם הממשלה שלא להאריך את החוק מעל חצי שנה?

משה שחל: אני יכול להתחייב בשמי שאני אתנגד – אני מבטיח לך, גם בוועדת השרים לענייני חקיקה וגם בממשלה – שתהיה הארכה נוספת מעבר להארכה הזאת.

משה שחל: בסך הכול אני לא חושב שזה טוב.

שאול יהלום: מה תשובת השר?

יוסף עזרן: אדוני השר, ברשותך האדיבה, לגופו של עניין, אלה שקיבלו ולא מימשו, מה עושים כדי להתנות וכדי לבצע?

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: מפני שכדאי להם שלא להזדרז – – –

מאיר שטרית: צריך לבטל להם.

עמנואל זיסמן: צריך לווסת.

עמנואל זיסמן: ..

יוסף עזרן: אדוני, יש ויסות מניות ויש ויסות בנייה.

יוסף עזרן: כבר מספיק היה חורבן בוויסות המניות.

יוסף עזרן: נכון שאסור לי להתערב מכאן.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, עד כמה שידוע לי, הנושא הזה עלה בממשלה.

משה שחל: יכול להיות שצריך להתייחס אליו.

משה שחל: לי נדמה שתוכניות כאלה יש להן מועד סיום, ונקבע איזה מועד.

משה שחל: אני מציע שבדיון בוועדת הפנים תוכלו להתייחס גם לשאלה הזאת.

שאול יהלום: אדוני השר, לא נתת לי תשובה – סעיף 2 של החוק – למה לתת לו פרס של עוד חצי שנה?

משה שחל: זה מה ששאל אותי היושב-ראש.

משה שחל: אדוני היושב-ראש שאל את השאלה, ואני עניתי שתוכלו להתייחס לכך בוועדה.

יוסף עזרן: תודה לאדוני השר על תשובתו המנומקת.

יוסף עזרן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשנ"ד–1994.

יוסף עזרן: מי בעד?

יוסף עזרן: מי נגד?

יוסף עזרן: מי נמנע?

יוסף עזרן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשנ"ד–1994, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יוסף עזרן: עשרה בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יוסף עזרן: אני קובע שהחוק עבר בקריאה ראשונה ויעבור לוועדת הפנים לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יוסף עזרן: תודה, רבותי.

יוסף עזרן: הישיבה נעולה.

יוסף עזרן: הישיבה הבאה – מחר, אם ירצה השם, יום שלישי, בשעה 16:00.