ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 380, 1995-10-30 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת ביום שני, ו' בחשוון התשנ"ו, 30 באוקטובר 1995.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1996, התשנ"ו–1995; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ו–1995; הצעת חוק רשות השידור (הוראות שעה) (תיקון), התשנ"ו–1995; הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 5), התשנ"ו–1995.

ש' יעקבסון: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 52) (גנבת בקר ומקנה), התשנ"ו–1995, של חברי הכנסת ח' מירום וע' עלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 58) (פסולים לכהונה), התשנ"ו–1995, של חברי הכנסת י' לוי, ד' צוקר וס' טריף.

ש' יעקבסון: לדיון מוקדם – הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח על אלימות נגד בן זוג), התשנ"ו–1995, מאת חברת הכנסת ל' לבנת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – הגבלת עישון במתקני צה"ל), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק היובל: ההתיישבות העובדת, התשנ"ו–1995, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מעבר עובדים בין מוסדות), התשנ"ו–1995, מאת חברי הכנסת א' פורז, ד' איציק וס' שלום; הצעת חוק לעיכוב ההסכם עם ארגון השחרור הפלשתיני, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת יהושע מצא; הצעת חוק הדגל והסמל (תיקון – הנפת דגל המדינה לצד דגלים זרים במדינת ישראל), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אליהו בן-אלישר; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי ידועים בציבור כבני זוג), התשנ"ו–1995, מאת חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גוש-עציון, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אליהו בן-אלישר; הצעת חוק אישור מזורז לביקור בבתי-הסוהר, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון – מניעת מימוש נכסים חקלאים ושינוי כללים לקביעת כושר החזר), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת עובדיה עלי; הצעת חוק סחר ברכב משומש, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור חברות בכת), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת רפאל איתן; הצעת חוק בקעת-הירדן, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אליהו בן-אלישר; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – שמירת זכויות לנכה צה"ל), התשנ"ו–1995, מאת חברת הכנסת אסתר סלמוביץ; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – אבטחת מופעי בידור), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, (תיקון – תאונה באזור, בשטחי עזה ויריחו או באזורים), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק להקמת אתר ארצי לסילוק פסולת מוצקה באורון,

ש' יעקבסון: התשנ"ו–1995, מאת חברי הכנסת ש' אביטל וי' מצא; הצעת חוק הקפאת ביצוע הסכם העקרונות בין ישראל לאש"ף, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הפטנטים (תיקון – המצאת שירות), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לביטול אתר דודאים כאתר ארצי לסילוק פסולת מוצקה, התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת אברהם כץ-עוז; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – מעמד הנשיא וסמכויותיו), התשנ"ו–1995, מאת חבר הכנסת עובדיה עלי.

ש' יעקבסון: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה למזכיר הכנסת.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש.

שבח וייס: בקיצור, חבר הכנסת דן תיכון.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, אני קורא ומעיין בסדר-היום.

דן תיכון: למיטב זיכרוני, סדר-היום צריך להיות כדלקמן:

דן תיכון: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1996 – זה מוסכם; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה, קריאה ראשונה, וזה מוסכם.

דן תיכון: אני רואה שכללו כאן

דן תיכון: עוד שני סעיפים – הצעת חוק הגליל והצעת חוק רשות השידור, שאין להן ולא כלום עם חוק ההסדרים.

דן תיכון: אם הממשלה שכחה את שני החוקים הללו ולא כללה אותם בחוק ההסדרים, לפי דעתי אי-אפשר לכלול את החוקים האלה במסגרת הצעת חוק התקציב.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אנחנו בהתחלת הדיון.

שבח וייס: נקיים מייד בירור ונברר את הסוגיה ואני אשיב לכם.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאני מאפשר לשר האוצר שלנו לפתוח את הדיון החשוב והמסורתי השנתי על תקציב המדינה, אני מבקש לברך אורחים שיש לנו כאן היום, וגם לפנות ערב יהיו לנו אורחים חשובים.

שבח וייס: אנחנו מארחים בכנסת, ביציע האורחים, את נשיאת המועצה הפדרלית של אוסטריה, זה בעצם הסנאט, הבית העליון של אוסטריה, את גברת אנה אליזבט האזלבך ואת שני סגניה, את הסגן שאמבק ואת הסגן שטרוסנברגר.

שבח וייס: אני מבקש להוסיף, שלפני כשבועיים קיימתי ביקור רשמי, קצר ואינטנסיבי באוסטריה, על-פי הזמנה של ד"ר היינץ פישר, נשיא הפרלמנט של אוסטריה, ושם גם היתה לי הזדמנות לפגוש את הנשיא קלסטיל שהיה אורח שלנו כאן ונאם לפנינו, את ראש הממשלה ורניצקי ואת כל המנהיגות העיקרית של אוסטריה.

שבח וייס: הביקור הזה היה המשך לביקורים של ההנהגה האוסטרית אצלנו, עם השינוי החיובי מאוד שחל ביחסים בין שתי המדינות בעידן הפוסט-ולדהיימי.

שבח וייס: זה היה ביקור מרגש מאוד, גם בשבילי, מכיוון ששחזרתי גם את מסע הילדות שלי ושל עשרות אלפי מבני אחינו משארית הפליטה שעשו את דרכם לארץ-ישראל אחרי השואה, דרך אוסטריה.

שבח וייס: הביקור הזה היה תוך כדי משבר ממשלתי קשה שפוקד את אוסטריה, משבר שהסתיים בהחלטה להתפזר ולערוך בחירות מוקדמות.

שבח וייס: הגברת האזלבך אירחה אותנו בכבוד רב.

שבח וייס: אני רוצה לסיים בעניין אחד, מאוד ייחודי לנו: שיאו של הביקור הזה היה כשהלכנו למחנה הריכוז מטהאוזן הידוע לשמצה, מחנה ריכוז שבו עונו כ-200,000 איש מכל העמים ונרצחו כ-100,000 בני אדם, מהם קרוב ל-40,000 יהודים.

שבח וייס: שם נשאנו דברים, עם הגברת הייזלבך ובנוכחותה, מול הלוח שהוצב על שמו של הצנחן מארץ-ישראל, אבא ברדיצ'ב, אשר נרצח באותו מחנה.

שבח וייס: אמרתי אז מה שאני אומר גם כאן, גם לסיום: לנו היו פרקים קשים מאוד עם אוסטריה ועם עמה, והם באו אחרי תקופה ארוכה של שיתוף פעולה בין העם האוסטרי לעם היהודי, ולא פשוט היה לנסות ולפתוח דף חדש.

שבח וייס: ואחר כך באה התקלה הקשה מאוד כשנבחר נשיא, שבעינינו ובעיני אנשים רבים בעולם לא היה הסמל המובהק של אוסטריה החדשה והדמוקרטית.

שבח וייס: לאחר מכן נבחר נשיא חדש, הוא ביקר כאן.

שבח וייס: ביקר גם ראש הממשלה ורניצקי, שנשא נאום היסטורי חשוב מאוד, אמיתי מאוד, חם מאוד כלפי העם היהודי וכלפי מדינת ישראל.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מארחים ברצון רב את הגברת אנה אליזבט האזלבך ואת שני סגניה בבית שלנו, מוקד הדמוקרטיה הישראלית.

שבח וייס: אנו מברכים אותה בברכה חמה ומאחלים לה ולמשלחת שלה ביקור פורה במדינת ישראל.

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אולי אתה מוכן למסור על סדר הדיון וההצבעה לגבי התקציב?

שבח וייס: כן.

שבח וייס: מכיוון שוועדת הכנסת צריכה לקבל את ההחלטה, והיא החליטה להתכנס מחר בבוקר ולגבש סופית את הנוסחה בהסכמה – הייתי אומר שזה הולך בהסכמה מוחלטת, אני אפרסם את זה רק מחר.

שבח וייס: בינתיים יהיה נאום של שר האוצר.

שבח וייס: אחר כך יעלה לדוכן הדובר המרכזי לעניין זה מצד האופוזיציה, כנראה חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אחר כך ידברו כל חברי הכנסת כפי שנרשמו; הדיון יהיה דיון אישי, של חמש דקות.

שבח וייס: הוא יימשך בוודאי שעות רבות, וגם מחר.

שבח וייס: אני מתאר לעצמי, שביום רביעי, בשעות אחר-הצהריים המוקדמות, אנחנו נקיים בוודאי את ההצבעה.

שבח וייס: פרטים מדויקים אמסור לכם מחר.

שבח וייס: אדוני וידידי שר האוצר, כבודו.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק התקציב לשנת 1996; מסגרת תקציב רב-שנתית לשנים 1996, 1997 ו-1998; חוק הסדרים במשק המדינה; חוק הגליל וחוק רשות השידור שהחלטנו להגישם בנפרד לאחר דיונים עם יושב-ראש ועדת הכספים ויושב-ראש ועדת הכנסת, ועקרונות המדיניות הכלכלית של ממשלת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: בשבילי זו הזדמנות גם להתייחס למה שקרה במשק בשלוש השנים שבהן אנחנו מכהנים בממשלה, מבצעים מדיניות כלכלית וחברתית, זוכים לשמחתי הרבה לאמון הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: וביום הגשת התקציב שהוא התקציב הרביעי שאני מגיש לכנסת ישראל, יש לי סיפוק מלא, הרגשה טובה, שאנחנו כממשלה ואני כשר אוצר, יחד עם חברי השרים, באים אל הכנסת הזאת ואל עם ישראל עם מאזן חיובי ביותר – –

סילבן שלום: דמיוני.

אברהם-בייגה שוחט: – – עם מאזן שמבטא הישגים כמעט בכל היעדים שלנו.

סילבן שלום: דמיון פרוע.

אברהם-בייגה שוחט: אני בוודאי אשמח בהזדמנות זו להעביר את הנתונים אשר לא אנחנו כותבים אותם ולא אנחנו מסכמים אותם, אלא עם ישראל כולו, ואפילו לידידי בצד ימין של הבית הזה, אשר כנראה גם הם היו צריכים לשמוע את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: בשבוע שעבר, ביום ראשון, קיבלתי מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את הערכתם לקראת הסיכום של שנת 1995.

אברהם-בייגה שוחט: זאת תחזית שבדרך כלל מתאמתת.

אברהם-בייגה שוחט: נשארים אומנם שלושה חודשים, אבל הטכניקה שהם מבצעים והנתונים שבידיהם מאפשרים להעריך מה קרה במשק הישראלי באותה שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לפני שאגיד את הדברים האלה, אני רוצה להתייחס לשאלה, כיצד אני מעריך את מה שקרה בשלוש השנים שבהן ניהלנו לדעתי מדיניות כלכלית אחראית, נבונה ונכונה, ומה עמד בצל, או הייתי אומר לאור אילו דברים התבצעה המדיניות הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר הראשון שהיה בעל משמעות גדולה מאוד למשק ולחברה הישראלית הוא העלייה הגדולה שהגיעה החל משנת 1990.

אברהם-בייגה שוחט: המספרים יגיעו בסוף שנת 1995 ליותר מ-700,000 עולים חדשים.

אברהם-בייגה שוחט: העלייה היא גורם חיובי למשק הישראלי, לחברה הישראלית, לעוצמה שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: התהליכים הכלכליים אשר נגזרו מהעלייה הזאת הם חיוביים ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: אומנם יש הוצאות כספיות ונטל מסוים כאשר מתחילה תקופת הקליטה הראשונה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הדיבידנד הוא מהיר מאוד, ואנחנו כבר חיים בתקופה שבה יכולתם של העולים, השכלתם, פעילותם במשק תורמות לנו מכל בחינה אפשרית.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שני הוא תהליך השלום.

אברהם-בייגה שוחט: תהליך השלום הוא מרכיב מרכזי ביכולתו ובביצועיו של המשק בשנים האחרונות.

אברהם-בייגה שוחט: תהליך השלום הגביר את היצוא שלנו לארצות אשר לא היינו מייצאים אליהן בגלל נושאים פוליטיים.

אברהם-בייגה שוחט: יש אווירה של השקעות חיצוניות במשק.

אברהם-בייגה שוחט: יש אמון במשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: יש פעילות רבה שלא היתה מעולם כמותה.

אברהם-בייגה שוחט: תהליך השלום הוא תהליך שכבר יש בו פרמיה גדולה מאוד לכלכלה הישראלית, לאמון העולם בישראל, ליכולתנו להיות חלק מהעולם כולו.

אברהם-בייגה שוחט: וכדי להצליח בימים אלה בכלכלה, מדינה צריכה להיות חלק מהמערך העולמי.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, את שני הדברים האלה אני יכול לצרף בגאווה להחלטות כלכליות לדעתי נכונות מאוד שליוו את הממשלה מראשית דרכה, כאשר קיבלנו אותן והן שימשו בסיס לאותם שני דברים חשובים מאוד שהזכרתי, העלייה והשלום, שתרמו ליצירת מצב היסטורי חד-פעמי שבו אנחנו פועלים בחברה הישראלית ובמשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: ידענו לתת פתרון נכון לאבטלה, ולא בדרך של עבודות יזומות.

אברהם-בייגה שוחט: ידענו ונתנו פתרון לבנייה בהיקפים גדולים, ולא בדרך של בנייה ממשלתית שהיא בדרך כלל יקרה ובזבזנית.

אברהם-בייגה שוחט: פתחנו את המשק לתהליך חשיפה.

אברהם-בייגה שוחט: ניהלנו מדיניות של הפרטה אשר לא נעשתה כמותה מאז קום המדינה, אף שציפינו ליותר.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו מסים בכל התחומים בהיקפים גדולים מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: פתחנו את המשק לתחרות במונופולים, והצלחנו בדברים האלה מעל ומעבר למשוער.

רון נחמן: אז למה הציבור לא מרוצה?

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שהמשק הישראלי לאחר שלוש שנים הוא משק אחר.

אברהם-בייגה שוחט: הוא משק שיש בו יותר יצוא, משק פתוח לעולם, משק אשר לשמחתי הרבה התוצר לנפש עלה בו בצורה מדהימה; הוא משק שמתנהלת בו מדיניות אחראית; הוא משק פתוח וליברלי יותר, הוא משק שנשברו בו מונופולים.

מיכאל איתן: הכול גדל, גם החובות.

שלמה בוחבוט: בוודאי גדל יותר מאשר בתקופתכם.

שלמה בוחבוט: אל תשכחו זאת.

יורם לס: אתם מכרתם מים, זה מה שאתם עשיתם.

רן כהן: מה שגדלה אצלכם זו האבטלה.

חגי מירום: חבל על הביקורת שלכם.

חגי מירום: תקשיבו, תלמדו איך עושים כלכלה.

רון נחמן: אז למה הסקרים לא מראים זאת?

שלמה בוחבוט: הוא משק שאפשר להתגאות בו.

דוד מנע: במה?

דוד מנע: במה להתגאות?

דוד מנע: בהסדר הקיבוצים.

חגי מירום: – – –

שבח וייס: טוב, עבר הגל הראשון, זהו.

שבח וייס: נדמה לי שבשביל הפתיחה זה מספיק.

שבח וייס: יש לי הצעה.

שבח וייס: בואו בשביל הפתיחה החגיגית נסתפק בגל הזה.

שבח וייס: בואו נאפשר לשר האוצר להמשיך לפרוס את העובדות, ואחר כך נתווכח.

שבח וייס: חבר הכנסת בוחבוט, חבר הכנסת מנע, חבר הכנסת סילבן שלום, חבר הכנסת רון נחמן, מספיק.

שבח וייס: נא להירגע.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר לחברי מהאופוזיציה דבר אחד.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי בקשה.

אברהם-בייגה שוחט: מובן שעל הדברים אפשר לדבר בהארכה כזאת או אחרת, אבל בסיכומו של דבר אני מנסה, בנאום הזה, להתייחס לנתונים שלא יצאו מלשכת שר האוצר ולא ממקום אחר למעט הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם-בייגה שוחט: על הנתונים האלה קשה לחלוק.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר להתווכח, יש איומים כאלה ואחרים, והייתי מציע להאזין בסבלנות לדברים.

אברהם-בייגה שוחט: דיברתי על ההחלטות על הרפורמות, השינויים, התחרות, ההפרטה, הטיפול הנכון בבנייה הציבורית ובאבטלה, ואני רוצה להגיד משהו על המדיניות התקציבית של הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים במצב שבו הלכנו בדרך הנכונה של צמצום הגירעון בתקציב הממשלה אף שבשנה הנוכחית יש לנו בעיה, ואני אתייחס אליה.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1991 היה גירעון בתקציב המדינה של 5.5% מהתוצר, ובפועל הוא הגיע ל-6.7%.

אברהם-בייגה שוחט: מייד עם בואנו לשלטון ב-1992 היה דבר דומה.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו את הגירעון המתוכנן ל-3.2%, ובפועל – – –

מיכאל איתן: מי הוריד?

מיכאל איתן: מודעי הוריד.

אברהם-בייגה שוחט: לא, לא.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1993.

מיכאל איתן: – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מיכאל איתן – – –

שבח וייס: רגע, רגע, זה לא טוב.

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מיכאל איתן – – –

שבח וייס: תן להם להתקוטט קצת, אחר כך נחזור לזירה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא קראתי שנה אחרי שנה, חבר הכנסת מיכאל איתן, ואני אקרא לך את המספר, בדיוק, כדי שתדע.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1992, בתקציב של הממשלה שאתה תמכת בה היה גירעון של 6.2%.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הראשון שאנחנו הבאנו – – –

מיכאל איתן: היה אז חוק תקציב – – –

שבח וייס: חבר הכנסת איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני מבקש ממך כרגע – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תן לי רגע.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – שמספרים מוציאים אותך משיווי משקל – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר, שנייה אחת – – –

אברהם-בייגה שוחט: אינני יכול להבין למה אתה מתווכח עם נתונים מספריים שהם אמיתיים וגם אתה יודע שהם נכונים.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מכיר אותי מספיק – – –

מיכאל איתן: נכון.

אברהם-בייגה שוחט: – – – אז בוא תשמע אותם.

אברהם-בייגה שוחט: הם קצת מטרידים אותך, הם גורמים לך עוגמת נפש, הירידה – – –

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תרשה לי שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני פונה אליך עכשיו – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על 1993.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תן לי רגע לומר משהו – – –

מיכאל איתן: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אולי תקשיב טוב?

שבח וייס: אדוני שר האוצר, רגע, תן לי.

קריאות: – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: תן להם; אל תענה להם.

שבח וייס: אני מבקש ממך רגע.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, חבר הכנסת איתן, חברים אחרים, קריאת ביניים אחת, שתיים, אבל אי-אפשר לשסע כל רגע את דברי הנואם.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, כדי שהדברים יהיו ברורים, עם ישראל ידע את זה וגם חבר הכנסת מיכאל איתן שמתמצא בדברים ידע: בשנת 1991 הובלתם את המשק לגירעון של 6.7%.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1992 אישרתם גירעון של 6.2%.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1993, השנה הראשונה שבאנו לשלטון, הורדנו אותו ל-3.2%, ובפועל היה 2.4%.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת – – –

מיכאל איתן: היה עוד – – –

שבח וייס: לא, גמרנו.

שבח וייס: עכשיו תורו של שר האוצר.

שבח וייס: נגמר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע איך הממשלה פעלה, נו, באמת.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אם אתה תענה על כל דבר, הם לא ייתנו לך לנאום.

אברהם-בייגה שוחט: אתם יודעים מה?

שבח וייס: תנאם את נאומך ואני ארגיע אותם.

שבח וייס: אם אתה עונה להם – הם עונים לך.

משה קצב: אדוני שר האוצר, אם היה לך, השנה – – –

שבח וייס: לא, עכשיו שר האוצר נואם.

שבח וייס: גמרנו.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: אני מבקש משר האוצר לעזור לי קצת, לא לענות להם.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אענה עוד על השאלות האלה – – –

שבח וייס: אחרת לא יהיה נאום שר האוצר, תהיה התכתשות.

שבח וייס: אני אקרא לסדר את מי שנחוץ.

קריאות: – – –

שבח וייס: הם צריכים, כרגע, וגם אנחנו, להירגע.

שבח וייס: זה מה שצריכים עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: עכשיו, כדי שחברי הכנסת יבינו, מה קרה לחוב?

אברהם-בייגה שוחט: הרי נשמעה טענה שאנחנו מייצרים חובות עד אין סוף.

אברהם-בייגה שוחט: ובכן, אני אתן כמה מספרים – – –

מיכאל איתן: במספרים אבסולוטיים.

שבח וייס: לא, לא, לא.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני מתחיל לקרוא לסדר.

שבח וייס: אתה לא יכול להפריע לו כל הזמן.

שבח וייס: אני אתחיל לקרוא לסדר.

שבח וייס: נגמר העניין; נגמרו הפריווילגיות.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היקר, חבר הכנסת מיכאל איתן, תאמין לי, אל תפריע לי, תשמע, זה קצת מרגיז אותך אבל תקשיב ואל תפריע, תן לי להציג את התקציב, זה התקציב הרביעי.

אברהם-בייגה שוחט: אצלכם כל שר, אם הגיע לשני תקציבים הוא בירך הגומל, כי בדרך כלל הוא הספיק להעביר תקציב אחד – – –

סילבן שלום: אצלכם כל שנה יש תקציב – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, מרגע זה אני מתחיל לקרוא לסדר ונגמר הסיפור.

דוד מנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מנע, זהו.

אברהם-בייגה שוחט: חוב של מדינה נמדד יחסית לגודל התוצר שלה.

אברהם-בייגה שוחט: חוב הוא לא דבר אבסולוטי, הוא יחסי לכושר ההחזר.

אברהם-בייגה שוחט: כושר ההחזר נגזר מעוצמתה הכלכלית של המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1987 היה סך כל החוב הציבורי 140% התוצר, כלומר 1.4 פעמים התוצר.

אברהם-בייגה שוחט: החיצוני 30% והפנימי בערך 10%.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1991 ירד החוב והגיע לסביבות ה-110%.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1995, חבר הכנסת איתן, יהיה החוב כ-90% מהתוצר.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, היכולת של ממשלת ישראל – – –

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תפנה גם קצת לקואליציה, כי הם נפגעים מזה שאתה פונה רק לחבר הכנסת איתן.

שבח וייס: יש עוד חברי כנסת חוץ ממנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר אליכם – – –

שבח וייס: תחלק את זה בין יתר חברי הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: הנתונים משגעים אותם, לכן אין מה לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: אשר לתקציב, ניהלנו מדיניות לא רק של אחריות תקציבית כוללת אלא גם של עדיפויות נכונות.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הריאלי בחינוך גדל ב-60%.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר להתווכח על זה – – –

סילבן שלום: בתוכו גם השכר?

אברהם-בייגה שוחט: בתוכו גם מרכיב השכר, אבל לא רק שכר.

אברהם-בייגה שוחט: 700,000 שעות חינוך זה לא שכר, מעבדות זה לא שכר, בנייה של כיתות זה לא שכר, תוכניות מיוחדות זה לא שכר.

אברהם-בייגה שוחט: כל הדברים האלה קרו, כמובן, כיוון שהממשלה החליטה שזאת העדיפות – – –

שבח וייס: סליחה, שר האוצר מסתדר בלעדיכם, אני חושב.

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול גם להגיד, שכל אזרחי ישראל רואים את הכבישים.

אברהם-בייגה שוחט: אולי חברי הליכוד, כשנוסעים, לא רואים את הכבישים – – –

מיכאל איתן: זה אורך יותר מדי זמן.

מיכאל איתן: הם כל הזמן בפקקים.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם-בייגה שוחט: הם לא רואים את הכבישים, הם לא רואים את ההשקעות, הם לא רואים מה שקרה, הם ניהלו מדיניות תקציב שהכסף הלך לא לחינוך, לא לתשתיות במדינת ישראל, לא לתעסוקה, והיום אני יכול להגיד, שאחרי שלוש שנים של פעילות של הממשלה הזאת מה שקרה בתחום החינוך, מה שקרה בתחום המחקר, מה שקרה בתחום המו"פ, אלה הם דברים ששינו את מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שהיעדים שלנו ממשיכים להיות – צמיחה יציבה, ירידה במספר המובטלים, קליטת עלייה באיכות ובהיקף יוצאים מן הכלל, ניסיונות לבלימה במאזן התשלומים בגירעון שזאת בעיה, ויציבות ברמת האינפלציה.

אברהם-בייגה שוחט: עשינו גם דברים נוספים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שלאורך כל דרכה של הממשלה הורדנו את שולי המס ואת שיעורי המס בהיקפים גדולים.

אברהם-בייגה שוחט: גם בשנה הבאה, שזאת שנה לא קלה מבחינת שמירת הגירעון, הורדנו בספטמבר את מס הכנסה ליחידים בהיקף של מיליארד ו-200 מיליון שקל, אנחנו נתנו חצי נקודת זיכוי לכל אשה – לא רק לאשה נשואה, הוספנו קצבה, תוספת קצבה גם לילד הזוגי, ולראשונה נתנו הכרה לקרן השתלמות לעצמאים, דבר שלא היה קיים עד היום.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שליווינו את הדברים האלה בנושאים שנראים, כביכול, לא חשובים; שינויים מבניים, תחרות במשק.

אברהם-בייגה שוחט: בימים אלה מתקיימת תחרות על הקשר הבין-לאומי מישראל לשני זכיינים נוספים.

אברהם-בייגה שוחט: ניהלנו מדיניות של שמים פתוחים, הוצאנו למכרז שירות נוסף ברדיו-טלפון, מה שנקרא פלאפון, ועשינו פעולות שבעצם נתנו אופי חדש למשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני שר הקליטה, אני רוצה להגיד מלים מספר בנושא קליטת העלייה.

אברהם-בייגה שוחט: אני בא לשבח אותך כשר הקליטה ואת הממשלה כולה במדיניות הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שחלק גדול מן העולים הגיע בשנות כהונתה של הממשלה הקודמת; מתוך 700,000 ומשהו שיהיו בסוף השנה, כ-400,000 הגיעו בשנים 1991-1990.

אברהם-בייגה שוחט: נטל הקליטה היה מוטל על הממשלה הזאת, והיום אנחנו יכולים להגיד באופן הברור ביותר, שקיבלנו משק שבו למעלה מ-30% מהעולים היו מובטלים והיום רמת האבטלה בקרב העולים נמוכה מ-9%.

אברהם-בייגה שוחט: קיבלנו משק שהיינו צריכים להתלבט איך וכיצד לנהל בו את מדיניות הקליטה, ואני חושב שהקליטה היא הצלחה בכל מבחן היסטורי.

אברהם-בייגה שוחט: למעלה מ-120,000 עולים חדשים רכשו דירות, יחידות משפחה רכשו דירות, כ-20,000 גרות בדיור ציבורי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו בונים הוסטלים לאוכלוסייה הקשישה.

אברהם-בייגה שוחט: סיפר לי רק היום שר הקליטה, שמתוך תוכנית המדענים, שלפני כמה שנים קיבלו עזרה ממשלתית בקליטתם, כ-80% נמצאים ועובדים במגזר העסקי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו על הבנייה.

אברהם-בייגה שוחט: המשק בונה היום כ-100,000 יחידות דיור בלי מעורבות ממשלתית.

אברהם-בייגה שוחט: מעורבות הממשלה נעשית דרך תשתית, דרך תכנון ודרך המשכנתאות.

אברהם-בייגה שוחט: רק לפני שבוע הכרזנו על העלאת המשכנתאות בהיקף של כמיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: עשינו זאת לאוכלוסיות החלשות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו חושבים, שממשלה צריכה לדאוג לאוכלוסיות היותר-חלשות, אם ותיקים ואם עולים חדשים.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן ההעלאה בסכומי המשכנתאות נעשתה על-פי שני קריטריונים: אוכלוסיות חלשות ופיזור אוכלוסייה באזורים הפריפריאליים של מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: זאת המדיניות הנכונה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נשלים את פינוי הקרוונים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לברך את שר השיכון על פעולותיו בתחום השיכון ובפינוי הקרוונים.

אברהם-בייגה שוחט: היום נשארו רק כ-20% מדיירי הקרוונים, אם מעולי אתיופיה, אם מעולי חבר העמים ואם מאותן משפחות ישראליות קשות יום אשר נקלעו למגורים בצורה בלתי סבירה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה לומר הרבה על עניין הכבישים והמחלפים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לבשר לכנסת, שבעוד שבוע תונח אבן הפינה למחלף הראשון של מה שנקרא כביש חוצה-ישראל, כביש 6.

אברהם-בייגה שוחט: ניערנו את האבק – – –

עוזי לנדאו: נזק גדול בכביש הזה.

דן תיכון: מה נעשה על המחלף הזה?

דן תיכון: ניסע עליו לאיזה מקום?

רן כהן: – – –

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת רן כהן וחיים אורון, תעזרו לי קצת.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון.

רן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, זה מאוד מפריע לי.

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, אני אצטרך לקרוא לך לסדר.

שבח וייס: אתה בכלל לא מפנה מבט כשאני פונה אליך.

שבח וייס: כל הזמן אותו דבר.

דוד צוקר: מה אכפת לכם להתבייש יום אחד במה שאתם לא עשיתם?

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, תירגע.

דן תיכון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, אתה נואם אחרי שר האוצר, ויש לך הזדמנות להשיב לו ולהתווכח אתו.

דוד צוקר: קצת צניעות.

שבח וייס: ועכשיו גם קצת שקט.

שבח וייס: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: כדי שהדברים יהיו ברורים, אני אגיד – כדי שמי שלא מבין את העניין לפחות יבין – אנחנו מתחילים את הכביש במחלף בן-שמן–מודיעין, שכבר משרת את התנועה היום לכיוון מודיעין ולכיוון ירושלים.

אברהם-בייגה שוחט: הכביש הזה בכיווניו האחרים ישרת את כביש 6, אשר לגבי היזם שיבנה אותו, יצא מכרז.

דן תיכון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, אתה תדבר אחרי שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: צר לי שכאשר באנו לממשלה – למזלי, ידעתי על התיקים של הכביש שהוצגו בפני, והיינו צריכים לנער מעליהם את האבק, בגלל האימפוטנציה בבניית הכביש כפי שהיתה בשנים הקודמות.

אברהם-בייגה שוחט: הקימונו חברה, העברנו שני חוקים בכנסת, סיימנו הליכי תכנון, ולשמחתי הרבה אנחנו מתחילים בביצוע הכביש.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה לגבי המגזר הערבי והדרוזי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עשינו פעולות אשר לא נעשו מאז קום המדינה על מנת לשפר את מערכת השירותים והתשתית וההתייחסות של ממשלת ישראל לשני המגזרים האלה.

עבד-אלוהב דראושה: האפליה קיימת – – –

יהושע מצא: מזמן שאתם תומכים בממשלה הכול הסתדר.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דראושה, אני מציע להגיד כך – והדברים נאמרו לא על-ידי אלא על-ידי עמותת "סיכוי", שאתה מכיר אותה – הם אמרו, שמ-1992 עד 1994, וכך גם ב-1996-1995, מדיניות הממשלה שילשה את התקציבים גם בתחום הפיתוח, גם בתחום החינוך וגם בתחום השלטון המקומי.

אברהם-בייגה שוחט: לכן כחבר כנסת ערבי – – –

דוד מנע: מה עם עיירות הפיתוח?

יהושע מצא: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מציע לך – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, השמעת את מחאתך ונמשיך.

דוד מנע: הלוואי שאופקים תקבל כמוכם.

דוד מנע: הלוואי שעיירות הפיתוח יקבלו כמוכם.

שבח וייס: חבר הכנסת מנע, אתה על סף קריאה ראשונה לסדר.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני עומד פה בגאווה, ואני לא צריך את קולו ואת תמיכתו של חבר הכנסת דראושה, כאשר אני מסתובב ביישובים הערביים – – –

דוד מנע: אתה צריך.

עבד-אלוהב דראושה: אתה עוד צריך את הקול שלי כדי להעביר את התקציב.

עבד-אלוהב דראושה: אל תזלזל בקול שלי.

עבד-אלוהב דראושה: הקול שלי שווה 41,000 – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, זהו, שמענו.

אברהם-בייגה שוחט: אני התכוונתי לקולך במובן של הקול.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אמרת את זה שש פעמים, זה מספיק.

שבח וייס: אני בטוח שהוא שמע את זה.

משה קצב: חבר הכנסת דראושה צודק.

משה קצב: השר שוחט – – – בזכותו.

משה קצב: למה הוא מזלזל בו?

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דראושה, אני לא מתכוון להתווכח אתך ולומר שאין בעיות במגזר הערבי.

אברהם-בייגה שוחט: מה שאני אמרתי – ושותפים לזה כל אזרחי מדינת ישראל הערבים – שהשינוי במדיניות קיים, בולט ואי-אפשר להתכחש לו.

עבד-אלוהב דראושה: איפה השוויון?

שבח וייס: לא, אי-אפשר, מספיק, חבר הכנסת דראושה, אני נתתי לך אפשרות לבטא את מחאתך.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אני אצטרך לקרוא לך לסדר, וזה לא נעים.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, תירגע, אנא ממך.

אברהם-בייגה שוחט: אני שמעתי את מה שנאמר בשנה שעברה לגבי יעד האינפלציה ולגבי האינפלציה השנה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נעמוד השנה ביעד האינפלציה שקבענו, והוא בין 8% ל-11%, ולפי הערכתי אנחנו נהיה בגבול התחתון של היעד.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לכנסת כמעט בביטחון, ששיעור האינפלציה השנה יהיה הנמוך ביותר זה 25 שנים; אני חוזר ואומר: יהיה הנמוך ביותר זה 25 שנים.

סילבן שלום: אם זה יקרה, זה רק בזכות פרנקל.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נהיה בשיעור אינפלציה שבתקופה המפוארת של שנת 1984 – מה שיש עכשיו בשנה היה אז בשבוע אחד בממוצע לאורך כל השנה.

אברהם-בייגה שוחט: שבוע שבוע היתה אינפלציה של 8%, כל שבוע, 27% בחודש.

אברהם-בייגה שוחט: השנה אני מקווה שנעמוד בשיעור אינפלציה שיהיה – אני חוזר ואומר – הנמוך ביותר זה 25 שנים.

אברהם-בייגה שוחט: זה קרה בגלל כמה דברים.

אברהם-בייגה שוחט: זה קרה בגלל מדיניות חשיפה נכונה.

אברהם-בייגה שוחט: זה קרה בגלל מדיניות דיור נכונה.

אברהם-בייגה שוחט: זה קרה גם בגלל הריבית.

אברהם-בייגה שוחט: זה קרה בגלל העובדה שהצלחנו לווסת את הגידולים החקלאיים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, אולי ההישג הגדול ביותר של הממשלה הוא ההישג בתחום האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו קיבלנו משק עם אבטלה שנתית של 11.2% – – –

עובדיה עלי: היתה עליה של 400%.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע את הכול, חבר הכנסת עובדיה עלי.

משה נסים: אז תציג את זה.

משה נסים: לא נאה להציג נתונים – – – העולם אינו גולם.

אברהם-בייגה שוחט: תן לי רק רגע אחד ואני אגיד את זה.

שבח וייס: אבל הוא בפסיק, הוא לא הגיע לנקודה.

סילבן שלום: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו קיבלנו משק שבו האבטלה היתה 11.4% ברבעון שבו נכנסנו לשלטון.

אברהם-בייגה שוחט: אבל כאשר שר האוצר הקודם הניח על שולחן הכנסת את תקציב 1992 ואתם תמכתם בו, בספר התקציב נכתב, שההערכה היא שכעבור שלוש שנים, או שנתיים, תהיה אבטלה של 14%.

דוד מנע: בתנאי שתבוא אותה עלייה.

דוד מנע: אבל העלייה נפסקה.

אברהם-בייגה שוחט: והנה, מה קרה?

אברהם-בייגה שוחט: חברי הכנסת, אני יכול להגיד לכם, שהאבטלה ירדה מעל ומעבר למה שתכננו וציפינו.

אברהם-בייגה שוחט: קיוויתי שבסוף הקדנציה שלנו האבטלה תעמוד על שיעור של 8%.

אברהם-בייגה שוחט: כבר בשנת 1994 היא היתה בהיקף של 7.8%, ולפי הנתונים האחרונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ב-1995 היה ממוצע של 6.5%.

אברהם-בייגה שוחט: ברבעון האחרון של 1995 האבטלה נשקה את גבולות ה-6%.

אברהם-בייגה שוחט: נוצרו 450,000 מקומות עבודה חדשים.

אברהם-בייגה שוחט: 450,000 מקומות עבודה נתנו פתרון לעולים החדשים; הם נתנו פתרון לישראלים המשתחררים מהשירות הצבאי, הם נתנו פתרון לבוגרי המכללות והאוניברסיטאות.

אברהם-בייגה שוחט: המשק שלנו, מכוח הצמיחה שלו, יצר את הדברים החיוביים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: המשק הישראלי צומח בשיעור שאין לו אח ורע בעולם המערבי המפותח.

סילבן שלום: אם המשק צומח והמצב כל כך טוב, למה הבורסה "על הפנים"?

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום, תן עכשיו לשר האוצר לנאום.

שבח וייס: יש יותר מדי הפרעות.

מיכאל איתן: תביאו מיליארדי דולרים חובות מחוץ-לארץ, והמשק יצמח.

אברהם-בייגה שוחט: הרי נתתי לך תשובה על גודל החובות.

מיכאל איתן: את גודל החובות אמרת באחוזים.

מיכאל איתן: תגיד אבסולוטית.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, קראתי לך לסדר פעם אחת.

שבח וייס: אנא, הבא את זה בחשבון.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת איתן, אני מאוד מצטער שהתוצאות והמספרים גורמים לך עוגמת נפש.

אברהם-בייגה שוחט: אני עצוב שירידת האבטלה מזעזעת אותך; אני עצוב שהצמיחה הכי גדולה בעולם גורמת לך עוגמת נפש; אני עצוב שהקצאת הכסף לחינוך גורמת לך שתרגיש תסכול; אני עצוב מכך שההשקעות בכבישים גורמות לך שלא תוכל לעמוד בפני ציבור בוחריך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אלה העובדות, אין מה לעשות.

מיכאל איתן: כמה זה עולה לנו?

אברהם-בייגה שוחט: זה עולה לנו בתקציב שהוא הרבה יותר חסכוני מהתקציבים שאתם ניהלתם.

אברהם-בייגה שוחט: זה עולה לנו בעובדה שהמשק שלנו צמח והחוב הציבורי שלנו קטן בעשרות אחוזים.

אברהם-בייגה שוחט: זה עולה לנו בעובדה שהיצוא התעשייתי גדל בערך ב-50% בארבע שנים.

אברהם-בייגה שוחט: זה עולה לנו בעובדה שהמשק פעיל.

אברהם-בייגה שוחט: זה עולה לנו בעובדה שבאים אלינו מכל העולם.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת איתן, צר לי, אבל מהעובדות האלה גם אתה לא יכול להתעלם.

יוסי שריד: הוא יכול.

אברהם כץ-עוז: הוא יכול.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שלא השגנו את כל יעדי ההפרטה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מה שהממשלה הזאת הפריטה בשלוש שנים, כל ממשלות ישראל לא הצליחו להתקרב לזה מאז קום המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד שהשנה מכרנו את "השקם", "כימיקלים לישראל", "שיכון ופיתוח", "מספנות-ישראל", ועדיין יש הרבה מה לעשות.

מיכאל איתן: כמה כסף קיבלתם, וכמה חשבתם שתקבלו?

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, זה לא ילך כך.

שבח וייס: אתה מפריז בקריאות הביניים.

אברהם-בייגה שוחט: קיבלנו 1.7 מיליארד שקלים.

מיכאל איתן: קיבלתם רק – – –

אברהם-בייגה שוחט: יותר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני יכול להגיד, שב-15 השנים שאתם ניהלתם בהן את המדינה מכרתם פחות ממה שאנחנו מכרנו בשנה אחת.

אברהם-בייגה שוחט: זה הכול.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת איתן, הייתם בשלטון 15 שנים.

אברהם-בייגה שוחט: בכל 15 השנים הצלחתם למכור פחות ממה שאנחנו מכרנו בשנה אחת.

שבח וייס: אני לא מסכים שכל הדיון היום יהיה שוחט-איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני אצטרך לקרוא אותך לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: אני פונה לשר האוצר לשתף בדיון גם את יתר חברי הכנסת.

שבח וייס: אתה כל הזמן פונה לחבר הכנסת איתן, וזה הופך לדואט שלכם.

שבח וייס: אז חבל על המליאה.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מלים על זרם ההשקעות שבא למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר נכנסתי לתפקידי מצאתי משק שבו תקציב מרכז ההשקעות, שהיה קטן בחצי מכפי שהוא עכשיו, לא היה מנוצל.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא היה מנוצל מכיוון שלא היו השקעות.

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה מאז קום המדינה אנחנו נמצאים במצב שבו למרות הגדלת התקציב אין לנו אפשרות למלא אחרי זרם ההשקעות שמופנה למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לדבר על ההשקעה של "אינטל", ואגיד גם שני דברים שיש בהם נימה אישית.

אברהם-בייגה שוחט: ההחלטה של "אינטל" להשקיע 1.6 מיליארד דולר במפעל בישראל היא החלטה יוצאת דופן.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שזאת ההשקעה הגדולה ביותר שנעשתה אי-פעם לא רק על-ידי גורם בין-לאומי, אלא גם על-ידי גורם ישראלי בבת-אחת.

אברהם-בייגה שוחט: הם החליטו ללכת לקריית-גת.

אברהם-בייגה שוחט: אגיד כאן משהו אישי.

אברהם-בייגה שוחט: לפני 40 שנה, ידיד שלי, לובה אליאב, ושר האוצר דאז אשכול, הלכו לחבל לכיש להשקיע שם ביישובים חקלאיים ובקריית-גת.

אברהם-בייגה שוחט: חלמו אז על החקלאות, ברמת חיים מסוימת, ביכולת מסוימת.

אברהם-בייגה שוחט: כעבור כמה שנים בא שר האוצר פנחס ספיר ודחף לשם את "פולגת", והסיפור ידוע, איך הוא משך לשם את המשקיע.

אברהם-בייגה שוחט: וכאילו קפצו דור, וקמה שם תעשיית טקסטיל.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלת ישראל הזאת, שהחליטה ללכת על העניין של "אינטל", בפריסה של התשלומים, מביאה את קריית-גת, אשקלון, קריית-מלאכי, שחר, כל היישובים בסביבה, לדור אחר של תעסוקה וטכנולוגיה.

אברהם-בייגה שוחט: 40 שנה אחרי שהחל יישוב האזור, אנחנו עושים שם קפיצת מדרגה.

אברהם-בייגה שוחט: תמהתי על הביקורת, לרבות זו של חלק מחברי הקואליציה, על המהלך הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני אומר לכם: מפעל שיעסיק באופן ישיר ועקיף כ-5,000 איש, שייצא במיליארד דולר לשנה – – –

עוזי לנדאו: באיזה ערך מוסף?

אברהם-בייגה שוחט: בערך מוסף של קרוב ל-65%.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו יכולים להיות גאים שמפעל כזה בא אלינו.

אברהם-בייגה שוחט: והוא בא אלינו רק בגלל שתי סיבות: האחת, שהוא מאמין במדינת ישראל ובשלום, והשנייה, שהוא מאמין במדינת ישראל, בכוח האדם שלה ובכלכלה שלה.

אברהם-בייגה שוחט: והוא לא היחיד.

דוד מנע: הוא גם מאמין ב-600 מיליון דולר.

סילבן שלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום, זה לא יכול להיות כך.

שבח וייס: אתה כל שתים-שלוש דקות מפריע.

שבח וייס: אל תעשה זאת בריכוז כזה.

שבח וייס: תפזר את קריאות הביניים שלך.

שבח וייס: שר האוצר יאמר מה שיש לו לומר, ואתם תאמרו אחר כך בדיון את מה שאתם רוצים.

שבח וייס: זה אלמנטרי מאוד שהוא רשאי להגיד מה שהוא רוצה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לאלה מחברי הליכוד שחושבים שצריך להגיד ל"אינטל" לא, שיעלו על הדוכן הזה ויגידו את זה לכנסת, ויגידו את זה לתושבי קריית-גת, אשקלון וקריית-מלאכי ולתושבי המושבים שם, ויגידו לעולם כולו שמדינת ישראל – – –

מיכאל איתן: אתה צודק, את "אינטל" ההסתדרות המציאה.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אי-אפשר כל כך הרבה קריאות ביניים.

שבח וייס: יש גבול.

שאול עמור: מה עם הצפון?

אברהם-בייגה שוחט: ידידי שאול עמור, בצינור ההשקעות, אתה יודע את זה, עומדות בקשות להשקעות ב-400 מיליון דולר בעיר שאתה עומד בראשה; 250 מיליון דולר למפעל "טאוור".

אברהם-בייגה שוחט: ודיברו אתי אנשים שפעם ישבו על הספסל הזה והיום הם עוסקים בעניין הזה, לזירוז האישור של רבע מיליארד דולר השקעה במפעל במגדל-העמק.

אברהם-בייגה שוחט: ומפעל "נילית" גם הוא הגיש בקשה ב-130 מיליון דולר.

יוסי שריד: "וישיי".

אברהם-בייגה שוחט: אני כבר לא מדבר על "וישיי".

שאול עמור: זה אתה שדואג למקום.

דן תיכון: "אינטל" – מי הביא אותם לארץ?

אברהם-בייגה שוחט: אוה.

דן תיכון: תשאל את פת.

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון, הרי אתה נואם אחריו.

חיים אורון: אתם עשיתם הכול.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דן תיכון, הרי אנחנו יודעים מה היו ההשקעות, אנחנו יודעים.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שאול עמור, אני מאוד מודה לך על קריאת הביניים.

שאול עמור: אני מודה לך על התשובה.

עובדיה עלי: זו היתה שאלה מנחה.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הזה הוא תקציב טוב, הוא איננו תקציב של שנת בחירות.

אברהם-בייגה שוחט: אני שמעתי חלק מהדוברים, ואני יודע שזו הזדמנות לקבל כותרות, שכן מה יעשה חבר כנסת שעוסק כבר הרבה מאוד שנים בתחום הכלכלי ומחכה לצומת שבו העיתונאי ייקח ממנו את הכותרת?

אברהם-בייגה שוחט: זה לא תקציב של שנת בחירות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו שלוש שנים מנהלים תקציב אחראי עם תוצאות טובות, גם בפיתוח, גם בקליטת העלייה, גם בירידה באבטלה, גם בהעלאת רמת החינוך, גם בהעלאת רמת החיים, ויש לנו בסך הכול מצב שבו הממשלה באה ואומרת: תסתכלו אחורה על המאזן.

אברהם-בייגה שוחט: יש גם בעיות במאזן התשלומים שצריך לטפל בהן, אבל אם הממשלה הזאת עשתה נכון בפעילותה הכלכלית או לא – מי שיש לו אינטגריטי, מי שיש לו יושר ציבורי, ומי ששם הצדה שיקולים של כותרת ושל קואליציה-אופוזיציה, יודע בסתרי לבו מה עשינו וכיצד הצלחנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לחברי בקואליציה: צריך לשמור על המדיניות הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: גם אני יודע שיש פינות כאלה או אחרות שדורשות טיפול ויש בעיות מסוימות שלא באו על פתרונן, אבל צריך לראות את הדברים בהיקף הכולל.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר לעשות את הכול בבת-אחת.

אברהם-בייגה שוחט: עשינו המון.

אברהם-בייגה שוחט: הצלחנו, ואמרתי אתמול ואני אומר עכשיו: זו לא הצלחה שלי כשר האוצר בלבד, כל השרים עושים עבודה טובה, ובסיכומו של דבר לקרון ההישגים הזה מוזמנים להצטרף גם השרים וגם חברי הכנסת שנתנו, בסופו של דבר, גיבוי לממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להודות לחברי באוצר על עבודתם בהכנת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שהצוות המקצועי של האוצר הוא אחראי ומעולה, הוא מבצע מדיניות שנקבעת על-ידי הממשלה מתוך אחריות מקצועית ויכולת מקצועית רבה, והשיקולים שלו הם שיקולים אמיתיים לטובת המשק, כאשר הם מייצגים גם את היכולת, עם שרי הממשלה האחרים במשרדיהם, אבל גם את המגבלות שמוטלות באופן טבעי על כל המשק.

אברהם-בייגה שוחט: אני מודה להם על עבודה מאומצת, ימים ולילות, בהכנת התקציב, והכנתו כך שיוכל היום להיות מונח על שולחן הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסיים ומבקש – – –

אריאל ויינשטיין: לא דיברת מאומה על התקציב.

אריאל ויינשטיין: מה אתה מציע לנו?

אריאל ויינשטיין: איזה דבר זה?

אברהם-בייגה שוחט: אני מסיים ומבקש מהכנסת לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק תקציב המדינה, את הצעת חוק ההסדרים, את הצעת חוק הגליל ואת הצעת חוק רשות השידור ולהעבירן לוועדת הכספים לשם הכנתן לקריאה שנייה ושלישית.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מאוד מודה לשר האוצר, ואני צריך לקיים פה הצבעות; תיכף תראו על מה.

אריאל ויינשטיין: מה שר האוצר רוצה מאתנו?

עוזי לנדאו: אפשר לשאול את השר שאלות מספר?

אריאל ויינשטיין: שר האוצר מבקש מהכנסת להצביע בדבר שהוא עצמו לא הסביר.

אריאל ויינשטיין: מה הוא עושה?

אריאל ויינשטיין: מה זה?

אריאל ויינשטיין: לא היה כדבר הזה.

שבח וייס: הבנו את הפרינציפ, חבר הכנסת ויינשטיין, הודעתך נקלטה, וזהו.

שבח וייס: בראבו.

שבח וייס: חברי הכנסת, קודם כול תשובה לחבר הכנסת דן תיכון, כי יש הצבעה ותיכף אסביר לכם על מה.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון שאל אותי בהצעה לסדר בראשית הדיון, אם העובדה שמובאים כאן ארבעה חוקים בחבילה היא בהתאם לכללים.

שבח וייס: אני רוצה למסור לו תשובה, לו ולכם: שר האוצר פנה אלי וביקש להעביר את כל החוקים בחבילה.

שבח וייס: ועדת הכנסת, הבוקר, אישרה את סדר הדיון הזה.

שבח וייס: עניין שני: ועדת הכנסת אישרה את ההצעה – אגב, זה רץ משנה לשנה – –

דן תיכון: לא נכון, ההסמכה היא רק לאחר – – –

שבח וייס: – – ואני אביא אותה עכשיו להצבעה בפני הכנסת.

שבח וייס: ההצעה אומרת כך: הכנסת מחליטה להסמיך את ועדת הכספים לפתוח בדיוניה על הצעת חוק התקציב, הצעת התקציב לשנת הכספים 1996, לקריאה שנייה ושלישית בתום דברי שר האוצר.

שבח וייס: זה מה שנמסר לי מוועדת הכנסת הבוקר כהצעה מוסכמת, ועל כך אנחנו צריכים להצביע.

שבח וייס: ברור שהם לא יתחילו עכשיו.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, שר האוצר הציע וביקש להתחיל בדיונים בוועדת הכספים לפני האישור בקריאה הראשונה.

משה קצב: אין לנו התנגדות עקרונית, אבל אנחנו רוצים לשמוע את תשובת האופוזיציה על דברי שר האוצר ולאחר מכן לקיים את ההצבעה.

שבח וייס: נדמה לי שאין בעיה סביב העניין הזה.

שבח וייס: אתם יודעים מה?

שבח וייס: זה אפילו מאוד מתקבל על הדעת.

שבח וייס: אם כן, את ההצבעה הזאת נערוך אחרי דברי הנואם הראשון של האופוזיציה.

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: אני הבאתי מה שהוועדה העבירה לי.

שבח וייס: ההסכמות האחרות – כל הכבוד, אבל רק מה שוועדת הכנסת תביא לי אני אעביר פה.

שבח וייס: גם לגבי המשך הדיון – רק מה שוועדת הכנסת תאשר.

שבח וייס: נגמרו כל הסידורים המעורפלים.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת דן תיכון, הבמה שלך.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה לעובדי אגף התקציבים על שטרחו והגישו לנו תקציב נוסף.

דן תיכון: ברכותי לשר האוצר על הנאום, אבל אני מוכרח להעיר: לאחר שהאזנתי למסע ההישגים של שר האוצר באשר למצב המשק, שאלתי את עצמי כמה שאלות: האם שר האוצר קורא עיתונים?

דן תיכון: האם הוא חושב שאנחנו עם של טיפשים?

דן תיכון: האם הוא מבין מה עובר על המשק וקורה בו?

דן תיכון: האם הוא מבין ויודע שהממשלה מוכרת את עתידנו הכלכלי לטובת זכייה בבחירות?

דן תיכון: האם הוא וראש הממשלה מסממים את העם ומובילים אותנו לקראת משבר כלכלי דוגמת מקסיקו?

דן תיכון: שר האוצר משמיע לפנינו את מסכת ההישגים פעם שנייה בתוך חודש ימים, לאחר שאמר דברים דומים בפני בכירי קרן המטבע הבין-לאומית והבנק העולמי.

דן תיכון: שר האוצר, לפני פחות מחודש, ביקר בוושינגטון והציג את מסכת ההישגים שהוא פרס לפנינו, בפני בכירי קרן המטבע הבין-לאומית והבנק העולמי.

דן תיכון: אנשים שנכחו באותה פגישה אמרו: הם, אנשי הבנק העולמי וקרן המטבע הבין-לאומית, ירדו עליו רצח.

דן תיכון: אחר אמר: שר האוצר נשטף במקלחת עזה של מי ברז קפואים.

דן תיכון: פרופסור סטנלי פישר, הכלכלן הראשי של הבנק העולמי, מומחה מספר אחת לכלכלת ישראל – – –

אברהם-בייגה שוחט: הוא עובד בקרן המטבע הבין-לאומית.

דן תיכון: נכון, טוב שאתה שומע.

דן תיכון: סטנלי פישר, פרופסור שיצאו לו מוניטין בעולם כולו, האיש שעזר לנו ולכם לייצב את המשק ב-1985, בעצם נחשב לאדריכל הייצוב, תראו מה הוא אמר לשר האוצר באותה פגישה: עליתם על מסלול בעייתי; הצמיחה של המשק מוטה מאוד לצד הצריכה; מהמצב הזה נקלעים למשבר; העלייה ברמת החיים הפרטית והציבורית היא זמנית ואיננה בת-קיימא; היא נובעת מירידת החיסכון, היא זוללת יבוא.

דן תיכון: עשו משהו לפני שיהיה מאוחר – קודם כול תקצצו בתקציב.

דן תיכון: ועל כך אומרים לנו ראש הממשלה ושר האוצר, שמעולם לא היה לנו כל כך טוב.

דן תיכון: רבותי, אפשר לאחז את עיני הכול, אבל אני מציע לכל אחד להאזין היטב לדברי פרופסור סטנלי פישר.

דן תיכון: הוא אומנם מבין קטן מאוד בכלכלת ישראל, הוא רק כלכלן, ושר האוצר הוא מהנדס בניין, אבל אני מייחס חשיבות לסטנלי פישר.

דן תיכון: אתה, אדוני שר האוצר, מציג בפנינו היום תקציב מרחיב מאין כמותו, תקציב גדול של 173 מיליארד שקלים; בקיצור, תקציב בחירות שיבטיח את ניצחונכם בבחירות, כך אתה חושב לפחות.

דן תיכון: התקציב מבטיח לחלק מאתנו רמת חיים גבוהה במחיר של איבוד לדעת.

דן תיכון: מה אמר לנו היום שר האוצר: אני לא מבקש שתחסכו, אני לא מזהיר מפני סכנות, איש לא יצא מאוכזב, לקראת הבחירות תקבלו תוספות שכר ומתנות.

דן תיכון: ב-1 באוקטובר 1996 מבטיחים העלאת שכר לכול.

דן תיכון: כל קבוצת לחץ יוצאת מרוצה משר האוצר, אין מה לדאוג: רמת החיים תמשיך לעלות, והחגיגות והפסטיבלים יימשכו, בבחינת אכול ושתה כי מחר נחיה.

דן תיכון: אפילו כאשר אתה נכנס למסעדה, אוכל ושותה, בסופו של דבר אתה נאלץ לשלם, ואנחנו בתום 1996 נשלם.

דן תיכון: כולנו נשלם בשל המחדלים של שר האוצר.

דן תיכון: אולי שר האוצר לא קורא עיתונים, אז מן הראוי לצטט כמה מן הכותרות בחודש האחרון.

דן תיכון: למשל, קרן המטבע מזהירה את ישראל: הפסיקו להשתולל בתקציב, מצב המשק הורע מאוד במחצית השנה האחרונה.

דן תיכון: בכיר בבנק ישראל, מה הוא אומר?

דן תיכון: זה לא הנגיד, חבר הכנסת משה נסים, הנגיד לא רוצה להופיע בפני סיעת הליכוד, שמא יקרה לו חס ושלום משהו.

דן תיכון: בכיר בבנק ישראל אומר: כמות הכסף בידי הציבור עלתה ב-15%, הגירעון הממשלתי גדול, הציבור מצפה להאצה באינפלציה ומתנהג בהתאם.

דן תיכון: מי שרוצה לראות כאן כלכלה מסודרת, חייב להיות מודאג.

דן תיכון: לא אומר את זה דן תיכון, לא אומר את זה חבר הכנסת משה נסים, לא אומר את זה שר האוצר – אומר את זה בכיר בבנק ישראל, אדוני, שאינו שייך לאחת משתי המפלגות.

דן תיכון: אולי נקרא מה אומרות הכותרות מחודש ספטמבר: סקירה שלילית של משלחת קרן המטבע על מצב המשק הישראלי.

דן תיכון: ההישגים בסכנה, כתבו כלכלני הקרן, הגירעון המסחרי של ישראל באוגוסט הוא 1.1 מיליארד דולר, אמצעי התשלום עלו באוגוסט ב-3.2%, ובהשוואה לחודש פברואר זו עלייה של 15%.

חיים אורון: דן, מה עם הצמיחה, עם האבטלה?

חיים אורון: האם זה דבר של מה בכך?

דן תיכון: חכה, חכה, חבר הכנסת אורון – – –

חיים אורון: אתה קורא את הנאום שנאמת לפני שנה, אך קרה בינתיים משהו.

חיים אורון: תחליף את הנאום.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו חבר הכנסת ויינשטיין אמר על כך משהו.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, אני עדיין לא אמרתי מלה אחת משלי, בסך הכול אני מצטט פרופסורים וכלכלנים.

דן תיכון: אני יודע שלך זה לא חשוב.

חיים אורון: – – –

דן תיכון: חכה, חבר הכנסת אורון, אנחנו רק מתחילים, אתה עוד תקפוץ היום לתקרה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אורון, כאן זה לא ועדת הכספים.

יוסף עזרן: אתה לא הולך לנהל כאן פינג-פונג של ויכוח.

יוסף עזרן: מספיק בבקשה.

יוסף עזרן: תן לחבר הכנסת תיכון אפשרות לבטא את עצמו.

דן תיכון: אמרתי לך, חבר הכנסת אורון, שאתה עוד תקפוץ היום.

אברהם-בייגה שוחט: זו רק קריאה ראשונה.

דן תיכון: אמצעי התשלום עלו ב-15% מאז חודש פברואר.

דן תיכון: הכסף רודף אחר סחורות, וזו תמונה מובהקת של כלכלה מחוממת ורותחת, על סף פיצוץ וחידוש האינפלציה.

דן תיכון: לא אומר את זה חבר הכנסת תיכון, אדוני חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אתה אמרת שהלוואי – – –

דן תיכון: חכה בסבלנות, תאזין ותשמע, חבר הכנסת אורון.

דן תיכון: אומר את זה עיתונאי בכיר ב"ידיעות אחרונות".

דן תיכון: בעיתון "הארץ" מלפני שלושה-ארבעה ימים אמר הנגיד: מדיניותו של שר האוצר היא פופוליסטית ונגועה בשיקולים פוליטיים לא מקצועיים.

דן תיכון: רבותי, זה היה מבחר של ציטוטים מהשבועות האחרונים.

דן תיכון: לא אמר את זה, כאמור, חבר כנסת מן האופוזיציה, לא אמר את זה שר האוצר, אמרו את זה אנשי משק המבינים קצת במה שקורה בכלכלת ישראל.

דן תיכון: לא חנפנים, הנגיד איננו חנפן, הוא איננו איש פוליטי, הוא נבחר לכהן כנגיד, ובוודאי בעוד ארבעה-חמישה חודשים תגרשו אותו, כי הוא לא עונה על הציפיות שלכם.

דן תיכון: לגבי הקיצוץ בתקציב, במשך שלושה חודשים העבירה אלינו הממשלה מסר שאומר, חבר הכנסת נסים, אנחנו מקצצים את התקציב.

דן תיכון: ב-1996 יקוצץ התקציב במיליארד או ב-2 מיליארדים.

דן תיכון: כאשר מעיינים בתקציב, מעניין לראות מה קרה לקיצוץ של שר האוצר, ומה החליטה הממשלה בסופו של דבר: אין ולא יהיה קיצוץ.

דן תיכון: כל זה איננו אלא אחיזת עיניים.

דן תיכון: בשנה הבאה יגדל התקציב.

דן תיכון: האוצר קבע בכמה צריך להגדיל את תקציב 1996 עקב גידול האוכלוסייה, תוספות השכר, הציפיות, כספים שהתחייב להעביר לקיבוצים ולתשתיות הביטחוניות.

דן תיכון: הסכום הגיע ל-6 מיליארדי שקלים.

דן תיכון: זהו גידול תקציבי עצום המחולק ברוחב יד בין כל המשרדים.

דן תיכון: מתוך זה מתווכחים על הורדה בסך 2 מיליארדי שקלים.

דן תיכון: כלומר, לאחר הקיצוץ יגדל התקציב בסכום של 4 מיליארדי שקלים.

דן תיכון: אולי כמה מלים על הגירעון במאזן התשלומים: אני לא יודע למה, אבל הניחו על שולחננו את נאומו של שר האוצר, ומה שהוא אמר לנו שונה בתכלית מהנאום שהונח על שולחננו.

דן תיכון: בקטע של הגירעון במאזן התשלומים, ששר האוצר הגיע אליו בסוף הנאום הארוך שלו שהשתרע על פני כ-50 דקות, הוא מזכיר בכמה מלים את הגירעון במאזן התשלומים.

דן תיכון: אני אומר לו, שאם תימשך המגמה – והיא תימשך – יגיע הגירעון במאזן המסחרי ב-1995 ל-11-10 מיליארדי דולר, עלייה של 100% בשלוש שנים.

דן תיכון: הגירעון במאזן השוטף יגיע השנה לסכום שינוע בין 4 ל-5 מיליארדי דולר.

דן תיכון: ישראל היא מדינה קטנה של 5.5 מיליוני אנשים, בואו נראה מה הגירעון בטבלה הבין-לאומית של מדינות העולם: הגירעון בארצות-הברית הוא בסכום 143 מיליארד דולר; הגירעון באוסטרליה, שהיא במקום השני, רק 20 מיליארד דולר; הגירעון של קנדה הקטנה 12 מיליארד דולר, הגירעון של ישראל במקום החמישי – 11 מיליארד דולר.

דן תיכון: רבותי, זו שערורייה שאין כמותה.

דן תיכון: האם אנחנו אמריקה?

עוזי לנדאו: מהו הגירעון פר-קפיטה?

דן תיכון: לעתים נדמה לי, שמה ששר האוצר אומר הוא, שאמריקה היא כאן וישראל היא שם.

דן תיכון: ומה יקרה אם היתרות יתחילו לברוח?

דן תיכון: שר האוצר יודע?

דן תיכון: שר האוצר יודע מה קרה למקסיקו?

דן תיכון: הרי זה בדיוק העתק של מה שקרה למקסיקו, מדינה ששר האוצר שלה עלה על בימת הפרלמנט וסיפר אותו סיפור שמספר שר האוצר, ולפתע ביום אחד המדינה הזו פשטה את הרגל.

דן תיכון: אתם מגלים חוסר אחריות.

דן תיכון: אתם מהלכים על פי התהום, ולא אכפת לכם.

דן תיכון: אתם מקריבים את המחר על חשבון רמת החיים היום.

דן תיכון: זה חוסר אחריות מן המדרגה הגבוהה ביותר.

דן תיכון: שר האוצר לא דיבר כמעט על החיסכון.

דן תיכון: אינני מאשים את שר האוצר, הרי הוא מהנדס בניין, הוא בנה את ערד, זה נכון.

דן תיכון: אצל כלכלנים, כדי לבדוק מה יהיה בשנה הבאה, בעוד שנתיים, אתה רואה מהו שיעור החיסכון.

דן תיכון: תסתכלו מה קרה לשיעור החיסכון במדינת ישראל.

דן תיכון: בשנת 1989 החיסכון הגיע ל-25% מתוך ההכנסה הפנויה.

דן תיכון: אני מדבר על החיסכון הפנימי.

דן תיכון: ב-1991 הוא גדל ל-28% מן ההכנסה הפנויה.

דן תיכון: ב-1994 הוא ירד ל-22% מן ההכנסה הפנויה.

דן תיכון: ב-1995 הוא כבר ירד ל-20%.

דן תיכון: רבותי, כל מדינה שהחיסכון הפרטי בה יורד ל-20%, אני אומר לכם שהמדינה הזו היא על סף משבר.

דן תיכון: כך יאמר כל כלכלן שמבין בכלכלה לאומית.

דן תיכון: למה החיסכון קטן?

דן תיכון: אדוני שר האוצר, האם אתה זוכר את המשבר בבורסה?

דן תיכון: לגבי דידך יכול להיות שהמשבר הסתיים.

דן תיכון: אני לא כל כך בטוח.

דן תיכון: אני לא רואה את הישראלים משקיעים בבורסה.

דן תיכון: נכון, בשל עליית שתי מניות – "טבע" ו"בזק" – המדד עלה מ-145, שהרי זהו שיא השפל – ירד מ-256 שזה היה השיא הגבוה ביותר ל-144 – ועכשיו הוא הגיע ל-190, אבל ברור שהבורסה לא התאוששה, לא מתאוששת, אנשים בורחים מן הכסף, מצביעים ברגליים ונוטשים את תוכניות החיסכון, את קופות הגמל, את קרנות הפנסיה, ואת שוק ההון בכלל.

דן תיכון: רבותי, זוכרים מה קרה לקופות הגמל?

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, זה קרה השנה.

דן תיכון: אתה עדיין זוכר כמה מיליארדים ברחו מקופות הגמל?

דן תיכון: אתה זוכר מי חוסך בקופות הגמל?

דן תיכון: כל אותם גמלאים שלא האמינו לשר האוצר ואמרו לו: לך לכל הרוחות, אנחנו מוציאים את הכסף.

דן תיכון: מיליארדים ברחו.

דן תיכון: לאן הם ברחו?

דן תיכון: בטח, שר האוצר אומר שטוב במדינה, כולם נוסעים לחוץ-לארץ, כולם קונים מכוניות, כי הם לא מאמינים במדיניות של שר האוצר.

דן תיכון: לא מאמינים במדיניות של שר האוצר?

דן תיכון: אדוני שר האוצר לשעבר משה נסים, שר האוצר פרסם ביום שישי לפני כחודש ב"ידיעות אחרונות": דרוש פיחות בין 4% ל-6%.

דן תיכון: כששר האוצר אומר שדרוש פיחות, אפשר לחשוב שהוא איזה פקיד קטן במשרד האוצר.

דן תיכון: הוא עושה פיחות, רוצה לעשות פיחות, שיעשה פיחות.

דן תיכון: מה זה, שר האוצר אומר שיהיה פיחות?

דן תיכון: שר האוצר בכלל מותר לו לדבר על פיחות, חבר הכנסת משה נסים?

דן תיכון: מניסיונך אתה זוכר?

דן תיכון: אבל תראו, כולם מאמינים בשר האוצר, הרי זו כלכלה – – –

חיים אורון: בדו-שיח הזה ראינו איך נראתה הכלכלה.

דן תיכון: למה אתה קופץ?

חיים אורון: ראינו איך אתה בוועדה סידרת אותו והוא סידר אותך.

דן תיכון: למה אתה קופץ?

חיים אורון: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, אתה ביקרת לאחרונה בוועדה הכספים?

מיכאל איתן: התנועה הקיבוצית, תשאל אותו.

דן תיכון: קיבלת 17 מיליארד שקלים לצורך הצלת הקיבוצים וגמרת?

דן תיכון: אתה מבסוט עכשיו?

דן תיכון: מבחינתך אתה מסודר, אבל כל אזרחי מדינת ישראל סודרו.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, זה לא המספר הראשון שאיננו נכון.

דן תיכון: אם כך, חבר הכנסת אורון, בוא נעשה קצת חשבון.

דן תיכון: מבקרת המדינה, שאתה לא סומך עליה, עשתה את החשבון.

דן תיכון: היא אמרה, שלפני תוכנית הסיוע האחרונה לקיבוצים הגיע סכום הסיוע ל-13 מיליארד שקלים.

דן תיכון: מאז הוא בוודאי קצת גדל.

דן תיכון: אבל בתוכנית הסיוע הנוספת, המשלימה אתה קורא לזה – 5 מיליארדים.

דן תיכון: אני לא יודע לחבר את שני המספרים הללו.

דן תיכון: לאחר שדיברנו על החיסכון ההולך ויורד לממדים מדאיגים, שר האוצר שכח לדבר על החיסכון.

דן תיכון: לא מעניין אותו מה יקרה בעוד שנה.

דן תיכון: אני אומר: מסכן מי שיהיה שר האוצר בעוד שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אהיה.

דן תיכון: אני לא בטוח מי יהיה.

דן תיכון: אתה צנוע ידוע, מה אמרת?

אברהם-בייגה שוחט: אני אהיה.

דן תיכון: הצנוע הידוע אמר שהוא יהיה.

דן תיכון: טוב, אתה יודע.

דן תיכון: דיברנו על החיסכון הפרטי היורד, בואו נדבר קצת על הצריכה.

דן תיכון: רבותי, ברור שכשהחיסכון קטן אנשים בורחים מהכסף, הם קונים כמו משוגעים.

דן תיכון: אפילו החיסכון הממשלתי יורד כי התקציב עולה.

דן תיכון: הציבור חכם משר האוצר, רבותי.

דן תיכון: כשמקפיאים את שער החליפין במשך שנתיים ימים, כל אחד יודע שכדאי לקנות מכונית מן היבוא, שכדאי לקנות מכשירי טלוויזיה, שכדאי לנסוע לחוץ-לארץ.

דן תיכון: המחירים זולים ב-20%, והרי הציבור לא מאמין בשר האוצר, הרי הוא לא חוסך.

דן תיכון: החיסכון יורד.

דן תיכון: בואו נעבור לגירעון בתקציב המדינה.

דן תיכון: שר האוצר שכח את החוק להפחתת הגירעון.

דן תיכון: חבר הכנסת משה נסים, שר האוצר לשעבר, אתה זוכר את החוק להפחתת הגירעון?

משה נסים: זוכר.

דן תיכון: על-פי החוק שאנחנו חוקקנו בשנה האחרונה לשלטוננו, היה צריך הגירעון בתקציב להגיע לאפס בשנת 1995.

דן תיכון: מה עושה שר האוצר המוצלח הזה?

דן תיכון: ראשית, הוא מבטל את החוק.

דן תיכון: אבל הוא לא מספר לנו, שיש לו גירעון בתקציב שנע בין 4% ל-4.5%.

דן תיכון: זאת אומרת, אנחנו אמרנו, ב-1995 – אפס.

דן תיכון: בא שר האוצר וביטל את החוק הזה, ויש לו גירעון של 4.5%-4%, והוא אומר: הכול בסדר.

דן תיכון: הוא רק שכח שגירעון של 3 שקלים הופך לגירעון של דולר אחד במאזן התשלומים, וכגודל הגירעון כך יגדל הגירעון במאזן התשלומים.

דן תיכון: אבל, בואו נדבר קצת על העוני.

אברהם-בייגה שוחט: כמה היה הגירעון אצלך?

משה נסים: אצלי היו יתרות בכל אחת משלוש השנים.

יוסף עזרן: חבר הכנסת משה נסים, לא על חשבון הנואם.

יוסף עזרן: אני מאוד מבקש.

אברהם-בייגה שוחט: הוא שכח, הוא היה בסיעה של מודעי.

משה נסים: בשנים 1986, 1987 ו-1988 היו יתרות.

דן תיכון: אתה גם מחדש בפוליטיקה.

דן תיכון: אני הייתי בסיעה של מודעי, נכון.

דן תיכון: מה לעשות, הוא ממציא הרבה דברים היום.

דן תיכון: עוד אחד.

דן תיכון: חבר הכנסת קצב, בוא נדבר קצת על הבלוף הגדול במה שקורא שר האוצר עדכון המשכנתאות.

דן תיכון: מחירי הדירות מפברואר 1992 עד היום עלו ב-80%, אתה שומע?

דן תיכון: – ב-80%.

דן תיכון: בכמה עלה הסיוע לזכאים?

דן תיכון: – באפס.

דן תיכון: המשכנתאות עודכנו לאחרונה בפברואר 1992.

דן תיכון: אומנם שר האוצר לקח את כל 1992 לכיסו ואמר: זה אנחנו, אבל מפברואר עד יוני 1992 אנחנו היינו בשלטון.

דן תיכון: זאת אומרת, העדכון האחרון שניתן לזכאים לצורך רכישת דירה נעשה בפברואר 1992.

דן תיכון: מאז עלו מחירי הדירות של שני חדרים וחצי עד שלושה חדרים ב-80%, והוא דואג לעניים.

דן תיכון: שר האוצר בנה דירות.

דן תיכון: הוא לא יודע על מה הוא מדבר כשהוא מספר למשה נסים על הגירעון בתקציב.

דן תיכון: אנחנו בנינו בשנה אחת 100,000 יחידות דיור, והוא מספר לנו סיפורים.

דן תיכון: כל הזוגות הצעירים התרחקו מדיור במשך שלוש שנים.

דן תיכון: הוא עדכן את המשכנתאות, תראה את הבלוף הגדול.

דן תיכון: הוא עשה מסיבת עיתונאים השבוע והודיע לכולם שהוא עדכן את המשכנתאות.

דן תיכון: הוא לא סיפר לשר הקליטה שהוא לא עדכן את המשכנתאות לעולים החדשים.

דן תיכון: הוא מדבר על אזורי פיתוח.

דן תיכון: הוא בא מערד, מהעיר המסכנה ערד.

דן תיכון: באזורי פיתוח עדכנו במשך שלוש שנים וחצי, כמעט ארבע שנים, את המשכנתאות ב-20% בלבד, כשמחירי הדירות עלו ב-80%, והוא מספר לנו שהוא עדכן את הסיוע לזכאים.

דן תיכון: זוגות צעירים.

דן תיכון: חשוב על זוגות צעירים.

דן תיכון: ל-75% מהזוגות הצעירים הוא לא עדכן הפעם את הסיוע כלל.

דן תיכון: הם לא מעניינים אותו.

דן תיכון: מי שהוא מתחת ל-1,400 נקודות לא מעניין אותו.

דן תיכון: הוא עדכן את הסיוע למי שיש לו יותר מ-1,400 נקודות.

דן תיכון: למי יש יותר מ-1,400 נקודות?

דן תיכון: בסך הכול ל-25% מן הזוגות הצעירים.

יוסף עזרן: עוד דקה.

דן תיכון: אני כבר מסיים.

דן תיכון: לא מדברים על הגמלאים.

דן תיכון: הוא שכח את הגמלאים.

יוסף עזרן: אני מאוד מבקש לסיים.

דן תיכון: הוא שכח את דוח ועדת-זוסמן.

דן תיכון: יש לו המצאות.

דן תיכון: הוא נותן לכולם ודופק את הגמלאים.

דן תיכון: לא עושה להם שום דבר.

דן תיכון: הוא מחליט, שמי שיהיה גמלאי בעוד 15 שנה, להם הוא ידאג.

דן תיכון: על קרנות הפנסיה דיברנו, רבותי.

דן תיכון: אתה, חבר הכנסת משה נסים, זוכר שהיה שם גירעון של 37 עד 100 מיליארד שקלים בקרנות הפנסיה?

דן תיכון: הוא הלך ומכר את העתיד של בנינו לטובת אלה שחוסכים היום, וגם אותם הוא לא מציל.

דן תיכון: הוא שעבד אותנו לשנים רבות, והוא קורא לעצמו כלכלה משגשגת.

אברהם הירשזון: מי זה הוא?

דן תיכון: הפרטה.

דן תיכון: וכאן אני מתקרב לסיום.

דן תיכון: הוא דיבר על הפרטה.

יוסף עזרן: אני מצטער, זה בדיוק הזמן.

דן תיכון: אדוני כבוד שר האוצר שכח, שלפני שנתיים, בעת שהגיש את התקציב – – –

משה נסים: 4.5 מיליארדים.

דן תיכון: לא 4.5 מיליארדים, 4.6 מיליארדים.

דן תיכון: אבל הוא הפריט ב-700 מיליון שקלים.

דן תיכון: שנה לאחר מכן, לפני שנה, הוא חזר שוב על הסכום הזה – 4.6 מיליארדים, והלוואי שהפריט במיליארד.

דן תיכון: בשנה הזאת הוא כבר זהיר: הוא מפריט ב-3 מיליארדי שקלים.

יוסף עזרן: מכובדי, נא לסיים.

דן תיכון: כן, כן, הוא נותן מתנות לכולם.

דן תיכון: אתה שמעת על תוכנית האופציות?

דן תיכון: לא דיברנו על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שהשר מכשיל אותו.

דן תיכון: הוא לא מעביר כספים; הוא מכשיל את חיים רמון ואת חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דן תיכון: מה שקורה היום בבתי-החולים הממשלתיים – הוא אשם.

דן תיכון: הוא משחק בגורלם ובחייהם של אנשים.

דן תיכון: ולא דיברנו על ריכוזיות, ולא דיברנו על טוהר מידות.

אברהם-בייגה שוחט: אל תגרום לי התקף לב, אל תצעק כל כך.

דן תיכון: הצדיק הגדול והקיבוצים.

דן תיכון: אדוני שר האוצר, אני מסיים – תהליך קבלת ההחלטות של הממשלה.

יוסף עזרן: אדוני, די לך עם גירעון בתקציב, לא גירעון בזמן שלי.

יוסף עזרן: אני מאוד מבקש.

אברהם הירשזון: דברים חמורים מאוד, מה שאנחנו שומעים.

אברהם-בייגה שוחט: תן לו לדבר עוד קצת.

דן תיכון: מה, אתה מתרגז?

אברהם-בייגה שוחט: אני?

דן תיכון: בוודאי.

דן תיכון: לא, אתה רגוע מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: חס וחלילה.

דן תיכון: רבותי, בואו נעיין בתהליך קבלת ההחלטות של הממשלה המבולבלת הזאת.

דן תיכון: זוכרים את המיסוי על הבורסה?

דן תיכון: כן מיסוי, לא מיסוי.

דן תיכון: לעולם לא יוטל מיסוי – – –

חיים אורון: אתה מתכוון להצעה של מודעי, נכון?

דן תיכון: לעולם, כל עוד אני ראש ממשלה, לא יוטל מיסוי על הבורסה.

דן תיכון: זה קרה השנה.

חיים אורון: מודעי הציע מס על הבורסה, דפקת אותו.

יוסף עזרן: אני מאוד מבקש.

דן תיכון: שר האוצר אומר שהוא אבי חוק ביטוח בריאות.

יוסף עזרן: נא לסיים.

יוסף עזרן: בבקשה.

דן תיכון: אני כבר מסיים.

דן תיכון: אני בעמוד האחרון.

משה קצב: דן תיכון ערער את כל הנאום של שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: הוא עשה הרבה בחיים שלו.

אברהם-בייגה שוחט: הוא גם בן-אדם שמדבר ישר, נותן מספרים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא ממש איש מצוין.

דן תיכון: אני לא מדבר 55 דקות כמו שר האוצר.

יוסף עזרן: כבודו יסיים נא.

יוסף עזרן: בבקשה.

דן תיכון: אני מסיים.

דן תיכון: את התמיכה של הממשלה בחוק ביטוח בריאות כולנו זוכרים.

יוסף עזרן: אדוני השר, נא לתת לו לסיים.

יוסף עזרן: לאפשר לו לסיים.

דן תיכון: את ביטול נקודת הזיכוי לאשה נשואה עובדת, אתה זוכר?

דן תיכון: כן ביטול, לא ביטול.

דן תיכון: בסוף – חצי נקודה.

דן תיכון: את אבטחת בתי-הספר – כן תהיה אבטחה, לא תהיה אבטחה, כולנו זוכרים.

דן תיכון: את תקציב הביטחון ושכר משרתי הקובע, כן מורידים, לא מורידים, כולנו זוכרים.

יוסף עזרן: נא לסיים, מכובדי.

דן תיכון: זו ממשלה מבולבלת.

דן תיכון: אני מאחל לה, שזו תהיה השנה האחרונה שבה היא מגישה את תקציב המדינה.

יוסף עזרן: אני מודה לך.

אברהם הירשזון: לא הייתי עומד בפני האשמות כאלה, אדוני שר האוצר.

אברהם הירשזון: חמור מאוד.

יוסף עזרן: רבותי, אנחנו עומדים כעת להצביע על החלטה שהגיש לנו שר האוצר: החלטה על הסמכת ועדת הכספים – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

דן תיכון: – – –

יוסף עזרן: החלטה על הסמכת ועדת הכספים לפתוח בדיוניה על חוק התקציב: הכנסת מחליטה להסמיך את ועדת הכספים לפתוח בדיוניה על הצעת חוק התקציב והצעת התקציב לשנת הכספים 1996, להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, בתום דברי שר האוצר.

יוסף עזרן: בבקשה.

יוסף עזרן: רבותי, מי בעד?

יוסף עזרן: מי נגד?

יוסף עזרן: הצבעה מס' 1 בעד ההחלטה – 24 נגד – אין נמנעים – 1 ההחלטה על הסמכת ועדת הכספים לפתוח בדיוניה על הצעת חוק התקציב והצעת התקציב לשנת הכספים 1996 והחוקים הנלווים נתקבלה.

יוסף עזרן: 24 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יוסף עזרן: אני קובע שההחלטה עברה.

יוסף עזרן: (קריאה ראשונה)

יוסף עזרן: הראשון אחרי דובר בשם האופוזיציה – מרכז הקואליציה, חבר הכנסת רענן כהן; רק בזמן מדויק של חמש דקות.

אברהם הירשזון: כמו שאתה ביקשת להפסיק אותו, גם אנחנו נבקש.

רענן כהן: לא ביקשתי.

רענן כהן: אני סומך על היושב-ראש.

יוסף עזרן: הוא לא ביקש, הוא רק וידא אם הזמן נכון או לא.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר בייגה שוחט, חברי חברי הכנסת, אני רוצה בהחלט לברך את שר האוצר.

רענן כהן: לא כל יום שר האוצר יכול לעמוד בפני הכנסת ולהביא בשורות.

יוסף עזרן: חבר הכנסת קהלני, אני מבקש.

יוסף עזרן: חבר הכנסת שגיא, אני מבקש.

רענן כהן: מדינת ישראל של 1995 היא מדינה חזקה הרבה יותר מזו שקיבלנו ב-1992.

אברהם הירשזון: באמת?

אברהם הירשזון: קיבלתם מדינה במצב טוב.

רענן כהן: מה לעשות, כואב לכם, זה מרגיז אתכם, אבל לא יעזור לכם, זו המציאות.

יוסף עזרן: תן להתחיל את דבריו.

רענן כהן: משום שהמדינה יותר חזקה אני רוצה להזמין את הציבור בישראל כולו, המודע לפירות הכלכליים שתיכף אפרטם, של התהליך המדיני – פתיחת שווקים חדשים, ירידה באבטלה, מהפכה בתשתית ובחינוך – – –

משה פלד: הוא מזמין להפגנה במוצאי-שבת.

רענן כהן: אני מזמין.

רענן כהן: במוצאי-שבת, בשעה 19:00, בכיכר מלכי-ישראל בתל-אביב, כולנו, הרוב המכריע בעם, נפגשים כדי להגיד: כן – לשלום, לא – לאלימות.

משה פלד: אתה מבין מה זה המפא"יניקים האלה?

אברהם הירשזון: בושה וחרפה.

אברהם הירשזון: מנצלים את במת הכנסת.

יוסף עזרן: אחר כך, אדוני.

משה פלד: לא יאומן, זה עוד לא היה.

יוסף עזרן: אבל אתה ביקשת ממנו.

דן תיכון: רק רגע.

דן תיכון: כאחראי לוועדת הטלוויזיה, אני מבקש להעיר משהו.

יוסף עזרן: בסוף.

רענן כהן: מה אתה נותן לחבר הכנסת דן תיכון?

רענן כהן: הוא לא אמר כלום כאן?

רענן כהן: "ברבר" 20 דקות בלי למסור אפילו מסר לעם.

דן תיכון: הוא עשה מעשה בל ייעשה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דן תיכון, לא עכשיו.

יוסף עזרן: אני מצטער.

יוסף עזרן: אני מבקש.

יוסף עזרן: אל תלהיט – – –

רענן כהן: אל תעשה את הסדר כאן.

אברהם הירשזון: מה אתה צועק?

אברהם הירשזון: אתה עושה הסדרים בבית הזה?

אברהם הירשזון: יש יושב-ראש, תירגע קצת.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, תקציב המדינה – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת שגיא, אולי תיתן לחבר הכנסת קהלני ללכת לדרכו?

אברהם הירשזון: מתי ההפגנה?

רענן כהן: ב-19:00, במוצאי-שבת.

משה פלד: מי מופיע בהפגנה?

משה פלד: מי הנואם המרכזי?

רענן כהן: כל אלה שמאמינים – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת פלד, אני קורא אותך לסדר פעם אחת.

יוסף עזרן: זה לא מקובל עלי שאתה עומד כאן – – –

משה פלד: – – –

יוסף עזרן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסף עזרן: אני אקרא אותך לסדר פעם שנייה.

משה פלד: איך יכול להיות דבר כזה?

יוסף עזרן: מה קרה לך?

יוסף עזרן: אתה עומד כאן, אתה מתקרב, ומכאן אתה מפגין?

משה פלד: לקרוא מכאן להפגנה?

יוסף עזרן: אדוני, מכאן אתה מפגין?

יוסף עזרן: אתה גירית אותו.

יוסף עזרן: עכשיו זה על חשבונך, לא על חשבונו.

יוסף עזרן: אני מבקש, משה, באמת.

יוסף עזרן: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני, למען ההגינות אני רוצה לומר: א.

מיכאל איתן: אני עצמי עשיתי דבר כזה.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: אני מודה לך.

מיכאל איתן: אבל אני רוצה שהוא יגיד במפורש שההפגנה היא בעד הממשלה, ואז אנשים לא יבואו.

מיכאל איתן: כי אנשים שומעים הפגנה, הם בטוחים שזה נגד הממשלה, ויבואו הרבה.

יוסף עזרן: הנה אמרת.

יוסף עזרן: תודה.

מיכאל איתן: מסכנה הממשלה הזו שצריכה את הכלים של האופוזיציה.

יוסף עזרן: אני נותן לך לדבר ואתה מנצל?

יוסף עזרן: זה לא יפה.

רענן כהן: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

רענן כהן: עוד לא התחלתי אפילו בדברים שלי וכבר מתרגזים.

רענן כהן: לא מכובד.

רענן כהן: כל אחד מבטא את דרכו בסגנונו, ואני אומר את הדברים כפי שאני רוצה.

רענן כהן: תקציב המדינה מהווה מנוף להמשך התנופה, הפיתוח הכלכלי והצלחת הממשלה בכל תחום, בכל מערכת ובכל משרד.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, תראו מה קיבלנו בחינוך ואילו תוצאות הבאנו בחינוך.

רענן כהן: נסתכל על תשתית הכבישים, וכל אדם רואה מה עשינו שם.

רענן כהן: העיניים רואות, ואי-אפשר להכחיש.

אברהם הירשזון: באיזו שעה ההפגנה?

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, מפריעים לי.

רענן כהן: אנחנו מסתכלים במה שעשינו, בהשקעות במשרד התעשייה והמסחר ובמשרדים אחרים, ואתם עיניכם לא רואות.

רענן כהן: אנחנו יודעים איזה שיעור אינפלציה קיבלנו ואנחנו יודעים מה האינפלציה בשנה הזאת, ועיניכם אינן רואות זאת.

רענן כהן: אנחנו יודעים איזו אבטלה קיבלנו בשנת 1992, ואנחנו יודעים מה אנחנו מגישים לעם ישראל, ועיניכם לא רואות זאת.

רענן כהן: כל אלה – עובדות.

רענן כהן: אנחנו רואים שהצמיחה גדלה ב-7% בשנה האחרונה, צמיחה שלא היתה דוגמתה בעולם, ואתם, עיניכם לא רואות זאת.

רענן כהן: אנחנו רואים איך קיבלו את ראש הממשלה בארצות-הברית רק בגלל עוצמתה הכלכלית האמיתית וחוזקה של מדינת ישראל, ועיניכם לא רואות זאת.

רענן כהן: הישגי השלום בהחלט מסייעים לכל התהליך הזה.

רענן כהן: מפלגת העבודה עמדה בכל סדרי העדיפויות שלה כפי שהתחייבה לבוחר.

רענן כהן: התקציב הוא לא לבחירות של שנה אחת, הוא תקציב לארבע השנים.

רענן כהן: המדינה מקבלת מנדט, ואת המנדט הזה עשינו מתוך אמונה, מתוך דרך, מתוך חשיבה, מה שהליכוד לא הצליח לעשות בכל תקופת שלטונו.

רענן כהן: זו ממשלת עשייה, זו ממשלת מפנה.

רענן כהן: במקום דריכה במקום ביחסים הבין-לאומיים, הממשלה הזאת הצליחה להגיע להתקדמות בנושא של עתיד היחסים בינינו לבין שכנותינו ושיפור מצבנו בעולם כולו.

רענן כהן: זה בהחלט הישג ששום ממשלה לא הצליחה להגיע אליו.

רענן כהן: במקום הסתגרות ועוינות כלפי העולם, חלה פתיחות והרחבה של קשרי ישראל עם מרבית מדינות העולם.

רענן כהן: ממעמד של אי מבודד בתקופת הליכוד, ישראל – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת רענן כהן, אני לא רוצה להפריע – – –

יוסף עזרן: אדוני, זה על חשבונך.

אברהם הירשזון: אם זה על חשבוני, לא.

יוסף עזרן: הוא אומר לי לקזז.

יוסף עזרן: אני רק מסביר לאדוני, ידידי יקירי.

רענן כהן: ישראל הפכה מרכז למשקיעים, וזה מרגיז אתכם, וזה כואב לכם.

רענן כהן: לליכוד אין אלטרנטיבה להצלחות אלה של ממשלה זו.

רענן כהן: מתוך תאוות שלטון הוא מסית את העם נגד הממשלה עד כדי עידוד, אולי מוסווה, למרי, אי-ציות לחוקים ויצירת קרע בעם.

רענן כהן: זה מה שאתם עושים.

רענן כהן: הליכוד מנסה בצעקות ובגימיקים ליצור רושם שהעם תומך בו.

רענן כהן: ומה אתם מדברים?

רענן כהן: ראיתי פה את חבר הכנסת דן תיכון, דיבר דברים ולא אמר דבר, כי אין לו מה להגיד על התקציב הזה ואין לו מה להגיד על ההצלחות של הממשלה הזאת.

רענן כהן: רובו של העם, שאינו משתתף באופן פעיל ובאופן סביל – – –

מיכאל איתן: אדוני, אתה עובד בקבלנות?

יוסף עזרן: לא.

יוסף עזרן: הוא עומד לסיים.

מיכאל איתן: – – – קריאות ביניים.

יוסף עזרן: חלילה.

יוסף עזרן: הוא עומד לסיים.

יוסף עזרן: הוא מקשיב לך, ואחר כך הוא אומר: תקזז לי את הזמן של מיכאל איתן.

מיכאל איתן: – – –

יוסף עזרן: אדוני היקר, אל תתרגז עלי.

יוסף עזרן: אתה יודע שאני מעריך אותך ואתה נותן פה חיים.

רענן כהן: אני רוצה לסיים ולפנות לחברי בליכוד.

רענן כהן: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני רוצה לפנות אליך, ודרכך לתנועת הליכוד כולה.

רענן כהן: היום אנחנו יכולים כולנו לתת גיבוי לתקציב הזה, והכנסת יכולה להיות מבורכת.

רענן כהן: הכנסת יכולה לצאת בקול אחד ולאפשר פעם אחת לכנסת ישראל שתקציב יעבור בלי סחטנות, בלי שאנשים ינסו לקבל כל מיני תקציבים בכל מיני דרכים.

רענן כהן: המדינה תרוויח, העם יהיה מרוצה, הכנסת יכולה להיות מרוצה, והיא יכולה להיראות בפני הציבור כגוף אחד, ככנסת אחת, למען מדינת ישראל ולא למען קבוצה כזאת או אחרת שמנסה ליצור לחצים של הרגע האחרון.

רענן כהן: אם את זה נעשה, נוכל להגיע לתוצאה הכי חיובית והכי חשובה לעם ישראל.

רענן כהן: תודה רבה.

יוסף עזרן: אני מודה לך, חבר הכנסת רענן כהן.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משום מה החלטתי בהכנה לנאום הזה לקרוא את נאומו של חבר הכנסת דן תיכון בשנה שעברה.

חיים אורון: האזנתי לנאומו השנה, ופשוט חשבתי שגם הוא קרא היום את נאומו מהשנה שעברה וחזר עליו.

חיים אורון: אני מצטט מ"דברי הכנסת" את דברי חבר הכנסת דן תיכון ב-24 באוקטובר 1994, בדיון על התקציב: "מה קרה לכם בשנת 1994, שהמשק מצוי עכשיו על סף משבר?

חיים אורון: האם אתה לא קורא את העיתונות?

חיים אורון: " – גם היום הוא שלח את שר האוצר לעיתונות.

חיים אורון: אדוני שר האוצר, הוא שלח אותך לעיתונות.

חיים אורון: "האם אתה לא רואה את הנתונים?

חיים אורון: " – כך הוא אמר לו גם היום.

חיים אורון: "איך אתה יכול לבוא לכאן ולספר לנו סיפור מעולם אחר כאילו אנחנו לא חיים במדינה הזאת"; "שאלה אחת: האם צעדנו קדימה או הלכנו אחורה" – הכול דברי דן תיכון.

חיים אורון: "אולי הממשלה מחכה לנס כלכלי שיציל אותה" – ראה זה פלא, קרה נס.

חיים אורון: הכלכלן דן תיכון צפה את המהלכים הכלכליים בשנת 1995.

חיים אורון: וראה מה קרה, הכלכלן דן תיכון – לא המהנדס שר האוצר – התוצר גדל ב-6.8%, התוצר העסקי גדל ב-8.2%, האבטלה ירדה ל-6.5%, האינפלציה ירדה ל-8%–9% – זה לא בגלל שר האוצר, זה בגלל הנגיד – – –

דן תיכון: נכון.

חיים אורון: מאה אחוז.

חיים אורון: אבל התרחש נס כלכלי.

סילבן שלום: איזה נס?

חיים אורון: חבר הכנסת סילבן שלום, היית חסר כאן.

חיים אורון: אני קראתי את נאומו של דן תיכון בשנה שעברה ואמרתי שהוא נאם אותו נאום כמו השנה, ובדקתי מה קרה בנאום בשנה שעברה ומה קרה השנה.

חיים אורון: הוא צדק, רק נס כלכלי יציל את הממשלה.

חיים אורון: וראה זה פלא, הנס התרחש: צמיחה, ירידה באבטלה, ירידה באינפלציה.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, אני רוצה לבשר לך, אפילו החיסכון הפרטי, שהוא הפרמטר העליון להצלחת המשק, גדל.

חיים אורון: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – – –

דן תיכון: גדל?

חיים אורון: כן, כן.

חיים אורון: חברים יקרים – – –

דן תיכון: על-פי נתוני בנק ישראל – – – עשית אותו תרגיל לפני שנה.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, לא יעזור, אתה תקפוץ הרבה.

חיים אורון: איך אמרת קודם?

חיים אורון: תקפוץ הרבה.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, אני מחזיק נייר של נתוני הלמ"ס מלפני שבוע.

דן תיכון: הנתונים של בנק ישראל – – –

חיים אורון: אתה מחזיק נייר מהשנה שעברה, תחזית.

חיים אורון: אני מכיר אותו.

חיים אורון: אתה מחזיק נייר ישן ואני מחזיק נייר נכון לעכשיו, שבו נאמר שבשנת 1994 החיסכון הפרטי היה 24.4%, ובשנת 1995 – 26.4% – – –

דן תיכון: לא נכון.

חיים אורון: אם זה לא נכון, ניקח מישהו שיבדוק.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דן תיכון יבטל את הלמ"ס.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, זה לא הנתון היחיד שהוא קצת ספרותי.

חיים אורון: אבל – – –

סילבן שלום: מה קורה בהסתדרות?

חיים אורון: ההסתדרות במצב טוב.

דן תיכון: דבר על החיסכון, לא על ההסתדרות.

חיים אורון: הרי את הזמן שאתה מפריע יוסיפו לי, זה לא יעזור.

חיים אורון: אני אדבר על אותם דברים בסיסיים שהתרחשו במשק הישראלי והתרחשו בשלוש השנים האחרונות וימשיכו באותו כיוון גם בשנה הבאה, והם באופן קיצוני נגד כל התחזיות האפוקליפטיות שלכם, וזה קצת מוציא אתכם מן הכלים.

חיים אורון: ומה שמוציא אתכם מהכלים עוד יותר, חבר הכנסת סילבן שלום, זה מה שגרם למציאות הזאת, והוא שילוב של שני תהליכים שבאחד אתם שותפים ובשני אתם רואים את האסון הגדול, ואני מתכוון לשלום.

חיים אורון: השילוב בין קליטת העלייה ובין תהליך השלום – – –

סילבן שלום: הרי גם אתה לא מאמין בזה.

סילבן שלום: זו הצגה של יחסי ציבור – – –

חיים אורון: חבר הכנסת סילבן שלום, אני מצטער מאוד.

חיים אורון: 6.8% גידול בתוצר – אלה נתונים קשים.

חיים אורון: 8.2% – – –

סילבן שלום: גם היה בשנת 1990?

חיים אורון: עזוב, בשנת 1990 זה היה בנייה – – – חבר הכנסת סילבן שלום, אתה יודע כמוני, שבשנת 1990, שקרו בה דברים חיוביים, התוצאה היתה בעיקר בנייה בתקציב ממשלתי.

אברהם-בייגה שוחט: זאת היתה בנייה ציבורית – – –

דן תיכון: ומה עכשיו, מכוניות?

חיים אורון: אתה יודע שהצמיחה עכשיו היא בעיקרה הגדול צמיחה במגזר העסקי, 8.2%, שהיא תוצאה של הבשלת השקעות, תוצאה של הגדלת יצוא בכמעט 8%, תוצאה של התפתחות המשק.

דן תיכון: – – –

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, עם המספרים האלה אי-אפשר להתווכח.

דן תיכון: אפשר.

חיים אורון: אפשר להתווכח על הפירוש שלהם.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, אתה יכול לומר, ואז אני אסכים אתך – – –

יוסף עזרן: אדוני, עליך לסיים.

חיים אורון: מה אני יכול לעשות?

יוסף עזרן: לא, אדוני, אתה לא נתת להם להפריע, נסעת "אוטוסטרדה", כל הכבוד.

יוסף עזרן: נתתי לך דקה נוספת.

דן תיכון: – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת דן תיכון, אנא ממך, תן אפשרות להתקדם.

חיים אורון: אני רוצה להוסיף שתי הערות ושתיהן הערות של ביקורת.

חיים אורון: הערה אחת קשורה בנושא – –

דן תיכון: הקיבוצים.

חיים אורון: – – הדיור.

חיים אורון: אני חושב, שהמציאות בתחום הדיור וחוסר יכולתה של הממשלה לתת תשובה על שני מהלכים מרכזיים – –

דן תיכון: מה אתה אומר?

חיים אורון: – – האחד, הפחתת ההוצאות ומחירי הדיור מצד אחד, ותשובה ספציפית לקבוצות מאוד בעייתיות בקרב מגזרים חלשים של עולים, של משפחות חד-הוריות וכדומה – זו אחת הבעיות הקשות שלא פתרנו אותן.

דן תיכון: אתה שוב לא בקיא, ניתן סיוע גדול.

חיים אורון: למה לך לעשות תחרויות בנושא של בקיאות?

חיים אורון: יכול להיות שאני טועה, תתקן אותי.

דן תיכון: לפחות תדייק.

חיים אורון: אני מדייק מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דן תיכון מעיר לך בתור דייקן ידוע.

אברהם-בייגה שוחט: שים לב.

יוסף עזרן: אדוני שר האוצר, זה על חשבון חבר הכנסת.

יוסף עזרן: אני מאוד מבקש.

אברהם-בייגה שוחט: פשוט רציתי להסב את תשומת לבו של חבר הכנסת אורון לדייקנות של חבר הכנסת דן תיכון.

דן תיכון: טוב שאני לא נזקק לאישור ממך.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יוסף עזרן: מספיק.

יוסף עזרן: אתם מפריעים לדיון.

יוסף עזרן: אדוני השר, זה לא תורם בכלל לדיון.

חיים אורון: נקודה שנייה, אדוני שר האוצר ודוברי האופוזיציה, אני משוכנע, שבמשק שצמח לאורך ארבע שנים ב-30% כמעט יש הכרח באופן מכוון, ועל-פי מדיניות שלדעתי לא גובשה עד היום, לפעול למען צמצום פערים בחברה הישראלית.

חיים אורון: ההנחה הפשוטה, שמשק צומח מחלק באופן יותר צודק את ההכנסה הלאומית, הוכחה כלא-נכונה בארץ ובעולם כולו.

חיים אורון: אני מצפה, שכאשר מוגש לנו תקציב לאומי, בצד הפרמטרים הכלכליים תופיע בו גם רשימת יעדים חברתיים שיהיו מנדט לממשלה לפעול על-פיהם, בתחום צמצום פערים בין שכבות, בתחום צמצום פערים בין יהודים לערבים, בתחום קידום נושאים ספציפיים.

חיים אורון: אם נעלה גם על הדרך הזאת, ונוסף על מדיניות כלכלית תהיה לנו גם מדיניות חברתית נכונה, הממשלה הזאת, בצד המעשה הגדול שהיא עושה בתחום השלום, אכן תבשר גם שינוי כיוון בחברה הישראלית.

יוסף עזרן: אני מודה לך, חבר הכנסת חיים אורון.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

יוסף עזרן: אני חושב שיש הרבה מה ללמוד מהנואם שהיה כאן.

יוסף עזרן: הוא נוסע "אוטוסטרדה", מתעלם מכל ההפרעות, מכל הערות הביניים.

יוסף עזרן: כך צריך להיות.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, התקציב המונח לפנינו, ניתן לבודקו לאור התקציב של השנה שעברה וההבטחות שניתנו.

אבנר-חי שאקי: יש בו יעדים מוגדרים, חמישה יעדים גדולים וברורים, שעליהם, לפחות תיאורטית, יש הסכמה לאומית: להמשיך בצמיחה, לצמצם אבטלה, לשפר קליטה, לבלום את הגירעון במאזן המסחרי ולעמוד ביעד של האינפלציה.

אבנר-חי שאקי: אף-על-פי שהמסמך הזה נמסר לנו רק לפני שעות מעטות, הספקתי ללמוד את רובו.

אבנר-חי שאקי: אני מוכרח להודות, שבכמה נושאים לא מצאתי את שביקשתי ואת שלדעתי צריך היה למצוא.

אבנר-חי שאקי: קודם כול, פרק מיוחד לנושא החברתי.

אבנר-חי שאקי: אל נשכח שרק לפני חודשים למדנו, כי עדיין 720,000 איש בישראל מצויים מתחת לקו העוני.

אבנר-חי שאקי: רק לפני חודשים פורסם, כי מצבם של מאות אלפי ילדים בישראל, מאותן משפחות, מצבם הכלכלי, החברתי והחינוכי קשה ביותר, וישראל דורגה בנושא הזה בין האחרונות ברשימה, למרבה הצער.

אבנר-חי שאקי: היינו מצפים, ובצדק, שהצעת תקציב כזאת תיתן פתרונות, תקדם, תשפר.

אבנר-חי שאקי: בהבדל ממי שמנסים להראות שהכול שחור או שלא הושג דבר, אינני נמנה עם אלה.

אבנר-חי שאקי: ודאי וודאי שיש כמה הישגים, ואני בא למנות את החשובים שבהם: הירידה היחסית באינפלציה, הירידה באבטלה, ההגדלה בתעסוקה, העלייה ביצוא והשקעת משאבים נכבדים בתשתיות, וראשונה בהן – תשתית הכבישים.

אבנר-חי שאקי: אבל ליד הישגים אלה, והם לא מבוטלים, וצריך לברך את מי שעשה אותם, יש לי כמה שאלות וקושיות לשר האוצר, ואני מצטער על שהוא יצא.

אבנר-חי שאקי: ראשונה בהן היא כמובן בנושא החינוך.

אבנר-חי שאקי: כשמדובר על תשתיות נוהגים למנות את החינוך כאחת התשתיות החשובות ביותר.

אבנר-חי שאקי: והנה, זה שנים שאנחנו שומעים קריאה ליום לימודים ארוך, למעשה להחזרת המצב לקדמותו, כי היה כבר יותר טוב בעבר.

אבנר-חי שאקי: והנה, למרבה הצער, מעבר לניסויים קטנים באזורים מוגדרים, למעשה ברוב המכריע של בתי-הספר בישראל לומדים רק עד שעה 12:00 או 12:30, וברובו של היום התלמידים מצויים מחוץ לכותלי בית-הספר.

אבנר-חי שאקי: מעבר לכל העניין החינוכי שבדבר, ההישגים של תלמיד בבית-ספר שמסיים את עבודתו ב-12:30 או מקסימום ב-13:00, על כורחם שיהיו הישגים נמוכים, וזה כמובן מפני שאין משקיעים די בעניין.

אבנר-חי שאקי: ברור שכאשר מסתכלים על המספרים רואים עלייה נכבדה בתקציב החינוך.

אבנר-חי שאקי: אבל אם נביא בחשבון, שחלק הארי של התוספות הללו הלך לתוספות שכר, דבר חשוב כשלעצמו – שיפור מעמדו של המורה, שיפור איכות ההוראה – אבל זה רק צד אחד של העניין.

אבנר-חי שאקי: בכל מה שנוגע לתלמידים עצמם, לאפשרויות שלהם, למתן כל הכלים והאפשרויות בבתי-הספר בנגב, בגליל, בקרב כל השכבות החלשות, לא ראינו ואיננו רואים בתקציב שלפנינו התקדמות ראויה.

אבנר-חי שאקי: תקציב לימודי יהדות – בצדק מונה שר האוצר תקציב מיוחד לקידום הטכנולוגיה והמדעים.

אבנר-חי שאקי: אבל, אדוני שר האוצר שאיננו כאן, חברי חברי הכנסת, לא זה החלק החלש של הנוער הישראלי והתלמידים הישראלים.

אבנר-חי שאקי: ישראל ניצבת באחד המקומות הגבוהים בעולם הן במדעים, כלומר מדעי הטבע ומדעי החיים, והן בטכנולוגיה.

אבנר-חי שאקי: ואכן, יש לברך על המו"פ, על המחקר והפיתוח, בארץ, שהוא מן הגבוהים בעולם.

אבנר-חי שאקי: אבל לימודי יהדות, זהו החלק החסר ביותר בחינוך הישראלי.

אבנר-חי שאקי: במערכת החינוך הממלכתית אין לומדים את יסודות היהדות, אין לומדים תנ"ך, אין מכשירים מורים לתנ"ך, אין לומדים תורה שבעל-פה, אין מכשירים מורים לתורה שבעל-פה.

אבנר-חי שאקי: למעשה, הידע הבסיסי של בוגרי – – –

יוסף עזרן: הם רוצים לצנזר את התנ"ך, להתחיל בכך בספר יהושע.

אבנר-חי שאקי: נכון.

יוסף עזרן: אז מקלים, עוזרים לתלמיד.

אבנר-חי שאקי: בוודאי נדבר על זה כשנקיים דיון על תקציב החינוך באופן מיוחד.

אבנר-חי שאקי: אבל כשמדובר על תקציב – אני מדבר על תקציב – אין לי צל צלו של ספק, שצריך היה להשקיע כספים בחינוך, דהיינו הקדשת משאבים לשיפור לימודי יהדות, לתוספות שעות.

אבנר-חי שאקי: אבל במקום להוסיף שעות תנ"ך – קיצצו בתנ"ך; במקום להוסיף שעות תורה שבעל-פה – קיצצו בתורה שבעל-פה; במקום לתת מלגות לסטודנטים שרוצים להשתלם במדעי היהדות – המצב עלוב.

אבנר-חי שאקי: יש פקולטות שבהן יש מעט מאוד תלמידים שמכשירים עצמם.

אבנר-חי שאקי: אם הם לא מקבלים את המלגה הראויה, אין הם מקבלים את הדחף, את הסיוע, את העידוד שמקבלים בלימודי טכנולוגיה, מדעים וכו'.

אבנר-חי שאקי: זהו חיסרון גדול שיש לתקנו בהקדם.

אבנר-חי שאקי: המלחמה בעוני היא אחת המטלות שתקציב המדינה חייב להתמודד עמן.

אבנר-חי שאקי: המלחמה בעוני איננה ססמה.

אבנר-חי שאקי: המלחמה בעוני איננה סתם משאלה.

אבנר-חי שאקי: יש עוני גדול בישראל.

אבנר-חי שאקי: יש שכבות שלמות שלא עשו כברת דרך בשנים האחרונות כלל ועיקר.

אבנר-חי שאקי: בעיית הדיור.

אבנר-חי שאקי: דובר פה על דיור.

אבנר-חי שאקי: מאות אלפים אינם יכולים להגיע לדיור בגלל הקשיים הכספיים, כי לא היו עדכונים של המשכנתאות.

אבנר-חי שאקי: ראינו שבסך הכול היו עדכונים ב-20% כשהמחירים עלו ב-80% – פער של 60% בין העדכון של המשכנתאות לבין המחירים.

אבנר-חי שאקי: הדבר הזה פוגע בעיקר במשוחררי צה"ל, בתושבי עיירות הפיתוח, בחלק מן העולים, באתיופים, העולים החלשים ביותר.

אבנר-חי שאקי: הדברים הללו לא מצאו תשובתם כאן.

אבנר-חי שאקי: דבר נוסף, ובקיצור נמרץ, ההקפאה ביש"ע.

אבנר-חי שאקי: ממשלה זו קבעה לעצמה – וזה מופיע בתקציב – – –

יוסף עזרן: אדוני יסיים בבקשה.

אבנר-חי שאקי: כן, אדוני.

אבנר-חי שאקי: ההקפאה הזאת של הבנייה ביש"ע באה להעניש על עצם הרעיון להתיישב ביש"ע, בלי שתמורתה קיבלו עיירות הפיתוח וקיבלה מה שבעבר קראו לה "ישראל השנייה" או "ישראל החלשה" את האמצעים לקידומה.

אבנר-חי שאקי: לכן, למרבה הצער, אותו דבר שהיה קרוי הפער החברתי או הפער הכלכלי או העוני, זה דבר שעדיין קיים בחברה הישראלית, והוא אינו לכבוד לתקציב של המדינה.

אבנר-חי שאקי: אני מסכם מפני שעלי לקצר.

יוסף עזרן: עליך לסיים, לא לקצר.

יוסף עזרן: עליך לסיים.

אבנר-חי שאקי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אבנר-חי שאקי: התקציב הזה יש בו כמה בשורות.

אבנר-חי שאקי: ברור שאם יש ירידה באבטלה – זו בשורה, אף שיש לה הסברים די משכנעים – צמצום גדול בעלייה, למרבה הצער, ומצד שני כ-100,000 פועלים מיש"ע שאינם באים לעבוד פה.

אבנר-חי שאקי: אבל עם זה יש פה ירידה.

אבנר-חי שאקי: אבל אין התקדמות משמעותית, שניתן להרגיש בה ולחוש בה ולהשתבח בה, בכל מה שנוגע לצמצום פערים כלכליים, לצמצום פערים חברתיים, להתייחסות מכובדת יותר לתושבי עיירות הפיתוח ושכונות המצוקה.

אבנר-חי שאקי: אם זה לא יתוקן, זה יהיה תקציב חסר, ולכן אין לנו כל סיבה לתמוך בתקציב הזה.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: אדוני, חבר הכנסת רפאל פנחסי, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, איך ייתכן שאין שר שנוכח בדיון על התקציב, אפילו לא תורן?

מאיר שטרית: סגנית השר לא באה במקום שר.

יוסף עזרן: אדוני צודק.

מאשה לובלסקי: לא מינו אותי להיות שר, ולכן אני לא באה במקומו.

יוסף עזרן: אילו היית סגנית שר האוצר, אולי יכולת.

יוסף עזרן: אבל עכשיו, לא.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שחבר הכנסת שטרית צודק.

רפאל פנחסי: מתקיים דיון בתקציב, ואנחנו עדים לזלזול בחברי הכנסת.

רפאל פנחסי: שום שר לא נוכח כאן ולא שומע מה מבקשים, מה אומרים ומה מעירים.

רפאל פנחסי: אני במקום היושב-ראש הייתי מפסיק את הישיבה עד שייכנס לכאן שר.

רפאל פנחסי: הייתי מציע ליושב-ראש לעשות הפסקה כדי שהשרים ידעו אחת ולתמיד שיש להם תורנות והם צריכים להיות פה.

רפאל פנחסי: נוסף על שר האוצר יש שני שרים תורנים, גם הם לא נמצאים פה.

רפאל פנחסי: פעם אחת צריך לנהוג בצורה דרסטית, בייחוד בדיון על התקציב, להפסיק את הישיבה כדי שהשרים ייכנסו ואז נוכל לחזור לדיון.

רפאל פנחסי: לא יעלה על הדעת שנדבר אל עצמנו.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת פנחסי.

יוסף עזרן: אם הם לא יכנסו בתוך דקה, נשקול.

רפאל פנחסי: אני חושב שגם חברי מצטרפים אלי.

מאיר שטרית: בטח.

יוסף עזרן: אדוני רוצה לנצל את זמנו להערות?

יוסף עזרן: זה לא על חשבונך.

יוסף עזרן: בבקשה, כבודו.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אומנם רוצה לברך את שר האוצר על ההישגים שהוא מנה כאן, שהם בוודאי ברכה לכולנו ולכל עם ישראל: ירידה באבטלה, ירידה באינפלציה, צמיחה.

רפאל פנחסי: ודאי שלכל אחד יש הערות על סעיף זה או על סעיף אחר בתקציב.

רפאל פנחסי: אני רוצה להסתכל על פן מסוים.

רפאל פנחסי: כל שנה מגישים לנו תקציב שמקבל את אישורה של הכנסת ואחר כך הוא מועבר לביצועם של המשרדים הנוגעים בדבר.

רפאל פנחסי: אבל הביצוע במשרדים הנוגעים בדבר לפעמים לוקה בחסר.

רפאל פנחסי: אם אני לוקח לדוגמה את המשרד לענייני דתות, זה משרד שלרוב הציבור הדתי יש נגישות אליו, וכמי שהיה מופקד בעבר על המשרד הזה, אני מכיר אותו מקרוב.

רפאל פנחסי: אנחנו נמצאים חודשיים לפני סיום שנת התקציב הנוכחית, עדיין אין החלטות לגבי סעיפי תקציב של תרבות תורנית, מבני דת, מקוואות, בתי-כנסת, עדכון לתלמידי הישיבות.

רפאל פנחסי: כל זה מתעכב.

רפאל פנחסי: והנה, בסוף השנה התקציב לא מנוצל והוא חוזר לאוצר.

רפאל פנחסי: זה חלק מהקו ומהדרך, כי לשרים אולי נוח בזה, הם לא יכולים להתמודד עם זה.

רפאל פנחסי: אני טוען שאין תקציב מספיק לנושא מבני דת.

רפאל פנחסי: יש בקשות רבות, אבל נותנים סכומים זעומים, וגם הסכומים הפעוטים האלה, כשמגיע הדבר לביצוע, הביצוע מתמהמה.

רפאל פנחסי: כשהתחלתי לעיין בספר התקציב, קיבלתי הלם.

רפאל פנחסי: יש סעיף "קליטת עולים דתיים".

רפאל פנחסי: בשעתו, כששר הקליטה היה דתי, הרב פרץ, או כששר הדתות היה חבר הכנסת שאקי – שניהם טיפלו בקליטת עולים דתיים.

רפאל פנחסי: אבל כשבקדנציה הזאת שר הקליטה הוא השר צבן והוא אומר, בצדק מבחינתו: קליטת העולים הדתיים לא כל כך מעניינת אותי.

רפאל פנחסי: בראשית הקדנציה, כשאני ישבתי ליד שולחן הממשלה, הגענו להסדר, שאת שירותי הדת לעולים דתיים ייתן המשרד לענייני דתות, ולצורך זה הובטחו כמה מיליוני שקלים.

רפאל פנחסי: אבל כשאני מסתכל היום בספר התקציב, אני לא מאמין למראה עיני: בשנת 1995, בסעיף "קליטת עלייה דתית" מופיע סכום של 9,636,000 שקלים, ואילו בשנת 1996, בתקציב שמונח לפנינו – 5,664,000 שקלים.

רפאל פנחסי: הסעיף שמצאו לקצץ בו – דווקא סעיף "קליטת עלייה דתית", אף שיש ברוך השם גידול בעלייה.

רפאל פנחסי: התקציב מתוכנן לעלייה של 70,000 עולים, ובתוכם יש בוודאי מספר לא מבוטל של עולים דתיים.

רפאל פנחסי: אבל במקום להוסיף לתקציב או לפחות לשמור על המסגרת שהיתה צריכה להיות, יש ירידה של כמעט 50%.

יוסף עזרן: הסעיף אכן הועבר ממשרד הקליטה למשרד הדתות.

רפאל פנחסי: לא הועבר, אלא היתה הסכמה באוצר להקציב סעיף מיוחד, 10 מיליונים בשנת 1992/93, וכך זה הלך וגדל.

רפאל פנחסי: אבל בשנת 1996 לא רק שזה לא גדל, אלא כשבאו לערוך מחדש את המשרד ולתת לדרוזים, לנוצרים או לסעיפים אחרים ששר הדתות מעוניין בהם – אני לא מתנגד שייתן גם למגזר הערבי, גם למגזר הדרוזי ולמי שהוא רוצה – למה לקחת מסעיפים דתיים שלנו?

רפאל פנחסי: לפני שבועיים הובא לוועדת הכספים תקציב העברה במשרד הדתות, שינויים פנימיים, לקחו 13 מיליון מסעיף "מקומות קדושים" והעבירו 7.5 מיליונים למבנים לא-יהודיים, עובדים ואחרים.

רפאל פנחסי: אני חושב שזה זועק לשמים.

רפאל פנחסי: מכבשת הרש שיש לנו, מהסעיף הקטן שמיועד לנושאים דתיים, למה לקחת מזה קרוב ל-40%?

רפאל פנחסי: כל הסעיפים גדלו, אבל בסעיף הזה יש ירידה.

רפאל פנחסי: ואני לוקח סעיף אחר במשרד הדתות: סעיף של מקוואות ועירובים.

רפאל פנחסי: בשנת 1995 התקציב עמד על 9,600,000 שקלים, ובשנת 1996 – 5,760,000 שקלים, שוב ירידה של למעלה מ-4 מיליונים.

רפאל פנחסי: אני לא יודע משום מה פוגעים דווקא בסעיפים שהם סעיפים רגישים, שאין מי שיבוא ויעשה הפגנות ואין מי שיבוא ויזעק.

רפאל פנחסי: אבל אנחנו כאנשים דתיים, כחברי כנסת שצריכים לדאוג לכל מגזר העולים והדתיים – אני חושב שזה זועק לשמים, וצריך לראות איך לתקן את הסעיפים האלה.

רפאל פנחסי: ואני עובר למשרד החינוך; יש שם סעיף "תרבות חרדית".

רפאל פנחסי: בשנת 1995 הסעיף עומד על 23,421,000 שקלים, ובשנת 1996 – 17,86,000 שקלים.

רפאל פנחסי: חשבתי לתומי, אולי במשרד החינוך והתרבות החליטו לקצץ בסעיפי התרבות, בואו נראה מה קורה בסעיף התרבות הכללי.

רפאל פנחסי: הלכתי לסעיף התרבות הכללי, שם לא רק ששומרים על הסעיף, אלא שבשנת 1995 יש 230 מיליון, וזה אחרי הגדלה, כי בשנת 1993 היו 165 מיליון, ושרת האמנויות כנראה השיגה תקציבים גדולים והגיעה להישג של 230 מיליון – – –

יוסף עזרן: זה לא עזר – – –

רפאל פנחסי: – – – בשנת 1996 יש 254 מיליון.

רפאל פנחסי: שם יש גידול של 10%.

רפאל פנחסי: לעומת זה, בסעיף התרבות החרדית יש ירידה של 30%.

רפאל פנחסי: איך אפשר להסביר?

רפאל פנחסי: הרי אנחנו כל הזמן מדברים על שוויון, אנחנו לא רוצים יותר, רוצים אותו דבר; מה שנותנים לציבור הכללי, שייתנו גם לציבור החרדי.

רפאל פנחסי: יש קיצוץ בתקציב, אז שיהיה קיצוץ לאורך כל הדרך.

רפאל פנחסי: יש תוספת – יש תוספת לאורך כל הדרך.

רפאל פנחסי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מצטער שלא יושב פה נציג ממשרדי הממשלה, לא שר האוצר ולא אף אחד שיוכל לתת תשובות על שאלות, מה הסיבות שבקליטת עלייה דתית, בנושא מקוואות, בנושא תרבות חרדית, יש ירידה, ואין אותו מצב שאנחנו מעוניינים לשמור עליו.

יוסף עזרן: הייתי מפסיק את הישיבה.

רפאל פנחסי: אני מציע, באמת, להפסיק את הישיבה.

רפאל פנחסי: באמת אין טעם – – –

יוסף עזרן: תסיים, אדוני.

יוסף עזרן: זמנך לא תם אבל נתתי לך קצת להאריך.

רפאל פנחסי: עכשיו אני רוצה לדבר דווקא על ההיבט האחר של הסעיפים.

רפאל פנחסי: בא שר האוצר והשתבח בכך שהוא עומד לעשות עדכון משכנתאות.

רפאל פנחסי: אני חושב שזה לעג לרש.

רפאל פנחסי: מה הוא הולך לעדכן?

רפאל פנחסי: הרי מחירי הדירות קפצו לשמים.

רפאל פנחסי: כמה שהוא מעדכן – עדיין לא מספיק.

רפאל פנחסי: כל שנה אני מעלה את הנושא של משכנתאות לבחורי ישיבות שלא שירתו בצבא.

רפאל פנחסי: הם משרתים יותר מאוחר, אחרי הנישואים שלהם, בתקופת הנישואים, הם, עדיין, בתקופת הלימודים, ובתקופת הלימודים הם לא יכולים להביא פנקס יוצא צבא, אז הם מקבלים משכנתה נמוכה מאוד.

רפאל פנחסי: ביקשנו פעמים מספר לבחון את הדברים ולמצוא דרך, שאותו אדם שמשרת יותר מאוחר, בגיל יותר מבוגר, יוכל לקבל משכנתה בזמן שהוא בונה את ביתו, וזה על תנאי; אם בתוך חמש שנים עד עשר שנים הוא ישרת – זה ייהפך למשכנתה.

רפאל פנחסי: אם לא, זאת תהיה הלוואה שהוא יצטרך להחזיר בריבית והצמדה, עם כל מה שצריך.

רפאל פנחסי: למה לא לדאוג לאותן שכבות – הן לא מהשכבות העשירות ביותר – שתוכלנה גם הן לקבל?

רפאל פנחסי: יש במשרד לענייני דתות – – –

יוסף עזרן: אדוני צריך לסיים.

יוסף עזרן: כבר דקתיים וחצי אחרי.

יוסף עזרן: אני מבקש.

רפאל פנחסי: אני אשתדל.

יוסף עזרן: תודה, תודה.

יוסף עזרן: נא לסיים.

רפאל פנחסי: למשל, יש סעיף שנקרא: הבטחת הכנסה במשרד לענייני דתות, שמקביל לביטוח הלאומי.

רפאל פנחסי: אז אחרי כל הקריטריונים הקשים, אחרי כל הייסורים שעובר הנזקק, ואלה משכבות המצוקה הקשות ביותר, כשמגיע הדבר לביצוע – פתאום חסר בסעיף הזה תקציב.

רפאל פנחסי: אז מתחילים דיונים, עיכובים, ועוברים כמה חודשים.

רפאל פנחסי: למה אנחנו צריכים לעמוד כעני בפתח בשביל לקבל את מה שמגיע לנו בזכות ועל-פי החוק?

רפאל פנחסי: יש ועדת עיזבונות שמחלקת תקציבים לכל משרדי הממשלה.

רפאל פנחסי: כשזה מגיע לנושא של המגזר הדתי – לצערי, יש שם אפליה גדולה.

רפאל פנחסי: אני העליתי את זה מעל במת הכנסת, הבאתי דוגמאות, אבל מאחר שזמני קצר והיושב-ראש מאיץ בי לסיים – – –

יוסף עזרן: לא קצר.

יוסף עזרן: הסתיים.

רפאל פנחסי: לכן, אני רוצה לומר בראשי פרקים.

רפאל פנחסי: הנושא הועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, אבל לצערי יושב-ראש הוועדה, משום מה, לא מכנס את הוועדה לדון לגופו של עניין על טענות שאני מוכיח אותן במספרים שחור על גבי לבן על אפליה בין המגזר הדתי למגזר הכללי.

רפאל פנחסי: הדברים לא זזים ולא מתקדמים.

רפאל פנחסי: משרד הבינוי והשיכון.

רפאל פנחסי: יש נושאים של מבני דת שמוטלים על משרד הבינוי והשיכון כאשר הוא בונה שכונות, לדאוג גם להם.

רפאל פנחסי: אני שומע שבשכונת רכס שועאפט ובשכונת מזור אין שום אפשרות לקיים שירותי דת כי אין שם תקציבים.

רפאל פנחסי: משרד הבינוי והשיכון לא הקציב לנושאים האלה.

רפאל פנחסי: אנחנו מדברים היום על עידן של שלום, אבל מה עושים בעידן השלום על מנת שנחיה בינינו לבין עצמנו, בין הדתיים לבין החילונים?

רפאל פנחסי: איך אנחנו דואגים שאותם יחסים שיש בין הציבור הכללי לציבור הלא-יהודי – ואני מברך על כך שהשלום הזה יהיה שלום אמת, אבל למה לא נוכל לעשות שגם בציבור הדתי יוכלו לחיות זה לצד זה בשוויון, ומה שמגיע לציבור הכללי יקבל גם הציבור הדתי?

רפאל פנחסי: הנושא האחרון, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש מהממשלה בנושא תשתיות הכבישים.

רפאל פנחסי: נכון שהממשלה הזאת עשתה יותר מכל קודמותיה בנושא פיתוח הכבישים, אבל זה, עדיין, לא מספיק.

רפאל פנחסי: אנחנו עדים, לצערי, לתאונות דרכים, ואם אנחנו, היום, לא נשים דגש מיוחד – – –

שלמה בוחבוט: גם הנהגים אשמים – – –

רפאל פנחסי: גם הנהגים אשמים, אבל גם התשתיות.

רפאל פנחסי: מומחה בנושא של תאונות דרכים אמר לי, שהוא עשה מחקר.

רפאל פנחסי: נכון שהממשלה משקיעה בתשתיות, אבל הוא אומר שהיא משקיעה כ-4%.

רפאל פנחסי: לעומת זאת, צי הרכב במדינת ישראל גדל כל שנה ב-100,000 כלי רכב, שהם 7%.

רפאל פנחסי: אז אתה מוסיף 4% תשתיות, ומוסיף 7% כלי רכב, תמיד יש חיסרון – – –

קריאות: – – –

יוסף עזרן: בסדר, רבותי.

יוסף עזרן: תנו לתנועה לזרום.

יוסף עזרן: אל תפריעו.

רפאל פנחסי: אני חושב שצריך לעשות מאמץ לעודד את רכבות הפרברים.

רפאל פנחסי: אני מברך על היוזמה של כביש חוצה-ישראל, אני חושב שזה יהיה, בהחלט, לברכה – – –

יוסף עזרן: אדוני, אתה גורם לפקק פה.

רפאל פנחסי: אני מוכן על חשבון חברי, שידברו פחות.

יוסף עזרן: מכובדי היקר, לקחת על חשבון חבריך.

יוסף עזרן: אני מבקש לסיים.

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת פנחסי, רכבות ומטוסים – – –

רפאל פנחסי: בהחלט.

רפאל פנחסי: לכן אני אומר שהממשלה צריכה לתת את הדעת להקים – –

יוסף עזרן: איפה מטוסים?

יוסף עזרן: עד שהוא נוסק הוא נוחת.

יוסף עזרן: איפה?

רפאל פנחסי: – – להקים ועדה מיוחדת לנושא פתרון בעיות תאונות הדרכים, ולראות איך נוכל, באמת, לחיות במדינה הזאת בשלום ובשלווה.

רפאל פנחסי: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה, אדוני, על נאומו החשוב.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת רפאל איתן.

קריאה: – – –

יוסף עזרן: עוד לא קרה לי שביקשתי ממנו להפסיק אחרי הזמן.

יוסף עזרן: עוד לא קרה לי.

יוסף עזרן: יש מישהו בשם חבר הכנסת איתן שתמיד לוקח זמן על חשבונך.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי כוונה לדבר על פרטי התקציב אלא על עקרונות.

רפאל איתן: כיעד לאומי צריך לקבוע, שהתקציב משרת את המגמה להקטין תלות וכל הפעילות המשקית מכוונת להשגת היעד החיוני הזה.

רפאל איתן: עד עכשיו לא שמענו אף מלה מהממשלה, מהאוצר, מכל המומחים, שזה היעד ואליו חותרים.

רפאל איתן: יש לו השלכות מדיניות, חברתיות וביטחוניות חיוניות ביותר ליעד הזה שנקרא צמצום התלות.

רפאל איתן: בוודאי לכולם, ובעיקר לממשלה יש שאיפה דומה, אבל בדברי אתייחס רק לדרך שלדעתי חייבים לבחור בה כדי לצמצם את התלות.

רפאל איתן: הממשלה, בדרכה, כפי שהוצגה כאן וכפי שאנחנו מכירים מהצעת חוק התקציב, לא שמה לעצמה את היעד הזה ואין היא חותרת אליו.

רפאל איתן: הממשלה גדולה, מנופחת, יקרה ומסורבלת.

רפאל איתן: גם כאשר חייבים בקואליציה, חיוני לייעל את פעילות משרדי הממשלה ולהוזיל את עלותם.

רפאל איתן: אין הצדקה לממשלה המונה יותר מ-12 משרדים חוץ ממשרד ראש הממשלה.

רפאל איתן: התקציב צריך להיות תלת-שנתי, כדי שניתן יהיה לתכנן, להוציא לפועל, לתקן, לשנות ולרכז מאמצים על-פי הצורך ותוך כדי בקרה.

רפאל איתן: בשנת תקציב אחת, עד שמוציאים הכול לפועל – כבר צריך להכין את התקציב החדש, ואנחנו עדים לתופעה מעניינת אבל מוכרת, שלקראת סוף שנת תקציב שופכים כסף כי לא הספיקו להוציא אותו ולהשתמש בו לפי התוכנית שהממשלה קבעה לעצמה.

רפאל איתן: זה גורם לבזבוז, זה גורם להוצאת כספים, הוצאה לא מתוכננת של כספים, וזה חינוך רע.

רפאל איתן: צריך להפחית את מעורבות הממשלה בבעלות ובניהול חברות ומפעלים, פרט למחקר ופיתוח ביטחוני והתעשיות הביטחוניות, ולמכור את החברות שבבעלות הממשלה, או את חלקה של הממשלה בחברות הללו.

רפאל איתן: הממשלה מדברת על זה, אבל לא מבצעת את זה.

רפאל איתן: לכל הדעות, הסקטור הפרטי יותר יעיל מהסקטור הציבורי.

רפאל איתן: חייבים לבצע רפורמה במסים, כשתקרת המס לא תעלה על 26%.

רפאל איתן: תיכף אתן דוגמה מעניינת של השקעה.

רפאל איתן: נטל המס כיום מדכא השקעות ומפחית את הרצון והיכולת להגדיל את הפריון ולהוזיל את המוצר כדי שתתאפשר תחרות בשווקים.

רפאל איתן: נטל המס כאחוז מהתמ"ג גדל מ-37.7% בשנת 1991 ל-42.6% בשנת 1995.

רפאל איתן: נטל המס על הישראלי הממוצע כאחוז מהמשכורת גדל מ-17.5% בשנת 1991 ל-21.5% ב-1994.

רפאל איתן: כבר מ-6,000 שקל מגיעים למס שולי של 45%.

רפאל איתן: במצב כזה אי-אפשר לעודד את הציבור לעבוד, לחסוך ולהגדיל את הפריון.

רפאל איתן: דוגמה להשקעות הון.

רפאל איתן: היה רעש גדול בתקשורת על "אינטל" – שעומדת להקים מפעל בקריית-גת – שעומדת להקים בעלות דומה מפעל באירלנד, שם היא תקבל מענק בסך 160 מיליון דולר, ולא 600 מיליון דולר.

רפאל איתן: באירלנד יש מס חברות בשיעור של 10% ומע"מ בשיעור של 21%.

רפאל איתן: אצלנו לא יודעים לנהל השקעות הון כמו שצריך, מבזבזים הרבה כסף, ואנחנו עוד לא רואים את "אינטל" בקריית-גת, ותוקעים קלשון.

רפאל איתן: הסקטור הציבורי בישראל צורך ומקבל כ-50% מהתל"ג.

רפאל איתן: במצב כזה אין סיכוי לצמצם את הגירעון המסחרי ולהגיע ליעד של צמצום התלות ועצמאות כלכלית.

רפאל איתן: הממשלה מתגאה בתוספת של 40% לתקציב החינוך, אבל כאשר בוגר מערכת החינוך רוצה להתקבל ללימודים אקדמיים, עליו לעבור מבחן פסיכומטרי.

רפאל איתן: עובדה זו מצביעה על כישלון המערכת, כי אם החומר למבחן הזה חשוב כל כך, מדוע אינו נכלל בתוכנית הלימודים, בתוכנית חינוך חינם?

רפאל איתן: האם מערכת החינוך עונה על כל הצרכים?

רפאל איתן: – לא, כי מספר האנאלפביתים או הנפלטים ממערכת החינוך לא קטן.

רפאל איתן: אבל, מי קבע כי תוספת של 40% היא משמעותית לגבי רמת החינוך, רמת ההוראה, רמת המחנכים, או אפילו הצורה של בתי-הספר?

רפאל איתן: ההוראה איננה מקצוע מועדף.

רפאל איתן: אני לא רוצה לפגוע בציבור המורים, המורות, המחנכים והמחנכות, אבל אם המקצוע לא מועדף – העילית של האוכלוסייה לא מגיעה לשם.

רפאל איתן: בתי-הספר – צורתם ברובם איננה דוגמה למוסדות ציבוריים ואיך שהם צריכים להיראות.

רפאל איתן: הם צריכים להוות כוח משיכה לילדים שצריכים לבלות שם שעות ארוכות בקיץ ובחורף.

רפאל איתן: המצב הזה נובע מכך שהחינוך איננו בעדיפות הראשונה, כפי שהוא קבוע כעדיפות ראשונה במצעה של צומת.

רפאל איתן: הממשלה חייבת בצעדי חיסכון ודוגמה לציבור.

רפאל איתן: היום היא לא מהווה דוגמה לציבור.

יוסף עזרן: חבר הכנסת רפאל איתן, זמנך תם, אבל לא נורא, אני מרשה לך, מגיע לך, תמיד אתה תורם מזמנך.

רפאל איתן: מהתקציב הקודם אתה חייב לי שתי דקות.

רפאל איתן: אני כבר מסיים.

רפאל איתן: עכשיו נשרפה דקה.

רפאל איתן: יש לי עוד שלוש שורות ואתה שורף לי את הזמן.

רפאל איתן: הממשלה חייבת בצעדי חיסכון ודוגמה לציבור.

רפאל איתן: קשה מאוד לשנות מהתנהגות של חברת שפע מזויף להתנהגות התואמת את המשאבים והאמצעים.

רפאל איתן: דוגמה: קבעו מסגרת של תקציב, חילקו למשרדים, עכשיו מקצצים לכולם 3%.

רפאל איתן: שרים לא צריכים לריב עם שר האוצר.

רפאל איתן: אם יש החלטת ממשלה – שר האוצר הוא גזבר ולא יותר מזה.

רפאל איתן: ואם יש צורך בשינויים – הממשלה מחליטה.

רפאל איתן: אני מציע הצעה שאולי תעלה חיוך, אבל אם רוצים להגיע למצב של חיסכון, בייחוד במערכת הביטחון, הייתי נותן למערכת הביטחון כמה תקציב שהם רוצים: 40 מיליארד, 30 מיליארד, 50 מיליארד, כמה שאתם רוצים תקבלו, אבל כל פרוסת לחם שתימצא באשפה, או כל תרמיל וכדור שיימצאו זרוקים – מורידים להם מהתקציב מיליון שקל.

רפאל איתן: אחת-שתיים התקציב יגיע לנורמה הרגילה, וכל המערכת תעסוק בחיסכון.

רפאל איתן: זאת דוגמה אחת מיני רבות.

רפאל איתן: היות שקצר הזמן, אני מסיים בזה.

רפאל איתן: צומת תשקול את עמדתה ביחס לתקציב, כי לפי ההצגה של היום אנחנו עדיין לא משוכנעים שהתקציב הזה נועד לשמו ולא לשנת בחירות.

רפאל איתן: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה, אדוני חבר הכנסת.

יוסף עזרן: אני מברך בשם כל חברי הכנסת את אורחנו, מר רודולף שרפינג, ראש האופוזיציה ומנהיג מפלגת Social Democratic party בבונדסטאג בגרמניה, היושב עם פמלייתו ביציע הכבוד.

יוסף עזרן: מר שרפינג, שהגיע לביקור בישראל, הוא פרלמנטר ותיק ומנוסה, ידיד טוב של ישראל, שפגש פעמים רבות מנהיגים ישראלים בכנסים בין-לאומיים רבים.

יוסף עזרן: מר שרפינג הגיע לארץ כדי לנהל כאן

יוסף עזרן: דיאלוג עם עמיתים ישראלים ולעמוד מקרוב אחרי ההליכים הפרלמנטריים בארץ.

יוסף עזרן: אני מאחל לאורחינו ביקור פורה ומלמד.

יוסף עזרן: שלום.

יוסף עזרן: (קריאה ראשונה)

יוסף עזרן: אדוני חבר הכנסת הרב אברהם רביץ, בבקשה.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, אני שמח שהגעת לכאן.

אברהם רביץ: תקציב של מדינה זה לא רק שיעור בכלכלה.

אברהם רביץ: תקציב של מדינה זה איתות, זוהי כוונת דרך אידיאולוגית, תרבותית, חברתית.

אברהם רביץ: לפי תקציב של מדינה אנחנו יכולים לשקול את כוונותיה של כל ממשלה, וכמובן גם של הממשלה הנוכחית.

אברהם רביץ: מאחר שהזמן שהוקצב לנו לקרוא את התקציב הוא כה קצר ואני חושב שיש לשנות את הנוהג הזה שמניחים את תקציב המדינה על שולחן הכנסת ביום הדיון, והזמן שנותר לנו להגיב עליו הוא עוד קצר וצמוד, לכן מטבע הדברים אתרכז בדברים שנראים לי כחשובים ביותר מבחינה חברתית למדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

אברהם רביץ: אני רוצה לשוחח אתך, אדוני שר החינוך, דברים שדיברנו גם כן במשרדך.

אברהם רביץ: ראשית, אני רוצה לדבר על סעיף, שאתם בתקציב הנוכחי הגדלתם אותו, וטוב שעשיתם כך, אבל נדמה לי שהסעיף הזה גדל יותר מאשר כל הסעיפים האחרים בתקציב משרדך, וזה הסעיף לחינוך המוכר – הוא גדל מ-40 וכמה מיליון ל-87 מיליון, ואני מבין את הכוונה.

אברהם רביץ: אני מברך על הגידול הזה, אף שיש שם רק 21,000 ילד, ואני מברך עליו, אף שבעצם בתוך החינוך הזה יש גם חינוך למגזר הלא-יהודי.

אברהם רביץ: אבל אני חושב, שהיה צריך לעשות את הדבר במיוחד לנוכח הבג"ץ שאיים על משרד החינוך בעניין.

אמנון רובינשטיין: איזה בג"ץ היה?

אברהם רביץ: היה בג"ץ שהחינוך המוכר הגיש בניגוד למוסדות הפטור, וזה חייב אתכם להגדיל את התקציב.

אברהם רביץ: הנה, אני מלמד אותך, אדוני השר, את סודות עריכת התקציב של משרדך.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להסביר לך, שהבג"ץ הזה בא בטענות נגד העובדה שמוסדות הפטור מקבלים יותר.

אברהם רביץ: אז בסדר, עשיתם דבר נכון, לא הורדתם שם, אלא העליתם כאן.

אברהם רביץ: עכשיו אני בא ושואל אותך: במוסדות המוכרים שנקראים מוסדות הפטור, גם בהם לומדים ילדי ישראל.

אברהם רביץ: זו עובדה, זה חלק מעובדות החיים שלנו.

אברהם רביץ: אנחנו עוסקים בילדי ישראל.

אברהם רביץ: אז תראה מה ההשוואה.

אברהם רביץ: בחינוך המוכר הגעתם ל-87 מיליון שקלים, וזה יפה.

אברהם רביץ: ויש שם 21,000 תלמידים.

אברהם רביץ: בחינוך שאנחנו קוראים לו מוסדות פטור יש 24,000 תלמידים; 3,000 תלמידים יותר מאשר בחינוך המוכר, ושם התקציב הוא 66 מיליון בסך הכול.

אברהם רביץ: אנחנו לא אוהבים לפנות לבג"ץ, מטעמים ידועים.

אברהם רביץ: אבל אנחנו ניאלץ לפנות לבג"ץ כדי להתיישר וליישר קו.

אברהם רביץ: למה לנו לעשות זאת דרך בג"ץ?

אברהם רביץ: הרי משרדך רגיש.

אברהם רביץ: נכון שאתה אומר שאתה לא יכול להפלות לרעה.

אברהם רביץ: אתה לא יכול להפלות לרעה את המוסדות המוכרים, מכיוון שהם בכל זאת מוסדות מוכרים.

אברהם רביץ: ואילו אלה מוסדות פטור, הם מקבלים פיקוח, אני מכיר את הכול.

אמנון רובינשטיין: אלה מוסדות מפוקחים – – –

אברהם רביץ: כן, נכון.

אברהם רביץ: אני מכיר את זה.

אברהם רביץ: אבל הרי בסופו של דבר אנחנו יורדים לרמת הילד, התלמיד שלומד, שצריך שולחן וכיסא ולוח וגיר ומורה שילמד אותו את כל המקצועות, גם במוסדות הפטור.

אברהם רביץ: אז יש אתם בעיה אידיאולוגית, אבל למה להעניש את הילדים?

אברהם רביץ: ובסופו של דבר הרי אתם תרצו לעשות שוויוניות גם בעניין הזה.

אברהם רביץ: אז אולי יהיה איזה הפרש, אבל לא הפרש כזה גדול.

אברהם רביץ: שם יש לך 87 מיליון על 21,000 תלמידים, ופה יש לך 66 מיליון על 24,000 תלמידים, כן ירבו.

אברהם רביץ: והם כנראה ירבו בשנה הבאה.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת רביץ, יש לי הצעה פשוטה לחלוטין, היא גם הוגנת וצודקת.

אמנון רובינשטיין: אני מציע, שכל תלמידי מוסדות הפטור ייכנסו לזרם העצמאי של אגודת ישראל, או – – –

אברהם רביץ: הם נמצאים בגג, אדוני.

אברהם רביץ: הרי הכול עובר דרך מוסדות החינוך העצמאי.

אברהם רביץ: אבל אני לא יכול לשנות אידיאולוגיה כאן, מעל בימת הכנסת, ביני לבינך.

אברהם רביץ: קשה לי לשנות אידיאולוגיה של אנשים.

אמנון רובינשטיין: הרי אנחנו לא דורשים מהם שום דבר, לא הכרה במדינה או כדומה, אלא שייכנסו לאחד משני הזרמים החרדיים.

אברהם רביץ: הם נמצאים שם.

אברהם רביץ: בגדול הם נמצאים בזרם של החינוך העצמאי.

אברהם רביץ: אני אומר לך שהם נמצאים שם.

אברהם רביץ: הם מתוקצבים על-ידי הסעיף הזה.

אברהם רביץ: אתה תראה בדף שלך – – –

אמנון רובינשטיין: אני מכיר את זה.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר משפט אחרון בנושא הזה.

אברהם רביץ: הרי מהסיבה הזאת של הבג"ץ וכל מה שהשתלשל מזה, עד היום הזה יש 2,000 ילדים במוסדות הפטור שאתם לא אישרתם אותם.

אברהם רביץ: ובסך הכול, על מה מדברים?

אברהם רביץ: על משהו בסדר גודל של 6 מיליוני שקלים ל-2,000 ילדים שהם נמצאים, הם חיים, הם אחינו ובשרנו.

אברהם רביץ: ואני חושב, שלאחר שתיקנת את עניין המוסדות המוכרים, וכפי שאמרתי אני בעד זה, אף שיש שם הרבה מוסדות נוצריים ומוסלמיים, גם יהודיים, גם דתיים וגם חילוניים, מכל הסוגים, עכשיו ראוי לתקן, בהזדמנות החגיגית הזאת, גם את העניין הזה.

אברהם רביץ: אם לא נוכל לעשות זאת בתקציב של השנה, אינני יודע מה מצבך, אז בתקציב של השנה הבאה צריך לתקן את המעוות הזה, שכולנו מסכימים שזה מעוות, ולתת ל-2,000 הילדים האלה שלא יכולת להכיר בהם בשנה הזאת.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, עליתי לדבר על כמה סעיפים, אבל זיכה אותי שר החינוך, ולכן הצטמצמתי בסעיף הזה.

אברהם רביץ: ואם הצלחתי לשכנע אותך, והיה זה חלקי.

יוסף עזרן: אני חושב שאדוני קבע שיא עצום במדינה.

יוסף עזרן: בחמש דקות הרוויח 6 מיליוני שקלים.

אמנון רובינשטיין: לא אמרתי – – –

יוסף עזרן: לא אמרתי שאדוני אמר.

יוסף עזרן: אבל עצם העובדה שהוא העיר על כך והאיר את עינינו, יכול להיות שיש סיכוי.

אברהם רביץ: אבל עשיתי את זה באופן חוקי.

אברהם רביץ: כי יש כאלה שעושים הרבה יותר מ-6 מיליונים, באופן בלתי חוקי.

יוסף עזרן: באופן חוקי לחלוטין, ובאופן לגיטימי.

אמנון רובינשטיין: הבעיה של מוסדות הפטור היא בעיה רצינית גם מבחינה משפטית וחוקתית.

אמנון רובינשטיין: אני מציע שנעשה כל מאמץ כדי שהילדים הלומדים שם ייכנסו למסגרת של החינוך העצמאי.

יוסף עזרן: אבל אדוני הרי יודע שחבר הכנסת הרב רביץ לא יוכל להתחייב מכאן אפילו בעיקרון.

יוסף עזרן: אבל דבריך נלקחו לתשומת לב, כי לדעתי יש בהם הרבה צדק.

אברהם רביץ: לסיום אני רוצה לומר עוד משפט אחד.

אברהם רביץ: אני רוצה להאיר את עיניך ולומר, שסעיף התרבות גדל בערך ב-12%, וזה טוב, מ-470 מיליון ל-523 מיליון.

אברהם רביץ: זה גידול של כ-12%, אם חישבתי נכון.

אברהם רביץ: בתרבות לחרדים התקציב ירד מ-23 מיליון ל-17 מיליון.

אמנון רובינשטיין: יש כאן טעות אופטית.

אברהם רביץ: אם זו טעות אופטית, אני מקבל זאת.

אברהם רביץ: העיקר אצלי זה הכסף.

אברהם רביץ: עם אופטיקה אני מסתדר, הבעיה היא הבעיה הלירית.

אמנון רובינשטיין: בכל תקציבי הרכישות והפעולות של משרד החינוך חל קיצוץ לכל האורך, בגלל הקיצוצים של האוצר, שלא רצינו לתרגם אותם לבתי-הספר.

אמנון רובינשטיין: כל סעיפי המשרד ספגו קיצוץ גדול – – –

אברהם רביץ: אבל סעיף התרבות לא ספג קיצוץ.

אברהם רביץ: הסעיף הזה קיבל תוספת של 12%.

אמנון רובינשטיין: זה של השרה שולמית אלוני.

אברהם רביץ: אתה לא שולח אותי לבקש מהשרה שולמית אלוני שהיא תיטיב עם התרבות החרדית.

אמנון רובינשטיין: זו הזדמנות – – –

יוסף עזרן: זו הזדמנות לעשות איזו סולחה רצינית מאוד.

יוסף עזרן: תודה, חבר הכנסת הרב רביץ.

יוסף עזרן: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כפי שקודמי חבר הכנסת רביץ אמר, אני רוצה לומר יותר מזה, שאני מאמין שאף חבר כנסת לא למד את התקציב ואפילו לא עיין בו.

האשם מחאמיד: כי פתאום שמים לך חבילה כזאת ואומרים לך לנאום בתוך כמה דקות או כמה שעות.

יוסף עזרן: חברי הכנסת מוכשרים מאוד.

האשם מחאמיד: כנראה.

האשם מחאמיד: הצופים עוד יאמינו בזה.

האשם מחאמיד: אף-על-פי-כן, אדוני, ממה שאנחנו מבינים מהתקציב הזה ויודעים עליו, לא נראה לי שיש תוכנית ממשלתית רצינית לטיפול בענייני חברה, אבטלה, חינוך, אוניברסיטאות.

האשם מחאמיד: אדוני שר החינוך בוודאי יודע, שרק אתמול היתה שביתת סטודנטים באוניברסיטאות.

האשם מחאמיד: הם מדברים על הוצאה של כ-20,000 שקלים לשנה.

האשם מחאמיד: לי יש בן באוניברסיטה, אני יודע כמה הוא משלם.

האשם מחאמיד: זה עולה לו כ-20,000 שקלים לשנה.

האשם מחאמיד: אינני מבין איך אפשר לסבול מצב כזה.

יוסף עזרן: מה 20,000 שקלים?

יוסף עזרן: שכר לימוד?

האשם מחאמיד: לא, שכר לימוד וספרים ומעונות וכל הדברים האלה.

האשם מחאמיד: מאיפה המשפחות במצוקה, המשפחות העניות, יביאו את הסכומים האלה, איך הם ילמדו?

האשם מחאמיד: מה שיוצא הוא, שבחברה שלנו יש כמה שכבות, יש "קלאסות" שונות, של עשירים ועניים, של אלה שמותר להם ללמוד ואלה שאסור להם ללמוד.

האשם מחאמיד: ואינני מתכוון רק לאוכלוסייה הערבית.

האשם מחאמיד: לפני כמה ימים באו אלי מקריית-מלאכי וסיפרו לי על המצב שם, על אזורי מצוקה, דיברו אתי אפילו על מחסור בבית-ספר תיכון.

האשם מחאמיד: אני רוצה להוסיף גם את עניין האקדמאים הערבים.

האשם מחאמיד: יש 350 אקדמאים עם תעודת PhD, דוקטור, שאין להם מה לעשות.

האשם מחאמיד: עדיין קיים מחסור בכיתות לימוד.

האשם מחאמיד: אדוני שר החינוך, לגבי גילאי שלוש-ארבע, טרום-חובה, יש דחיית ביצוע החוק הקיים.

האשם מחאמיד: ומי הם הנפגעים העיקריים מדחיית החוק?

האשם מחאמיד: ודאי שהאוכלוסייה הערבית היא זו שנפגעת.

האשם מחאמיד: כאן מתחיל האי-שוויון, כאן מתחילה האפליה.

האשם מחאמיד: כשהילד נולד, הוא כבר מופלה לרעה.

האשם מחאמיד: יש עוני ומצוקה.

האשם מחאמיד: אין תיעוש.

האשם מחאמיד: יגיד לי מישהו איפה יש בית-חרושת אחד בסקטור הערבי, איפה יש פרויקט של שיכון.

האשם מחאמיד: לכן, משום שאין בית-חרושת אחד, אין תעסוקה, צריכים לנסוע, אדוני היושב-ראש, מנצרת עד מודיעין, עד ירושלים, עד אילת, ולמות בכבישים.

האשם מחאמיד: ראינו מה היה – עשרה אנשים ביום אחד, שמונה אנשים מהעיר נצרת, ביום אחד, בדקה אחת נספו כאשר הלכו לחפש פת לחם, אדוני.

יוסף עזרן: זה אסון, אדוני, אבל אני לא מאמין שכל אנשי העיר ימצאו תעסוקה בעיר שלכם.

יוסף עזרן: לבי אתך, זו טרגדיה וזה אסון בעיר אחת, בשכונה אחת, רק פשוט החיים המודרניים לא יאפשרו בשום פנים שכל אנשי העיר יתפרנסו בעיר.

האשם מחאמיד: מה שאני מבקש זה דבר פשוט: אני רוצה שבנצרת יהיו מקורות תעסוקה כמו בעפולה או כמו בנצרת-עילית, שהוקמה רק לאחרונה.

האשם מחאמיד: נצרת קיימת 2,000 שנה ואין בה בית-חרושת לכמה פועלים לרפואה.

האשם מחאמיד: זאת הזעקה שלי.

יוסף עזרן: אני מאוד מקווה, שעכשיו, עם הקשרים עם ירדן והעולם הערבי, שיש לו הרבה עודף של פטרו-דולרים, הם ישקיעו באמת.

יוסף עזרן: אני מדבר אתך בכנות.

האשם מחאמיד: אדוני, אני חושב שהכנות שלך לא במקומה, מפני שירדן וסעודיה לא חייבות לי דבר.

האשם מחאמיד: מי שחייב לי – ואני מדבר מעל דוכן הכנסת, כנסת ישראל, זה לא הפרלמנט – – –

יוסף עזרן: עכשיו, חבר הכנסת האשם מחאמיד, ניצחתני.

האשם מחאמיד: אני לא נמצא בפרלמנט הירדני או בכווייתי, אני מדבר פה, וזכותן של נצרת ואום-אל-פחם וטירה וטייבה ושפרעם ליהנות ממה שנהנית נצרת-עילית.

יוסף עזרן: בהחלט, חזרתי בי.

האשם מחאמיד: לא יכול להיות מצב כזה, ולכן אנשים מתים בכבישים.

האשם מחאמיד: אדוני, רוב האנשים שנספים בכבישים הם מקרב האוכלוסייה הערבית.

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: כי הם קמים בשעה 04:00, חוזרים ב19:00, והם עייפים.

אמנון רובינשטיין: רוב הנספים?

יוסף עזרן: לא, זה לא מדויק.

יוסף עזרן: אתה מתכוון יחסית?

יוסף עזרן: – גם זה לא.

האשם מחאמיד: אדוני השר, אתה רוצה דוגמה?

האשם מחאמיד: 90% מתושבי אום-אל-פחם קמים ב05:00 וחוזרים ב-17:00.

יוסף עזרן: בסדר, אבל זה לא אומר.

יוסף עזרן: הם חרוצים.

אמנון רובינשטיין: אמרת דבר אחר.

אמנון רובינשטיין: אמרת שרוב הנספים באוכלוסייה הם ערבים.

האשם מחאמיד: יחסית לחלקם באוכלוסייה.

האשם מחאמיד: יחסית לחלקם באוכלוסייה; זה בטוח ובדוק, כי הם עייפים, הם צריכים לנסוע לחפש עבודה, ולכן קורה מה שקורה בכבישים.

יוסף עזרן: אלה דברים שקשה להתווכח אתך עליהם.

האשם מחאמיד: תשתיות תחבורה, פיתוח כבישים.

האשם מחאמיד: משרד התחבורה, אדוני היושב-ראש, לא נתן לעיר שאני גר בה, אום-אל-פחם, בשנים 1995-1994, שנתיים, אף אגורה אחת.

האשם מחאמיד: ידוע איזו מצוקת כבישים יש באום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: אף אגורה אחת.

האשם מחאמיד: וכשאתה שואל למה, אומרים לך שאין כסף.

האשם מחאמיד: אבל יש מאות מיליוני שקלים ומיליארדים, כ-2 מיליארדי שקל – לאילו?

האשם מחאמיד: לכבישים העוקפים בשטחים הכבושים.

האשם מחאמיד: לזה יש כסף, ואלה כבישים שממילא יצטרכו לרדת מהם, אלה כבישים שלא שייכים לישראל.

האשם מחאמיד: בשביל מה בונים אותם?

האשם מחאמיד: בשביל מה הבזבוז?

שאול גוטמן: בשביל ערפאת.

האשם מחאמיד: הלוואי שזה היה כך.

האשם מחאמיד: הם בשביל לשמר את ההתנחלויות, בשביל זה.

שאול גוטמן: זה לערפאת.

שאול גוטמן: בונים לכם כבישים נהדרים שם.

האשם מחאמיד: תודה רבה לך, אתה עושה לי טובות.

האשם מחאמיד: יש לנו.

יוסף עזרן: יש לכולם.

האשם מחאמיד: מיליוני שקלים, אדוני, מבוזבזים סתם, לשווא, בשטחים הכבושים.

האשם מחאמיד: מי שרוצה באמת שלום, לא היה מבזבז כ-2 מיליארדי שקל על התנחלויות והחזקתן ועל כבישים עוקפים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש כמה בעיות שהן ספציפיות לאוכלוסייה הערבית.

האשם מחאמיד: עניין של נכסי הווקף.

האשם מחאמיד: אם אין תקציבים – ייתנו לנו, יעבירו לנו את נכסי הווקף המוסלמי.

האשם מחאמיד: מה שקורה הוא, שנכסי הווקף המוסלמי מצויים בידי האוצר, ואף אחד מאתנו לא יודע בדיוק מהן ההכנסות של האוצר בענייני הווקף המוסלמי.

האשם מחאמיד: ההקדש המוסלמי, בתי-הקברות שלנו, המסגדים שלנו, הרי הם שייכים לאלוהים.

האשם מחאמיד: ואני אמרתי כמה פעמים פה: נפקדים – מה זה נפקדים?

האשם מחאמיד: אלוהים, אדוני – – –

יוסף עזרן: אם הם שייכים לאלוקים, אתה רוצה את הכסף של אלוקים?

האשם מחאמיד: האם אלוהים נפקד, אדוני?

האשם מחאמיד: לא יכול להיות דבר כזה.

האשם מחאמיד: גם מסגדים, גם בתי-קברות לקחו למשרד האוצר, חלק מהם משמשים היום מועדוני לילה.

האשם מחאמיד: אתה מקבל את זה?

יוסף עזרן: אבל הם מוכרים.

האשם מחאמיד: מה הם מוכרים?

יוסף עזרן: הם לא מוכרים ומשתמשים – – –

האשם מחאמיד: מוכרים אלכוהול וויסקי.

האשם מחאמיד: עניין נכסי הווקף, אדוני, הצבעתי עליו.

האשם מחאמיד: צריך להחזיר אותם לידי האוכלוסייה המוסלמית בארץ; היא תקבע מה לעשות עם הווקף שלה.

האשם מחאמיד: עניין מס רכוש, אדוני.

האשם מחאמיד: מס רכוש זה עוול, זה פשע כלפי האוכלוסייה הערבית.

האשם מחאמיד: זה בלתי אפשרי.

האשם מחאמיד: הרבה אנשים כבר מקללים את המשפחות שהורישו להם דונם או 2 דונמים.

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: 2.5% כל שנה; בתוך 40 שנה – עשיתי חשבון – אתה קונה את הקרקע.

האשם מחאמיד: אתה קונה את הקרקע כל 40 שנה.

האשם מחאמיד: ולכן באנו ואנחנו מציעים לממשלה הזאת שלוש דרכים: או לפטור ממס רכוש קרקעות שהתקבלו בירושה ואינן מהוות מלאי עסקי לסחר או מקרקעין.

האשם מחאמיד: לחלופין, לפטור ממס כל קרקע המשמשת בפועל לחקלאות, או שלא ניתן מסיבות תכנוניות או אחרות לעשות בה שימוש חקלאי ללא קשר לייעודה או לחלקה של החקלאות בהכנסת בעליה.

האשם מחאמיד: או לחלופין – יש כמה אופציות – להשוות את תקרת הפטור ממס רכוש לזו הקיימת לגבי מס שבח במכירת דירה שנייה.

האשם מחאמיד: אין דרך אחרת, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: זה בנושא של מס רכוש.

האשם מחאמיד: יש העניין של כפרים לא-מוכרים, יש העניין של אקרית ובירעם, שהממשלה החליטה בזמנו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, להחזיר אותם, ויש בג"ץ שהחליט להחזיר אותם, והממשלה הזאת פשוט מאוד לא עושה.

האשם מחאמיד: להיפך, היא מכשילה אותם כל הזמן.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני, כפרים לא מוכרים, הקדש, מס רכוש ואי-חיבור 9,000 בתים לרשת החשמל – במה?

האשם מחאמיד: בתירוץ שאין להם היתר.

האשם מחאמיד: כל אלה, אדוני, הם תנאי להצבעתנו עבור התקציב.

האשם מחאמיד: אם לא יחול שינוי מהותי בנושאים האלה, במלים אחרות – אם לא יחול שינוי במדיניות האפליה של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית, אין לנו מנוס, אדוני – ואני מדבר בשם חד"ש – אנחנו נצביע נגד התקציב, כי אנחנו לא "פראיירים" לא של הממשלה הזאת ולא של ממשלה אחרת.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין ממשלה אחרת.

יוסף עזרן: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אבל כך אמרת בשנה שעברה ולפני שנתיים.

האשם מחאמיד: אדוני, אתה תראה, אני אומר לך: אנחנו נצביע נגד, אלא אם יהיה שינוי.

יוסף עזרן: ואתם תסתדרו.

האשם מחאמיד: הלוואי שנסתדר.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת יוסף בא-גד.

יוסף עזרן: האם לכבוד המועמדות מגיעות לך כמה דקות יותר?

יוסף בא-גד: כן.

יוסף בא-גד: רציתי את תשומת הלב – – –

עובדיה עלי: מה זה, זה חלק מהוויתור?

יוסף עזרן: למה אדוני מעיר לי ככה?

יוסף עזרן: אדוני הנכבד, אמרתי משפט אחד עד שהוא עולה.

יוסף עזרן: אדוני סגן היושב-ראש, משפט אחד עד שהוא עולה.

יוסף עזרן: עכשיו סיימתי.

יוסף בא-גד: תהיה לחבר הכנסת עובדיה עלי הפתעת חייו כשהוא יוזמן בשנה הבאה בזמן הזה לרחוב בלפור 3, ירושלים.

עובדיה עלי: מה זה רחוב בלפור 3?

יוסף בא-גד: מה זה בלפור 3?

יוסף בא-גד: זו דירת ראש הממשלה.

יוסף עזרן: אתה רואה, חבר הכנסת עובדיה עלי?

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רבותי השרים – –

יוסף עזרן: כל 70 שנה יש הצהרת בלפור.

יוסף בא-גד: – – אני רוצה לפתוח את דברי בהבעת הוקרה עמוקה ותודה לכל מי שחיסל את פתחי שקאקי, ראש "הג'יהאד האסלאמי".

יוסף בא-גד: כן יאבדו כל אויביך השם.

יוסף בא-גד: ומעל בימה זו אני פונה – – –

האשם מחאמיד: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

יוסף בא-גד: אני בטוח שאתה מצטרף אלי, שכן חיסלו רוצח שידיו מגואלות בדם.

יוסף בא-גד: אתם בוודאי, כחברי הכנסת הישראלית, כולכם מצטרפים בתודה למי שחיסל את ראש "הג'יהאד האסלאמי".

האשם מחאמיד: השיטה היא פסולה.

עבד-אלוהב דראושה: מה זה יעזור?

שאול גוטמן: ראינו גיבורים כמוך.

עבד-אלוהב דראושה: זה צעד טיפשי שיביא לשפיכות דמים נוספת.

יוסף עזרן: אדוני, אדוני חבר הכנסת, אמרת את דבריך.

יוסף בא-גד: אני רוצה לפנות מכאן פנייה אישית לראש הממשלה, ואני בטוח שהיא פניית כל עם ישראל: שמעתי היום ברדיו, שיש לחץ בין-לאומי לקבור את פתחי שקאקי בעזה.

יוסף בא-גד: אני פונה לראש הממשלה: כל עוד לא מחזירים לנו את גופתו של הקדוש אלי כהן, השם ייקום דמו, וכידוע לכם לפתחי שקאקי ולחבורתו יש קשרים נפלאים בסוריה – שם המקור שלהם; וכל עוד לא מגלים לנו את מקום קבורתו של אילן סעדון, השם ייקום דמו, שנרצח על-ידי "הג'יהאד האסלאמי", אני קורא לראש הממשלה, מעבר לכל ויכוח, שלא להסכים לקבל את גופתו של פתחי שקאקי לעזה, כל עוד אלמנתו של אלי כהן ומשפחתו של אילן סעדון, השם ייקום דמם, אינם יכולים לעלות לקבריהם.

יוסף בא-גד: אני קורא את זה בשם כל עם ישראל, ואני בטוח שכולם מצטרפים לקריאתי.

עובדיה עלי: יש עוד הרבה גופות.

סאלח סלים: מה עם ראשות הממשלה?

יוסף עזרן: נקווה שלא קברנו את התקציב לפני הנאום.

יוסף בא-גד: כעת אני עובר לתקציב.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זכותו של כל אדם להיקבר במולדתו.

יוסף בא-גד: כבוד היושב-ראש, אני מקווה שההפרעות הן לא על חשבוני.

יוסף עזרן: לא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מצדיק את קבורתו של כל אדם במולדתו, אך אל תקשור את הדברים.

יוסף בא-גד: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה מצדיק אותי או לא?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מצדיק שייקברו כולם במולדתם, אך אל תקשור זאת.

יוסף עזרן: מה קרה לכם?

יוסף עזרן: אתם מדברים על קבורה?

יוסף בא-גד: למה לא לקשור, כאשר אלי כהן הקדוש קבור שם כבר עשרות שנים.

יוסף בא-גד: למה לא לקשור?

יוסף בא-גד: תהיה הגיוני.

יוסף בא-גד: אנחנו דורשים שוויון.

יוסף בא-גד: כל עוד גופתו של אלי כהן לא מוחזרת, גם כאן לא ירשו לקבור.

יוסף עזרן: זה ברור, למה להתווכח על זה?

יוסף בא-גד: ועכשיו לתקציב.

סאלח סלים: מה עם ראשות הממשלה?

יוסף עזרן: כמה פעמים תשאל את זה?

יוסף בא-גד: ראשות הממשלה – – –

יוסף עזרן: למה אתה נגרר?

יוסף עזרן: סיימת ולא דיברת מלה על התקציב.

יוסף בא-גד: בסדר, די.

עבד-אלוהב דראושה: כל אחד צריך להיקבר בתוך עמו ובארצו.

עבד-אלוהב דראושה: אני בעד זה שיביאו גם את עצמותיו של אלי כהן, וגם שיקברו את ד"ר שקאקי בארצו ובמולדתו.

יוסף בא-גד: נכון, אני רק רוצה להתנות את זה.

יוסף בא-גד: זה תנאי לזה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל יש הבדל.

עבד-אלוהב דראושה: שם זה לא היה רצח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דראושה, אתה עולה אחריו, תגיד מה שלבך חפץ.

אברהם כץ-עוז: מה עם התקציב?

יוסף בא-גד: עכשיו לעניין התקציב.

סאלח סלים: מה עם ראשות הממשלה?

יוסף עזרן: חבר הכנסת סלים, אני קורא אותך לסדר.

יוסף בא-גד: אני רוצה לעשות עכשיו דבר מעניין בעניין התקציב, אני רוצה לקרוא לכם קטעים מדברים לא שלי אלא של חבר הקואליציה, אני לא רוצה לקרוא בשמו, אבל תשמעו מה אומר חבר הקואליציה.

האשם מחאמיד: יש לו חסינות, תגיד מי זה.

יוסף בא-גד: הוא אומר: התקציב הוא מעוות, התקציב חושף טפח ומכסה טפחיים, תקציב שמיטיב עם העשירים על חשבון העניים, תקציב אשר מנציח ומגדיל את הפערים בחברה הישראלית.

יוסף בא-גד: חתום על זה חבר מכובד בתנועת העבודה.

יוסף בא-גד: ובהמשך: קיים מרחק רב בין הרטוריקה של הצגת התקציב לבין התקציב הלכה למעשה.

יוסף בא-גד: הסכום המיועד לשירותים חברתיים הוא 58 מיליארד, אבל 6 מיליארדים מזה חוזרים לממשלה בתרגיל, וזו סתם אשליה.

יוסף בא-גד: בשנים 1995-1993 ניתנה הטבה במס בעלות כוללת של כ-4 מיליארדי ש"ח.

יוסף בא-גד: 52% מסכום זה קיבל העשירון העליון.

יוסף בא-גד: הורידו את מס הכנסה כדי להעשיר את העשירים, כאשר 45% מכל השכירים אינם מגיעים לתשלום מס, כך שכל הטבת המס אינה מגיעה למי שהיא צריכה להגיע.

יוסף בא-גד: וזו ממשלת פועלים, שהיתה מדכאה בעבר את כולם.

יוסף בא-גד: לכן, אני רוצה להעלות נקודות מספר בקצרה: ערפאת אמר, שהנשק של העם הערבי הוא רחם האשה הערבייה.

יוסף בא-גד: שר החוץ מזהיר אותנו כל פעם: הם גדלים, הם מולידים ילדים.

יוסף בא-גד: ממשלת ישראל, תני למשפחות ברוכות ילדים אפשרות קיום.

יוסף בא-גד: אתם מקפחים את המשפחות ברוכות הילדים בצורה שאין כמוה.

יוסף בא-גד: היה היום דיון על "הבימה"; חס וחלילה ש"הבימה" לא תיסגר.

יוסף בא-גד: אני נגד זה שיסגרו את "הבימה", אך למה אתם לא דואגים מכך שעולם התורה הולך ומתמוטט?

יוסף בא-גד: למה לא אכפת לאיש אם ישיבות תיסגרנה, מפני שכבר שלושת-רבעי שנה לא נתנו תקציבים שחייבים לתיתם?

יוסף בא-גד: יום לימודים ארוך הוא בנפשנו.

יוסף בא-גד: היום בעיתון יש מאמר על "ישראבלוף": בשבוע שעבר כינסו השרים מסיבת עיתונאים ובישרו חגיגית על הגדלת המשכנתאות, וזהו ישראבלוף.

יוסף בא-גד: רימו את העם, נתנו למי שלא צריך ולא נותנים למי שצריך.

יוסף בא-גד: תקציב כזה, בושה להגיש.

יוסף עזרן: אני מודה לך על הקיצור.

יוסף עזרן: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתנגד לדעות של "הג'יהאד האסלאמי", לדעות של המנוח ד"ר שקאקי.

יוסף בא-גד: המנוח?

יוסף בא-גד: מנוחתו לא עדן.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אני גם מגנה בכל תוקף את הרצח המתועב הזה, שיגרור לתגובות של שפיכות דמים.

יוסף בא-גד: אל תאיים עלינו.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מאיים, אבל זאת עובדה.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שקרה בעבר: אחרי פעולות כאלה היו פעולות נקמה.

עבד-אלוהב דראושה: אני נגד נקמה הדדית.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שרצח של מנהיגים פוליטיים, למרות הדעות הקיצוניות שיש להם, הוא דבר מתועב.

רון נחמן: אילו מנהיגים פוליטיים?

רון נחמן: אלה טרוריסטים.

שאול גוטמן: הוא רוצח ולא מנהיג פוליטי.

סילבן שלום: אתה מגן על "הג'יהאד האסלאמי"?

עבד-אלוהב דראושה: אני חושש שזה עלול לפגוע באנשים חפים מפשע.

רון נחמן: אילו מנהיגים פוליטיים?

רון נחמן: זו פוליטיקה?

רון נחמן: אלה טרוריסטים שרצחו אנשים.

עבד-אלוהב דראושה: מדינת ישראל לא תצא נשכרת, העם היהודי לא יצא נשכר מהרצח של ד"ר שקאקי.

סילבן שלום: גם על "הג'יהאד האסלאמי" אתה רוצה להגן?

רון נחמן: הם רצחו חיילים.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמצדיק רצח של אדם, ולא משנה איזה אדם, הוא מצדיק רצח של אדם מעם אחר.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אולי תעיר לו.

סילבן שלום: להגן על רוצח?

יוסף עזרן: רבותי.

יוסף עזרן: אדוני חבר הכנסת רון נחמן, נתתי לך אפשרות לומר את דבריך עם כל הכאב.

יוסף עזרן: נגמר.

רון נחמן: זהו ביזיון הכנסת.

רון נחמן: שקאקי הוא רוצח, ועומד חבר כנסת ואומר שהוא פוליטיקאי?

עבד-אלוהב דראושה: גיניתי גם את הרצח של אותו רב, הרב כהנא, כאשר רצחו אותו.

עבד-אלוהב דראושה: גיניתי את הרצח מעל במת הכנסת ובציבור, למרות התנגדותי לדעות שלו, כי אני נגד פגיעה בבני-אדם.

סילבן שלום: כהנא רצח אנשים?

עבד-אלוהב דראושה: אני נגד כל סוג של דם, אני נגד שפיכת דם ערבי ונגד שפיכת דם יהודי, ותבינו זאת.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמעודד רצח של בני-אדם, יכול לגרור לתוצאות של רצח בני עמו.

עבד-אלוהב דראושה: תבינו את זאת.

עבד-אלוהב דראושה: אם אתם חושבים שעם רצח שקאקי פתרתם את הבעיה עם "הג'יהאד האסלאמי" ועם העם הפלשתיני, אתם טועים.

שאול גוטמן: צריך להרוג עוד הרבה כאלה.

עבד-אלוהב דראושה: לא צריך לרצוח אף אחד, ולא צריך לעשות שום פעולה טרוריסטית נגד אף אחד, נגד שום ערבי ונגד שום יהודי.

עבד-אלוהב דראושה: אני נגד מעשים כאלה.

יוסף בא-גד: למה הוא רוצח אותנו?

יוסף עזרן: מספיק כבר, בינתיים רצחתם את התקציב.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, בשלוש השנים האחרונות חל שיפור משמעותי בשירותים במסגרת התקציב.

עבד-אלוהב דראושה: יש ירידה באבטלה, יש שיפור בשירותים הניתנים לכלל האוכלוסייה, יש צמיחה כלכלית ויש השקעות יותר גדולות בתשתיות, בחינוך ובשירותים הכלליים.

עבד-אלוהב דראושה: גם האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל נהנתה מההטבות הללו.

עבד-אלוהב דראושה: חל שיפור בתקציבים של הרשויות המקומיות הערביות, במערכת החינוך הערבית ובשירותים הכלליים.

עבד-אלוהב דראושה: אבל בין ההטבות שניתנו לבין תיקון עיוותי העבר, בין מה שניתן למדיניות של שוויון – הפער גדול ואיננו מצטמצם גם כן.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמסתכל על התקציב הזה איננו רואה בשורות גדולות לסקטור הערבי במדינת ישראל.

סילבן שלום: איך תצביע, חבר הכנסת דראושה?

עבד-אלוהב דראושה: אתה תשמע עד הסוף מה שאני עומד לומר.

סילבן שלום: אני רק רוצה לדעת איך תצביע.

עבד-אלוהב דראושה: אתה תשמע.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, מדיניות האפליה עדיין נמשכת.

עבד-אלוהב דראושה: גם הממשלה הזאת של העבודה-מרצ – שהכריזה מאז הקמתה והתחייבה להנהיג מדיניות של שוויון, איננה מנהיגה מדיניות שוויונית.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא אומר שממשלת הליכוד היתה יותר טובה.

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה הזאת הרבה יותר טובה מכל ממשלות הליכוד, אשר המשיכו במדיניות האפליה שנמשכה מאז קום המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אנחנו תובעים מדיניות של שוויון, אם לא מדיניות של העדפה מתקנת.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שמדינת ישראל צריכה להנהיג מדיניות של שוויון מלא או מדיניות של העדפה מתקנת כדי לתקן את העיוותים שנעשו כלפי הציבור הערבי מאז קום המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: בנושא הזה אני חושב, שתקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות הערביות הם קטנים לעומת תקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות היהודיות, וצריך לבצע מדיניות של שוויון מלא בתקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות הערביות.

עבד-אלוהב דראושה: שלחנו מכתב לראש הממשלה עם העתקים לראשי המפלגות המרכיבות את הקואליציה, עם העתק לשר האוצר, שבו תבענו, לפני אישור התקציב, חמש דרישות שקשורות לסקטור הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: חמש הדרישות הן: 1.

עבד-אלוהב דראושה: תיקון מס רכוש בצורה שתפטור את כל מי שירש קרקע, יהודי או ערבי, מתשלום מס רכוש.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שזה דבר חשוב, שאנחנו לא נוכל לעבור לסדר-היום בעניין; 2.

עבד-אלוהב דראושה: הכרה באקרית ובירעם והחזרת התושבים ליישוביהם, שמהם נעקרו בצורה לא חוקית, לא הוגנת; 3.

עבד-אלוהב דראושה: שחרור נכסי ווקף מוסלמיים, מסגדים ובתי-קברות; 4.

עבד-אלוהב דראושה: הכרה ביישובים ערביים לא מוכרים; 5.

עבד-אלוהב דראושה: כפי שאמרתי, שוויון בתקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות היהודיות והערביות.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, אמרתי את הדברים גם בפני ראש הממשלה ושר האוצר.

עבד-אלוהב דראושה: אם הממשלה לא תבוא לקראתנו בנושאים הללו, ובמיוחד בנושא מס רכוש, ותבטיח תיקון, הסיעה שלנו, ואני יודע שיש גם חברי כנסת ערבים אחרים, לא נצביע על התקציב, לא בקריאה הראשונה, לא בשנייה ולא בשלישית.

עבד-אלוהב דראושה: ולא יפחידו אותנו שבכך נביא לעליית נתניהו לשלטון.

אריאל ויינשטיין: – – –

עבד-אלוהב דראושה: כבר הוכחנו, שמה שאנחנו אומרים, אנחנו מתכוונים לזה ועומדים על שלנו.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר: אם לא יהיה תיקון במס רכוש בצורה שתפטור את בעלי הקרקעות, יהודים וערבים, שירשו את הקרקע הזאת מאבותיהם ומאבות אבותיהם, ואם לא יהיה פתרון לנושא הזה, לא נוכל, עם כל הצער, להצביע בעד התקציב הזה, לא בקריאה הראשונה שתתקיים ביום רביעי, ולא בקריאה השנייה והשלישית.

עבד-אלוהב דראושה: וטוב מאוד ששר האוצר ישמע את הדברים, אם הוא יושב בלשכתו.

עבד-אלוהב דראושה: סיעת מד"ע מתכוונת לכך במלוא הרצינות.

עבד-אלוהב דראושה: זאת המחויבות שלנו לציבור שלנו.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו כבר אמרנו את הדברים, ולא נוותר עליהם.

יוסף עזרן: נא לסיים.

יוסף עזרן: היית ברור וחד-משמעי.

יוסף עזרן: חבר הכנסת שאול גוטמן, בבקשה.

שאול גוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצגה הגדולה של הצגת התקציב לשנה הבאה נמשכת.

שאול גוטמן: מוזר, עומד חבר כנסת מעל דוכן נכבד זה ומדבר על התקציב בלי שלמד, בלי שיכול היה ללמוד את ספר התקציב תחילה.

שאול גוטמן: במצב זה ברצוני לעמוד על מגמות מסוכנות בתקציב, ואתמקד בתקציב הביטחון, שהוא נתח נכבד מהעוגה התקציבית.

שאול גוטמן: רבותי חברי הכנסת, אם מתבוננים בתקציב הביטחון, אי-אפשר שלא להזדעזע.

שאול גוטמן: קו בולט בתקציב הביטחון מסמן עלייה תלולה במרכיב שכר ותנאים נלווים במשך כעשור שנים.

שאול גוטמן: בקצה השני אנו מגלים מגמה של ירידה תלולה במרכיב מחקר ופיתוח ביטחוני.

שאול גוטמן: מבחינה ערכית – משכון העתיד לטובת הנהנתנות העכשווית, בפועל – חוסר אחריות ממלכתית וחשיפת המדינה לסכנות ממשיות.

שאול גוטמן: במה דברים אמורים?

שאול גוטמן: בשנת 1985 הוציאה ישראל למחקר ופיתוח ביטחוני 24% מתקציב הביטחון, ב-1988 – 10%, וב-1993 – רק 7%.

שאול גוטמן: בארצות-הברית, לעומת זאת, בשנת 1985 הוצאו 11% מתקציב הביטחון על מו"פ ביטחוני, ב-1988 – 13%, וב-1993 – 15%, שהם יותר מכפליים מהשיעור היחסי אצלנו.

שאול גוטמן: המספרים שלמעלה מראים, כי בתוך פחות מעשור היתה ירידה מדהימה של 70% בתקציב המו"פ מכלל תקציב הביטחון הישראלי.

שאול גוטמן: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, ספר התקציב החדש, בעמוד 66 של עיקרי התקציב, מכיר בירידה, אך ברור שהוא לא מספק את המספרים האלה שאמרתי עכשיו, מפאת הבושה.

שאול גוטמן: ברצוני לעמוד על שני גורמים מרכזיים המשפיעים על צמצום המו"פ הביטחוני בישראל.

שאול גוטמן: הגורם הראשון הוא הסיוע הביטחוני האמריקני לישראל.

שאול גוטמן: סיוע זה מגיע ל-1.8 מיליארד דולר בשנה, מהם רק 400 מיליון להוצאה מקומית בשקלים.

שאול גוטמן: סיוע זה, המקל לכאורה על התקציב הישראלי, מטיל מגבלות חמורות על כיוון ההתפתחות של התעשייה הביטחונית הישראלית, ובמיוחד על פיתוח שדה הקרב העתידי.

שאול גוטמן: נתון זה מצמצם בשיעור ניכר את התקציב לרכש פנים, ובכלל זה את התקציב, כפי שאמרתי, לפיתוח שדה הקרב העתידי שעיקרו מפותח בישראל.

שאול גוטמן: על מנת לבצר את עצמאותה המדינית והכלכלית, על ישראל לוותר על הסיוע האמריקני.

שאול גוטמן: מן הצד האמריקני – כבר הזכרתי שהסיוע הזה מהווה סובסידיה ישירה לתעשייה הביטחונית האמריקנית.

שאול גוטמן: הגורם השני הוא מבנה השכר המעוות במערכת הביטחון, וכבר דיברתי על כך בעבר.

שאול גוטמן: בעבר היותר-רחוק, מערכת השכר בצבא הקבע התבססה על תפיסה חברתית מעוותת, שעל-פיה לבעלי דרגות שוות שכר ותנאים נלווים כמעט שווים.

שאול גוטמן: ברור לכול כי איש שדה אינו בכושר מרבי בגיל 60 או בגיל 50.

שאול גוטמן: אך כיצד ניתן להבין שאנשי שירותים – טכנאי, פקיד, הנדסאי, מהנדס או חוקר יוצאים לפנסיה סביב גיל 40?

שאול גוטמן: לאחר שכאנשי מקצוע הם הגיעו לשיא פריחתם, הם נשלחים אל השוק האזרחי, הקוצר בשמחה את הפירות.

שאול גוטמן: כך משלם צה"ל פנסיה לבן 40 היוצא לקריירה שנייה, ובאותה שעה משלם שכר למי שבא במקומו של "הפנסיור הצעיר".

שאול גוטמן: יש לקבוע בכל הבהירות, כי מלבד אנשי השדה, על כל אנשי צבא הקבע לצאת לפנסיה בגיל 65, על-פי הנהוג במשק הציבורי.

שאול גוטמן: כדי להתגבר על קשיים הנובעים מקביעה זו, ניתן להעביר את רוב אנשי צבא הקבע במקצועות טכניים למעמד אזרח עובד צה"ל.

שאול גוטמן: המבנה האבסורדי הקיים מביא לכך, שהשכר והתנאים הנלווים מהווים כ-48% מתקציב הביטחון – סכנה אסטרטגית ממשית.

שאול גוטמן: כדאי להזכיר, כי רק לפני עשור מרכיב השכר היה כ-35%.

שאול גוטמן: תמורות חמורות אלו של עלייה תלולה במרכיב השכר מצד אחד, וירידה דרמטית בהשקעות במו"פ ביטחוני מצד שני, התרחשו בתקופת כהונתו של מר יצחק רבין כשר הביטחון.

שאול גוטמן: מר רבין הפך לנטל ביטחוני על צווארה של המדינה, שכן, הניהול הכושל של מערכת הביטחון הופך מערכת זו לגוף מסורבל, עוטה שומן, ואינו מאפשר לצה"ל להתפתח כמצופה.

שאול גוטמן: רבותי חברי הכנסת, היבט נוסף של הכישלון הניהולי במערכת הביטחון מתבטא בתהליך מתמשך של הרס התעשיות הביטחוניות, כשהשיא הוא הרס רפא"ל.

שאול גוטמן: האוצר טוען, כי רפא"ל מוציאה כ-75% ממכירותיה לשכר, ואילו העובדים טוענים כי החלק הנכון קרוב יותר ל-60%.

שאול גוטמן: אך בל נשכח, ברפא"ל כ-1,500 חוקרים המהווים מעבדה לאומית, וכי אין לחשב את שכרם בשיטה הרגילה.

שאול גוטמן: אכן, אם נביא גורם זה בחשבון נגלה, כי החלק שרפא"ל מוציאה לשכר מסך כל מכירותיה דומה למקובל בתעשייה המתוחכמת הפרטית.

שאול גוטמן: המעבדה הלאומית היא נכס אסטרטגי שעל המדינה לטפח, כפי שהיא נוהגת כהלכה ביחס לקמ"ג, ביחס לצה"ל ובאופן חלקי גם ביחס למוסדות ההשכלה הגבוהה.

שאול גוטמן: במקום טיפוח מדעני רפא"ל עושה משרד הביטחון – –

יוסף עזרן: אני מבקש לסיים.

יוסף עזרן: בסדר, חבר הכנסת?

שאול גוטמן: כן.

שאול גוטמן: – – בהנהגתו של מר רבין מאמצים בלתי נלאים כדי לגמדם, עד כדי כך שאני מוצא בספר התקציב סתירה בעיקרי התקציב.

שאול גוטמן: בעמוד 75 לעיקרי התקציב אומר הספר, כי בעשור האחרון היתה ירידה רצינית במכירות רפא"ל.

שאול גוטמן: לעומת זאת, שני עמודים קודם לכן, בעמוד 73, בלוח 5 – רואים מהלוח שדווקא היתה עלייה במכירותיה של רפא"ל.

יוסף עזרן: חבר הכנסת, עליך לסיים.

שאול גוטמן: כיוון שהזמן קצר, אדוני היושב-ראש – – –

יוסף עזרן: הוא לא קצר, הוא הסתיים.

שאול גוטמן: כיוון שהוא קצר וכיוון שהסתיים, אני רק רוצה, במשפט אחד, לסיים ולומר בנושא תקציב המו"פ של מערכת הביטחון, כי יש, וגם את זאת אמרתי לפני כשנתיים וחצי, להקים מועצה לאומית למחקר ופיתוח ביטחוני.

שאול גוטמן: במועצה זו יהיו נציגים מהצבא, מהתעשיות הביטחוניות ומהאקדמיה.

שאול גוטמן: שילוב זה יבטיח עתידנות טכנולוגית עם מציאות כלכלית.

שאול גוטמן: תודה.

יוסף עזרן: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חברי חברי הכנסת, הואיל וחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה אמר כאן מה שאמר לגבי פתחי שקאקי, הואיל ואני איש מפלגת העבודה וגם ידוע בדעותי היוניות, אני מבקש לומר פה בפתח דברי בתגובה על מה שאמר חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, כי אין להזיל דמעה כלשהי על הרוצח פתחי שקאקי, שלא היה מנהיג פוליטי אלא מנהיג לרוצחים נתעבים.

חגי מירום: טוב שהלך לעולמו וחבל שלא שעה אחת קודם.

חגי מירום: שעה אחת קודם?

חגי מירום: שנים רבות קודם.

חגי מירום: אני מתפלא על עבד-אלוהב דראושה – –

שאול גוטמן: אני לא מתפלא עליו.

חגי מירום: – – שהגן כפי שהגן על רב-מרצחים כזה – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

שאול גוטמן: גם עליך אני לא מתפלא.

חגי מירום: אני מברך על מי שקצר וגדע את ידיו ואת לבו של האיש הזה.

סילבן שלום: חבר הכנסת דראושה לא חושב כמוך.

חגי מירום: אני דיברתי.

חגי מירום: לא שמעת מה אמרתי.

חגי מירום: היית חותם על כל מלה שאמרתי.

סילבן שלום: באתי לסוף של הדברים.

חגי מירום: הייתי אומר, חברי חברי הכנסת, שהציבור כולו – ועכשיו אני עובר לעניין הכלכלי, אבל לא בלי לומר גם מלה מדינית – הציבור בישראל כולו מודע לפירות הכלכליים של התהליך המדיני: פתיחת שווקים חדשים, ירידה באבטלה, מהפכה בתשתיות וכן הלאה, ולכן במוצאי-שבת הקרובה, בשעה 19:00, ניפגש אנחנו וכל אזרחי מדינת ישראל, אני מקווה, בכיכר מלכי-ישראל, כולנו, הרוב המכריע בעם, כדי להגיד כן לשלום ולא לאלימות.

חגי מירום: אני מקווה, שלא רק הקואליציה תהיה שם, חבר הכנסת עזרן, אלא גם אתה תהיה שם והאופוזיציה תהיה שם כדי לתמוך בתהליך השלום של הממשלה.

יוסף עזרן: באיזו שעה?

חגי מירום: אני מבטיח לכם, שגם חברי, חברי הכנסת האחרים מהקואליציה, יאמרו כאן הערב ומחר, שנכונה לנו עצרת.

יוסף עזרן: באיזו שעה?

חגי מירום: 19:00, בשבת.

חגי מירום: אנחנו כבר נראה שלושה כוכבים בשמים, חבר הכנסת עזרן, ולא נחלל שבת, אלא נעשה את זה יחד וברוח אהבת ישראל ואהבת השלום.

חגי מירום: חברי חברי הכנסת, אין ספק שלממשלה הזו יש הישגים מדהימים בתחום הכלכלי, בעיקר בתחום מניעת האבטלה, הגדלת התשתיות, החינוך והעברת כספים לחינוך, צמיחת המשק ובלימת האינפלציה.

חגי מירום: על כל אלה לא יכול לקום מישהו ולחלוק כאן.

חגי מירום: ואף שעדיין יש בעיות מאוד מאוד כבדות למשק הישראלי, ואין לטייח אותן, כמו הגירעון המסחרי שיש לשים לב היטב היטב אליו, אדוני יו"ר ועדת הכספים, ובעיות אחרות שעוד מעט אומר כאן, אף שכך, אני חושב שאפשר לשים לב לאוזנו של הציבור ולרחשי לבו בסקר שפורסם על-ידי הגברת מינה צמח ואשר שואל את הציבור, מה דעתו על מדיניותה הכלכלית של הממשלה.

חגי מירום: 74% אומרים טובה וטובה מאוד.

חגי מירום: אין לך יותר טוב מאשר לשמוע ציבור כל כך גדול של אנשים, חבר הכנסת ויינשטיין, שתומך במדיניותה הכלכלית של הממשלה.

אריאל ויינשטיין: אני מתפלא שלא 100% אמרו שהם מרגישים טוב.

אריאל ויינשטיין: הרי זו חגיגה.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, עם זאת, יש נושאים שיש לשפרם ולהשקיע בשיפורם, ואני אומר את זה כאן באוזני שר המשפטים, חבר בממשלה.

חגי מירום: הנושא הראשון הוא נושא הגמלאים.

חגי מירום: גמלאי מדינת ישראל, בוניה, מקימיה, בוני עריה ויישוביה, אנשים שהשקיעו כל חייהם בבניין הארץ הזו, וחלקם האחר אשר באו מארצות העולם כולו, מן המזרח ומן המערב, להם מגיע יחס עודף על-ידי המדינה.

חגי מירום: שלוש משימות מרכזיות בעיני בעניין הגמלאים ניצבות לפנינו, ואנחנו יכולים בשנה זו בספר התקציב לרשום קידום שלהן.

חגי מירום: האחת – תחבורה ציבורית.

חגי מירום: לפי דעתי, אנחנו יכולים לפטור את הגמלאים ממחצית התשלום לה.

חגי מירום: השנייה – פטור מאגרת טלוויזיה, שכן יש מקום, כמו באנגליה, לתת ל-senior citizens, לאזרחים הוותיקים, יחס מיוחד בתחום הפטור מאגרת הטלוויזיה שמעתירה הרבה על המדינה.

חגי מירום: השלישית – הקניית הנחות למחזות, לקונצרטים וכל כיוצא באלה.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נוכל לנסות לשפר ולו במקצת את תנאיהם של האזרחים הוותיקים במדינה.

חגי מירום: הנושא השני – המאבק בעוני.

חגי מירום: עם כל רצוננו כממשלה ועם הצלחותיה של הממשלה הזו, של האוצר, אנחנו צריכים לומר את האמת: עדיין לא הצלחנו לגבור על נפח העוני במדינת ישראל, ועדיין מדי שנה בשנה יש עלייה במספר האנשים אשר נמצאים מתחת לקו העוני.

חגי מירום: לא ייתכן שהתקציב לא ישקף משהו בעניין זה.

חגי מירום: נושא חשוב נוסף הוא ערי הפיתוח הפריפריאליות.

חגי מירום: אני מדבר פה כאיש קיבוצים, שזכה להסכמת ממשלה להסדר הקיבוצים.

חגי מירום: אסור לזנוח את ערי הפיתוח הפריפריאליות, אלו אשר נמצאות בדרום הארץ ואלו אשר נמצאות בצפונה.

חגי מירום: צריך להפנות לאותם אזרחים שגרים בפריפריה, הרחק ממרכז הארץ, תגבורת כספית ממשית כלשהי, ולא בנוסח דוח-סוארי, שהקשה על הרשויות המקומיות בדרך כלל, בעיקר הפריפריאליות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מירום, קשה לי להפסיק אותך כשאתה מדבר על גמלאים, על עוני ועל עיירות פיתוח, אבל אתה כבר עברת בשלוש דקות את הזמן.

חגי מירום: הנה אני אומר את משפטי האחרון, אדוני היושב-ראש, ואני מודה לך.

דב שילנסקי: בבקשה.

חגי מירום: הדבר האחרון שאני רוצה לומר פה: עלינו להסתכל על הזוגות הצעירים ולראות מה ניתן עוד לעשות בנושא משכנתאותיהם, ועלינו לפתור את משברי רפא"ל והתעשייה הצבאית באופן כזה, שאם צריך לפטר עובדים, יוציאו אותם זקופי קומה ועם תנאי פיטורין ראויים.

חגי מירום: בסך הכול, יש קשיים, אבל אני מברך את הממשלה על פעילותה הכלכלית החיובית, ואת העם על כך שהוא מבחין בכך.

חגי מירום: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עובדיה עלי, אחריו – חבר הכנסת מיכה גולדמן, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת סילבן שלום.

דב שילנסקי: אני רואה שהוא כבר מחכה בקוצר רוח.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בצד ההישגים, ויש כאלה, אני מבקש להצביע על קשיים ומחדלים גדולים, שהם מסוכנים למשק.

עובדיה עלי: בראש הסכנות למשק, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, עומד הגירעון המסחרי ההולך וגדל, הולך ותופח לממדים מדאיגים מאוד.

עובדיה עלי: השנה יגיע הגירעון המסחרי ל-11-10 מיליארד דולר, וזאת אינדיקציה גרועה מאוד למשק; זאת סכנה גדולה למשק.

עובדיה עלי: הגירעון המסחרי גדל בצורה מאוד משמעותית; אני חושב שהוא גדל כמעט ב-100%.

עובדיה עלי: בשנת 1992 הוא עמד על 6.4 מיליארדי דולר ועכשיו יגיע ל-11 מיליארד דולר, זה גידול מאוד משמעותי.

עובדיה עלי: מובן שיש כאן התנהגות חסרת אחריות של הממשלה.

עובדיה עלי: אנחנו מקריבים את המחר, משעבדים את העתיד של הילדים שלנו, של המדינה הזאת, בעצם הגידול בגירעון המסחרי.

עובדיה עלי: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גדליה גל, אם האמריקנים מאפשרים לנצל את הערבויות האמריקניות לשימוש במסגרת התקציב השוטף ולא לפיתוח, לא לתשתיות ולא לצמיחה, זה מאוד מסוכן.

עובדיה עלי: זה יגדיל את התקציב, זה יגדיל את הגירעון, זה יגרום לשעבוד הדורות הבאים, כפי שאמרתי, שעבוד המחר לטובת ההווה.

עובדיה עלי: יש מדיניות של "אכול ושתה כי מחר נמות".

עובדיה עלי: הדבר מאוד מסוכן, וכדאי לשים לזה סוף פסוק.

עובדיה עלי: הנושא השני שאני מאוד מוטרד ממנו, אדוני היושב-ראש, זה שיעור החיסכון הפנימי במשק.

עובדיה עלי: שיעור החיסכון הולך וקטן.

עובדיה עלי: בשנת 1989 הוא עמד על 25% מהכנסה הפנויה, והשנה יגיע ל-20%.

עובדיה עלי: יש מגמה של הקטנת החיסכון הפנימי, וזה מעיד משהו על אמון הציבור במשק המדינה, זה מעיד הרבה מאוד על יציבות המשק ועל שעבוד המחר לטובת ההווה.

עובדיה עלי: זה אולי מצביע על כך שמשק המדינה נמצא על סף משבר.

עובדיה עלי: אם הגירעון המסחרי גדל והחיסכון קטן, זאת אינדיקציה מאוד מסוכנת למשק המדינה.

עובדיה עלי: אני מבקש גם להצביע, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, על הגידול בגירעון התקציבי.

עובדיה עלי: אתה זוכר, שבזמנו השר מודעי, שר האוצר לשעבר, הביא לכאן הצעת חוק שאמרה, שהגירעון בתקציב המדינה ילך ויקטן.

עובדיה עלי: הגירעון עמד בשיא על 3%, והשנה צריך היה להיות אפס.

עובדיה עלי: אתם ביטלתם את החוק הזה.

עובדיה עלי: ביטול החוק שאוסר על הממשלה להגדיל את הגירעון בתקציב, שאוסר על הממשלה להשתמש בגירעון תקציבי, הוא מסוכן מאוד.

עובדיה עלי: אנחנו יודעים מה משמעות הדבר הזה.

עובדיה עלי: גידול בגירעון יש לו משמעויות גדולות מאוד גם לגבי אינפלציה, גם לגבי שעבוד המחר.

עובדיה עלי: אתה כאן מגדיל את החוב החיצוני, מגדיל את החוב הפנימי.

עובדיה עלי: מה אתה עושה בזה?

עובדיה עלי: אתה משעבד את המחר.

עובדיה עלי: זאת מדיניות לא טובה ומסוכנת מאוד, ועל כך אני מתריע.

עובדיה עלי: כדאי שניתן את הדעת על כך בעוד מועד.

עובדיה עלי: יש לי הרגשה, שגם שר האוצר וגם נציגי הקואליציה עומדים על הבמה הזאת ומתבשמים מההישגים, טופחים להם על השכם במקום שצריך וגם במקום שלא צריך, מתעלמים מהעובדות הבסיסיות שיש בעיות קשות של המשק.

עובדיה עלי: אני מציע שנצביע כאן על הבעיות האלה ונתמודד אתן.

עובדיה עלי: אם נפזר כספים בשנת בחירות, בתקציב בחירות, לדעתי, לדבר הזה יהיו תוצאות הרות אסון.

עובדיה עלי: אני מבקש, ברשותכם, אדוני היושב-ראש, להצביע על כמה נושאים ולשאול כמה שאלות, כמה תמיהות שעולות מספר התקציב.

עובדיה עלי: ראשית, נושא החינוך.

עובדיה עלי: החינוך חייב להיות בראש סדר העדיפויות.

עובדיה עלי: אני חושב שאין כל היגיון ואין כל הצדקה לכך שסטודנטים בני ערי פיתוח ישלמו שכר לימוד.

עובדיה עלי: צריך לפטור אותם משכר לימוד במוסדות להשכלה גבוהה.

עובדיה עלי: סטודנט שמגיע משלומי, מירוחם, ממגדל-העמק, מעפולה, צריך לשלם שכר דירה בירושלים או בתל-אביב, במקום שהאוניברסיטה נמצאת בו; הוא צריך לשלם הוצאות כלכלה, נסיעות והוצאות נוספות.

עובדיה עלי: לסטודנט בן ירושלים או בן תל-אביב אין הוצאות כאלה.

עובדיה עלי: לפחות נפטור אותו משכר לימוד.

עובדיה עלי: מה עושה הממשלה הזאת?

עובדיה עלי: בחוק הסדרים במשק המדינה, עמוד 141, סעיף 10 לחוק, היה מדובר על חוק ערי ואזורי פיתוח, התשמ"ח–1988.

עובדיה עלי: החוק הזה התקבל ב-1988 על-פי הצעת חוק של חבר הכנסת דוד מגן.

עובדיה עלי: בשנה שעברה הציעה הממשלה – אני קורא כאן מהכתוב:

עובדיה עלי: בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), 1994, נדחה ביצועו של החוק פעם נוספת, כך שתחילת החוק, סעיפים 18-12, נקבעה לשנת הלימודים התשנ"ו, ותחילתם של יתר סעיפי החוק אמורה היתה להיות ב-1996.

עובדיה עלי: הואיל ועלותו של החוק מסתכמת בכ-500 מיליון שקל, מוצע בחוק ההסדרים המונח לפנינו לדחות את ביצועו של החוק הזה בשלוש שנים.

עובדיה עלי: אתם מבינים מה משמעותו של הדבר הזה?

עובדיה עלי: מה הוא בעצם חוק ערי ואזורי פיתוח?

עובדיה עלי: חוק ערי ואזורי פיתוח בא להבטיח, שסטודנטים בני ערי פיתוח ילמדו חינם, הוא בא להבטיח שילדים בגני-ילדים, גם גילאי שלוש וארבע, שהם לא במסגרת חוק חינוך חובה, ילמדו חינם.

עובדיה עלי: הוא בא להבטיח הטבות שונות גם במשכנתאות ובדברים אחרים.

עובדיה עלי: הממשלה הזאת לא מוצאת 500 מיליון שקל לביצוע החוק.

עובדיה עלי: אף שהיא התחייבה בהצעת התקציב אשתקד, שכבר השנה כל סעיפי החוק יבוצעו, היא מקפיאה את החוק עוד לשלוש שנים.

עובדיה עלי: מה אתה חושב, חבר הכנסת מגן, לממשלה הזאת אין כסף?

עובדיה עלי: תראו מה אומר שר האוצר בדברי הסקירה שלו.

עובדיה עלי: הם מעבירים לאוטונומיה, הם מעבירים ליאסר ערפאת, לחבר מרעיו, לכל הטרוריסטים האלה, 10 מיליארדי שקל בהחזר מסים.

עובדיה עלי: ויותר מזה, הם גם מעבירים – אני מבקש כאן להפנות את תשומת לבכם לעמוד 30 בהצעת התקציב של האוצר – הם מעבירים תרומה לאוטונומיה במסגרת המדינות התורמות עוד 23 מיליון ו-140,000 שקל.

עובדיה עלי: הם תורמים לאוטונומיה.

עובדיה עלי: לאוטונומיה, ליאסר ערפאת, לטרוריסטים האלה יש להם מיליארד שקל ויש להם עוד 23 מיליון שקל.

עובדיה עלי: לערי הפיתוח, לסטודנטים מערי הפיתוח, אין הכסף הזה.

עובדיה עלי: אני מבקש להצביע גם על נושא המשכנתאות לזוגות צעירים.

עובדיה עלי: מחירי הדיור עלו בצורה דרמטית בשלוש השנים האחרונות, הם עלו בין 80% ל-100%, ויש ערים שבהן עלו מעבר ל-100%.

עובדיה עלי: לזוג צעיר קשה מאוד לקנות דירה.

עובדיה עלי: התיקון האחרון במשכנתאות הוא לעג לרש.

עובדיה עלי: איך הם שינו את המשכנתאות?

עובדיה עלי: הוסיפו כמה אלפי שקלים, עד 10,000 שקלים, למי שיש לו למעלה מ-2,200 נקודות, קרי מי שיש לו תשעה אחים ולבת-זוגו תשעה אחים, והם במצב קשה.

עובדיה עלי: כמה כאלה יש במדינה?

עובדיה עלי: הזוגות הצעירים במצב קשה, אין להם כסף, הם לא יכולים לקנות דירה, המשכנתאות לא מתעדכנות מפני שאין תקציב.

עובדיה עלי: אבל לאוטונומיה יש כסף, לקיבוצים להבדיל יש כסף.

עובדיה עלי: בעוולות האלה אנחנו חייבים לטפל, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

עובדיה עלי: חייבים לדאוג לחינוך, חייבים לדאוג לסטודנטים בני ערי פיתוח, חייבים לדאוג לערי הפיתוח ולאזורי הפריפריה – מי שחפץ חיים, מי שרוצה פיזור אוכלוסין, מי שרוצה לשמור על ביטחון העם הזה, על הנכס האסטרטגי של פיזור אוכלוסין.

עובדיה עלי: כל ממשלה מממשלות ישראל דיברה גבוהה גבוהה על פיזור אוכלוסין.

עובדיה עלי: לא די לדבר, לא די לעמוד כאן ולהצהיר הצהרות.

עובדיה עלי: צריך לבצע את זה הלכה למעשה.

עובדיה עלי: כדי לבצע את העניין של פיזור אוכלוסין הלכה למעשה, חייבים לעודד את אזורי הפריפריה, חייבים לעודד את ערי הפיתוח, חייבים להקצות יותר משאבים לפיתוח, לבנייה, לכל מה שקשור לתשתיות.

עובדיה עלי: היום מצב הכבישים באזורי הפיתוח, בגליל ובנגב, חמור מאוד.

עובדיה עלי: תראו איפה קורות רוב התאונות.

עובדיה עלי: רוב התאונות קורות בכבישים שהם כבישים אדומים, בפריפריה, ושם מרבית ההרוגים, מרבית הפצועים, מרבית הנפגעים.

עובדיה עלי: כך אי-אפשר לעודד פריפריה.

עובדיה עלי: חייבים לתת על כך את הדעת ברצינות.

עובדיה עלי: הדבר המשמעותי ביותר, כפי שאמרתי, זה לעודד את ערי הפיתוח.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, אני מתנגד בכל תוקף להקפאת הסעיף בדבר חוק ערי ואזורי פיתוח, אני מתנגד לכך בכל תוקף.

עובדיה עלי: את החוק הזה חייבים להחיל ולבצע אותו כפי שהממשלה הזאת התחייבה אשתקד.

עובדיה עלי: דחייה של שלוש שנים יש לה משמעות קשה מאוד על כל ערי הפיתוח ותהיה לכך משמעות על כיסו של כל אזרח ואזרחית ביישובים האלה.

עובדיה עלי: אני מבקש, ברשותכם, דקה אחת – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת עובדיה עלי, חבר הכנסת חגי מירום עבר בשלוש דקות על זמנו.

דב שילנסקי: אתה עברת בדקה, אני מוסיף לך עוד שתי דקות.

עובדיה עלי: תודה, אדוני.

עובדיה עלי: אני מודה לך.

עובדיה עלי: אני מבקש לשאול את יושב-ראש ועדת הכספים כמה שאלות.

עובדיה עלי: אני מעיר על כך שכל ספרי התקציב הונחו היום על שולחננו.

עובדיה עלי: קשה מאוד לעבור על כולם ולדון דיון ענייני ומעמיק בכל נושא התקציב.

עובדיה עלי: אני מקווה שהדבר הזה ייעשה במסגרת ועדת הכספים.

עובדיה עלי: אני יודע שנעשית שם עבודה מאוד יסודית ומאוד רצינית.

עובדיה עלי: הוועדה בראשותו של חבר הכנסת גדליה גל עושה עבודה בלתי רגילה, ואני רוצה לשבח את חבר הכנסת גל על העבודה שהוא עושה שם.

דב שילנסקי: אתה רואה, איזה פרגון יש בכנסת הזאת, מצד זה ומצד זה.

דב שילנסקי: כשמישהו עושה עבודה מצוינת מפרגנים לו.

עובדיה עלי: אני מפרגן לו עם כל הלב, ודיברתי בלשון המעטה.

עובדיה עלי: זה רק מקצת שבחו בפניו.

עובדיה עלי: הוא ראוי להרבה מחמאות.

עובדיה עלי: אני מבקש להעיר כמה הערות מדפדוף ראשוני.

עובדיה עלי: מובן שההתייחסות שלי עכשיו היא התייחסות ראשונית לכל העניין.

עובדיה עלי: קודם כול נראה לי שהגידול בתקציב גדול מדי, משמעותי מאוד ביחס לשנה שעברה.

עובדיה עלי: אמרתי שהעניין הזה מטריד אותי ואני מבקש לתת עליו את הדעת, מפני שאני חושש שפריצה של מסגרת התקציב תהיה לה השלכות לא סימפתיות על המשק.

עובדיה עלי: שנית, תקציב משרד האוצר, אתם יודעים שיש כאן חוברות שונות, אני מדבר על חוברת ד', תקציב האוצר.

עובדיה עלי: בסעיף 0105 כתוב "הוצאות שונות".

עובדיה עלי: למעלה, סעיף 13, בכלל הוצאות שונות, סעיף משנה, "הוצאות שונות", 23 מיליון ו-853,000.

עובדיה עלי: אשתקד זה עמד על 12 מיליון ו-952,000.

עובדיה עלי: בעיני זו הוצאה תמוהה.

עובדיה עלי: מה זה "הוצאות שונות" ולמה יש כאן גידול כל כך גדול?

עובדיה עלי: זה פשוט לא מובן לי.

עובדיה עלי: בסעיף 0116 יש כספים ייחודיים.

עובדיה עלי: יש כאן 23 מיליון, 140,000 שקל שמועברים כתמורה לאוטונומיה, במסגרת המדינות התורמות.

עובדיה עלי: זה נוסף על מיליארד שקל שמועברים בעקבות החזר מסים והחזר מע"מ שמחזירים לרשות הפלשתינית שבראשות הטרוריסט יאסר ערפאת, וזה נוסף על 2.8 מיליארדי שקל שמחייבת היערכות שלנו בעקבות הסכם אוסלו.

עובדיה עלי: בסך הכול זה עולה קרוב ל-4 מיליארדי שקל, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: הסכם אוסלו, בהוצאה ישירה, עולה למשק המדינה קרוב ל-4 מיליארדי שקל, כפי שמופיע בתקציב המדינה.

עובדיה עלי: ויש עוד סעיף, 0118, היערכות הסכמי האוטונומיה, 16 מיליון שקל, שאני לא יודע מה מקורם.

עובדיה עלי: אני רואה בסעיף 1302, השתתפות ברשות השידור, 31 מיליון ו-800,000, במקום 5.7 מיליונים שהיו אשתקד – גידול שהוא משמעותי מאוד.

עובדיה עלי: אינני מבין את משמעותו.

עובדיה עלי: בשל סד הזמן לא אעבור על כל סעיפי התקציב, אבל יש כאן סעיף מאוד משונה; יכול להיות שיש לו הסבר, אבל בספר התקציב אין לו הסבר.

עובדיה עלי: בסעיף 8301, השקעות במפעלי הממשלה, יש סעיף 04, שזה הסעיף הראשי, "השקעות שונות", וכתוב: 399 מיליון ועוד 114,000 שקל, וסעיף משנה "השקעות שונות", שוב 399 מיליון ו-114,000, ללא כל הסבר.

עובדיה עלי: אני שואל, מה מסתתר מאחורי 400 מיליון השקל המסתוריים האלה?

עובדיה עלי: מדוע הדברים האלה כל כך סתומים וללא הסבר.

עובדיה עלי: אני מקווה שעל כל השאלות האלה ועל שאלות אחרות יינתנו הסברים בוועדת הכספים.

עובדיה עלי: מכל מקום, בסיכום דברי אני מבקש להתריע, ראשית, על הגידול בגירעון המסחרי, שהפך להיות מאוד דרמטי, מאוד מסוכן, שנית, על ההקטנה בחיסכון, וכן על כך שלא נותנים את הדעת לא על הזוגות צעירים, לא על נושא החינוך ולא על נושא ערי הפיתוח.

עובדיה עלי: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: סגן השר, לא בתור סגן שר אלא בתור חבר הכנסת מיכה גולדמן.

דב שילנסקי: אתה תעזור לי לצאת מהסבך, כי אני התחלתי עם חבר הכנסת חגי מירום, ומשום מה לא שמתי לב שהוא עבר את הזמן וזה נמשך גם לגבי אלה שבאו אחריו.

דב שילנסקי: אתה תחזור למגבלת הזמן של חמש דקות, ואחרים ייקחו ממך דוגמה.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כמדי שנה הממשלה מניחה על שולחן הכנסת את תקציב המדינה לשנה החדשה.

מיכה גולדמן: בשונה משנים קודמות, שנת 1995 היא שנה של מפנה, היא שנה היסטורית, היא שנה שבה פעילות הממשלה ופעולות הממשלה מוכיחות, שהתוכנית שקבעה הממשלה לפני כשלוש שנים, גם בשינוי סדרי העדיפויות, ובעיקר שינוי של מתן העדיפות לחינוך ולתשתית, מתבצעת.

מיכה גולדמן: עם הסכם השלום עם ירדן, הסכם אוסלו א' והסכם אוסלו ב', מדינת ישראל הפכה להיות מדינה אחרת, מדינה שההשקעות בה גדלות מיום ליום.

מיכה גולדמן: אנחנו רואים כאן שילוב של מדיניות בתחום המדיני-הביטחוני ושינוי מדיניות בכל מה שקשור בנושאים הכלכליים-החברתיים.

מיכה גולדמן: ואני יכול לפרט.

מיכה גולדמן: אתחיל בחינוך.

מאיר שטרית: יום חינוך ארוך.

מיכה גולדמן: משרד החינוך, התרבות והספורט – תקציבו גדל בשלוש השנים האחרונות.

מיכה גולדמן: אם ב-1992 תקציב החינוך עמד על 7 מיליארדי שקלים, ב-1995 אנחנו מסיימים את התקציב בקרוב ל-14 מיליארד שקלים.

אריאל ויינשטיין: כמה מזה שכר?

מאיר שטרית: בכמה גדל התקציב לתלמיד, פר-תלמיד?

מיכה גולדמן: תקציב החינוך גדל ריאלית ב-60%.

מאיר שטרית: כמה גדל פר-תלמיד, את זה תגיד.

מיכה גולדמן: אני אתייחס לדברים.

מיכה גולדמן: אני יודע שהשכר מהווה מרכיב גדול בתקציב משרד החינוך.

מיכה גולדמן: אבל גם בתקציב של 7 מיליארדי שקלים, ב-1992 או ב-1990, השכר היה מרכיב מרכזי בו.

מיכה גולדמן: כך שמבחינת השכר היחס לא השתנה.

מיכה גולדמן: מה כן השתנה?

מיכה גולדמן: אם ב-1991 וב-1992 בנו בשנה פחות מ-1,000 כיתות, בשלוש השנים האחרונות אנחנו מתקרבים ל-6,000 כיתות, וזה מעבר לשנים הברוכות של קליטת העלייה ב-1989, ב-1990 וב-1991, שהיו שנים של ברכה למדינת ישראל, של העלייה הגדולה מחבר המדינות, של העלייה המבורכת מאתיופיה.

מיכה גולדמן: קצב העלייה עכשיו הוא 70,000 עולים בשנה, הייתי רוצה שיהיו יותר.

מיכה גולדמן: אני רוצה לחזור לתקציב.

מיכה גולדמן: כתוצאה משינוי סדר העדיפויות, חבר הכנסת שטרית, התלמידים בכיתות של בתי-הספר היסודיים, גם ביבנה, גם בכפר-תבור, גם בערד, גם באופקים וגם בדימונה הפסיקו לחזור הביתה בשעה 11:30; הם כבר לא חוזרים בשעה 11:30.

מאיר שטרית: נכון.

מיכה גולדמן: היום הם חוזרים בשעה 14:00, הם חוזרים בשעה 15:00, והם חוזרים גם בשעה 16:00.

מאיר שטרית: בשעה 13:00.

מיכה גולדמן: אם מתחילים ללמוד בשעת אפס, בשעה 07:00 – והחל מהשנה אין שעת אפס – בבתי-הספר היסודיים בערי הפיתוח הוסיפו חמש-שש שעות שבועיות.

מיכה גולדמן: מערכת החינוך קיבלה תקציבים נוספים למחשוב, לבינוי ולשיפוץ.

מיכה גולדמן: בתי-הספר בערי הפיתוח ובכל הארץ נראים היום אחרת.

מיכה גולדמן: משקיעים תקציבים של עשרות מיליוני שקלים בשינוי הצד הפיזי של בתי-הספר.

מיכה גולדמן: המגזר הערבי, המגזר הדרוזי – לא היו שנים של ברכה, של בנייה, של סגירת פערים כמו השנה הזאת.

מיכה גולדמן: מערכת החינוך עסקה גם בחלק של האקדמיזציה.

מיכה גולדמן: יש לנו היום מכללות מתל-חי בצפון, באזור קריית-שמונה, ועד שער-הנגב ואילת.

מיכה גולדמן: הוספנו אלפי מקומות לימוד באוניברסיטאות.

מיכה גולדמן: ואם אתייחס לתשתיות, מה קרה באזורי הפיתוח בצפון ובדרום – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת גולדמן, אני רואה שלא נתת דוגמה לאחרים, ולכן כמו לקודמים אני מוסיף גם לך עוד שתי דקות, ואודה לך אם תסיים בזה.

מיכה גולדמן: ערי הפיתוח בצפון ובדרום נראות היום אחרת.

מיכה גולדמן: היום הנסיעה לגליל קצרה יותר.

מיכה גולדמן: כביש ואדי-עארה הפך מ"כביש אדום" לכביש דו-מסלולי בכל כיוון.

מיכה גולדמן: הנסיעה לגליל התקצרה.

מיכה גולדמן: היום אתה נוסע מתל-אביב ועד הגליל בנסיעה יותר בטוחה; כבישי הרוחב בגליל, הכבישים מכרמיאל לאזור עכו, כל האזורים בגליל.

מיכה גולדמן: אני מבקר באזור הדרום.

מיכה גולדמן: אתה נוסע עד אשקלון, שדרות ואופקים – כבישי רוחב דו-מסלוליים לכל כיוון.

מיכה גולדמן: אנחנו הופכים את הנגב ואת הגליל למרכז הארץ.

מיכה גולדמן: אין היום אזור בגליל או בנגב שמספר תושביו לא הוכפל.

מיכה גולדמן: אתה בא לנצרת-עילית, אתה בא לכרמיאל, אתה בא לאופקים בדרום, לשדרות, לנהרייה, לעכו, לקריית-שמונה, לחצור – כל יישוב הכפיל את מספר תושביו, ויש חלק שאף יותר.

מיכה גולדמן: אזורי התעשייה פורחים, משקיעים עומדים בתור ורוצים להגיע לראש-פינה, לקריית-שמונה, למעלות, לנהרייה, לשדרות ולאופקים בנגב.

מיכה גולדמן: לא היתה עוד תקופה כזאת, תקופה שבה אנו רואים את שינוי סדר העדיפויות, את תהליך השלום.

מיכה גולדמן: אני בטוח שבמוצאי-שבת יבואו לכיכר מלכי-ישראל מאות אלפי אזרחים להגיד תודה לממשלה על מדיניותה בנושאים המדיניים, החברתיים, הכלכליים.

מיכה גולדמן: הם יבואו ויגידו: תודה, תמשיכו בדרככם.

מיכה גולדמן: זאת הדרך הנכונה.

מיכה גולדמן: כך נוכל לראות את מדינת ישראל כמדינה מרכזית במזרח התיכון.

מיכה גולדמן: זאת המדיניות הנכונה, לא הכישלון שהיה עד המהפך ב-1992.

מיכה גולדמן: יש אולי כאלה המתגעגעים לאותם ימים שהילדים חזרו מבתי-הספר בשעה 11:00, שהכבישים לנגב ולגליל היו משובשים, בלי מחלפים, בלי אוטוסטרדות, בלי מערכות מתקדמות.

מיכה גולדמן: רבותי, אל השחור הזה ואל החושך הזה אף אחד לא רוצה לחזור.

מיכה גולדמן: לכן אני חושב, שזאת אחריות גדולה שהממשלה לקחה על עצמה ובנתה תקציב לשנת 1996, בלי להתייחס לתקופה המתקרבת של שנת בחירות, אלא מתוך אחריות כלפי האזרחים של מדינת ישראל.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר מלים מספר בנושא שהועלה היום גם בנשיאות.

דב שילנסקי: היושב-ראש והסגנים המנהלים ישיבות, בעיקר לאחרונה, אם אדבר גלויות, מודעים לכך שזאת תקופת פריימריס ולכל אחד יש מה להגיד, אבל במיוחד בתקופה הזאת רוצה כל אחד להוסיף על דבריו ומאריך את הזמן.

דב שילנסקי: היושב-ראש חייב להקפיד על הזמן.

דב שילנסקי: נואם יכול לעבור את זמנו בדקה, בשתי דקות, אבל לא ייתכן לעבור מחמש דקות שהוקצבו לעשר דקות ויותר.

דב שילנסקי: זה תלוי בוועדת הכנסת.

מאיר שטרית: אבל, אדוני היושב-ראש – – –

דב שילנסקי: סליחה, תרשה לי לגמור.

דב שילנסקי: חברים שבאים בטענה למה היושב-ראש מודיע שזמנם תם, שיבואו קודם אל ועדת הכנסת ויגידו: אתם דנים בארבעה או בחמישה סעיפים מרכזיים וקשים ומגבילים כל נואם לחמש דקות.

דב שילנסקי: תחליטו על עשר דקות, תחליטו על 15 דקות, אבל אי-אפשר שוועדת הכנסת תיתן חמש דקות, ומי שמנהל ישיבה יכפיל את הזמן.

דב שילנסקי: מה יוצא מזה?

דב שילנסקי: קודם כול, אי-סדר.

דב שילנסקי: הצופים בנו בטלוויזיה לא מבינים, והם באים אלי אחרי כך ואומרים: דב, דיבר חבר שלך, למה הפעלת את הצפצוף?

דב שילנסקי: הם לא מבינים את ההגבלה.

דב שילנסקי: הצופה בטלוויזיה לא יודע שנתקבלה החלטה על חמש דקות.

דב שילנסקי: אני ממלא את חובתי, ובאים אלי בטענה.

דב שילנסקי: אני לא ממלא את חובתי בצורה מסודרת, מאריך את הזמן; באים לישיבת הנשיאות ואומרים: אתה נתת הרבה זמן, גם אני רוצה להיות טוב.

דב שילנסקי: כל סגן רוצה גם כן להיות טוב.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, יש לי רק הערה אחת.

מאיר שטרית: חזקה עלינו בתורה שמנהג יותר חזק מדין.

מאיר שטרית: עד שאתה נכנסת לנהל את הישיבה ישבו לפניך שלושה יושבי-ראש.

מאיר שטרית: התחלנו את הדיון בשעה 16:00.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סילבן שלום הוא הנואם ה-15.

מאיר שטרית: אילו היו היושבי-ראש מקפידים על חמש דקות, הוא היה צריך להגיע לרשות הדיבור בשעה 17:00, ואילו עכשיו השעה כבר 19:30.

מאיר שטרית: זאת אומרת, שחברי הכנסת דיברו פי-שניים מהזמן שהוקצב להם.

מאיר שטרית: אבל המנהג הופך לדין, וגם אתה צריך עכשיו לתת לנואמים יותר זמן.

דב שילנסקי: אתה רואה, חבר הכנסת סילבן שלום?

דב שילנסקי: אתה מצאת לך עורך-דין שהוא גם בן-תורה.

דב שילנסקי: הוא אמר דבר נכון גם בהתאם לדין העברי וגם למשפט הבין-לאומי.

דב שילנסקי: הוא התפלל בעבורך, אבל הוא מדבר אחריך.

דב שילנסקי: הוא התכוון גם לעצמו.

דב שילנסקי: אבל אני מקבל את ההערה ואני מעמיד את השעון על שבע דקות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: תודה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול התהדר לו שר האוצר ב"קרון של בייגה".

סילבן שלום: הוא אמר: הקרון שלי, קרון ההצלחה, יש בו מקום עוד להרבה אנשים.

סילבן שלום: אני לא אשאר בו לבד.

סילבן שלום: אם הייתי נכשל, הייתי נשאר בו לבד כי הכישלון הוא יתום.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך, שהקרון של בייגה ירד מהפסים.

סילבן שלום: על אילו הישגים מדהימים הוא מדבר?

סילבן שלום: הוא דיבר כאן במשך שעה על הישגים מדהימים של שר האוצר.

סילבן שלום: ריבון העולמים, גידול בגירעון בתקציב זה הישג?

סילבן שלום: הרי לפי החוק שחוקקה ממשלת הליכוד היינו צריכים להיות היום עם אפס אחוז גירעון, ללא גירעון בכלל.

סילבן שלום: אבל הוא שינה את החוק, הוא ביטל אותו, וכך הגירעון יהיה השנה הרבה יותר גדול ממה שהיה חזוי.

סילבן שלום: האם גירעון במאזן התשלומים זה דבר טוב?

סילבן שלום: הרי שורפים דולרים כל הזמן.

סילבן שלום: איך מממנים את כל חגיגת הקניות?

סילבן שלום: בדולרים.

סילבן שלום: מנין הדולרים האלה?

סילבן שלום: מהערבויות האמריקניות.

סילבן שלום: עד עכשיו קיבלנו כמעט 5 מיליארדי דולר מהערבויות האמריקניות, מתוך 8.8 מיליארדי דולר שיש לנו.

סילבן שלום: אנחנו נצטרך להחזיר את זה פעם.

סילבן שלום: אבל אכפת לו?

סילבן שלום: נחזיר את זה בעוד 30 שנה.

סילבן שלום: הוא בטח לא יהיה אז שר האוצר.

סילבן שלום: מישהו אחר יחזיר.

סילבן שלום: אנחנו, בנינו, נכדינו, נחזיר את הכסף.

סילבן שלום: זה מעניין אותו?

סילבן שלום: אכפת לו?

סילבן שלום: חד-משמעית לא.

סילבן שלום: אשר לאינפלציה, הוא קיבל משק עם 9% אינפלציה והעלה זאת עד 14.5% בשנה שעברה.

סילבן שלום: גם השנה, כאשר האינפלציה ירדה והיום הוא התהדר בזה כאן, זה לא בגלל בייגה, זה למרות בייגה.

סילבן שלום: אם נגיד בנק ישראל לא היה עושה את העלאות הריבית המטורפות האלה, היינו מגיעים למצב של ירידה באינפלציה?

סילבן שלום: כבר מזמן היינו מגיעים ליותר מ-20%.

סילבן שלום: גידול בצריכה הציבורית שיש לנו עכשיו – לא היה לו תקדים בעבר.

סילבן שלום: כשיורם ארידור היה שר האוצר, אמרו שאלה "ימי ארידור העליזים".

סילבן שלום: כאשר היום זה פי-שניים, פי-שלושה ופי-ארבעה אני קורא לזה, "ימי בייגה העצובים".

סילבן שלום: הרי מישהו יצטרך לשלם את זה בסוף.

סילבן שלום: זה לא יש מאין, זה לא שאפשר לקחת ולחגוג עד אין-סוף.

סילבן שלום: אני לא רוצה להיות אפוקליפטי ולהגיד שיהיה רע.

סילבן שלום: לא, אבל את החגיגה הזאת מישהו יצטרך לשלם בסוף.

סילבן שלום: כל אחד מאתנו יצטרך לשלם.

סילבן שלום: הוא אומר שזה לא תקציב של שנת בחירות.

סילבן שלום: זה לא תקציב של שנת בחירות?

סילבן שלום: לוקחים מהערבויות האמריקניות 2 מיליארדי דולר למימון הגירעון בתקציב כדי לממן את החגיגה של שנה שלמה.

סילבן שלום: בסכומים האלה יממנו כאן את העלאת רמת החיים?

סילבן שלום: אתה צודק, חבר הכנסת ויינשטיין.

סילבן שלום: בכל מקום בעולם שבו המשק מצליח יש פרמטר אחד שתמיד מוכיח זאת, זה שוק ההון.

סילבן שלום: כך זה בכל מדינה בעולם.

סילבן שלום: כאשר משק משגשג, הבורסה בשמים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנראה העמדת את השעון על שתי דקות ולא על שבע דקות ולכן הוא כבר מצפצף.

סילבן שלום: כנראה טעית.

סילבן שלום: אני מסתכל על השעון.

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, הדברים מעניינים, אולי – – –

דב שילנסקי: שמתי את השעון על שבע דקות.

דב שילנסקי: אתה מדבר בלהט, טוב ויפה, אבל זמנך תם.

סילבן שלום: אמרת שאתה מוסיף לי שתי דקות, אבל כיוונת כנראה לשתי דקות.

סילבן שלום: אני מסתכל על השעון ממול כדי שאדע בדיוק מתי לסיים.

סילבן שלום: סלח לי שאני אומר זאת, אבל אתה טעית, חד-משמעית.

דב שילנסקי: חזקה עליך שאתה תמיד דובר אמת.

דב שילנסקי: לכן, אם כי נראה לי שלא טעיתי, אני מכוון את השעון לחמש דקות.

דב שילנסקי: זה בסדר?

סילבן שלום: מאה אחוז, תודה רבה.

סילבן שלום: אני חוזר ואומר, בכל מקום שיש הצלחה כזאת, כשהמשק משגשג, כשהמשק מתפתח, הבורסה נמצאת כמעט בגבהים של השמים.

סילבן שלום: אבל פה הבורסה "על הפנים", כמו שאומרים החבר'ה.

סילבן שלום: מי לא הפסיד בבורסה?

סילבן שלום: אילו מחזורים יש היום בבורסה?

סילבן שלום: אתמול היה מחזור של 54 מיליון שקל.

סילבן שלום: יש 650 מניות בבורסה.

סילבן שלום: זה פחות מ-10,000 שקל למניה אחת למסחר, פחות מ-10,000 שקל למניה; לא נשמע דבר כזה.

סילבן שלום: 3,000 דולר – כל המסחר במניה בבורסה.

סילבן שלום: מה אנחנו, איזה בורסה של מדינה מפגרת?

סילבן שלום: בטימבוקטו?

סילבן שלום: כאן המשק משגשג, רק בבורסה עוד לא שמעו את זה.

סילבן שלום: בשוק ההון אף אחד לא יודע את זה.

סילבן שלום: בכל העולם לא יודעים את זה.

סילבן שלום: אם היו רואים את כל השגשוג האדיר הזה, היו באים להשקיע כאן בהמוניהם, אבל אף אחד לא שמע על הדבר הזה.

סילבן שלום: הדבר שהכי מרגיז אותי הוא שהממשלה הזאת אומרת: אנחנו עשינו שינוי בסדרי העדיפויות.

סילבן שלום: שינוי בסדרי עדיפויות, חבר הכנסת ויינשטיין.

סילבן שלום: הרי מה אמרו כל השנים לפני 1992, וגם דיכאו אותנו בזה בקלפי?

סילבן שלום: אמרו: כספים לשכונות, ולא להתנחלויות.

סילבן שלום: תאמין לי שזה תפס כאש בשדה קוצים.

סילבן שלום: בכל מקום שהסתובבנו אמרו לנו: אתם נותנים להתנחלויות.

סילבן שלום: קודם כול, צריך לשים את הדברים בפרופורציה.

סילבן שלום: למה הלכו הכספים להתנחלויות?

סילבן שלום: הרי משפחות גרות שם.

סילבן שלום: צריך טיפת-חלב באריאל?

סילבן שלום: אם לא היו מקימים אותה באריאל, היו מקימים אותה בראש-העין.

סילבן שלום: צריך גני-ילדים ובתי-ספר, חברת הכנסת איציק, באפרת?

סילבן שלום: אילו לא היו מקימים אותם באפרת כי אז היו מקימים אותם בירושלים, וכך הלאה וכך הלאה.

סילבן שלום: כל ההוצאות לחינוך, לבריאות ולרווחה שניתנות או שניתנו לתושבים שגרים ביהודה ושומרון היו ניתנות להם בכל מקרה, גם אם היו גרים בתחומי "הקו הירוק".

סילבן שלום: אבל מה עשתה הממשלה?

סילבן שלום: – הפסיקה את הבנייה בהתנחלויות; הקפיאה את הבנייה בהתנחלויות.

סילבן שלום: מה היא עשתה בכסף הזה?

סילבן שלום: – הכפילה, שילשה, ריבעה, חימשה, שישה, שיבעה, תימנה, תישעה, עד פי עשרה, ולמי היא העבירה את הכסף הזה, חברת הכנסת איציק?

סילבן שלום: – לקיבוצים – 6 מיליארדים לרבות מחיקת חובות; לקופת-חולים – 6 מיליארדים.

סילבן שלום: אבל הגרוע ביותר – זה לפחות ניתן אולי לנו – מה ששולם לרשות הפלשתינית, The Palestinian authority, או איך שהם נקראים, PA – ל-כולם קוראים לו בעולם President Arafat, ורק כאן קוראים לו יושב-ראש, כאילו שהוא יושב-ראש.

סילבן שלום: עד השנה ניתנו 350 מיליון שקל לרשות הפלשתינית.

סילבן שלום: בשנת 1996, הצפי של משרד האוצר הוא של לא פחות מאשר 750 מיליון שקלים לרשות הפלשתינית.

סילבן שלום: אז מה אומרים לי? – מה אתה רוצה?

סילבן שלום: בעצם מחזירים להם את המסים שגבינו מהם.

סילבן שלום: גבינו מהם מסים, ואנחנו מחזירים להם את המסים.

סילבן שלום: אני אומר שדבר כזה עוד לא שמעתי מעולם.

סילבן שלום: לצערנו הרב, מאות אלפי ישראלים עובדים בחוץ-לארץ.

סילבן שלום: האם ממשלת ישראל מקבלת כל חודש שיקים מכל העולם, מבירות העולם, בעבור המסים שגובים מהישראלים שעובדים בחוץ-לארץ?

סילבן שלום: הרי עושים להם טובה שהם עובדים בכלל.

סילבן שלום: אבל למה נלך רחוק?

סילבן שלום: – פה, בארץ, עובדים פועלים זרים תאילנדים, רומנים וניגרים, שעכשיו אני שומע עליהם.

סילבן שלום: האם ממשלת ישראל שולחת כל חודש שיק, חבר הכנסת גל, לתאילנד או לרומניה או לניגריה בעבור המסים שגובים מהפועלים שלהם שעובדים כאן?

מאיר שטרית: זה רעיון.

סילבן שלום: הרי לא נשמע כדבר הזה.

סילבן שלום: ופה אומרים – – –

גדליה גל: אתה מתייחס לפלשתינים כאילו היו במדינה אחרת?

סילבן שלום: למה מחזירים להם את הכסף?

סילבן שלום: – כי טוענים שהם פועלים זרים.

סילבן שלום: אם הם לא פועלים זרים, אז הכסף נשאר באוצר המדינה.

סילבן שלום: אני לא מתייחס אליהם כאל פועלים זרים, אבל הממשלה שלך מתייחסת אליהם כאל פועלים זרים, לכן היא נותנת להם את הכסף.

גדליה גל: לא מתייחסים אליהם – – –

סילבן שלום: אם הם פועלים ישראלים – זה צריך להיות באוצר המדינה כאן, ברחוב קפלן בירושלים, 200 מטר מכאן.

סילבן שלום: לכן אני לא מבין את העניין הזה, איך אפשר לקחת סכומים של מאות מיליוני שקלים ולהעביר לרשות הפלשתינית.

סילבן שלום: כאשר אני רוצה להעביר את חוק דמי לידה לנשים, שכל אשה יולדת תקבל 100% דמי לידה לאחר לידתה – הצלחתי להעביר את החוק הזה – איזו מלחמה עשה אתי האוצר?

אריאל ויינשטיין: ברשות היושב-ראש – – –

סילבן שלום: אלה הם 40 מיליון שקל.

סילבן שלום: וכשאני מדבר על פתיחת שערי כל האוניברסיטאות – חברת הכנסת דליה איציק, את תומכת בהצעה שלי, חבל שלא היית אתי היום באוניברסיטה העברית.

סילבן שלום: מאות תומכים חתמו לי על העצומה למען פתיחת שערי האוניברסיטאות, שכל בעל תעודת בגרות יוכל להתקבל לאוניברסיטה, לכל פקולטה שבה יחפוץ, ללא תלות בממוצע הציונים שלו.

סילבן שלום: המיון יהיה בסוף השנה הראשונה, ולא תהיה חסימה פרלמינרית.

סילבן שלום: את תומכת בהצעה, חבר הכנסת דוד צוקר תומך, חבר הכנסת בני בגין מוכן לשקול אותה, חבר הכנסת מאיר שטרית מוכן לשקול אותה, ואחרים, פתיחה הדרגתית.

סילבן שלום: לזה אין כסף.

סילבן שלום: וכשאנחנו רוצים לבוא ולהציע יום לימודים ארוך, אומרים: זה עולה 200 מיליון שקל, או 300, ולזה אין כסף.

סילבן שלום: אני בדרך כלל בעד ריסון תקציבי, אבל כשאני רואה פתיחה ביד כל כך פתוחה של התקציב לעבר מטרות שאני חושב שהן מטרות זרות, איך אני יכול לומר "לא" לעניי עירי?

סילבן שלום: איך אני יכול לבוא ולומר "לא" ליום לימודים ארוך?

סילבן שלום: איך אני יכול לומר "לא" לדמי לידה לנשים בשיעור 100%?

סילבן שלום: איך אני יכול לבוא ולומר, לא לפתוח את כל האוניברסיטאות לכל אחד?

סילבן שלום: לבייגה, עם ההישגים, יש קרון, והיום הקרון הזה רץ.

סילבן שלום: האם אתם על הקרון הזה, דרך אגב?

סילבן שלום: כי הקרון הזה בעוד זמן קצר עומד ליפול מן הפסים.

סילבן שלום: אתמול הוא דיבר על הקרון שלו שדוהר, אבל הוא עומד ליפול מן הפסים.

סילבן שלום: רחמים על מי שנמצא בקרון.

סילבן שלום: רחמים.

סילבן שלום: אני אומר לכם: רדו מן הקרון מייד, כי הקרון הזה נמצא, כמעט, על הסף של הנפילה שלו, והוא ייפול ולא יעזור שום דבר, כי בהמשך המדיניות הכלכלית הזאת אין פתרון אמיתי.

אריאל ויינשטיין: – – –

סילבן שלום: אתה צודק, חבר הכנסת ויינשטיין.

סילבן שלום: יש פתרון מדהים שאומר דבר אחד, שיש בסופו של דבר סוף לחגיגה הזאת, והחגיגה הזאת, בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, צריכה להיפסק, ואם היא לא תיפסק היום היא תיפסק מאוחר יותר.

סילבן שלום: לצערי הרב עיי החורבות האלה שמשאירים לנו היום יישארו גם לממשלה הבאה, וכמו שאני מניח, וכפי הנראה זה מה שיהיה, הממשלה הזאת לא תהיה בשלטון בפעם הבאה וזה ייפול על הממשלה שלנו.

סילבן שלום: אני אומר לך, שהדבר הזה יביא לבעיה קשה מאוד, ולא יעזור מה שעושים עכשיו; לא ועידת עמאן שאמורה לתת פתרון כלכלי, לא ועידת קזבלנקה, ולא כל הוועידות האחרות, הכול זאת הצגה של יחסי ציבור.

סילבן שלום: המשק דוהר על מסילה שבסופו של דבר הוא עומד לעוף ממנה, לפי דעתי, עד לתהום.

סילבן שלום: לכן אני אומר: עצור עכשיו, בייגה, אין לך הישגים, רד מהקרון הזה, הקרון הזה דוהר – –

דב שילנסקי: תודה רבה – – –

סילבן שלום: – – שים לו "ברקס", ותעצור אותו.

סילבן שלום: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

אריאל ויינשטיין: חבר הכנסת סילבן שלום – – –

דב שילנסקי: לא, לא, לא, אני לא מרשה, חבר הכנסת ויינשטיין – – –

סילבן שלום: משפט אחד – – –

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה עמדת על הבמה הרבה הרבה מעבר לזמן שמוקצב לך ואינני יכול, עכשיו, להתחיל עוד דו-שיח בינך לבין חבר הכנסת ויינשטיין.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מאיר שטרית, אתה, בעצתך הנבונה, הולכת אותי – – –

מאיר שטרית: שלא תהיה רע מאחרים.

מאיר שטרית: אני אוהב אותך כיושב-ראש, ותהיה טוב כמו כולם.

דב שילנסקי: אתה קונה אותי עם מחמאה, מה אני יכול לעשות?

דב שילנסקי: אני רך לבב.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: גם לך אני מעמיד שבע דקות, ונראה איך זה יעמוד.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מצר על כך, אדוני היושב-ראש, זאת פעם שנייה שאני מעיר במסגרת הדיון הזה, שאיש משרי הממשלה איננו נוכח בדיון על תקציב המדינה.

מאיר שטרית: הנוהל, אדוני היושב-ראש, קובע, ששר מטעם הממשלה צריך להיות נוכח בזמן הדיונים בכנסת.

מאיר שטרית: הערתי על כך בזמן הדיון לפני כשעה, ואז, באמת, דאגו לכך ששר ייכנס, ואני מצר על כך שעוד פעם הכנסת בעצם נשארת ללא שום נציג של הממשלה ששומע את הדוברים, והריטואל הזה נשאר כמסגרת של ריטואל בלבד, שחברי הכנסת מדברים לפרוטוקול ובעצם זה לא עובר לאיש – – –

דב שילנסקי: תרשה לי, לא על חשבון זמנך, הנה אני עוצר את השעון.

דב שילנסקי: חשבתי על זה, אפילו חשבתי, כפי שאני נוהג בקודש, להפסיק את הישיבה – – –

מאיר שטרית: אני מוכן לרדת ולחכות – – –

דב שילנסקי: – – – במקרה כזה, אבל אין עונשין אלא אם מזהירין, כך גם כתוב במסורת היהודית ובדין העברי, ולכן אני נוהג לתת אזהרה של חמש דקות.

דב שילנסקי: אבל חשבתי, למה היתה התלבטות?

דב שילנסקי: – מאחר שנמצא פה יושב-ראש ועדת הכספים.

דב שילנסקי: התחשבתי בזה.

דב שילנסקי: אבל אני חושב שזה, באמת, לא בסדר, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

דב שילנסקי: הנה שמעת, אנשי ליכוד שיבחו אותך, גם אני משבח אותך, אל תחשוב שזאת פגיעה בך, חס וחלילה.

דב שילנסקי: אין פגיעה בך בזה שאני מבקש שנוסף על יושב-ראש ועדת הכספים, בדיון על התקציב, אפילו אפשר להגיד אי-אמון, כי הרי זה כאי-אמון בסופו של דבר – – –

גדליה גל: לא יעלה על הדעת שחבר הכנסת שטרית יפגע באלה שכן יושבים פה – – –

מאיר שטרית: אני לא פוגע בך, חלילה וחס.

גדליה גל: אם תעשה הפסקה לא תפגע באלה שאינם, אלא באלה שיושבים פה – – –

מאיר שטרית: אם נעשה הפסקה של חמש דקות יבוא שר ונתחיל את הדיון מחדש.

דליה איציק: חבר הכנסת מאיר שטרית, תראה את ספסלי הליכוד, ממש מלאים.

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, זה לא עניין של חברי הכנסת.

דב שילנסקי: יכולנו לבוא בטענה לחברי הכנסת, למה הם לא נמצאים, אבל שר אחד – – –

דליה איציק: הבעיה של חבר הכנסת שטרית היא שהוא צודק ומדבר בהיגיון וזו ממש בעיה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שטרית, אני מבקש להודיע לסגנית מזכיר הכנסת, שתודיע שאם בתום דברי חבר הכנסת שטרית לא יהיה שר אני אכריז על הפסקה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, לעצם הדיון, צר לי על כך ששר האוצר איננו פה, כי אילו היה פה, ואף-על-פי שהוא איננו פה, כבודו פה.

מאיר שטרית: אומרים: אף-על-פי שאיננו כאן, כבודו כאן.

מאיר שטרית: אני רוצה לשבח אותו.

מאיר שטרית: זה נשמע מוזר שכאופוזיציונר אני משבח את שר האוצר, אבל אני רוצה לשבח אותו.

מאיר שטרית: ידוע ששר האוצר איננו כלכלן, והוא לא בן כלכלן, בכל זאת כשר אוצר אני מוכרח לומר שהדבר שמאפיין אותו – שהוא ניסה, כשר אוצר, ללכת לפי עצת המומחים במשרד האוצר ולשמור על מסגרת תקציבית מאוזנת, מרוסנת ככל האפשר, ואני חושב שהוא משתדל ולפעמים גם עושה זאת בהצלחה תוך עמידה בלחצים רבים.

מאיר שטרית: הנה עד כאן תשבחות.

מאיר שטרית: אבל, ירשה לי שר האוצר להזכיר לו, שאולי התחלף בקרבו משהו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את שר האוצר מאז 1973 – הוא כראש מועצת ערד ואנוכי כראש מועצת יבנה – הוא עמד בזמנו בראש ועדת ערי הפיתוח והכין הרבה מאוד ניירות שהוגשו לממשלה בתחומים שונים לטובתן של ערי הפיתוח והפריפריה במערכת החינוך, באבטלה, בשיקום.

מאיר שטרית: חלק מהניירות האלה יש לי בבית.

מאיר שטרית: וראה זה פלא, עוזר לו האלוהים, והוא עולה כמטיאור, עולה בתוך קדנציה אחת ונהיה לשר האוצר והאחראי לכל הקופה של מדינת ישראל, וניתנת לו זכות והזדמנות להיות עם היד על הברז ולהחליט על סדר עדיפויות אחר.

מאיר שטרית: ניתנת לו הזדמנות לממש הלכה למעשה אותם דברים שהוא האמין בהם ונלחם בעבורם.

מאיר שטרית: ולצערי, זה לא קורה, לצערי הוא לא עושה זאת, הוא לא יוצר סדר עדיפויות לאומי אחר.

מאיר שטרית: אני מבקש להעיר על הדברים הכואבים לי ביותר בתקציב המדינה גם של השנה, גם של השנה שעברה וגם של 1996 שמוגש לנו היום.

מאיר שטרית: ראשית כול, אדוני היושב-ראש, וראשית דבר הוא יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: הממשלה הזו התחייבה לפני הבחירות, במהלך הבחירות, וראש הממשלה אמר לאחר הבחירות בשידור בטלוויזיה: אם אני אבחר לראש ממשלה, אני מתחייב לשנות את סדר העדיפויות הלאומי ולהפעיל יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, הבאתי להצבעה בכנסת את חוק יום חינוך ארוך שש פעמים, ובכל פעם, כפי שאתה יודע – –

דב שילנסקי: אני יודע כי באתי להצביע.

מאיר שטרית: – – היתה הצבעה אישית.

מאיר שטרית: וראש הממשלה וכל חברי הקואליציה, להוציא חריגים לעתים, הצביעו נגד החוק הזה שש פעמים.

מאיר שטרית: אני לא מן הגורסים – הבטחות לחוד ומעשים לחוד.

מאיר שטרית: שר האוצר, שנלחם בזמנו על יום חינוך ארוך בעבור ערד, הטענה המרכזית שלו: אין כסף.

מאיר שטרית: הגדיל לעשות, אדוני היושב-ראש, בדיון האחרון בתקציב המדינה ב-1995.

מאיר שטרית: זכור אז שחברי הכנסת אלי דיין, רפי אדרי ואחרים אימצו את ההסתייגות שלי והגישו אותה מטעמם הם.

מאיר שטרית: לי לא היה אכפת שהחוק לא יהיה על שמי, רק שיעבור, רק שיהיה יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: והמאבק ההוא נגמר בפשרה כשכולם נסוגו, להוציא חבר הכנסת אלי דיין, והממשלה – מתוך התחייבות והודעה של שר האוצר מעל במת הכנסת – הודיעה לכנסת, לאומה ולעם, שהממשלה מתחייבת להקים ועדה על מנת להפעיל יום חינוך ארוך בערי פיתוח כבר השנה, בספטמבר 1995.

מאיר שטרית: כפי שידוע לכם, רבותי חברי הכנסת, אנחנו כבר נמצאים בסוף אוקטובר 1995, שנת הלימודים התחילה ואין יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: גם ההבטחה הזו של הממשלה, שהפעם ניתנה לחברי הקואליציה, לא לחברי האופוזיציה, ותמורת זה הם התקפלו ונסוגו מן ההסתייגות של חוק יום חינוך ארוך – לא קוימה.

מאיר שטרית: הקימו ועדה, הדברים נשארו על הנייר, וגם ההבטחה הזו של הממשלה לא ממומשת.

מאיר שטרית: יורשה לי, אדוני היושב-ראש, לומר לך ולכנסת: פעם נוספת הקואליציה הזאת תצטרך להצביע על החוק הזה עכשיו בדיון על תקציב 1996, כי אני מתכוון לחזור ולהגיש את החוק פעם שביעית להצבעה עכשיו בדיון על התקציב, כהסתייגות שלי פעם נוספת, כדי להביא לכך שהממשלה תתייצב מול ההבטחה שלה לציבור לקיים יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: זה כשל וכישלון בעמדותיו של שר האוצר לגבי סדר העדיפויות הלאומי.

מאיר שטרית: הנושא השני, אדוני היושב-ראש, הוא שיכון לזוגות צעירים.

מאיר שטרית: ריבונו של עולם, כשהממשלה כבר יושבת על המדוכה שבעה ימים ושבעה לילות, שבעה נקיים, ובאה עם הצעה שפורסמה בכל העיתונים על דפים גדולים, בכסף הזה בלבד שעלה הפרסום אפשר היה לתת לכמה זוגות צעירים דירות באמת, אתה מגלה בלוף.

מאיר שטרית: לכאורה הוציאו הודעה: עודכנו המשכנתאות לזוגות צעירים בצורה משמעותית.

מאיר שטרית: אם אתה יורד לפרטים אתה רואה שזה בלוף.

מאיר שטרית: הגדיר את זה היום בעיתון "ידיעות אחרונות" כתב הנדל"ן של העיתון, עופר פטרסבורג – הוא הגדיר את זה כ"ישראבלוף", ובצדק רב.

מאיר שטרית: גם עם עדכון המשכנתאות, המשכנתה לזוג הצעיר עומדת על פחות מ-30,000 דולר.

מאיר שטרית: מחיר דירת שלושה חדרים, אדוני היושב-ראש, לזוג צעיר, בפריפריה – לא בתל-אביב, בירושלים ובחיפה – מגיע ל-100,000 דולר לפחות.

מאיר שטרית: יסביר לי שר השיכון ויסביר לי שר האוצר שהיה ראש עיר פיתוח, מאין ייקח הזוג הצעיר את ההפרש של 70,000 דולר, מעבר ל-30,000 דולר משכנתה כדי לקנות דירה?

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ציינתי מעל הבמה הזאת כבר פעמים רבות, ואחזור ואציין: ב-1988 היה מחיר של דירה לזוג צעיר בערך 5.5 שנות עבודה של זוג צעיר.

מאיר שטרית: היום אותה דירה צריכה 9.8 שנות עבודה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מחיר הדירה במונחים ריאליים של עלות עבודה הוכפל.

מאיר שטרית: מחיר המשכנתה עמד לפני חמש שנים גם כן על 30,000 דולר.

מאיר שטרית: למרות העדכון עכשיו הוא כמעט לא השתנה – הוא נשאר 30,000 דולר.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אדוני היושב-ראש, החלום של דירה לזוג צעיר נשאר רחוק מאוד והולך ומתרחק מהזוגות הצעירים.

מאיר שטרית: לכן, לא פלא שעשרות אלפי זוגות צעירים לא מצליחים ולא הצליחו לממש את הזכאות שלהם למשכנתה.

מאיר שטרית: למה מחכה הממשלה?

מאיר שטרית: זה סדר העדיפויות הלאומי החדש?

מאיר שטרית: שאנשים נשארים ללא קורת-גג וגרים עם ההורים שלהם, עם הילדים שלהם, עם האחים שלהם, עם האחיות שלהם, והקריטריונים הם כאלה מטורפים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כדי שתבין את ההיגיון – יש פרויקט שנקרא "בנה דירתך".

מאיר שטרית: מה עשו בפרויקט "בנה דירתך"?

מאיר שטרית: הממשלה אמרה: כדי להוזיל את הדירות לחסרי דיור, ניתן להם אפשרות לבנות דירות על קרקע שהמדינה מעמידה במחיר זול, וכך הדירה תצא יותר זולה.

מאיר שטרית: כדי להיכנס לפרויקט הזה אתה צריך ניקוד מסוים.

מאיר שטרית: אני מכיר זוג צעיר שנשוי חמש שנים, יש לו שלושה ילדים, גר בחדר אחד עם ההורים שלו, והוא לא זכאי להיכנס לפרויקט.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי רק לאשתו יש יותר מחמישה אחים.

מאיר שטרית: הוא, הבעל, אין לו חמישה אחים, יש לו רק שלושה.

מאיר שטרית: אומרים: אין לך די אחים.

מאיר שטרית: ההורים שלו כבר זקנים, אחרת אולי היו עושים עוד שני אחים, לצופף אותם, שיקבל עוד 20 נקודות.

מאיר שטרית: זה טירוף הדעת.

מאיר שטרית: הממשלה צריכה להוריד את מחירי הדירות.

מאיר שטרית: ואפשר, אדוני היושב-ראש, להוריד את מחירי הדירות – – –

דב שילנסקי: כל כך ריתקת אותי שהפסקתי להקפיד על השעון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אפשר להוריד את מחירי הדירות לאלתר, בבת-אחת, למשל על-ידי כך שלא ימכרו לקבלנים את הקרקע לדירות לזוגות צעירים, אלא יעמידו אותה לרשות הקבלן לבניית דירות.

מאיר שטרית: הזוג הצעיר יקנה מהקבלן רק את הדירה, לא את הקרקע שהקבלן לוקח עליה רווח על רווח על רווח.

מאיר שטרית: הקרקע תירשם על שם הזוג הצעיר, הזוג הצעיר ישלם דמי חכירה שנתיים למינהל, 1% מערך הקרקע, זה בערך 100 דולר לשנה.

מאיר שטרית: וכל עוד הוא גר בדירה הוא לא יצטרך לשלם את מחיר הקרקע.

מאיר שטרית: אם הוא ירצה למכור את הבית, ישלם את מחיר הקרקע.

מאיר שטרית: על-ידי זה אתה מוריד את מחיר הדירות בבת אחת ב-30%.

מאיר שטרית: דבר שני, יש לבטל את מס ערך מוסף.

מאיר שטרית: העברתי בכנסת בקריאה טרומית, אומנם בניגוד לעמדת הממשלה, הצעת חוק לביטול מס ערך מוסף על דירת יחיד לזוג צעיר, לביטול המס שהמדינה גובה מאותם מסכנים שאין להם כסף למשכנתה.

מאיר שטרית: זה 17% נוספים.

מאיר שטרית: ובכן הרי לך, 30% מחיר הקרקע, 17% מס ערך מוסף על דירה יחידה לזוג צעיר, והורדת את מחיר הבית בבת-אחת ב-47%.

מאיר שטרית: אז ריבונו של עולם, איפה הממשלה, איפה ההבטחות, איפה רבין ואיפה בייגה?

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, כשאין לך כסף ליום חינוך ארוך – – –

דב שילנסקי: בייגה עוד מעט יגיע, כדי שלא אצטרך לסגור את הישיבה.

מאיר שטרית: עם כל הכסף שאין לו ליום חינוך ארוך, גברתי דליה איציק, יושבת-ראש ועדת החינוך, עדיין יש לו גם השנה למעלה מ-6 מיליארדי שקלים שהממשלה משתתפת בהם בהוצאות הביטוח הלאומי של מעסיקים.

מאיר שטרית: אני שואל אותך: האם זה סדר עדיפויות הגיוני, עם הפנים לחברה?

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: מאחר שאני יודע שחברת הכנסת דליה איציק, שעכשיו תורה לדבר, ואחריה חבר הכנסת אברהם כ"ץ-עוז, משתוקקים שהממשלה תשמע את דבריהם, אני עושה הפסקה – – –

אברהם כץ-עוז: אפשר לדבר גם בלי נוכחות של שר.

מאיר שטרית: לא, לא.

מאיר שטרית: היתה החלטה של היושב-ראש.

דב שילנסקי: רבותי, אתם צריכים לכבד גם את מה שאני הכרזתי.

דב שילנסקי: אני הכרזתי לפני הרבה זמן, לפני למעלה מחמש דקות, כמנהגי – – –

גדליה גל: האם ניסו לאתר אחד השרים?

דב שילנסקי: סגנית מזכיר הכנסת, האם פנית והודעת למזכירות הכנסת?

ש' כרם: מנסים לאתר.

דב שילנסקי: מאחר שכך, ומאחר שאני רוצה להיות ליברלי, האם חברת הכנסת דליה איציק מסכימה לדבר בלא נוכחות נציג הממשלה?

מאיר שטרית: אני מתנגד לכך שהיא תדבר בלי שנציג הממשלה יהיה נוכח כאן.

מאיר שטרית: אני מוחה ומתנגד לכך.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שטרית, היתה פה איזו תקלה טכנית וסגנית המזכיר לא יכלה להודיע להם.

דב שילנסקי: ואמרתי לך קודם שאין עונשים אלא אם מזהירים.

דב שילנסקי: שנית, חברת הכנסת דליה איציק להוטה לדבר.

דב שילנסקי: ואם היא מסכימה, אני בוודאי חייב להסכים.

דב שילנסקי: שמעתי שגם חבר הכנסת כ"ץ-עוז רוצה לדבר.

דב שילנסקי: אני אהיה ליברלי, ואם עד תום הדברים של שני חברי הכנסת האלה לא יהיה כאן נציג הממשלה, אז אפסיק את הישיבה.

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה.

מאיר שטרית: כמחאה גם אני עוזב.

אברהם כץ-עוז: זה היה מתוכנן אצלך מראש.

אברהם כץ-עוז: תישאר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מאיר שטרית, כשאני יושב פה אינני חבר הליכוד, אלא אני על-מפלגתי.

דב שילנסקי: אם אתה תעזוב, לא יהיה פה אף חבר ליכוד.

מאיר שטרית: זו מחאה לא נגדך, אדוני היושב-ראש, אלא נגד הממשלה.

מאיר שטרית: אם הממשלה לא מוצאת לנכון לשבת פה, אנחנו בוודאי לא נשב פה.

דב שילנסקי: טוב.

דב שילנסקי: בבקשה, חברת הכנסת דליה איציק.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, ברשותך, אני מבקשת לפנות ליושב-ראש ועדת הכספים שנמצא אתנו כאן.

דליה איציק: אולי רק טבעי שהבית הזה מכיר מחלוקות ודעות אחרות ושונות.

דליה איציק: ואני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת גדליה גל, דווקא אנחנו, שממעטים במלים טובות, אני רוצה להגיד לך שנתמזל מזלו של שר האוצר ונתמזל מזלה של הקואליציה הזאת שאתה הנך יושב-ראש ועדת הכספים.

דליה איציק: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי להגיד לך כמה מלים טובות.

דב שילנסקי: תסלחי לי שאני מפסיק אותך.

דב שילנסקי: אם חברי סיעה אחרת אמרו לו מלים טובות, אז מילא, חברים מסיעה אחת מפרגנים לחבר מסיעה אחרת.

דב שילנסקי: אבל שחברים מאותה סיעה ישבחו זה את זה?

דב שילנסקי: עד היכן הגענו?

דליה איציק: חבר הכנסת גדליה גל, אומרים שליד הקדוש-ברוך-הוא יש כיסא פנוי.

דליה איציק: בבוא העת, בגיל 120 אתה תהיה ראוי לשבת עליו.

דליה איציק: כי אתה זן מאוד נדיר של פוליטיקאי בנוף שלנו.

דליה איציק: הרבה מאוד פעמים אני רואה אותך מנווט את הדיונים בשכל, בתבונה, בראייה ממלכתית, בלי פופוליזם.

דליה איציק: ואני רוצה להגיד לך תודה רבה שאתה כזה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שמגיע היום לשר האוצר שנבקש ממנו סליחה, והליכוד יבקש סליחה על הטלת הספק ביכולתו לטפל באבטלה.

דליה איציק: צריך לבקש ממנו סליחה על הטלת הספק ביכולתו לטפל באינפלציה.

דליה איציק: מה לעשות?

דליה איציק: עם עובדות לא מתווכחים.

דליה איציק: חבל שחבר הכנסת מאיר שטרית לא נמצא פה.

דליה איציק: אני יודעת שעכשיו, כשהציבור רואה אותנו, הוא אומר: אוה, אולי בכל זאת יש משהו בדבריו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

דליה איציק: שהרי איזו אמא לא רוצה שבנה יסיים את הלימודים בשעה 16:00 או 17:00?

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, סליחה שאני משתמשת בביטוי בלתי פרלמנטרי.

דליה איציק: זו פשוט בורות.

דליה איציק: אני לא תומכת ביום לימודים ארוך.

דליה איציק: אני תומכת בהארכת יום הלימודים, וזה בדיוק מה שעשתה ממשלת ישראל.

דליה איציק: היום, כשאתה מסייר בארץ ומדבר עם מנהלים, המנהלים יאמרו לך: תלמידים מסיימים בשעה 14:00, 14:30.

דליה איציק: שעות לא חסרות לנו, ומי שבא להיאבק על יום לימודים ארוך צריך ללמוד את המאטריה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חסרים כ-18,000 מורים.

דליה איציק: מצד אחד ממשלת ישראל נתנה 200,000 שעות, אבל לא היה מי שיקלוט את 200,000 השעות האלו.

דליה איציק: אז איזה מין חוסר אחריות זה, סתם להעניק שעות למערכת כשאין מי שיקלוט את השעות האלה?

דליה איציק: יתירה מזאת, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: אתה יודע שהתנאים בארץ אינם מאפשרים זאת.

דליה איציק: חם בקיץ, קר בחורף.

דליה איציק: אין לנו אותם facilities שיש למורים בארצות אירופה ואמריקה, ואין שום סיבה שאנחנו נעניש את התלמידים.

דליה איציק: אם כבר מדברים על תוספת שעות, בואו נעשה אותה בחתכי רוחב.

דליה איציק: במקום להעניק שיעור כזה ל-40 ילדים בכיתה, נעשה את זה עם 30 ילדים בכיתה, עם 25 ילדים בכיתה.

דליה איציק: שלא רק נלמד, אלא שנצליח גם לחנך לאותו דבר שאתה ואני כל כך רוצים.

דליה איציק: אז אני יודעת שזה נשמע פופוליסטי לדבר על החזקת הילדים בבית-הספר.

דליה איציק: אם רוצים להשאיר אותם שעה נוספת, כשעת "בייביסיטר", תאמין לי שזה הרבה יותר זול מאשר להעניק את זה למורה.

דליה איציק: אם רוצים באמת ללמד, זה לא ה"רצפט".

דליה איציק: ובכל זאת, חבר הכנסת גדליה גל, בקשה לי אליך: אתה יודע שנושא תאונות הדרכים הוא נושא טרגי, נוראי.

דליה איציק: מתחוללת מלחמה של ממש על הכבישים.

דליה איציק: אני משוכנעת שהנושא הוא לא רק תקציבי.

דליה איציק: אבל הוא גם תקציבי.

דליה איציק: אני מאוד מבקשת ממך.

דליה איציק: רק עכשיו ישבתי לידך וסיפרת לי סיפור עצוב.

דליה איציק: ובסיפור העצוב שלך מקופל משהו שהוא מאוד סימפטומטי, שהוא סינדרום ביחסים של הישראלי כלפי החוק, ביחסים של הישראלי כלפי רשויות, של "סמוך", של "בערך", שמותר להתחכם.

דליה איציק: שהרי לצערי הרב הנהג הישראלי הוא הרבה פעמים שוויצר ואלים, ואני חוזרת על זה.

דליה איציק: נכון שהנושא הוא גם נושא חינוכי, אבל הוא גם נושא תקציבי.

דליה איציק: צריך לבודד ולראות איפה הנושא הוא תקציבי, ובאומץ לב לטפל בעניין הזה.

דליה איציק: אני משוכנעת שאיש כמוך יכול לקחת את הנטל הזה, שהרי באמת באמת זה מסוג הנושאים שאם אנחנו לא ניקח את הטיפול בו לידיים שלנו, אינני רואה איך אפשר יהיה לנסוע עם משפחה שלמה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, יש לי חברות שאומרות לי: אני לא לוקחת את משפחתי ברכב אחד.

דליה איציק: אם אנחנו צריכים לנסוע לטיול, אני מפזרת את בני המשפחה, כדי שאם יקרה משהו – שמישהו מהמשפחה יישאר.

דליה איציק: זה הפך להיות דבר נורא ואיום.

דליה איציק: הנושא הבא, חבר הכנסת גל.

דליה איציק: צדק חבר הכנסת יורם לס שדיבר היום על העניין של קשישים שמגיעים למצב של מחלה ואין איפה לאשפז אותם.

דליה איציק: לי אישית יצא השבוע לטפל בכמה מקרים כאלה, ופשוט בושתי ונכלמתי שלא יכולתי לסייע להם, מפני שהמצב במעונות כאלה, בבתי-קשישים כאלה הוא בכי רע.

דליה איציק: מצבם של בתי-החולים הסיעודיים הוא פשוט נורא ואיום.

דליה איציק: אני משוכנעת שהממשלה צריכה לעשות כאן הרבה יותר.

דליה איציק: עם זאת, אדוני היושב-ראש, אני זוכרת שעמדתי כאן בשנה הראשונה שלי, וכשדיברתי על התקציב רעדתי כולי וחשבתי לעצמי: בשנה הבאה, כשאצטרך לדבר על התקציב, מה אני אומר, מה באמת עשינו, איפה אפשר לסמן V על-יד פעולה?

דליה איציק: אני שבעת רצון מהממשלה הזאת.

דליה איציק: תמיד אפשר לשפר, תמיד אפשר לעשות.

דליה איציק: אותן לקונות שיש לנו עוד להשלים, אני מקווה שממשלת ישראל תשלים.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: גברתי סגנית מזכיר הכנסת, האם הצלחת ליצור קשר?

דב שילנסקי: האם הודעת ללשכת היושב-ראש?

גדליה גל: אני אגש לראות, אני אגש לבדוק.

דב שילנסקי: חבר הכנסת כ"ץ-עוז יסכים לדבר גם כשאין – – – בבקשה.

סאלח סלים: גם אני מסכים.

סאלח סלים: מי אחריו?

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

דב שילנסקי: גם כן מסכים.

אברהם כץ-עוז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עשרות חברי הכנסת שבאולם, מהקואליציה ומהאופוזיציה – – –

דליה איציק: במיוחד מהאופוזיציה.

אברהם כץ-עוז: במיוחד מהאופוזיציה.

אברהם כץ-עוז: אבל יש בכל זאת יתרון בזה, שאפשר לומר כל דבר ולא לקבל את התשובה, זאת אומרת לא יפריעו לי.

אברהם כץ-עוז: אני מוכרח לומר, שבתחילתו של הדיון, כאשר שר האוצר דיבר והציג את תקציב השנה הבאה, תקציב 1996, היו התפרצות והתעוררות בספסלי האופוזיציה, ואני לעצמי חשבתי וניסיתי לשאול את עצמי: מי יציג את עמדת האופוזיציה ומה תהיה העמדה המסודרת של האופוזיציה על תקציב 1996?

אברהם כץ-עוז: עיינתי בתקציב – כמובן, לא היה סיפק בידי חברי הכנסת לעבור בפרוטרוט על כל הסעיפים וסעיפי הסעיפים, אבל את המדיניות הכללית אני מכיר – ובהחלט יכול היה הליכוד, יכולה היתה האופוזיציה למצוא נקודות רציניות, לא נקודות חסרות טעם וחסרות ערך, לא בצעקות ביניים, ולהציג איזו תיזה אחרת, להציג איזו אמירה אחרת, איזו מדיניות אחרת.

אברהם כץ-עוז: יכול היה לעלות כאן השר לשעבר נסים ולהציג איזו מדיניות אחרת.

אברהם כץ-עוז: הוא היה שר האוצר, הוא ניווט תקציבים.

אברהם כץ-עוז: יכול היה אפילו חבר הכנסת דן תיכון להציג איזו מדיניות ולא לדקור דקירות נקודתיות חסרות משמעות.

אברהם כץ-עוז: ותפקידה של אופוזיציה, בסופו של דבר, הוא להציג איזו דרך שונה.

אברהם כץ-עוז: צר לי לומר – אני אומר "צר לי", כי אני לא רואה אופוזיציה – שאין דרך אחרת שמוצגת על-ידי האופוזיציה.

אברהם כץ-עוז: למותר לומר שאני בהחלט תומך בדרכה של הקואליציה וסבור שטוב התקציב שמוצג כך.

אברהם כץ-עוז: ואל יחשבו חברי הכנסת שאין תיקונים.

אברהם כץ-עוז: לכל אחד מאתנו יש תיקונים.

אברהם כץ-עוז: כל אחד ואחד מחברי הכנסת היה רוצה משהו מיוחד.

אברהם כץ-עוז: לאחד יש איזו סימפתיה מיוחדת לנושא של עולים; לאחר – לנושא תאונות דרכים; לאחר – לעניין הכבישים; לאחר – למשפחות; אחד הוא עם החינוך.

אברהם כץ-עוז: יש כל מיני נושאים לכל חבר כנסת.

אברהם כץ-עוז: אבל השאלה היא אם סך כל הדברים הקטנים האלה יש בהם כדי לערער את התשתית של המדיניות הכוללת של הממשלה הנוכחית, של ממשלת העבודה, המוליכה זה שלוש שנים ומוליכה שנה נוספת, ואם יש בכך סיכוי להצלחה או לא.

אברהם כץ-עוז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שלפי מיטב הכרתי בקטע הזה טוב מאוד תעשה האופוזיציה אם תעשה לימוד לעצמה ותציג דברים אחרים וחדשים כמדיניות.

אברהם כץ-עוז: עם זאת אני חושב כמו שר האוצר – ושר האוצר עמד על זה – ששלושה אלמנטים עיקריים הם בסיסה של ההתפתחות הכלכלית במדינת ישראל בשלוש השנים האחרונות; ואגב, זה נכון תמיד.

אברהם כץ-עוז: הדבר הראשון שהוא מנה הוא העלייה, אדוני היושב-ראש.

אברהם כץ-עוז: זאת אומרת, הנכס האדיר הזה של 700,000 עולים, שהתערו ונכנסו והשתלבו במשק הישראלי.

אברהם כץ-עוז: זו אחת מהתשתיות, מאבני היסוד של יכולת הצמיחה של המדינה הזאת.

אברהם כץ-עוז: הדבר השני הוא תהליך השלום, שכמובן פתח פתחים, שערים ואופציות אדירות להשקעות, למשקיעים, לזרמים של כספים, לכספים מסוגים שונים, לאופציות מסחריות עם מדינות שונות בכיוונים שונים, במזרח ובמערב וגם בדרום ובצפון, הרבה מאוד אופציות, כלכליות בעיקרן.

אברהם כץ-עוז: והדבר השלישי – מדיניות כלכלית נכונה.

אברהם כץ-עוז: שני אלה לא מספיקים, הם אובייקטיביים כאילו לגבי שר האוצר, הוא צריך לנווט את זה כך שהדברים האלה יצליחו.

אברהם כץ-עוז: ואומנם הצליח שר האוצר הנוכחי לנווט את הדברים בהצלחה גדולה יחסית למה שהיה בעבר, והנתונים שהוא הביא לכאן מורים על כך.

אברהם כץ-עוז: נדמה לי, שאם אפשר לציין משהו מהאלמנטים האלה מבלי להיכנס לאיזו מסה כלכלית, לניתוח של מספרים, אפשר לומר דבר אחד: הלוואי שהיה בידי הבית הזה להגיע לאיזו תוכנית משותפת של כולם יחד – כי כולם רוצים בזה, אני בטוח, זה ללא חלוקה בבית הזה – כיצד מביאים למדינת ישראל עוד חצי מיליון עולים בארבע השנים הקרובות, בעיקרם כמובן מברית-המועצות, ואנחנו יודעים ומודעים לכך שעדיין יש שם, כפי הנראה, כמיליון, מיליון וחצי יהודים אשר יש ברצונם, יש בכוונתם, ברמה זו או אחרת, להגיע למדינת ישראל.

אברהם כץ-עוז: אם בעבר היו כל מיני אמירות, שגם אז לא היו נכונות, שהעלייה מורידה, מכשילה, סופגת כספים, משבשת מהלכים כלכליים – היפוכו של דבר.

אברהם כץ-עוז: כאן אנחנו נוכחים בעשייה האדירה, בהצלחה האדירה של ההשתלבות המצוינת של העלייה הזאת.

אברהם כץ-עוז: בואו נעשה את זה פעם נוספת, בואו נגביר את העניין.

אברהם כץ-עוז: ואם יש לי הערה לגבי הנושא של תקציב הקליטה – ושר הקליטה יציג בוודאי לאחר מכן את ענייניו – אשאל אותו: אדוני שר הקליטה, איפה התוכנית הלאומית לתוספת גדולה של עלייה?

אברהם כץ-עוז: זו הצלחה, ולא כל ההצלחה באה בתקופת ממשלת העבודה.

אברהם כץ-עוז: היא בהחלט התחילה עם הקשיים בתקופת ממשלת הליכוד, ואין להוציא אותה ממסגרת ההצלחה של קליטת העלייה הזאת, בשום פנים ואופן לא, אלא לומר: זה ניתן להיעשות פעם נוספת, יחד.

אברהם כץ-עוז: אני מייד גומר, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: כבר הארכתי לך פעמיים, כל פעם בדקה.

דב שילנסקי: תשתדל לסיים.

דב שילנסקי: אני נותן לך עוד דקה.

אברהם כץ-עוז: אני אשתדל לסיים.

אברהם כץ-עוז: עוד שני משפטים אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: יש משפטים שאחרים אומרים, ואורכם כאורך הגלות.

אברהם כץ-עוז: מאחר שנולדתי בארץ הזאת ולא בגולה, גם אורך הגלות לא כל כך נהיר לי.

אברהם כץ-עוז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שלפי מיטב הערכתי, ההשקעות שיבואו בעתיד, יהיה צורך לכוון אותן.

אברהם כץ-עוז: לפי מיטב הערכתי, ניתן היום ביתר קלות לעשות בחירה מסוימת, ואנחנו ניצבים בפני תקופה שהבית הזה, אולי המפלגות, אולי המוליכים והמנהיגים, יצטרכו לשאול את עצמם את השאלה: אם תימשך הצמיחה, מה הם מקורות כוח העבודה לצמיחה הזאת?

אברהם כץ-עוז: וחלילה לנו שאנחנו נתחיל לייבא מרומניה, מתאילנד ומארצות נוספות עובדים כדי להצמיח את מדינת ישראל.

אברהם כץ-עוז: הקומבינציה הנכונה היא השקעות, תוספת מקומות עבודה עם קליטת עלייה נוספת וגדולה.

אברהם כץ-עוז: זו השלמות האמיתית שתקציב מדינה ותוכניות לאומיות צריכים לתת.

אברהם כץ-עוז: אני כשלעצמי, אדוני היושב-ראש, אעסוק במסגרת ההסתייגויות בוועדת הכספים גם בנושא של קו העימות, גם בנושא של בית-החולים "סורוקה" בנגב, גם בנושא של פיתוח הנגב ועוד דברים שאגיש במסגרת הסתייגויות.

אברהם כץ-עוז: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סאלח טריף הוא ליברלי ונדיב מאוד כאשר אני מנהל ישיבה.

דב שילנסקי: כאשר הוא מנהל ישיבה ואני מדבר, הוא מתחיל לצפצף על השנייה.

דב שילנסקי: כאשר אני מנהל ישיבה הוא אומר לי: תהיה ליברלי.

סאלח טריף: היושב-ראש שילנסקי נדיב מאוד גם כך.

דב שילנסקי: זה לא "קונץ" להיות נדיב על חשבון הכלל.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סאלח סלים.

דב שילנסקי: יש לי שאלה לחבר הכנסת זנדברג, האם אתה דורש שיהיה כאן שר?

אליעזר זנדברג: דורש.

דב שילנסקי: אם כך, בכל מקרה, בתום דבריו של חבר הכנסת סאלח סלים, אם לא יהיה שר אכריז על הפסקה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתוך שעתיים אי-אפשר לקרוא 2,006 עמודים.

סאלח סלים: דפדפתי בהצעת התקציב שהונחה על שולחננו, ויש בה 2,006 עמודים.

סאלח סלים: מן הראוי ומן הצדק, כבשנים קודמות, להפיץ בין חברי הכנסת את הצעת התקציב כמה ימים לפני הדיון, כדי שיצליחו ללמוד אותה.

סאלח סלים: בכמה דפדופים שעשיתי, ראיתי דברים שאינם מקובלים עלינו, ולכן נצביע נגד.

סאלח סלים: אתן כמה דוגמאות.

סאלח סלים: למשל במשרד השיכון – כבישים: מ-352 מיליון שקל יקבל המגזר הערבי 27 מיליון שקל שהם 7%.

סאלח סלים: זהו סעיף אחד.

סאלח סלים: שיעור התושבים הערבים במדינה הוא 18%.

סאלח טריף: בעבר גם זה לא היה.

סאלח טריף: היו תקציבים שבהם זה לא היה קיים כלל.

סאלח טריף: מזלנו שעכשיו זה קיים.

סאלח סלים: אז מה נגיד, תודה לאל?

סאלח טריף: לא.

סאלח סלים: אם היה הליכוד בממשלה והיה מבטיח את כל ההבטחות האלה, כאשר הוא נשען על אצבעותיהם של חברי הכנסת הערבים, אנו היינו קוראים להם גזענים.

סאלח סלים: מה נגיד למפלגת העבודה, המפלגה הסוציאליסטית שלקחה 62,000 קולות מהמגזר הערבי, והיא נשענת באמת על אצבעותיהם של חברי כנסת ערבים, אנשי חד"ש ומד"ע?

סאלח סלים: למרות ההסכמים בינינו לבין המפלגה הזו בזמן הקמת הממשלה, שנאמר בהם כי יהיה שיפור – איני אומר שאין שיפור, יש שיפור – יעברו עוד 150 שנה, אם נגיע בכלל לשוויון.

סאלח טריף: 150 שנה?

סאלח סלים: כן.

סאלח סלים: אתן לך עוד דוגמה: קח את משרד הדתות, יש שם דברים מבישים.

סאלח טריף: הדתות זה לא בשבילנו, אין מה לעשות.

סאלח סלים: למה זה לא בשבילך?

סאלח סלים: שטרית לא ממפלגת העבודה?

סאלח טריף: אנחנו לא קיימים בשביל משרד הדתות.

סאלח סלים: שטרית לא ממפלגת העבודה?

סאלח טריף: אני אתך בקטע הזה.

סאלח סלים: תקציב משרד הדתות – מיליארד ו-200 מיליון שקל.

סאלח סלים: כמה מזה לאוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית?

סאלח טריף: אתם הנוצרים – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת סאלח טריף, תסמוך עליו שיוכל להסתדר גם בלי עזרתך האקטיבית.

סאלח סלים: הוא מפריע לי, לא עוזר לי, אדוני היושב-ראש.

סאלח סלים: ממיליארד ו-200 מיליון – 25 מיליון לדרוזים, למוסלמים ולנוצרים.

סאלח סלים: כך כתוב.

חנא חדאד: נוצרים לא כתוב בכלל.

אליעזר זנדברג: תצביע נגד.

סאלח סלים: כמה זה יוצא באחוזים?

סאלח סלים: 2%.

אליעזר זנדברג: תצביע נגד.

דב שילנסקי: הוא אמר שיצביע נגד.

סאלח סלים: אנחנו נצביע נגד.

סאלח סלים: אני רוצה לומר למפלגת העבודה יותר מזה, שעם מספרים כאלה ועם הצעות כאלה, לא רק שנצביע נגד אלא שאני חושב שהצעת תקציב שלא לוקחת בחשבון את צמצום הפער הרחב הזה עד כמה שאפשר, זה דבר מביש למפלגת העבודה.

סאלח סלים: לכן, לא רק שנצביע נגד אלא שצריך להסתכל יותר קדימה.

סאלח סלים: דוגמה אחרת: מס רכוש הוא בעיה קיימת במגזר הערבי וגם במגזר היהודי.

סאלח סלים: לצערי, בשנת 1995 נגבו 780 מיליון שקל.

סאלח סלים: שר האוצר מציע לגבות ב-1996 850 מיליון שקל, סכום גדול יותר.

סאלח סלים: הבעיה הזו קיימת ומחריפה יום-יום במגזר הערבי.

סאלח סלים: אנחנו שואלים את שר האוצר, למה אין מס על תכשיטים ועל דירות מפוארות?

סאלח סלים: 94% מהאדמות הן בבעלות המדינה, 2% בבעלות פרטית של יהודים ו-4% בבעלות פרטית של ערבים.

סאלח סלים: אנו חושבים שזהו מס המכוון במיוחד נגד הערבים.

סאלח סלים: פנינו עשרות פעמים לראש הממשלה ולשר האוצר, כדי לפתור את הבעיה הזו, אך לצערנו הם מצפצפים.

סאלח סלים: לכן נצפצף עליהם הפעם.

סאלח סלים: יקרה מה שיקרה, לא נוכל לסבול עוד.

סאלח סלים: יש לנו דרישות, יש לנו אנשים, יש לנו בוחרים, יש לנו עם שיש לו בעיות שהוא סובל מהן.

סאלח סלים: אנחנו לא נשלים עם זה.

סאלח סלים: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש:

סאלח סלים: כבר שלושה שבועות אנשי אקרית גרים בכנסייה.

סאלח סלים: אנשי אקרית גורשו, או יותר נכון הוצאו מכפרם למשך שבועיים, כך אמרו להם, אך השבועיים נמשכים 47 שנים.

סאלח סלים: מכאן אני שולח את ברכותי לאנשי אקרית.

סאלח סלים: אני אומר להם: תמשיכו במאבק

סאלח סלים: כם, אנחנו אתכם עד שתחזרו לכפר שלכם.

סאלח סלים: בסופו של דבר תחזרו, כי הצדק אתכם.

סאלח סלים: לא יימשך העוול אשר נמשך כבר 47 שנים.

סאלח סלים: זה גם באחריות מפלגת העבודה, המפלגה שרוצה להגיע לשוויון, אך לצערי מגיעה לשקרים.

סאלח סלים: זה מביש, צריך להתבייש, אחרי שלוש שנים עם הסכמים שעשו אתנו, הפער עוד גדול מאוד.

סאלח סלים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אני שומע ששר בדרך, אבל מה שאמרתי לחבר הכנסת זנדברג אני חייב לקיים.

דב שילנסקי: מכיוון שיש שר בדרך, אני מכריז על הפסקה לחמש דקות בלבד.

דב שילנסקי: (הישיבה נפסקה בשעה 20:28 ונתחדשה בשעה 20:40.

דב שילנסקי: )

דב שילנסקי: אני מתכבד בזה לחדש את הישיבה.

דב שילנסקי: אדוני השר, הרי מתייחסים בכנסת להצבעה על התקציב כאל הצבעת אי-אמון.

דב שילנסקי: זו ישיבה חשובה ודחופה, והיתה דרישה של כמה חברי כנסת, בצדק, שיהיה שר.

דב שילנסקי: כמה חברים הסכימו לדבר ללא נוכחות השר, עד שהגיע תורו של חבר הכנסת, המשפטן הנמרץ, שעכשיו החלפתם דברים, והוא עמד על זכותו זו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אליעזר זנדברג מקבל את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: אני רוצה להזכיר לך שהזמן המוקצב הוא חמש דקות.

דב שילנסקי: הייתי ליברל, ושש-שבע דקות אני עוד יכול לסבול.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, כיוון שממילא גרוני במצב לא שמיש, אני אשתמש בפחות זמן ואתרום אותו לכאלה שיוכלו להמשיך ולהסביר למה התקציב הזה הוא תקציב לא טוב.

אליעזר זנדברג: אולי אומר לך, אדוני היושב-ראש, מדוע ביקשתי ועמדתי על כך שיגיע שר לשמוע את דברי.

אליעזר זנדברג: לא רק מן הטעם שאני סבור שראוי שממשלת ישראל תכבד את הבית ותדאג שלפחות שר יהיה נוכח בדיון כל כך חשוב, ולא על מנת להביע מחאה על כך שהצעת התקציב הונחה על שולחן הבית סמוך כל כך לתחילת הדיון, אלא ובעיקר בשל הדברים ששמעתי מקודמי.

אליעזר זנדברג: להזכירך, אדוני היושב-ראש, ולמען אלה שלא היו כאן, חבר הכנסת סאלח סלים היה חבר הכנסת האחרון שנשא כאן דברים והוא אמר, שהוא, וככל הנראה מפלגתו, מתכוונים להצביע נגד התקציב.

דב שילנסקי: לא אמר "מתכוונים" אלא אמר "יצביעו".

אליעזר זנדברג: הוא אמר: נצביע נגד התקציב, שזה אפילו יותר מאשר מתכוונים, אני חושב.

אליעזר זנדברג: ואני חשבתי שזה דבר חמור מאוד וראוי להפנות את תשומת לבה של ממשלת ישראל לעניין הזה.

אליעזר זנדברג: ומדוע אני אומר את הדברים?

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת סאלח סלים אמר שהוא ומפלגתו יצביעו נגד התקציב, לאחר שהוא מנה שורה ארוכה של נושאים שבהם הוא סבור שצריך להיטיב עם הציבור הערבי ששלח אותו; שורה ארוכה של נושאים שמתבטאים בסכומים גדולים של כסף, שצריך להיטיב עם הציבור; שורה ארוכה של הקלות שאמורה להתבטא בהפחתות של מס כאלה ואחרות – מס רכוש, למשל, שנועד להיטיב עם אותו ציבור.

אליעזר זנדברג: סיכום דבריו היה: אנחנו נצביע נגד התקציב.

אליעזר זנדברג: ומייד אמרתי שחייבים לזמן לכאן לפחות שר של ממשלת ישראל על מנת שממשלת ישראל תדע על הסכנה העומדת בפתח.

אליעזר זנדברג: הסכנה היא לא שחבר הכנסת סאלח סלים יצביע נגד התקציב, הסכנה היא שממשלת ישראל תיכנע לסחטנות של סאלח סלים וחברי כנסת ערבים אחרים שינסו לנצל את הסיטואציה שבה ממשלת ישראל תלויה בקולותיהם, ובקולותיהם בלבד, לגרוף רווחים, להפיק טובות ובכך להשפיע על הצעת התקציב.

אליעזר זנדברג: לכן בעצם ההצעה שמובאת כאן, לדעתי אינה הצעה סופית.

אליעזר זנדברג: היא עתידה להשתנות לרעה מבחינת הצעת הממשלה, להשתנות לטובה מבחינת הציבור הערבי שחבר הכנסת סאלח סלים ידע לומר שהוא יצביע נגד הצעת התקציב אם לא ייטיבו עמו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שאת האזהרה הזאת צריך לשגר, ואני מקווה ששר המשפטים יידע להעביר אותה הלאה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אין בכוונתי להתייחס להצעת התקציב בכללותה אלא רק לנושא אחד, נושא שבעיני יכול לשמש כסמל לכישלון של ממשלת ישראל בשנים האחרונות, והוא נושא הדיון.

אליעזר זנדברג: דווקא היום נזקקנו בוועדת הכלכלה לדון בעדכון המשכנתאות, ואין פארסה גדולה יותר מעדכון המשכנתאות.

אליעזר זנדברג: מתברר, אדוני היושב-ראש, שממשלת ישראל החליטה לעדכן את המשכנתאות, וזאת באמת בשורה יפה וטובה.

אליעזר זנדברג: אבל כאשר אנו בודקים מי ייהנה מהעדכון, מסתבר שמרבית האוכלוסייה של הזוגות הצעירים, מרבית האוכלוסייה של העולים החדשים לא תיכנס כלל לקריטריונים שייהנו מהעדכון.

אליעזר זנדברג: וכשאנחנו בודקים במה מתבטא העדכון, מתברר שבסך הכול במשך שלוש שנים ממשלת ישראל לא טרחה לעדכן את המשכנתאות.

אליעזר זנדברג: במשך שלוש שנים ממשלת ישראל פגעה חודש-חודש בעצם בזכויות של זוגות צעירים וביכולת שלהם להגיע לדירה בישראל.

אליעזר זנדברג: ובמשך שלוש השנים האלה לא רק שהמשכנתאות נשחקו אלא מחירי הדירות עלו וממשלת ישראל לא עשתה די הצורך למנוע את המצב הזה.

אליעזר זנדברג: הגענו למצב המגוחך, שבמשכנתה שזוג צעיר יכול לקבל כהטבה מהמדינה, הוא יכול בסך הכול לממן את המסים שמוטלים על דירה, את המע"מ, את מס הרכישה ואגרות שונות.

אליעזר זנדברג: התוצאה, לכן, אדוני היושב-ראש, כך אני סבור, היא עוול משווע, לעג לרש ולמעשה "עבודה בעיניים" על הזוגות הצעירים.

אליעזר זנדברג: ואני זוכר הצעות תקציב ודיונים שבהם באו ואמרו: השנה אנחנו צופים ירידה במחירי הדירות.

אליעזר זנדברג: אחר כך אמרו – בלימת העלייה.

אליעזר זנדברג: במשך שלוש שנים כל שנה אנחנו שומעים אותם הדברים ומאומה לא קרה.

אליעזר זנדברג: רק לאחרונה אמר שר השיכון בפומבי, שהורדת מחירי הדיור איננה מטרת מדיניותה של הממשלה.

אליעזר זנדברג: אם זאת אינה המטרה, ואם העדכון נעשה אחת לשלוש שנים – אם בכלל והוא איננו מספיק – לאן נגיע?

אליעזר זנדברג: מי יטפל באותם זוגות צעירים?

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני אומר, שמדיניות הממשלה בתחום הזה היתה כישלון חרוץ.

אליעזר זנדברג: אבל המעשים האחרונים וההכרזות האלה שאין מאחוריהם דבר בדבר עדכון המשכנתה הם ההוכחה לכך שממשלת ישראל מתכננת לנו השנה הזאת כלכלת בחירות של ססמאות ושל מדיניות חסרת אחריות וחסרת רצינות, אשר את החשבון עליה יגישו לנו בסוף השנה הבאה לממשלת האחרת, ממשלת המחנה הלאומי, שתתפוס, כך אני מאמין, את השלטון.

אליעזר זנדברג: תודה, אדוני.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: יישר כוח על הקיצור, אם כי אינני שבע רצון שזה בגלל הקול הצרוד שלך.

דב שילנסקי: כולם מאחלים לך שתהיה בריא.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת דוד מגן.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נכבדי שר המשפטים, המגבלות הטכניות שהוטלו על דיון זה מנעו, כידוע, וכבר אמרו זאת הנואמים הקודמים, לימוד מדוקדק של הצעת התקציב והצעות החוק הנלוות אליה, ומונעות אפשרות להתייחס במסגרת נאום קצר לחלק מהנושאים שכל חבר הכנסת בתחום פעילותו בוודאי היה רוצה להדגיש בהזדמנות החד-שנתית הזאת, כאשר הכנסת דנה בתקציב המדינה ובחוק הסדרים במשק המדינה.

דוד מגן: ראשית, אני שמח, כי לאור שיחה, פה באולם המליאה, עם יושב-ראש ועדת הכספים, בישר לי יושב-ראש ועדת הכספים כי הצעת חוק רשות השידור (הוראות שעה) (תיקון), התשנ"ו–1995, תידון למעשה בוועדה – בנפרד מהדיונים על תקציב המדינה וחוק הסדרים במשק המדינה – רק בינואר 1996.

דוד מגן: אני אומר שאני שמח משום שהוראת השעה הזו המדברת על גביית אגרת רדיו ברכב באמצעות משרד התחבורה והארכת הוראת השעה בשנתיים נוספות כפי שמוצע עכשיו על-ידי הממשלה, היא המשך יוזמת חקיקה פרטית בכנסת של עבדכם.

דוד מגן: ההחלטה לא היתה החלטה פופולרית, והראיה, כאשר פנו גורמים שונים בעלי רכב אשר ביקשו לחדש את רשיון הרכב במשרד התחבורה ושאלו מדוע מאחדים את אגרת הרדיו ברכב עם אגרת רישוי הרכב, משרד התחבורה, אדוני היושב-ראש, במסמך רשמי לא אמר להם שזו החלטת הכנסת אלא הפנה אותם לכתובת הפרטית; זו החקיקה של חבר הכנסת דוד מגן, ואם יש לכם שאלות תפנו אליו.

דוד מגן: ואכן, קיבלתי הרבה מאוד פניות והשתדלתי להתמודד עם כל הפניות ולהסביר כי אין להשלים עם חקיקה, אדוני שר המשפטים, אם אין יכולת או אין כוונה לאכוף את החקיקה.

דוד מגן: לא יכול להיות שיש אגרה, שלפי דעתי היא מיותרת – אין להשלים עם כך שמי שרוצה לשלם ישלם, ומי שאינו רוצה, ואלה היו הרוב, למעלה משני-שלישים מבעלי מקלטי הרדיו ברכב, באמצעים טכניים פשוטים ובעזות מצח – איך נאמר ברחוב?

דוד מגן: צפצפו על החוק והשתמטו מהתשלומים הללו.

דוד מגן: הנושא הזה, לאחר ניסיון של קרוב לשנתיים דורש עיון מדוקדק ומלווה בהפקת לקחים בוועדת הכספים, ואני שמח שיושב-ראש ועדת הכספים בישר לי, שבנושא הזה, שהוא פרי יוזמה פרטית בכנסת, ולא יוזמה של הממשלה, ייערך דיון נפרד, ענייני ומפורט לפני שהכנסת תיתן את ידה לכוונת הממשלה להאריך את תחולת הוראת השעה בשנתיים.

דוד מגן: חשוב מאוד ללמוד מהניסיון שנצטבר בתקופה בת פחות משנתיים שחלפה מאז נתקבל החיקוק הזה.

דוד מגן: הדיון היום מחייב אותנו לפנות לממשלה ולהזהיר גם את הממשלות הבאות מפני הגדלת הגירעון בתקציב.

דוד מגן: לי היה הכבוד והיתה הזכות להיות חבר בממשלה הקודמת אשר לאחר ויכוחים נוקבים הגיעה להחלטות, והיא ביטאה את ההחלטות הללו באמצעות חקיקה, כשהיא כופה על עצמה צמצום הגירעון בתקציב ואיזונו בתוכנית רב-שנתית.

דוד מגן: לצערנו הרב, הממשלה הנוכחית, כבר לפני שנתיים, התחילה לסטות מאותו קו שנקבע בתמיכת בנק ישראל, בתמיכת שרי האוצר לדורותיהם, בתמיכת הממשלה ובתמיכת הממשלה הקודמת, לצמצם את הגירעון בדירוג, ולפי אילוצים.

דוד מגן: אני חושד גם, שהאווירה של שנת הבחירות הנפתחת – ואנחנו נמצאים, אדוני היושב-ראש, כבר בתוך שנת הבחירות – נותרו עוד 364 ימים עד ליום הקובע – היא זו שהשפיעה על הממשלה שלא להמשיך את הקו הנדרש הזה להבראת המשק בצורה יסודית, והגירעון אינו מצומצם ואינו הולך לקראת איזון כפי שמתבקש וכפי שהממשלה התחייבה בעבר.

דוד מגן: קיוויתי לשמוע במהלך הדיון והרצאת שר האוצר מה הם פרטי המשא-ומתן עם האמריקנים לגבי הרחבת תחום ההשקעה בערבויות האמריקניות.

דוד מגן: אנחנו מדברים כבר על שנה נוספת שיושקעו בה במשק עוד 2 מיליארדי דולר.

דוד מגן: אני רוצה להזכיר לכול, כי הכוונה המקורית היתה להשקיע את 10 מיליארדי הדולר בתוכנית חומש, כדי להקל על המשק בתקופה של קליטת עלייה.

דוד מגן: הנושא הורחב גם להשקעה בתשתית, גם להשקעה בתחום התעסוקה, גם לעידוד השקעות.

דוד מגן: אני יודע שראש הממשלה בביקורו האחרון בארצות-הברית ניסה לנהל משא-ומתן להרחבת תחומי ההשקעות, ועדיין לא קיבלנו דיווח לאילו כיוונים מתכוונים להרחיב את השימושים בכספים הללו, אשר יעדם העיקרי והמוצהר היה סיוע למדינת ישראל בקליטת גלי העלייה הגואים.

דוד מגן: בהצעת התקציב איננו רואים ניסיון אמיתי לצמצם פערים.

דוד מגן: שמענו את הדיונים המאלפים שהיו בכנסת בעניין התרחבות מספר המשפחות מתחת לקו העוני.

דוד מגן: הוצהרו כאן הצהרות שאני מקווה להעניק להן אשראי שהן היו הצהרות כנות, של שרת העבודה והרווחה והמוסד לביטוח לאומי, לעשות הכול כדי לצמצם את קו העוני.

דוד מגן: אבל נשכחה העובדה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, שקו העוני הוא למעשה קו יחסי, ואם לא נעשים מאמצים לצמצום הפערים בין עשירים לבין עניים הרי שמספר העניים בקני המידה שנקבעו על-ידי המוסד לביטוח לאומי ילך ויגדל.

דוד מגן: כאשר אנחנו רואים השקעות, וייתכן שהן נכונות ומוצדקות, בצורה ההתיישבותית הנקראת קיבוץ, כשמנגד יש כמעט התעלמות מוחלטת בצורה ההתיישבותית החקלאית הדומה שנקראת מושב, יש כאן קיטוב, יש כאן השקעה להרחבת פערים ולא לצמצום פערים, ואין לעבור על כך לסדר-היום.

דוד מגן: כך גם לגבי הכנסות חריגות, כך לגבי הפיקוח על תשלומי יתר לבכירים במשק, והרשימה עוד ארוכה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, השעון צלצל ולא ארחיב.

דוד מגן: בעניין המשכנתאות דיבר כאן קודמי, חבר הכנסת מודי זנדברג.

דוד מגן: צריך רק לזכור, כי העדכון ו"הבשורה" שנמסרו לפני שבוע על-ידי שר האוצר ושר הבינוי והשיכון, שמשתדל ללכת לקראת אותן משפחות הנזקקות לסיוע ממשלתי לצורך רכישת דירה, כל העדכון מתייחס לסיוע למעשה רק לכ-30% מכלל הזכאים.

דוד מגן: מדובר על כך כי רק בעלי 1,600 נקודות זיכוי ומעלה הם אלה שיוכלו ליהנות במידה מסוימת מהעדכון.

דוד מגן: בהזדמנות הזו כדאי לחשוב גם על הפרמטרים לקביעת הזכאויות.

דוד מגן: אינני יודע מה הזיקה בין מספר האחים של בן הזוג או בת הזוג לבין כוח הרכישה שלהם.

דוד מגן: באזכור אחד אני רוצה להזכיר דווקא בנוכחות שר המשפטים, יושב-ראש ועדת השרים לחקיקה ולאכיפת החוק, שאנחנו חוזרים ואומרים כבר כמה שנים, שאין לנצל את ההזדמנות החגיגית הזו כדי לתקן חוקים או להקפיא חוקים או למעשה לבטל חוקים שבינם לבין תקציב המדינה אין שום קשר.

דוד מגן: די שאזכיר כי גם לפני שנתיים בחוק הסדרים למשק המדינה באה הממשלה והציעה לדחות את החלתו של חוק ערי ואזורי הפיתוח, אשר חוקק ב-1988.

דוד מגן: למי שזיכרונו קצר אזכיר, חוק ערי ואזורי הפיתוח נתקבל כאן בכנסת ברוב של כמה מניינים, למעלה מ-50 קולות, בניגוד לדעת הממשלה, על אפה ועל חמתה של ממשלת האחדות הלאומית.

דוד מגן: מאז למעשה החוק לא יושם באמתלות שונות ומשונות; פעם אחת חוסר יכולת של הממשלה לכנס את ועדת השרים לעניין הזה בגלל ויכוחים בין שר האוצר לבין עמיתו, שר הכלכלה והתכנון.

דוד מגן: ולאחר שהחוק מתוקן מגיעה לכאן הממשלה ובמסגרת עסקת חבילה קוברת את החוק, ומדי שנתיים היא דוחה את תחולת החוק, ולמעשה – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת דוד מגן, הארכתי לך כבר פעמיים.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אני מייד מסיים, ברשותך, בתוך דקה, דקה ומחצה.

דב שילנסקי: דקה.

דוד מגן: מאז 1988 ועד 1996, שמונה שנים, חוק מופיע ברשומות, הכוונות הטובות מוצהרות, ולמעשה החוק לא קיים.

דוד מגן: באותה מידה יכולתי להזכיר כאן רשימה ארוכה של חוקים.

דוד מגן: אינני מבין מה לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ולזה שהרשות צריכה לקבל את הכסף מהזכיינים, והיום רוצים לעקוף את הרשות והאוצר יקבל את התגמולים באופן ישיר.

דוד מגן: השאלות בעניין הזה רבות.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, בסיכום דברי אני רוצה להזכיר גם את דוח מבקר המדינה 45.

דב שילנסקי: אני מבקש לעשות את זה בקצרה.

דוד מגן: אני רק מזכיר.

דוד מגן: אני מאוד מקווה, שההמלצות של מבקרת המדינה, כמופיע בפרק האוצר בכל מה שקשור להנפקת איגרות חוב, בכל מה שקשור לפירוט הכוונות האמיתיות של הממשלה והצגתן הנכונה בוועדת הכספים, ימולאו כלשונן.

דוד מגן: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, בעמוד פט של דוח מבקר המדינה 45, עניין שמעסיק אותך הרבה פעמים,ואצטט ציטוט קצר מדוח מבקר המדינה, נאמר:

דוד מגן: כדי להימנע מעקיפת כללי ההרשאה להוצאת הרשאה להתחייב בתקציב המדינה, מן הראוי שהאוצר יחדל מנוהג זה – של הנפקת איגרות חוב מיוחדות הנושאות ריבית מועדפת – וינפיק רק איגרות חוב סחירות, בהתאם לקווי מדיניות הממשלה בדבר רפורמה בשוק ההון.

דוד מגן: יש עוד הרבה מאוד דוגמאות.

דוד מגן: הכוונה שלי והמסר שלי אליך בוועדת הכספים הם, שהאוצר ימלא השנה את מה הוא צריך למלא באשר להמלצות מבקרת המדינה ויודיע על כוונותיו לגבי העברות תקציביות בצורה המפורטת ביותר ככל הידוע לו.

דוד מגן: מעיון ראשון, לא ראיתי שנעשה אפילו צעד אחד קטן של מאמץ בכיוון הזה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אברהם ורדיגר, אחריו – חברת הכנסת ענת מאור, ואם היא לא תהיה – חבר הכנסת מיכאל איתן.

דב שילנסקי: זה טוב שאני מודיע מה שאני מודיע בנוכחות תלמיד חכם, חבר הכנסת אברהם ורדיגר.

דב שילנסקי: הרי אנחנו מחפשים את הקונסנסוס, והנה עכשיו יש לי להודיע לכם על קונסנסוס.

דב שילנסקי: ציפור קטנה לחשה לי, שקצין הכנסת איתן נעשה בשעה האחרונה סבא, נולדה לו נכדה.

דב שילנסקי: אני חושב שיהיה זה קונסנסוס וכולם יאחלו לו ולרעייתו, שהיא אומנם צעירה אבל נהייתה סבתא, ולכל המשפחה מזל טוב.

דב שילנסקי: הנשים לא יכעסו עלי אם אני אשתמש בביטוי, בת – סימן טוב לבנים.

דב שילנסקי: מזל טוב.

דב שילנסקי: אם בפרשת "מזל טוב" – הנה רק עכשיו נלחש באוזני דבר שנשמר בסוד, שלחבר הכנסת ורדיגר נולד נין.

דב שילנסקי: אני מכיר גם את רעייתו; שניהם משושלת רבנים, תלמידי חכמים.

דב שילנסקי: בוודאי הנין ימשיך במסורת גם של הסבים הגדולים, גם של הסבים והסבתות וגם של הילדים.

אברהם ורדיגר: רק לא בכנסת.

דב שילנסקי: שלא יהיו חברי כנסת?

דב שילנסקי: על זה תן להם להחליט.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת ורדיגר.

דב שילנסקי: לכולם נתתי שבע דקות, מכיוון שהאיחולים לקחו שתי דקות, לך נשארו רק חמש דקות.

דב שילנסקי: גזלן יהודי, אה – שבע דקות.

אברהם ורדיגר: תודה רבה.

אברהם ורדיגר: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי הכנסת, הרגילו אותנו בשנים האחרונות לכרוך בדיון על התקציב גם את חוק הסדרים במשק המדינה, מה שעם כל הביקורת על השילוב, ניתן היה להבינו.

אברהם ורדיגר: הפעם זכינו, והדיון כולל גם את חוק הגליל וחוק רשות השידור, דבר שפשוט מעורר גיחוך, כי איך ניתן במסגרת חמש הדקות שהוקצו לחבר כנסת לנגוע ולו בנגיעה קלה, ולו בחלק מן הבעיות הכרוכות בתקציב המדינה המגיע ל-173 מיליארד שקל.

אברהם ורדיגר: חברי הכנסת, בלי לזלזל בהישגים מסוימים של הממשלה בשטח הכלכלי, כגון גידול בתוצר, האצת הצמיחה ועוד, אי-אפשר להתעלם מן המצב האמיתי ולבקר את מה שיש לבקר, ויש הרבה הרבה מה לבקר באשר למדיניות, מה עוד שהוויכוח הקולני בין האדונים שוחט ופרופסור פרנקל איננו מוסיף בריאות; הוא מיותר, הוא מזיק, וההאשמות ההדדיות מוכיחות שמשהו לא כשורה במערכת הכלכלית במדינתנו.

אברהם ורדיגר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה, אשר העמידה את מדיניותה הכלכלית על בסיס של שינוי סדרי העדיפויות, וזאת היתה ססמתה במערכת הבחירות האחרונה, ידעה אומנם להעניש את ההתנחלות המפוארת ביהודה, שומרון, עזה והגולן, לעצור את פיתוחה ולייבש אותה עד כדי סכנת קיומה הפיזי, וכתמורה הבטיחה לעם היושב בציון יותר צדק חברתי, חיסול או צמצום פערים בין חלקי האוכלוסייה השונים, סיוע מוגבר לעיירות פיתוח המוכות אבטלה, לשכונות מצוקה, לקליטה יותר טובה של העלייה וכו'.

אברהם ורדיגר: ונשאלת השאלה, האם כל אלה מצויים בסל המבורך של שינוי סדרי העדיפויות, האם אומנם מקיימת הממשלה את הבטחותיה?

אברהם ורדיגר: נדמה לי, שיש שרים בממשלת רבין, ולכל הפחות אחד מבכיריה, אשר דאגתו נתונה יותר לאוכלוסייה הערבית בעזה מאשר ליישוב היהודי ביהודה, שומרון והגולן, הנאמן למדינה, לקיומה ולעתידה.

אברהם ורדיגר: כל הדיבורים על כך שחיזוק כלכלתם ורמת חייהם של ערביי השטחים בכספי משלם המסים הישראלי יגרום לקירוב ולשלום הם חלומות באספמיה, כפי שחזון המזרח התיכון החדש, על ועידותיו בקזבלנקה ובעמאן, הוא חלום באספמיה, דקורציה למדיניות הממשלה בדבר הקמת מדינה פלשתינית, ועוד ניווכח בכך.

אברהם ורדיגר: אדוני היושב-ראש, איך ניתן להסביר את העובדה, שבמדינה כה קטנה כישראל, ההולכת וקטנה ומצטמקת, יש בה ברוך השם מכל טוב, עד כדי בזבוז משווע, כאשר למעלה ממיליון-וחצי מאזרחיה מבלים חופשותיהם מדי שנה בטיולים בחוץ-לארץ, מחד גיסא, ומאידך גיסא מפעלים קורסים, רובם בבעלות הממשלה, אלפי עובדים מפוטרים, והפער בין השכבות ומגזרים שונים הולך וגדל.

אברהם ורדיגר: בתחום הדיור למשל – ממש קטסטרופה.

אברהם ורדיגר: אינני יודע אם בקרב כל המגזרים של אוכלוסיית ישראל מורגש הדבר כפי שהוא מורגש באוכלוסייה אשר אנו מייצגים, היהדות הדתית-החרדית ברוכת הילדים; אלפי זוגות צעירים המקימים בעזרת השם מדי שנה משפחות בישראל, אוכלוסייה אשר אינה בוחלת בשום מקום – לאו דווקא ירושלים ובני-ברק, כי בשנים האחרונות היא תוקעת יתדות בעיירות פיתוח מהנגב עד הגליל.

אברהם ורדיגר: כמה מאמצים השקענו בפגישות עם שרים הנוגעים בדבר, עד לראש הממשלה, וכמה הבטחות קיבלנו בנושא הפשרת קרקעות, הקצבת משאבים להקמת שכונות מגורים לאותן אלפי משפחות אשר נאנחות לדיור.

אברהם ורדיגר: כל העמותות החרדיות העוסקות בהקמת שכונות ושיכונים אשר התארגנו בכוחות עצמן סובלות מסחבת ממושכת, מביורוקרטיה, מתרוצצים ב"לך ושוב", ולאחר שהן כבר זוכות בהיענות כלשהי מתחילה בעיית מבני ציבור, בתי-כנסת, מקוואות ובניינים למוסדות חינוך.

אברהם ורדיגר: וכאמור, הביורוקרטיה חוגגת.

אברהם ורדיגר: ובכן, איפה שינויי סדרי העדיפויות?

אברהם ורדיגר: האם האוכלוסייה החרדית-הדתית איננה כלולה בקטגוריה של הזכאים ליהנות מהסידורים החדשים?

אברהם ורדיגר: ומה באמת קורה בשטח הדיור במדינה?

אברהם ורדיגר: באופן כללי, מחירי הדירות בעלייה, ומובטחת לנו בעזרת השם עלייה נוספת, ובעשרות אחוזים.

אברהם ורדיגר: הריבית על המשכנתאות בעלייה, עדכון המשכנתאות זה בלוף גדול, והאוכלוסייה הנזקקת לדיור במצוקה אמיתית.

אברהם ורדיגר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפעמים נדמה לנו, שאנו אומנם שייכים לסוג ב' של האוכלוסייה במדינה, עומדים כעניים בפתח ליד דלתותיהם של שרים ופקידים ומבקשים כאילו מתנות, מתן בסתר.

אברהם ורדיגר: בעבר הדביקו לנו את הסטיגמה של מקבלי "ייחודיים", אף שכולם נהנו וקיבלו כספים ייחודיים לצורכיהם, וביד רחבה.

אברהם ורדיגר: תוותרו על "ייחודיים", אמרו לנו, ואז תיהנו משוויוניות.

אברהם ורדיגר: הסכמנו, והנה ה"ייחודיים" בוטלו אף שלמגזרים מסוימים, חילוניים, המקורבים, הם עדיין זורמים תחת מעטה של שמות שונים, למשל ל"הבימה".

אברהם ורדיגר: עוד "נסתמים חורים" במגזרים המקורבים למלכות, אבל השוויוניות שהובטחה לנו, תיקון העוול הממושך של שנים לא מורגש, כי הלוא אין אנו סמוכים על השולחן ה"טהור" של הממשלה והקואליציה.

אברהם ורדיגר: גם בנושא הצפיפות במוסדות החינוך העצמאי המצב עדיין רחוק מלהיות מניח את הדעת.

אברהם ורדיגר: מוסדות חינוך בהתיישבות התורתית שאותה אני מייצג, התיישבות תנועת פא"י, כמו קריית-חינוך שעלבים, יד-בנימין, מפעלי חינוך בחפץ-חיים, ביסודות, בבית-חלקיה, בתפרח, בבני-ראם, במבוא-חורון, המכון לחקר החקלאות על-פי התורה, בית-מדרש למצוות הארץ, קורסים תחת המעמסה של חובות.

אברהם ורדיגר: לכל אלה אין כתובת, פשוט לועגים לך.

אברהם ורדיגר: האם בדרך זו מקווה הממשלה לזכות באמון הציבור הגדול ההולך, ברוך השם, וגדל?

אברהם ורדיגר: במצב זה אין לנו אלא להצביע נגד התקציב המוצע, ואנו מצפים בעזרת השם לימים טובים יותר ולממשלה אחראית יותר.

אברהם ורדיגר: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: יישר כוח על הדיוק.

דב שילנסקי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

דב שילנסקי: אחריה – חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני עדיין לא מוכן.

מיכאל איתן: רציתי לבקש לדבר היום בשלב יותר מאוחר.

מיכאל איתן: אני עדיין לא מוכן עם הנאום שלי.

דב שילנסקי: אתה רוצה להביא לידיעתנו שאתה מתכונן ברצינות לנאום שלך.

מיכאל איתן: כן.

דב שילנסקי: אם אתה מתייחס ברצינות אלינו, אנחנו גם נתייחס ברצינות אליך.

מיכאל איתן: אני מדבר על היום.

מיכאל איתן: אני לא מבקש לדחות למועד אחר, ליום אחר.

דב שילנסקי: טוב, חבר הכנסת מיכאל איתן, אודה לך אם אחר כך אתה תתאם – – –

מיכאל איתן: כדי שסדר-היום לא ייפגע, יש פה חבר כנסת שמוכן לדבר מייד אחרי חברת הכנסת ענת מאור, חבר הכנסת זאבי.

דב שילנסקי: טוב, נראה.

דב שילנסקי: אם לא יהיה מישהו אחר בתור, נזמין את חבר הכנסת זאבי.

דב שילנסקי: אני אודה לך אם תתאם עם סגן מזכיר הכנסת את השעה שתהיה מוכן לדבר בה.

דב שילנסקי: את מכבדנו נכבד.

דב שילנסקי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את הממשלה שלנו ואותך, חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים בכנסת.

ענת מאור: אני חושבת, שמה שהיה פה לפני דקות אחדות הוא סמלי.

ענת מאור: אם חבר הכנסת איתן, שמתכונן ברצינות לנאומו, עדיין לא מוכן לנאום, זו ההוכחה הטובה ביותר שמוגש לנו תקציב טוב, טוב מאוד, וצריך לחפור ולחפור בו כדי למצוא מה לבקר, שכן אי-אפשר להתעלם מן ההישגים הגדולים של מזרח תיכון אחר.

ענת מאור: די שנראה את הנוף האנושי שהתכנס אתמול בוועידת העסקים שנפתחה בירושלים, ואת הנוף האנושי שמתכנס היום בוועידה הכלכלית בעמאן.

ענת מאור: נראה שהארץ שלנו יודעת בשנים האחרונות הישגים, צמיחה, שגשוג ופריחה שלא היו זה עשורים.

ענת מאור: וזה לא רק בקנה-מידה מקומי אלא גם בכל השוואה עולמית, כשיש בעיות מיתון דווקא בארצות המתפתחות והמפותחות.

ענת מאור: אנחנו רואים שזה הישג אדיר.

ענת מאור: לא אוכל למנות את כל ההישגים.

ענת מאור: מתוך הרשימה של יותר מ-25 הישגים, שמצאתי אותם מדויקים בכל קנה-מידה עובדתי, כמותי, אני רוצה להצביע על עשרה דברים שהם הישג בלתי רגיל של הממשלה הזאת.

ענת מאור: הראשון הוא בנושא האבטלה.

ענת מאור: אדם מובטל הוא לא רק אדם שלא מפרנס, הוא אדם שכבודו אבוד.

ענת מאור: להוריד את האבטלה שהיתה יותר מ-12%, כמעט 13%, אל פחות מ-8%, זהו הישג אדיר שהביא אור לעשרות אלפי אנשים, נשים וגם נוער.

ענת מאור: הדבר השני הוא קידום נשים.

ענת מאור: הממשלה הזאת והכנסת שלנו הביאו בשורה למאות אלפי נשים עובדות, אלה שהן מורות, אחיות ועובדות סוציאליות.

ענת מאור: הסכמי השכר הם לא חלק מהתקציב, הם חלק מהמדיניות.

ענת מאור: זהו הישג ללא תקדים.

ענת מאור: מספר המקלטים לנשים הוכפל.

ענת מאור: זה עדיין לא מספיק; אני אדבר על כך.

ענת מאור: הנשים זכו לקידום מלבד העדפה מתקנת ודברים אחרים בתוך תקציב המדיניות של הממשלה.

ענת מאור: התחום השלישי הוא החינוך.

ענת מאור: זו מהפכה.

ענת מאור: רבותי חברי הכנסת, בממשלה הקודמת, ולא רק בה אלא גם בממשלת האחדות הלאומית השביתו תורה מילדי ישראל.

ענת מאור: כמה הורים עוד זוכרים שהילדים חזרו הביתה בשעה 12:00, לפעמים מוקדם יותר, בשעה 11:30?

ענת מאור: לטוב מתרגלים מהר מאוד, והיום זה נראה נורמטיבי שהילדים חוזרים הביתה בשעה 13:30.

ענת מאור: ויש עיירות פיתוח שבהן לומדים עד השעה 14:15 ועד השעה 15:00.

ענת מאור: ההשכלה הגבוהה.

ענת מאור: אתמול זו היתה שביתה פוליטית, חבר הכנסת גדליה גל.

ענת מאור: מעולם לא היה מהפך כזה בהשכלה הגבוהה.

ענת מאור: הסטודנטים ידעו שדוח-קוברסקי נגמר רק בשנה הבאה.

ענת מאור: אתמול שבתו על הסכם חדש שצריך להתחיל בשנת הלימודים הבאה, כי צרה עינם בכך שהרבה יותר סטודנטים התחילו השנה, לראשונה בתולדות ההשכלה האקדמית.

ענת מאור: ויש הנושא של דמי רישום.

ענת מאור: מי שלא התקבל לאוניברסיטה, הוחזרו לו 50% מהם.

ענת מאור: מי שנרשם לארבע אוניברסיטאות שילם רק לאחת ומשלוש מהן קיבל 50% מדמי הרישום.

ענת מאור: ויש אקדמיזציה של המכללות ספיר ותל-חי ועמק יזרעאל, ביזור של ההשכלה הגבוהה.

ענת מאור: ושכר המרצים גדל.

ענת מאור: קליטה.

ענת מאור: היינו בסיור בארצות-הברית.

ענת מאור: הם אמרו לנו שקליטת 700,000 עולים זה הישג.

ענת מאור: חבר הכנסת שילנסקי, המהפך התחיל בימיכם, 700,000 עולים; זה גידול של למעלה מ-10%, כמעט 15% של האוכלוסייה בארץ.

ענת מאור: מ-85% מועסקים כבר הגיעו ל-90%; 90% מהם עובדים.

ענת מאור: יותר מ-70% לקחו משכנתאות.

ענת מאור: נכון, לא כולם עובדים במקצועותיהם.

ענת מאור: נכון, יש בעיות.

ענת מאור: אבל לקלוט את יהדות חבר העמים, את יהדות אתיופיה ביעילות כזו, זה הישג ללא תקדים.

ענת מאור: ובתרבות – היום היה לנו דיון על סגירת תיאטרון "הבימה".

ענת מאור: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני מקווה שוועדת הכספים תתערב ולא תיתן לתיאטרון הלאומי להיסגר.

ענת מאור: נכון, תוכנית הבראה – כן, התייעלות – כן, אבל תרבות איכותית זה חלק ממערך חיינו.

ענת מאור: והנה, התבשרנו שתקציב התרבות גדל מ-100 מיליון ב-1992 ל-244 מיליון.

ענת מאור: מספיק?

ענת מאור: – לא.

ענת מאור: אחת התביעות שלנו היא להגדיל את תקציב התרבות ל-300 מיליון.

ענת מאור: שכן, לשמחתי הרבה, בתקופה של שלום יש פחות מטריאליזם, פחות כוחנות, יש כמיהה הרבה יותר גדולה לתרבות.

ענת מאור: בפריפריה, במגזר הערבי, להקות תרבות של התנועה הקיבוצית לא זוכות לסבסוד הנאות.

ענת מאור: עכשיו הסוכנות רוצה לסגת מהמימון של תזמורות שהוקמו במגזר הערבי.

ענת מאור: אסור לתת לכלים האלה ליפול.

ענת מאור: במקומות רבים צמחו פסטיבלים, כל זה חייב לקבל עידוד, אבל ההישג הוא עצום.

ענת מאור: נושא התנועה הקיבוצית.

ענת מאור: אני רוצה לברך את הממשלה ואת ועדת הכספים על הסדר התנועה הקיבוצית.

ענת מאור: אני בטוחה שמשמיצים, כי להשמיץ זה ב"מודה".

ענת מאור: ההסדר הזה הוא מאוחר מדי ומעט מדי, אבל זה הישג אדיר.

ענת מאור: ממשלת הליכוד תמכה בהסדר, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת נסים, שהיה שר האוצר: הוא הראשון שהבין את פוטנציאל הצמיחה שיש בתנועה הקיבוצית, את העוולות שנעשו.

ענת מאור: אני מקווה שהתיקונים בחובות המעוותים יתוקנו.

ענת מאור: חבר הכנסת גדליה גל, הממשלה צריכה לתמוך בבדיקה הזאת.

ענת מאור: כאשר התנגדנו לוועדת חקירה פרלמנטרית, בדין התנגדנו, כי אין מה לחקור ולא צריך פרלמנט בשביל זה.

ענת מאור: צריך בדיקה מקצועית.

ענת מאור: צריך לא לשלם חובות שהם לא על-פי חוק.

ענת מאור: אבל עצם ההסדר, עצם היצירתיות בו, שיש בו שילוב של הסדר הקרקעות, כאשר הקיבוצים מקבלים 2 מיליארדים והמדינה 8 מיליארדים – ואנשי הליכוד מעוותים את זה בכוונה – וכאשר רוב ההסדר בעצם מוטל על הבנקים ועל הקיבוצים, ורק חלק הממשלה, זאת תרומה יפה מאוד של ממשלה זו.

ענת מאור: ואני רוצה לעבור לסעיף של הבריאות.

ענת מאור: היום יש בעיות עם תזרים המזומנים של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

ענת מאור: חייבים לפתור את זה, זה לא שייך לתקציב, זה עניין ארגוני שחייבים לעסוק בו, וחייבים לעסוק בבעיית הסיעוד ובבעיית הפסיכיאטריה.

ענת מאור: יש הרבה דברים שאנחנו בוועדת העבודה והרווחה עוקבים אחריהם ולא נרפה מהם.

ענת מאור: אבל עצם ההישג לגבי 200,000 שלא היו מבוטחים והיום הם מבוטחים והעובדה שעכשיו הגמלאים עשו הסדר מצוין עם קרנות פנסיה – אלה דברים מבוטלים?

ענת מאור: אני רוצה לעבור לנושא הכבישים.

ענת מאור: היו שתי תאונות מחרידות.

ענת מאור: אני משתתפת בצערן של המשפחות, גם אלה מנצרת וגם אלה מאזור הדרום, שנפגעו בתאונה המחרידה בכיוון עין-גדי.

ענת מאור: אלמלא היינו משקיעים בכבישים ומשפרים אותם, אלמלא היו השקעות בגשרים, היינו במצב הרבה יותר גרוע.

ענת מאור: אנחנו יודעים איזו רווחה התאפשרה לאנשים עם הרחבת הכבישים, רכישת המכוניות.

ענת מאור: ולבסוף, ההישג העשירי, זה של המגזר הערבי וזה של כל המשפחות מעוטות היכולת.

ענת מאור: חבר הכנסת ורדיגר, אתה דיברת על המצוקה במגזר החרדי.

ענת מאור: איזו ממשלה החזירה את קצבאות הילדים?

ענת מאור: וכי המגזר החרדי הוא לא זה שנהנה, וראוי שיהנה?

ענת מאור: לא רק שעיני אינה צרה, אלא שנאבקנו על כך, גם לכל היהודים, גם לערביי ישראל פעם ראשונה בתולדות המדינה.

ענת מאור: כמו כן – קידום החינוך במגזר הערבי וקידום הבנייה.

ענת מאור: נסגרו הפערים?

ענת מאור: בהחלט לא.

ענת מאור: אבל כשדיבר חבר הכנסת סאלח סלים, חברת הכנסת גוז'נסקי – אני מקווה שזו לא החלטת הסיעה שלכם ואתם לא מתכוונים שלא לתמוך בתקציב.

ענת מאור: עוד דברים לשפר?

ענת מאור: בהחלט כן.

ענת מאור: אבל ההישג של צמצום הפערים הוא ללא תקדים.

ענת מאור: לאחר פירוט ההישגים הללו, אני רוצה להקדיש את הזמן שנותר לי למלכוד המרכזי במדיניות הכלכלית של הממשלה שלנו.

ענת מאור: עם כל הצמיחה, לא רק שהפערים לא מצטמצמים אלא הם גדלים.

ענת מאור: כיצד ייתכן שיש צמיחה מצטברת של 32% ובסוף מדד העוני לא מצטמצם בהתאם?

ענת מאור: נכון שכאשר יש צמיחה כלכלית, וזה הישג אדיר, כולם מתקדמים.

ענת מאור: אבל מדוע השכבות העליונות צריכות להתקדם עוד ועוד והפערים לא נסגרים?

ענת מאור: אני לא מדברת על סוציאליזם כפייתי אלא על מחשבות של צדק חברתי.

ענת מאור: אלה ערכים של היהדות.

ענת מאור: מדוע לשופטים יש תקציב – ועיני לא צרה.

ענת מאור: מדוע לחברי הכנסת יש תקציב?

ענת מאור: בכל פעם כשיש שיפור בשכר, מאיים עלינו נגיד בנק ישראל שזה הגורם לאינפלציה.

ענת מאור: מגדילים את הריבית ולא מאפשרים צמיחה.

ענת מאור: מדוע כאשר אנחנו נאבקים על שכר מינימום, הוא עומד על 1,776 שקל בלבד למקבלי שכר?

ענת מאור: מדוע זה לא מוצמד?

ענת מאור: מדוע זה לא יגדל?

ענת מאור: אנחנו כבר ויתרנו על הגדלה, אבל אמרנו – לפחות עדכון, לפחות ביטול הפרמיה הנוראה.

ענת מאור: לא יכול להיות שכחלק מהפילוסופיה לא יצומצמו הפערים, דווקא בחברה שהיא חברה של שלום.

ענת מאור: מאחר שאני מבינה שזמני תם, ברצוני לומר שיש מקום לתקציב הזה.

ענת מאור: אנחנו לא בעד הגדלת הגירעון, אבל העובדה היא ששיפוי העבודה כבר עובר את הסכום של 6 מיליארדי שקל וזה תגמול נוסף.

ענת מאור: אני כבר לא מדברת על כך שחסרה לנו דרגת מס, לא לשכבות הבינוניות, נכון.

ענת מאור: פה יש קפיצה גדולה מדי, ב-8,000 שקל מתחילים מסים גבוהים מדי.

ענת מאור: אבל מדוע זה לא קיים גם לגבי מי שמשתכר 30,000 שקל?

ענת מאור: מדוע זה קיים בגרמניה, בצרפת, בשבדיה ובמקומות רבים אחרים ואצלנו לא?

ענת מאור: בפילוסופיה הזאת העבודה והליכוד כולם יחד.

ענת מאור: צמצום מסים לשכבות הבינוניות – כן; הגדלת מסים לשכבות העליונות; אבל שיפוי העבודה, אותם 6 מיליארדי שקל, יש מאין לקחת, ואת מה שניקח צריך לתת לשכבות החלשות ולצמצם את הפערים.

ענת מאור: ברצוני לציין ארבעה יעדים בתקציב המדינה: הראשון הוא חינוך, חינוך וחינוך.

ענת מאור: נכון, הושג הרבה, אבל צריך להתחיל את חינוך החינם בגיל ארבע.

ענת מאור: אני הסתובבתי באזורים השונים וראיתי, שעם פתיחת שנת הלימודים קורסים המעונות וילדים הולכים להתחנך לא לפי רצון ההורים אלא לפי המקום הזול יותר.

ענת מאור: מעונות "נעמת" ו"ויצו" נסגרים.

ענת מאור: מי יכול לשלם 1,000 שקל לחודש?

ענת מאור: מי יכול לשלם אפילו 900 או 800 שקל עבור כל פעוט?

ענת מאור: חינוך חינם חייב להתחיל בגיל הרך, בגיל ארבע.

ענת מאור: אני יודעת שיש הצעת חוק להתחיל אותו אפילו קודם, אבל לפחות בגיל ארבע החל מספטמבר 1996.

ענת מאור: נושא הגמלאים והנכים.

ענת מאור: אנחנו הגשנו הצעת חוק מאוד מתקדמת, אבל צריך לתקצב את ניידות הנכים וצריך לחוקק חוקים נוספים כדי לשפר את מצבם.

ענת מאור: התור לסיעוד של 2,000 ממתינים חייב להתקצר.

ענת מאור: השגנו הישג אדיר לגבי המפגרים.

ענת מאור: אני זוכרת שבכנסת דיברנו שנה שנה על מצב המפגרים.

ענת מאור: אני משבחת את העובדה שבעיה זו כמעט נפתרה, אם כי צריך להשקיע הרבה יותר בקהילה ופחות במוסדות.

ענת מאור: אבל 2,000 סיעודיים ומעלה שמחכים בתור, זו חרפה שמוכרחים להתחיל לתת עליה מענה בתקציב הנוכחי ובתוך שנתיים לסיים את התור הזה.

ענת מאור: על נושא הדיור דיברו קודמי ומפני שזמני תם אינני רוצה להרחיב, אם כי זה ללא ספק יעד שהממשלה מכירה בו אבל עדיין לא מצאה לו פתרון.

ענת מאור: אסור להרפות מהנושא הזה, ובמיוחד לגבי דיור ציבורי לנזקקים, וכמובן – לא משכנתאות גבוהות מדי לזוגות הצעירים, שכן הם אינם יכולים לעמוד בהן.

ענת מאור: הנושא הכאוב שבו אסיים הוא הנושא של מקלטים ודירות לנשים מוכות.

ענת מאור: לא יכול להיות, שכאשר אשה מקבלת עידוד מהתודעה הציבורית שכולנו יצרנו והולכת להתלונן, אומרים לה: סליחה, גברתי, אין לנו מקום במקלט.

ענת מאור: היא חייבת לחזור לציפורניו של הבעל המכה.

ענת מאור: לא ייתכן גם, שאשה שגמרה את פרק הזמן במקלט, נגזר עליה לחזור אל הבעל והיא לא יכולה לשכור דירה מסובסדת ולהתחיל בחיים עצמאיים.

ענת מאור: כמו שהשגנו זאת כל שנה והכפלנו את מספר המקלטים, כך חובה להמשיך באותה מדיניות גם בתקציב הנוכחי.

ענת מאור: לסיכום, הישגים מפוארים, ועם עוד כמה שיפורים ועם שינוי מגמה בכיוון של צמצום פערים, אני בטוחה שנמשיך לקדם את המדינה.

ענת מאור: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

דב שילנסקי: אני מציע לחברת הכנסת מאשה לובלסקי להיות פה, כי ייתכן שאלה שקודמים לה לא יהיו באולם.

דב שילנסקי: אינני בטוח, אבל כך נראה לי.

דב שילנסקי: לכן כדאי לך לשבת ולהאזין לדברי החוכמה של האחרים.

מאשה לובלסקי: אני מייד באה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, הבמה כולה לרשותך.

דב שילנסקי: ואם אין לך הרבה מאזינים בכנסת, יש לך בוודאי מאזינים בציבור הרחב.

רחבעם זאבי: תודה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, כשסיכמתי לעצמי את הנקודות שבכוונתי לדבר עליהן בהקשר של הצעת התקציב של ממשלת ישראל לשנת 1996, ראיתי שהסיכום הוא עגום מאוד, עצוב מאוד, איננו מכובד, איננו מתאים למדינת ישראל בנסיבות הקיימות.

רחבעם זאבי: ואז עשיתי לעצמי בחינה, האם הגישה שלי היא ביקורתית, שלילית, מפני שאני נמנה עם האופוזיציה, או שבאמת כך הם הדברים.

רחבעם זאבי: מחקתי סעיפים צודקים ומחקתי עוד סעיפים צודקים, אבל מצאתי שזה לא יעזור.

רחבעם זאבי: התקציב הזה שמוצע על-ידי ממשלת ישראל ומונח היום על שולחנה של כנסת ישראל, הוא תקציב אומלל, שאינו מתאים לנו.

רחבעם זאבי: יכולים פה חברי הקואליציה לשבח אותו, כפי שהם עושים בזה אחר זה, אבל זה לא ישנה את העובדות.

רחבעם זאבי: זה תקציב ראשון שמוגש במסגרת מה שקוראים שלום, מזרח תיכון חדש, פריצת השלום.

רחבעם זאבי: והרי כולנו יודעים שאין שלום בין העמים.

רחבעם זאבי: יש שלום בין משטרים, ולפחות בצד השני אלה משטרים רופפים שבמוקדם או במאוחר יעברו מן העולם, והמשטרים האלה והעמים האלה אינם מתביישים להגיד לנו בפנינו שמזרח תיכון חדש כוונתו השתלטות ישראלית על כלכלת המזרח התיכון ועל עמי המזרח התיכון.

רחבעם זאבי: מין אגדת זקני ציון חדשה במהדורה חדשה שמתבשלת בימים אלה.

רחבעם זאבי: אם יש הישגים, הרי הם בזכות הכספים הרבים שבמשך שלוש-ארבע השנים האחרונות זרמו לישראל במסגרת הערבויות האמריקניות, לקליטת העלייה הגדולה שבאה מברית-המועצות לשעבר.

רחבעם זאבי: 10 מיליארדי דולר שהיו מיועדים לקלוט עלייה, האם הם הוצאו על קליטת עלייה או שבוזבזו, או שהשתמשו בהם לכל מיני דברים אחרים כראות עיניו של השלטון?

רחבעם זאבי: הרי את הכספים האלה נצטרך להחזיר, זו לא מתנה.

רחבעם זאבי: אלה הן בסך הכול ערבויות.

רחבעם זאבי: אבל הממשלה הנוכחית המופקרת, שיודעת שימיה קצרים, ששעתה תחלוף, לוקחת כספים רבים, שאנחנו ובנינו נצטרך לשלם עוד שנים רבות, והיא מוציאה אותם ככל הנראה בעיניה.

רחבעם זאבי: העלייה הגדולה של תחילת שנות ה-90 לא הגיעה בימי שלטון ממשלת דראושה בראשותו הפורמלית של רבין.

רחבעם זאבי: היא הגיעה בימי הממשלה הקודמת.

רחבעם זאבי: לא שאני מאושר מהממשלה הקודמת, אף-על-פי ששנה אחת שימשתי בה כשר.

רחבעם זאבי: אבל העלייה הגדולה לא באה בימיכם.

רחבעם זאבי: היא באה אז, והממשלה הקודמת היא שדאגה לקליטתה, בתנאים לא-תנאים, בחיפזון, באלתורים, רכשו, הקימו מערך דיור מפואר, שזכה לכל הקיתונות שבעולם, שהשמיצו אותו.

רחבעם זאבי: אבל, תגידו מה שתגידו, שר הבינוי והשיכון הקודם, אריאל שרון, הוא זה שהכין את הקליטה בחיפזון, באלתור, תוך כדי ביקורת, עם סמכות ובלי סמכות, עם כספים ובלי כספים.

רחבעם זאבי: הוא הכין את הדיורים שהיום משמשים את קליטת העלייה.

רחבעם זאבי: ואתם, במצח נחושה, מתפארים: קלטנו את העלייה בשיכונים.

רחבעם זאבי: מי הכין לכם את השיכונים האלה?

רחבעם זאבי: – ממשלת שמיר, אריאל שרון.

רחבעם זאבי: אני לא נמנה עם מפלגתם, אבל אמת צריך להגיד.

רחבעם זאבי: בכסף האמריקני הגדול הזה שקיבלנו, וכאמור קיבלנו אותו בהלוואה, היה צריך ליצור מקומות עבודה כדי שהיהודים האלה ייקלטו.

רחבעם זאבי: האם הכספים האלה הלכו ליצירת מקומות עבודה אמיתיים, הולמים את הכישורים וההכשרה של העולים מחבר העמים, או שעשו כל מיני אוונטורות, ביניהן רבות מאוד שיצרו מקומות עבודה לערבים משאטי, מסג'עייה ומבית-חנון, ואז התלות שלהם בנו נצחית.

רחבעם זאבי: כשיש סיבות אמת ביטחוניות לסגר, הצעקה עולה לשמים, והפריץ מעבר לים צועק לפתוח מהר, כי שם הלחץ נורא ועוד מעט יתמוטט השקרן מעזה שקיבל את המלוכה שם; השקרן מתוניס שקיבל את המלוכה בעזה.

רחבעם זאבי: למי יצרתם מקומות עבודה?

רחבעם זאבי: ל-700,000 יהודים מברית-המועצות לשעבר, או לערבים מרפיח, מבית-חנון, ומח'אן-יונס?

רחבעם זאבי: באיזה כסף?

רחבעם זאבי: – בכסף שנצטרך להחזיר.

רחבעם זאבי: בכל המחמאות שהממשלה הזאת ודובריה מחלקים לעצמם על מצב המשק, האם אמרתם מלה אחת על מצב החקלאות בישראל?

רחבעם זאבי: מדוע החקלאות עם פניה על הקרשים?

רחבעם זאבי: מדוע?

רחבעם זאבי: הענף המוביל בהגשמה הציונית, שהתגאינו בו, שהיה מהפכה בחיי העם היהודי, שהביא אותנו לאי-תלות באספקה חקלאית מבחוץ, שקירב אותנו אל הטבע, שהביא לפיזור האוכלוסייה.

רחבעם זאבי: החקלאות, הפאר של הקיבוצים והמושבים, נמצאת היום באדמה – לא באדמה במובן החיובי כפי שאמר א"ד גורדון; באדמה, בעגה של הפנים באדמה.

רחבעם זאבי: זאת ממשלה של תנועת העבודה, המשכה של מפא"י ההיסטורית, של אחדות העבודה, של "השומר הצעיר", שיצרו את מפעל ההגשמה הציונית בקרקע?

רחבעם זאבי: אמרתם מלה אחת היום, בכל הדיון הזה, על מצב החקלאות?

רחבעם זאבי: מה המצב של יישובי ההר?

רחבעם זאבי: קיימנו פה, בכנסת, לפני כמה חודשים, דיון נוקב מאוד על מצבו של מושב דוב"ב בגבול לבנון.

רחבעם זאבי: כל חברי הכנסת דיברו, חלקו מחמאות, שבחים, הבטחות, ועד היום לא זז דבר אחד במושב דוב"ב.

רחבעם זאבי: מושב דוב"ב נמצא בדיוק במצב שהביא אותו אז לאותה שביתה, שהביאה אותי להצעת אי-אמון בעטיו של מצב המושב הזה, שהביא את הכנסת לדיון עם הסכמה לקיים על זה דיון בוועדת הכספים.

רחבעם זאבי: עד לשעה הזאת לא התקיים דיון כזה בוועדת הכספים, ומושב דוב"ב ממשיך לגנוח ולסבול.

רחבעם זאבי: גם אתם מודים שהתקציב הזה, שמונח על שולחננו, איננו מיטבי בסעיפים חיוניים כמו חינוך, ביטחון, חקלאות, בריאות ורווחה.

רחבעם זאבי: אומרים שהשמיכה קצרה, וזה נכון.

רחבעם זאבי: אנחנו צריכים להוציא רק את מה שיש לנו.

רחבעם זאבי: אבל השר פרס והממשלה הזאת, בתקציב שמונח על שולחננו, מעבירים 2.8 מיליארדי ש"ח למדינת הטרור, ועוד היד נטויה; כמעט מיליארד דולר בתקציב הזה שעל שולחננו מועברים לערפאת.

רחבעם זאבי: ומה ערפאת יעשה עם זה, והאם זה מוצדק, כאשר אצלנו לא פתורות בעיות חינוך, רווחה, מצב הישיבות, מצב החינוך העממי, התיכוני, כולם בסבל כי השמיכה קצרה.

רחבעם זאבי: אז אתם הולכים ליטול ממשלם המסים הישראלי, מהתקציב, 2.8 מיליארדי שקל כדי לתת את זה לרב-המחבלים במדינת הטרור שנתתם לו, שהיא תעבור מן העולם בעוד שנה כאשר השלטון יוחלף?

רחבעם זאבי: על-פי התקציב החדש, ישלמו תעשיינים וחקלאים יותר בעבור המים שמחירם הועלה, הצפיפות בכבישים תגבר בגלל הקיפאון בסלילת כבישים, הצפיפות בבתי-החולים ובשאר מוסדות הרפואה תגבר בשל קיצוץ בתקציב הבריאות; והכול הוא בדיוק תוצאה מהתקציב שמונח על שולחננו.

רחבעם זאבי: בנק ישראל אמר את האמת; הוא גורם מונטרי אובייקטיבי.

רחבעם זאבי: כאשר אני קורא את חוות הדעת של האוצר לעומת חוות הדעת של בנק ישראל – אני יודע למי להאמין.

רחבעם זאבי: בנק ישראל כבר הודיע, שלאחר הבחירות המשק יגלוש למצב קשה מאוד, תהיה האטה כלכלית חריפה, יהיה גידול באבטלה, יהיה קיפאון בהשקעות וברמת החיים.

רחבעם זאבי: לא האופוזיציה אומרת את זה, לא מולדת אומרת את זה, לא הליכוד אומר את זה, בנק ישראל האובייקטיבי אומר את הדברים האלה.

רחבעם זאבי: הוא אומר גם, שהגירעון במאזן התשלומים יגיע לשיא של 4.7 מיליארדי דולר, לעומת 4.1 היום.

רחבעם זאבי: בנק ישראל אומר לנו, ששיעור האבטלה יעלה ל-7.8%, שרמת החיים תגדל רק ב-1.6%, והגירעון המסחרי יתפתח ל-10.6 מיליארדי דולר.

רחבעם זאבי: בנק ישראל אומר, שישרור קיפאון בהשקעות הפרטיות, ששכר העובדים במגזר הפרטי, בתעשייה, בבנייה, בחקלאות ימשיך להישחק, שתוספת היוקר תפצה בקושי על מחצית עליית המדד, וכך יגדל הפער בין השכר במגזר הציבורי למגזר הפרטי.

רחבעם זאבי: תהיה הקטנה בהשקעות בתשתית הכלכלית – כבישים, חשמל, נמלים ורשות שדות התעופה.

רחבעם זאבי: התעשיות הביטחוניות, שאנחנו תלויים בהן גם כאשר למישהו יש אשליית שלום, ואולי דווקא בשל אשליית השלום – צריך לחזק אותן.

רחבעם זאבי: התעשייה האווירית, התעשייה הצבאית, רפא"ל, נמצאות במשבר מתמשך ויש סכנה לקיומן העצמאי שהוא אינטרס ביטחוני עליון.

רחבעם זאבי: מי יגול את עיניהם של האבות המייסדים שהקימו את התעשיות המפוארות האלה – –

נואף מסאלחה: – – –

דב שילנסקי: אין לו זמן לתשובה כי הוא מיצה את זמנו.

נואף מסאלחה: מיליארד דולר.

רחבעם זאבי: – – שנתנו לנו את היכולת להתמודד בשש מלחמות ולנצח בהן – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, אודה לך – – –

רחבעם זאבי: אני גומר.

רחבעם זאבי: אני עומד רק במחצית הזמן שקיבלה קודמתי, ואין לה שום העדפה עלי.

רחבעם זאבי: היא דיברה רבע שעה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, עם כל הכבוד, אתה כל פעם אומר את זה.

דב שילנסקי: אני לא רוצה להגיד עכשיו כמה זמן אתה מדבר, אבל כבר עלית על קודמתך.

רחבעם זאבי: בחיים לא.

דב שילנסקי: אני מצטער, הכרתי אותך במשך כל כך הרבה שנים כחבר כנסת מנומס וקולגיאלי, ולאחרונה, כמה פעמים, אתה מותח ביקורת לצערי, וביקורת פומבית לעיני הטלוויזיה שלא בצדק.

דב שילנסקי: אתה יודע שאני מכבד אותך, מעריך אותך אישית מאוד, אז בוא נעזוב את הוויכוח – – –

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, בשביל כל הדקות הרבות שחסכתי לכנסת – – –

דב שילנסקי: תסלח לי, אחר כך תיגש למזכיר – – –

רחבעם זאבי: ואקבל לוח זמנים.

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: הוא רושם כל אחד.

דב שילנסקי: הרי מנהלים גם עלי ביקורת.

דב שילנסקי: יושב-ראש הכנסת, עכשיו, מנהל ביקורת על הסגנים – – –

רחבעם זאבי: יכולתי כבר לגמור.

דב שילנסקי: יושב-ראש הכנסת מנהל ביקורת על הסגנים עכשיו, וסגני המזכירים התחילו לרשום את משך הזמן שמדברים.

דב שילנסקי: אז אחר כך תיגש בשקט לסגן מזכיר הכנסת ותראה שאתה טועה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, שבע שנים חסכתי זמן לכנסת – – –

דב שילנסקי: נכון.

רחבעם זאבי: דיברתי פחות ממה שמותר.

דב שילנסקי: נכון.

רחבעם זאבי: תן לי את שתי הדקות, את הדקה – – –

דב שילנסקי: אני נותן לך, רק אל תבוא בהתקפות – – –

רחבעם זאבי: לא בהתקפות.

דב שילנסקי: בבקשה.

רחבעם זאבי: אני שואל: איפה העתודה התקציבית בתקציב הזה לסחטנות של סיעות ויחידים, לסחטנות של המגזר הערבי – –

נואף מסאלחה: מה קיבל המגזר הערבי?

רחבעם זאבי: – – לדרישות של גיבורי יעוד, לגיוס עריקים פוליטיים נוספים?

רחבעם זאבי: ומה יהיה כאשר תגמרו לבזבז את כספי הערבויות, ויקצר המצע מלפרט את החטאים והשגיאות בתקציב הזה של ממשלה שוקעת המדהירה את מדינת ישראל לתהום ההתחסלות.

רחבעם זאבי: אבל התקציב הקלוקל הזה הוא לא האסון הכי גדול שהממשלה הזאת הביאה עלינו.

רחבעם זאבי: הוא אסון, הוא לא מוצלח, אבל הוא תואם את האסונות הגדולים יותר שהממשלה הזאת הביאה עלינו בשלוש שנות קיומה.

רחבעם זאבי: הן הממשלה והן התקציב המוצע על-ידה, צריכים לעבור מן העולם ומהר, וככל שזה יוקדם טוב יהיה לישראל.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: תודה.

דב שילנסקי: עכשיו אני אודה לך אם תיגש גם לסגן מזכיר הכנסת.

דב שילנסקי: אני מזמין – רק רגע, אני אראה לפי הסדר.

דב שילנסקי: חברת הכנסת יעל דיין – איננה ומפסידה את תורה; חבר הכנסת יצחק לוי – איננו; חבר הכנסת יעקב שפי – איננו; חבר הכנסת אורי אור – שלח פתק שהוא ב"פופוליטיקה" והוא יאחר.

דב שילנסקי: אם מישהו מבקש ומפנה את תשומת הלב אנחנו מתייחסים בכבוד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עמנואל זיסמן – איננו; חבר הכנסת רון נחמן – איננו; חברת הכנסת מאשה לובלסקי – ישנה.

דב שילנסקי: הנה, בלי פרוטקציה, לפי התור קיבלת.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, כמצוותך הלכתי לסגן המזכיר.

רחבעם זאבי: קיבלתי שתי דקות פחות מקודמתי, וכן גזלת ממני עוד שתי דקות מהזמן, כך שההערה שלי היתה נכונה.

רחבעם זאבי: אף-על-פי-כן אני מכבד אותך.

דב שילנסקי: אבל את חמש הדקות שלך עברת כנראה פעמיים.

רחבעם זאבי: כי ראיתי דוגמה מאלפת.

רחבעם זאבי: היא קיבלה 12 דקות ואותי הפסקת אחרי 11 דקות.

דב שילנסקי: אבל 11 דקות דיברת בלי הפסקה.

רחבעם זאבי: ברוטו – 14.

דב שילנסקי: אבל 11 דקות דיברת בלי הפסקה אף שהזמן הקצוב הוא של חמש דקות.

דב שילנסקי: אז אל תבוא, ידידי, בטענות.

רחבעם זאבי: היא דיברה עם הפסקה.

רחבעם זאבי: ראיתי דוגמה, איך סגן יושב-ראש אחד עושה פרוטקציה לסגן יושב-ראש אחר.

מאשה לובלסקי: זו העדפה מתקנת.

דב שילנסקי: זה לא סגן יושב-ראש אחד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, אני רוצה לשאול אותך.

דב שילנסקי: עכשיו הגיע תורי לדבר ואני רוצה לדבר, אני הכינותי נאום, אבל אני לא אוכל לדבר, אתה יודע למה?

דב שילנסקי: כי אני מנהל את הישיבה ואין בבניין מי שיחליף אותי.

רחבעם זאבי: תן לי את הזמן שלך.

דב שילנסקי: בסדר.

דב שילנסקי: אבל תתחשב שלפעמים מי שמנהל ישיבה, סגן יושב-ראש, לפעמים מפסיד את רשות הדיבור,וכשיש הצעות לסדר-היום והוא רוצה להציע הצעה אחרת הוא גם לא יכול כי אין מי שיחליף – – –

רחבעם זאבי: אז מה אני אשם?

דב שילנסקי: אם אתה רואה שלפעמים נותנים לסגן יושב-ראש דקה או שתיים יותר, לא מפצים אותו בעשירית על הזמן שהוא מפסיד בגלל זה שהוא מנהל ישיבה.

דב שילנסקי: הגברת מאשה לובלסקי, בבקשה.

דב שילנסקי: הזמן המוקצב הוא חמש דקות, אבל לאור זה שגם אחרים עברו את הזמן אני כבר מעמיד את השעון על שבע דקות.

מאשה לובלסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני השתדלתי לשבת כאן היום באולם המליאה ולהקשיב לחברי הכנסת מכל הסיעות שהביעו את עמדתם בנושא תקציב המדינה ל-1996.

מאשה לובלסקי: ואני חייבת לומר, שבין התמונה הכל-כך קודרת שציירו או תיארו ראשי האופוזיציה לבין התמונה הכל-כך אופטימית וורודה שהביא לנו שר האוצר, יש בוודאי איזו אמת באמצע.

מאשה לובלסקי: טיבו של תקציב, כאשר הוא בא לקריאה ראשונה, כאשר הוא כמעט ערוך ומלא, טיבו ולא בכדי, שהוא הולך לוועדת הכספים של הכנסת על מנת לבחון אותו, לבדוק אותו, להיערך לקראתו, ואולי גם כן פה ושם לאפשר להכניס שינויים מסוימים הכרחיים.

מאשה לובלסקי: שהרי אם לא כך, מדוע צריך להעביר את התקציב בקריאה ראשונה ולאחר מכן לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית?

מאשה לובלסקי: ובכן, גם כשעולים לכאן ראשי האופוזיציה ומתארים תמונה כל כך קודרת, בוודאי הם אינם יכולים להתעלם מנתונים אובייקטיביים, בסיסיים, שמשנים היום את פניה של מדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: אף אחד מאתנו איננו יכול להתעלם מהעובדה, שביישובים רבים במדינת ישראל, ביישובים שבהם נקלטה העלייה, והעלייה שהגיעה ב-1990, אבל גם העלייה שהגיעה ב-1992 וב-1993 – אחוזי האבטלה יורדים.

מאשה לובלסקי: העולים מגיעים, מתיישבים; נצרת-עילית, שהיתה בה בראשית שנות ה-90 אבטלה של למעלה מ-20%, יש בה היום אבטלה של בערך 6.5%, והיא הכפילה את אוכלוסיית הגרים בה ורובם מקרב העולים החדשים.

מאשה לובלסקי: אף אחד גם איננו יכול להתעלם מהנתונים של ההשקעות במדינת ישראל ושל משקיעים שבאים עד כדי כך שהממשלה אפילו איננה יכולה להיענות בתקציביה מתקציב מרכז ההשקעות, לצאת לקראתם של כל המשקיעים.

מאשה לובלסקי: אני יודעת שמנסים לעורר כאן ויכוח בקשר ל"אינטל", התעשייה שתקום עכשיו בקריית-גת, ובקריית-גת עדיין יש אבטלה בגבול ה-10%, אולי טיפה פחות.

מאשה לובלסקי: אבל מפעל כמו "אינטל" – זו העשרה בכל המובנים לעיר פיתוח כמו קריית-גת, גם מבחינת יכולת לקלוט עובדים בעלי הון אנושי וגם מבחינת צמצום ממדי האבטלה וגם מבחינת מפעל של יוקרה שיהיה לא רק בריכוזי הערים של תל-אביב או חיפה אלא יגיע גם לקריית-גת.

מאשה לובלסקי: יש לנו צמיחה, יש לנו השקעות, ואין אחד מאתנו, ואין זה משנה כרגע אם הוא נמנה עם האופוזיציה או עם הקואליציה, וגם נציגי האופוזיציה נוסעים בשמה של הכנסת ונפגשים עם ראשי מדינות ונציגי מדינות בכל מיני מקומות בעולם, והם יודעים והם עומדים על התרומה האדירה של התהליך המדיני ושל השלום לגבי נכונותן של מדינות לסחור אתנו, לקיים אתנו קשרי סחר.

מאשה לובלסקי: האם היינו מעלים על דעתנו, שאלמלא התהליך המדיני ואלמלא הסכמי השלום היינו מגיעים לקשרי סחר עם הודו, עם סין, עם קוריאה?

מאשה לובלסקי: אפילו יפן בעבר, כל כך לצערנו, נכנעה לחרם הערבי.

מאשה לובלסקי: האם היינו מגיעים לקשרי סחר כפי שאנחנו מגיעים היום?

מאשה לובלסקי: ומה הטענה הזאת שאמרו כאן אחדים מדוברי האופוזיציה על כך שלא נוצרו מקורות עבודה חדשים?

מאשה לובלסקי: הרי רק הרשות לעסקים קטנים יצרה במדינת ישראל במרוצת השנים האחרונות עשרות אלפים של מקומות עבודה חדשים לא קונבנציונליים שלא היינו רגילים להם בעבר.

מאשה לובלסקי: אבל, אני אינני נמנית עם אלה שבאים לכאן כדי לומר שהכול ורוד, הכול יוצא מן הכלל, ואין עוד אפילו ממה לדאוג.

מאשה לובלסקי: הנושא של הגירעון העצום במאזן המסחרי שלנו ודאי שצריך להדיר שינה מעיני שר האוצר שלנו, ודאי שצריך להדאיג את כולנו.

מאשה לובלסקי: תרבות ה"אנטי חיסכון" שאנחנו חיים בה, תרבות הצריכה שאנחנו חיים בה, אולי יש בה אפילו משהו של בריחה מהכסף.

מאשה לובלסקי: העדר כל תמריץ לחיסכון היום – יש לי קצת כסף, אני קונה ואני צורך.

מאשה לובלסקי: אילו כל הכספים היו רק מעמל כפינו, מיגיע כפינו, היינו אומרים כל הכבוד, אתה מרוויח, אני מרוויחה, נצרוך.

מאשה לובלסקי: אבל אנחנו יודעים שלא כל הכספים הם מיגיע כפינו.

מאשה לובלסקי: לכן אני חושבת, שאחד האתגרים הגדולים של הממשלה הזו, ויש עוד זמן לעשות את זה, הוא להתמודד עם אותה תרבות שפשתה בנו של צריכת יתר של מוצרי צריכה ועם מציאת תמריצים על מנת שנהיה גם עם חוסך; לא רק עם עובד, אלא גם עם חוסך.

מאשה לובלסקי: וזה חלק מתרבות לאומית.

מאשה לובלסקי: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, יש בוודאי נושאים רבים שהיינו רוצים להוסיף ולהיטיב במסגרת התקציב לשנת 1996.

מאשה לובלסקי: ואני חושבת, שנצטרך בוועדת הכספים של הכנסת להתלכד לפחות לגבי תיקונים מספר, ולראות מי הם הציבורים או הקבוצות במדינת ישראל שעדיין צריך לחזק אותם מאוד.

מאשה לובלסקי: אם ניקח את נושא הגמלאים, נדמה לי שמספרם היום במדינת ישראל הוא כ-600,000.

מאשה לובלסקי: 200,000 מהם חיים בעוני; הם חיים רק מהביטוח הלאומי.

מאשה לובלסקי: איננו יכולים לעמוד מנגד.

מאשה לובלסקי: איננו יכולים לומר, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית של התקציב אנחנו נעצום עיניים ונאטום אוזניים ונאמר שאין מה לעשות כאן.

מאשה לובלסקי: לפי דעתי, גם כשהתקציב יעבור את הקריאה הראשונה ויעבור לוועדת הכספים, צריך יהיה להשקיע כל מאמץ כדי לשפר את מצבם של הגמלאים, שהם היום אחת החוליות החלשות בחברה שלנו.

מאשה לובלסקי: אם היה לי זמן, הייתי מביאה כאן את אחד מנאומיה של גולדה מאיר, עליה השלום, עוד משנות ה-50, כאשר היתה שרת העבודה.

מאשה לובלסקי: היא הביאה אז את חוק הביטוח הלאומי, והמחישה וביטאה כיצד אנחנו תמיד ראינו את עצמנו כמדינה צעירה, כאנשים צעירים; מעולם לא חשבנו שבמדינה הזאת יהיו גם אנשים מבוגרים, אנשים קשישים, גמלאים.

מאשה לובלסקי: ולא תמיד עמדה לנו התבונה כיצד להבטיח את הפנסיה שלהם.

מאשה לובלסקי: התקדמנו בתחום הזה, אבל לא די, ובנושא הזה אני רואה אתגר גדול.

מאשה לובלסקי: צר לי ששר האוצר אינו נמצא כאן, אבל הוא בוודאי יקרא את הדברים ויצטרך עוד להתמודד אתם היטב.

מאשה לובלסקי: נדמה לי, שאתגר גדול עומד בפני כולנו, במסגרת התקציב לשנת 1996, לשפר בכמה נושאים את מצבם של הגמלאים.

מאשה לובלסקי: זה יהיה גם ביטוי לערכים שאנחנו מדברים עליהם בחברה שלנו, ולעדיפות שאנחנו נעניק לגמלאים, לדרך שבה נחשיב את הגמלאים של מדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: והגמלאים נמנים עם כל המפלגות, עם כל השכבות.

מאשה לובלסקי: אי-אפשר לראות אותם רק כחברים במפלגה אחת, כבעלי אינטרס של מפלגה אחת.

מאשה לובלסקי: נדמה לי שכולנו צריכים להתלכד בעניין זה.

מאשה לובלסקי: ואולי זה צריך להיות אחד הדגלים החשובים ביותר, שכאשר נבוא לאישור התקציב בסוף דצמבר נוכל לומר שהשפענו במשהו, תיקנו במשהו.

מאשה לובלסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אני מזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ, אחריו – חבר הכנסת סאלח טריף, אחריו – חבר הכנסת דב שילנסקי שכנראה ידבר מחר, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר המשפטים, אנחנו מחויבים לקיים בכל שנה ושנה מחדש את הדיון על תקציב המדינה, ואין ספק שהדיון בקריאה הראשונה הוא דיון שבו כל חבר כנסת מביע את משאלות לבו, מדקדק ומוסיף בנושאים שיותר קרובים אליו, שהוא עוסק בהם בחיי היום-יום.

עמיר פרץ: ובזמן הזה עד סוף השנה האזרחית בוודאי יהיו עוד כמה שינויים בספרים המונחים לפני חברי הכנסת, ואין ספק שיהיו שינויים לטובה.

עמיר פרץ: דבר אחד איש מאתנו לא יוכל להכחיש.

עמיר פרץ: הממשלה הזאת היא ממשלה שיודעת לבצע.

עמיר פרץ: אין שום ספק בעניין.

עמיר פרץ: להבדיל מממשלות קודמות, שהקציבו תקציב מאוד מצומק, הממשלה הזאת נותנת תקציב הרבה יותר גדול מאשר בשנים קודמות, ומצליחה לבצע אותו.

עמיר פרץ: אני זוכר שנים שהיה פה ויכוח אדיר מדוע לא הצליחו לממש את סעיפי התקציב.

עמיר פרץ: בסעיפים מסוימים היו נלחמים על פרוטות, ובסעיפים אחרים היו נשארים מאות מיליוני שקלים שמשרדי הממשלה לא הצליחו לממש אותם.

עמיר פרץ: במידה מסוימת זאת היתה גם טכניקה, לרשום בסעיפים מסוימים כמה מאות מיליונים, מתוך ידיעה ברורה שלא יבצעו אותם.

עמיר פרץ: אין שום ספק שהממשלה הזאת, שרי הממשלה, מסכמים את שלוש שנות העבודה שלהם עם הפגנה של יכולת ביצוע בלתי רגילה, עם יכולת מימוש בלתי רגילה של תקציבים בהיקפים אדירים, במדינה שמערכת הביורוקרטיה שלה היא לא פשוטה, שכל דבר שממשלה צריכה לבצע, כל דבר שגוף ציבורי צריך לבצע, עובר עשרות רבות של ועדות, עשרות רבות של מבדקים, תהליכים של מכרזים, תהליכים של איזונים ושריונים מסוג זה ואחר, כדי להבטיח שהכסף הציבורי אכן מטופל בצורה נאותה.

עמיר פרץ: וזה לוקח זמן.

עמיר פרץ: הייתי רוצה לומר לשר האוצר כמה מלים טובות על ההצלחה הגדולה גם בתחום התשתית במדינת ישראל, גם בתחום של יצירת אווירה טובה וניצול אווירת השלום כדי להפוך את מדנת ישראל למדינת יעד להשקעות.

עמיר פרץ: ובוודאי הייתי רוצה לתת לו את כל הכבוד ואת כל המחמאות על היכולת להצליח ולהוריד את האבטלה במדינת ישראל.

עמיר פרץ: כולנו היינו מלאי חרדות, כולנו היינו מלאי חששות, שהאבטלה תעוות את דמותה של החברה הישראלית, תשים ללעג את כל ההישגים הכלכליים, תעמיד בצל את כל המספרים שיעמידו בפנינו כלכלנים ויצביעו על הצלחות, הן מבחינת התוצר הלאומי והן מבחינות אחרות.

עמיר פרץ: האבטלה היתה סעיף שהיה מעמיד בצל את כל אלה.

עמיר פרץ: ואני רוצה לומר לכם, שאם יש כוח שהעובדים במדינת ישראל מנצלים אותו היום לחיוב, הרי הוא העובדה שהמשק הישראלי זקוק להרבה מאוד ידיים עובדות, ובתחומים מסוימים קשה מאוד להשיג עובדים.

עמיר פרץ: ויכול להיות שממשלת ישראל צריכה לבדוק איך היא עושה מערכת חדשה של תשתית של הכשרה והתאמה מפעלית, שתהיה סינכרוניזציה בין מקומות העבודה וסוג העובדים הנדרשים לבין תהליכי החינוך בכל התחומים, בכל הרמות, באוניברסיטאות, במפעלי ההכשרות השונים, גם בתוך המפעלים, גם מחוץ למפעלים.

עמיר פרץ: לא ייתכן שאנחנו נעמוד היום במצב, שבו אי-אפשר להשיג עובדים בכל תחומי המתכת, בתחומי האלקטרוניקה, בתחומי התוכנה.

עמיר פרץ: אלפי מהנדסים, אם היו מגיעים היום, היו נקלטים בזרועות פתוחות במפעלים שמשלמים שכר טוב.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך את שר האוצר על ההחלטה האמיצה שלו להקים מפעל בסדר גודל מדהים מבחינת מדינת ישראל, להקים את "אינטל" בקריית-גת, ואני מברך את תושבי קריית-גת על הצמיחה הגדולה הצפויה בעירם.

עמיר פרץ: ואני אומר לתושבי הנגב: נכון שתושבי הנגב הרחוקים יותר מביטים בקנאה בתושבי קריית-גת ואומרים: מדוע לא עשו זאת בבאר-שבע, מדוע לא עשו זאת בדימונה?

עמיר פרץ: אבל חשוב מאוד שמדינת ישראל קבעה השנה, שקריית-גת היא כבר לא קו דרומי, היא כבר החלק הקיצוני של מרכז הארץ, ובקרוב מאוד, עם שיפור התשתיות, עם שיפור יכולת התנועה במדינת ישראל, גם באר-שבע תהפוך מקום קרוב, והלאה והלאה, ואז נמצא עצמנו במצב שמפעלים גדולים, שחברות בסדר גודל כזה, לא חוששות ללכת לא דרומה ולא צפונה.

עמיר פרץ: מדינת ישראל צריכה להיות מדינה שהמרחקים בה לא יהוו שיקול בהחלטתו של המשקיע כשהוא יוצר מקומות עבודה.

עמיר פרץ: עם זאת, אני רוצה לומר לשר האוצר: נכון, העוגה גדלה, העוגה גדלה באופן משמעותי, ונכון שהרבה מאוד אנשים במדינת ישראל היו שמחים לעלות לרכבת ששר האוצר הוא הקטר שלה, והוא הזמין את השרים, את חברי הכנסת, את האופוזיציה, את הקואליציה, את כולם, לעלות לרכבת הזאת.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה לומר לשר האוצר, שלצערי הרב, יש כמה קבוצות בעם שלא מצליחות לעלות לרכבת הזאת, ואפילו לא לקרון האחרון.

עמיר פרץ: יש קבוצות שלמות, שאחרי כל גידולה של העוגה הזאת לא ייהנו ממנה.

עמיר פרץ: יש קבוצות שלמות שממשיכות לחיות בעוני, שממשיכות להתמודד בחיי היום-יום.

עמיר פרץ: יש קבוצות גדולות שמוצאות את עצמן בלי יכולת לשלם תמורת הדבר המינימלי – שכר דירה; לשלם עבור הדברים הבסיסיים – חשמל, מים, טלפון; צרכים בסיסיים של לימודים לילדים – קבוצות שלמות וגדולות.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה, שדוח ממדי העוני בישראל, שיופיע בעוד כמה חודשים מטעם הביטוח הלאומי, לא יטפח על פני כולנו, שהנה הגדלנו את העוגה, והיא המשיכה להישאר בידי קבוצה קטנה מאוד של אוכלוסייה במדינת ישראל.

עמיר פרץ: כי אין ספק שגדלה העוגה הלאומית בישראל; השאלה היא, האם כל העוגה הזאת ממשיכה להישאר אצל אותם 10%, עשירי המדינה ותעשייניה, או שהממשלה מצליחה לחלק אותה לכל העם בצורה הגונה ושווה.

עמיר פרץ: אני אומר לשר האוצר משפט אחרון – – –

דב שילנסקי: אתה כבר עברת את זמנך, מכובדי, בהרבה, אבל אנחנו ליברלים.

עמיר פרץ: אני פשוט עשיתי מאמץ גדול לפחות לזכות בדקה אחת מתשומת לבך המלאה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

עמיר פרץ: החלטתי לאפשר לך לנהל את ענייני הישיבה בלי להפריע לך, ועכשיו, כשכל תשומת לבך נתונה לי, אני מבקש להקדיש לך דקה.

דב שילנסקי: אני מוכן לשמוע בכל הלב.

עמיר פרץ: אני אומר: נכון, יש הצלחות, אבל אין לשכוח – ממשלה זה לא קבוצה של קוסמים.

עמיר פרץ: יש עם שעושה את ההצלחות, יש עובדים ששותפים להצלחות.

עמיר פרץ: בואו נפסיק עם החלוקה הזאת: במקום שיש משבר – העובדים אשמים; במקום שיש הצלחות – הממשלה הצליחה.

עמיר פרץ: תודה רבה, בחלוקה כזאת אנחנו לא מתכוונים לחיות.

עמיר פרץ: ואני אומר לשר האוצר: תירגע, תירגע, כי אם ממשלה – שצריכים לסייע לה להגיע למערכת הבחירות בסוף השנה, כשהיא מממשת את היכולת האלקטורלית שלה על הצלחותיה בתחומי השלום, בתחומי הכלכלה, בתחומים של ההשפעות, בתחומי חינוך וחברה רבים – תחשוב שהיא תעשה זאת ברגל גסה, במפעלים רבים שיתפרקו מחוסר רגישות, וייזרקו לרחוב אלפי עובדים, שהם קורבנות, אנחנו נפעל בכל כוחנו ולא נתרגש מאף אחד שינסה לחלק את המדינה הזאת לכאלה שתומכים בצמיחה ובהתפתחות ובקידמה ולכאלה שרוצים רק להיאחז בקרנות המזבח ולהגן על מקומות העבודה שלהם.

עמיר פרץ: נגן על מקומות העבודה שלנו בכל מחיר, גם אם ינסו לתאר אותנו בצבעים כאלה ואחרים.

עמיר פרץ: שר האוצר היה צריך לעמוד פה ולומר בפה מלא: בלי העובדים במדינת ישראל לא היו משיגים את יעדי ריסון האינפלציה כפי שזה נראה היום, ובלי להשיג את יעדי ריסון האינפלציה לא היו משיגים את כל הצמיחה שמצביעים עליה היום.

עמיר פרץ: אם אני אמשיך ואמשיך ואמשיך, אגיע למסקנה שרק שיתוף פעולה עם הכוח היצרני במדינת ישראל יבטיח את המשך חיזוק כלכלתה של ישראל וצמיחתה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דב שילנסקי, לצערו, לא יכול לדבר, כי אין מי שיחליף אותו בניהול הישיבה, ולכן הוא יצטרך לדבר מחר.

דב שילנסקי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכאורה הדיון הזה הוא הדיון המרכזי שמתקיים בכל שנה לא רק בענייני תקציב, הוא עוסק בעצם בפנורמה רחבה של מעשי הממשלה, מחדליה – כל אחד לפי השקפתו – ולכן נדמה לי שצריך היה להמשיך ולהקפיד על מה שאדוני כבר הקפיד קודם לכן לגבי הנוכחות הממשלתית.

תמר גוז'נסקי: אני הקשבתי לדברים שנאמרו – – –

מיכאל איתן: בשביל זה צריך שתהיה ממשלה.

תמר גוז'נסקי: יש ממשלה.

תמר גוז'נסקי: במדינת ישראל לא קורה שאין ממשלה.

מיכאל איתן: איפה היא?

תמר גוז'נסקי: יחפשו אותה, אבל היא ישנה.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת איתן – לא על חשבון זמנך, אני אקבע לך מעכשיו שבע דקות ולא חמש – שאני הפסקתי היום פעם אחת את הישיבה.

דב שילנסקי: הדיון בתקציב יש לראות אותו כדיון באי-אמון, כי אם לא מאשרים את התקציב זו הבעת אי-אמון בממשלה.

דב שילנסקי: אני סבור בדרך כלל, שתמיד צריך להיות שר, לפחות אחד – בהתאם למקובל ובהתאם לניירות צריכים להיות שניים – בכל זמן דיוני הכנסת, אבל כבר התרגלנו שזה לא מתקיים וכבר לא מחמירים.

דב שילנסקי: אבל אני נוהג בישיבות מיוחדות, באי-אמון וכדומה, להפסיק את ישיבת הכנסת עד שיהיה שר, וזאת לאחר שאני מודיע מראש שאני נותן התרעה של חמש דקות ולפעמים עשר דקות.

דב שילנסקי: היום פעם אחת כבר הפסקתי, אבל אם מישהו מבקש פה עכשיו לא לדבר כשאין שר – אני מוכן להיעתר לבקשה.

דב שילנסקי: אינני רוצה להפסיק עכשיו את הישיבה, אבל אם מישהו מבקש, חברת הכנסת גוז'נסקי, חבר הכנסת מיכאל איתן – תבקשו, אני אקבל את בקשתכם, ואז אנעל את הישיבה או אדחה את דבריכם למועד אחר.

תמר גוז'נסקי: המחאה נשמעה, ואני מציעה שנמשיך.

תמר גוז'נסקי: ערב הדיון בתקציב פרסם חבר הכנסת מסיעת הליכוד, חבר הכנסת ויינשטיין, הודעה, שהוא מציע שסיעתו תתמוך בתקציב המדינה – כך כתוב בעיתונים – והוא נימק זאת בכל מיני נימוקים.

תמר גוז'נסקי: מאחר שאני עדה עד כמה סיעת הליכוד לוחמת בכל כוחה נגד הממשלה הזאת, ומאחר שדיון בתקציב הוא דיון כל כך מהותי, תהיתי מדוע מתכוון חבר הכנסת ויינשטיין להציע תמיכה בתקציב.

תמר גוז'נסקי: הרהרתי, ונדמה לי שבמהלך דברי אפילו אביא נימוקים, מדוע יש היגיון מסוים בהצעתו של חבר הכנסת ויינשטיין.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שחבר הכנסת ויינשטיין התכוון בכך שהוא תומך במדיניות הכללית של הממשלה, בתהליך המדיני, בהסכמים עם אש"ף ובהוצאת צה"ל מעזה או מהגדה.

תמר גוז'נסקי: ככל הידוע לי, הוא מתנגד למהלכים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני, כמי שתומכת במהלכים האלה, רוצה לומר, שאני תוהה מדוע הם עדיין לא כל כך השפיעו על הרבה מאוד חלקים בתקציב.

תמר גוז'נסקי: גם בתקציב 1996, על-פי החישובים שעשיתי לגבי ההוצאות הצבאיות והחזר החובות, שחלק גדול ממנו קשור להוצאות הצבאיות – גם בתקציב 1996 המשקל הכולל של שני הסעיפים הגדולים האלה הוא עדיין 54%; אפילו יותר מאשר בתקציב 1995.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שאחת הבעיות של התקציב הזה היא, שהמהלך המדיני עדיין לא מתבטא כפי שהוא צריך להתבטא בשינוי הפרופורציות המרכזיות בתקציב, שבמשך כל השנים העיבו על התקציב: המשקל המופרז של ההוצאות הצבאיות.

תמר גוז'נסקי: בעניין החזר החובות – והממשלה הרגיעה אותנו כל הזמן בנושא זה – המצב הולך ומחמיר דווקא בשנים האחרונות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שחבר הכנסת ויינשטיין גם לא מתנגד לסעיפים שאני מתנגדת להם, כמו המשך חלוקת הכספים הרחבה להתנחלויות.

מיכאל איתן: מי נותן כספים להתנחלויות?

תמר גוז'נסקי: סכום של 122 מיליון שקל ממשרד החקלאות מוקדש, למשל, למה שנקרא "התיישבות חדשה".

תמר גוז'נסקי: שם מוזכרים הגולן, הגדה והרצועה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר, שיש למשרד החקלאות פרויקט שנקרא "נגב צמיחה", המתעלם כליל מהאוכלוסייה הבדואית בנגב, ועל כך מחיתי באוזני שר החקלאות.

תמר גוז'נסקי: כידוע, פרנסתה של האוכלוסייה הבדואית בנגב היא בעיקר על חקלאות וגידול צאן.

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת, בתוך הפרויקט הזה של "נגב צמיחה", מסתבר שיש הטבות מפליגות למתנחלים בגוש-קטיף.

תמר גוז'נסקי: עדיין הממשלה ממשיכה להעניק מענקים כספיים – –

מיכאל איתן: בסג'עייה.

תמר גוז'נסקי: – – לכל מועמד חדש, לרבות פיתוח של חממות, בריכות דגים וכו'.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, בזמן שהממשלה עוסקת בתהליך המדיני ובשלום, היא ממשיכה לחזק דווקא את המתנחלים, כמו אלה בעזה, שנוכחתם במקום היא מכשול קשה ביותר לנרמול היחסים בינינו לבין הפלשתינים ולהשגת הסדר השלום בינינו לבין השכנים הפלשתינים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שחבר הכנסת ויינשטיין לא התכוון לנושאים האלה, כאשר הוא צידד בתמיכה בתקציב.

תמר גוז'נסקי: אלא למה הוא התכוון?

תמר גוז'נסקי: הוא התכוון לכך, שהממשלה הזאת, כמו הממשלה הקודמת, ממשיכה באופן בסיסי במדיניות של חלוקת הטבות בלתי רגילות וטובות הנאה בלתי רגילות למעבידים, לבעלי הרכוש ולבעלי ההכנסות הגבוהות.

תמר גוז'נסקי: בתקציב המונח לפנינו, בתקציב משרד העבודה והרווחה מופיע סעיף ששמו "שיפוי הביטוח הלאומי על הפחתת דמי ביטוח"; סעיף תמים למדי, שכתוב בו שהסכום יגדל מ-5 מיליארדי שקלים ב-1995 ליותר מ-8 מיליארדי שקלים ב-1996.

תמר גוז'נסקי: ומה הוא הסכום המופלא הזה של 8 מיליארדי שקלים שיועברו ב-1996 לביטוח הלאומי?

תמר גוז'נסקי: אלה שתי הקלות גדולות שניתנו למעבידים – האחת בתשלום הביטוח הלאומי והשנייה בתשלום מס מקביל, ושתי ההקלות האלה יסתכמו בשנה הבאה ב-8 מיליארדי שקלים.

תמר גוז'נסקי: אבל הממשלה לא רק מסתפקת בעובדה שהיא נותנת את ההקלות האדירות האלה להון, אף שעוד לא הוכח בשום מחקר קשר כלשהו בין 8 המיליארדים שיינתנו בשנה הבאה לבין הגדלת שוק העבודה או הגדלת מספר מקומות העבודה; איש לא הוכיח שיש קשר בין הדברים.

תמר גוז'נסקי: הממשלה לא מסתפקת בכך, היא מכניסה את זה למשרד העבודה, וכתוצאה מכך 8 מיליארדי השקלים האלה הם חלק מהשירותים החברתיים, והם מופיעים בחלוקת התקציב כחלק מתמיכת הממשלה בנושאים חברתיים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזוהי הוספת חטא על פשע, זה לעשות מעשה נפשע מבחינה חברתית, ועוד לקרוא לכך מעשה מועיל מבחינה חברתית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שחבר הכנסת ויינשטיין, שממשלתו, ממשלת הליכוד, היתה זו שהחלה בחלוקת המענקים המופלאים וההטבות האלה למעבידים, בהחלט תומך בממשלה בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אבל, הממשלה פעלה לא רק בתחום שתיארתי, של תשלומי מעבידים לביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: הממשלה הורידה, למשל, את מס החברות, כמו הממשלה הקודמת.

תמר גוז'נסקי: החל מ-1985 מס החברות, שהיה 66%, ירד עד ל-36% ב-1996.

תמר גוז'נסקי: הוא ירד כמעט למחצית.

תמר גוז'נסקי: ממשלת הליכוד החלה, והממשלה הנוכחית המשיכה.

תמר גוז'נסקי: המיליארדים האלה שמסתובבים בתקציב תחת הכותרת – כאילו – של תקציבים חברתיים, באים על חשבון התקציבים החברתיים האמיתיים.

תמר גוז'נסקי: אנקוב בקצרה רק בשמם של כמה נושאים שהסכומים הנדרשים בהם הם עשרות מיליוני שקלים בלבד, והממשלה אינה מוצאת את עשרות המיליונים האלה: למשל, הפעלת חוק לימוד חובה מגיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: כמה זה יכול לעלות?

תמר גוז'נסקי: בשנה הראשונה אולי 100 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: למשל הוספת 1,000 מכסות לילדי רווחה הנמצאים בסיכון גבוה.

תמר גוז'נסקי: העובדים הסוציאליים זועקים שאין איפה לשים את הילדים האלה, ילדים עד גיל שלוש; נחוצים בסך הכול 2 מיליוני שקלים לנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: כדי להפחית את מס הבריאות לקשישים ולאלמנות מקבלי אבטחת הכנסה, שישלמו כמו כולם 3% ולא 4.8%, נחוצים לא יותר מ-40 מיליון שקל; גם הסכום הזה לא נמצא.

תמר גוז'נסקי: כדי לבטל את האיסור הקיים היום על כפל גמלאות, בין גמלת זיקנה לגמלת שאירים, צריך בסך הכל 100 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: בכמה מסתכמים כל הסכומים שנקבתי בהם?

תמר גוז'נסקי: אולי ב-250 או ב-300 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: אפשר להביא עוד דוגמאות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אז 8 מיליארדי השקלים מופיעים בתקציבי הרווחה, אבל מתקציבי הרווחה יוצאות הדרישות הבסיסיות האלה.

תמר גוז'נסקי: הדבר האחרון, שרק אזכיר אותו, הוא חוסר ההיענות של הממשלה – ולכך חבר הכנסת ויינשטיין בוודאי מסכים – לתביעות ברורות ופשוטות שהעלינו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהכנסת שמעה אותן לא אחת, וגם חברי ציינו אותן, בנושא שוויון האוכלוסייה הערבית, בעניין הרשויות המקומיות הערביות, בעניין אקרית ובירעם, בעניין מס רכוש ובנושאים אחרים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכאשר במדינת ישראל גדלים הפערים החברתיים, שכבות שהן חלשות מלכתחילה נפגעות יותר ויותר, גם אם פה ושם נעשה שינוי.

תמר גוז'נסקי: אני מתכוונת גם לאוכלוסייה הערבית, גם לנשים, גם לילדים וגם לעולים.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שבתנאים הקיימים, וללא שינוי, אנחנו לא נוכל לתמוך בתקציב.

דב שילנסקי: תודה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

דב שילנסקי: בעצם, עכשיו יש לי מחליף, חבר הכנסת עובדיה עלי פה.

דב שילנסקי: אני יכול לעלות לדבר?

עובדיה עלי: כן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עובדיה עלי יחליף אותי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דב שילנסקי; אחרי – חבר הכנסת אורי אור.

עובדיה עלי: סגן יושב-ראש הכנסת דב שילנסקי.

עובדיה עלי: בבקשה.

דב שילנסקי: תודה רבה לידידי סגן יושב-ראש הכנסת עובדיה עלי.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עושים צחוק מהכנסת.

דב שילנסקי: בוועדת הכנסת יש לשמאל, מה שנקרא רוב, והם קבעו דיון בארבעה חוקים חשובים, שכל חבר כנסת יוכל לדבר בו חמש דקות: חוק התקציב, חוק הסדרים במשק המדינה, חוק הגליל, חוק רשות השידור.

דב שילנסקי: ואם זה לא מספיק, הדיון התחיל היום בשעה 16:00.

דב שילנסקי: אנחנו מצאנו את החומר הקשור בדיון הזה על השולחן רק בשעה 16:00, ויש פה אלפי עמודים.

דב שילנסקי: אני כבר לא מדבר על השאלה, למה הם עשו את זה – על מנת שלא נוכל להתכונן מספיק למתוח ביקורת.

דב שילנסקי: הממשלה הזאת שמה את עצמה כממשלה של האדם העמל, העובד, מהשכבות החלשות.

דב שילנסקי: אך די להציץ בתקציב ולראות מייד, שהתקציב הזה לא רק שאינו מצמצם את הפער בין עניים לעשירים, אלא אף מרחיב ומעמיק את הפער בין עניים לעשירים.

דב שילנסקי: יש חברים שלי שגם הם סונוורו משטיפת המוח של ממשלה זו.

דב שילנסקי: שטיפת המוח, שדרך אגב עולה הרבה מאוד כסף מבחינת התעמולה שהיא עושה.

דב שילנסקי: שטיפת המוח, שלפיה ממשלה זו יש לה הצלחות במדיניות הכלכלית.

דב שילנסקי: מה ההצלחה?

דב שילנסקי: האינפלציה שקיבלו מממשלת הליכוד, של 9%, ולפני זמן-מה עברה בהרבה את ה-10%, בתמרונים ובמניפולציות ובוכהלטריות הנמיכו אותה עכשיו.

דב שילנסקי: אנחנו עוד לא יודעים איך הם יגמרו את השנה.

דב שילנסקי: אציין רק ברפרוף.

דב שילנסקי: תראו את מצב הפנסיונרים, הגמלאים, עד היכן דרדרה אותם הממשלה הזאת יחד עם ההסתדרות, שהיתה שותפה, שהיתה בעלת בית פה.

דב שילנסקי: תראו את הנסים והנפלאות שהבטיחו על הכבישים.

דב שילנסקי: את המצע של הכבישים, את התשתית, אנחנו הכינונו.

דב שילנסקי: הם רק עשו את הסיום; אבל במקומות שאנחנו הכינונו, במקומות המרכזיים ובפריפריה לא נגעו כלל, ולכן יש שם כל כך הרבה תאונות.

דב שילנסקי: תראו את המצב של אלה הזקוקים לטיפול סיעודי.

דב שילנסקי: אוי ואבוי למי שמגיע למצב זה ואין לו מיליונים.

דב שילנסקי: ומהקשישים לזוגות הצעירים, ואדבר רק על נקודה אחת – דיור.

דב שילנסקי: אתם, הממשלה, אמרתם: לא נשפוך זהב בגבעות של השטחים; בושו הן על הביטוי והן על המעשה.

דב שילנסקי: אמרתם: נבנה לזוגות צעירים.

דב שילנסקי: קיימתם את זה רק בחלקו.

דב שילנסקי: אני מדבר על הממשלה, היא איננה, אבל אני מדבר לכיסאות הריקים; הממשלה הזו בלי ראשים, הכיסאות ריקים.

דב שילנסקי: ביש"ע הפסקתם את הבנייה.

דב שילנסקי: אפילו בתים שהיו על סף אכלוס, לא סיימתם.

דב שילנסקי: לזוגות הצעירים בונים, אבל למי בונים?

דב שילנסקי: רק לבעלי יכולת.

דב שילנסקי: סוציאליסטים חסרי בושה.

דב שילנסקי: לא פטרתם זוגות צעירים מתשלום עבור קרקע מדינה.

דב שילנסקי: בכל העולם נותנים לחיילים משוחררים, כשהם בונים את ביתם, פטור מתשלום עבור קרקע.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שילנסקי, יש הצעת חוק שלי בעניין זה, שלפיה נותנים – – –

דב שילנסקי: יישר כוח, והלוואי שתצליח, אם כי אני יודע מראש שאתה לא תצליח, כי הממשלה הזאת תשים מכשול לפני כל דבר אנושי וטוב ולא תיתן להגשים אותו.

עובדיה עלי: אף שהיתה התנגדות, ההצעה עברה בקריאה טרומית ועברה להכנה לקריאה ראשונה.

אורי אור: – – – חמש דקות.

דב שילנסקי: הלוואי, אמן.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד, שכל הערב היה כאן ויכוח בין 15 ל-20 דקות.

דב שילנסקי: הדיון הזה היה די חופשי.

עובדיה עלי: הצעתי לתת לחיילים משוחררים אפשרות לקבל קרקע באזור פיתוח א' חינם, באזור ב' – ב-20% מהשווי, ובאזורים אחרים ב-40% מהשווי.

דב שילנסקי: אני ראיתי חוקים טובים שהגיעו כבר עד הרגע האחרון, והממשלה הזאת ביטלה אותם.

דב שילנסקי: שמעתי שבכל העולם נותנים פטור, שחרור, ובפרט לאחר שלקחו חלק במלחמה.

דב שילנסקי: והרי אצלנו כל הזמן אנחנו במצב מלחמה.

דב שילנסקי: החיילים שמשרתים בלבנון, החיילים שמשרתים בכל מיני מקומות, הם כאילו במלחמה.

דב שילנסקי: אנחנו רואים גם את הקורבנות.

דב שילנסקי: לא מגיע להם פטור?

דב שילנסקי: לא מגיע להם לפחות פטור ממס ערך מוסף?

דב שילנסקי: הממשלה מטמטמת אותנו בהצהרות על עדכון משכנתאות.

דב שילנסקי: איך אומרים צברינו?

דב שילנסקי: – "בוכרה פי-למישמיש".

עובדיה עלי: אומרים את זה בערבית.

דב שילנסקי: בערבית, אני יודע.

דב שילנסקי: אבל אני למדתי את זה מהצברים.

דב שילנסקי: המשכנתאות נשחקות ומחיר הדירות עולה.

דב שילנסקי: גברותי ורבותי, מחיר דירה ממוצעת, ולא במקומות מרכזיים בארץ, דירה ללא כל המותרות, נע סביב 100,000 דולר.

דב שילנסקי: המשכנתה נעה היום סביב 30,000 דולר.

עובדיה עלי: כמה?

דב שילנסקי: סביב 30,000 דולר.

עובדיה עלי: ומהי עלות הדירה?

דב שילנסקי: אני אומר דירה זולה, במקום לא מרכזי בארץ וללא כל המותרות; אני דיברתי על מינימום.

דב שילנסקי: אני יודע שעולה יותר, אבל אמרתי – מינימום 100,000 דולר.

עובדיה עלי: תן את הכתובת.

דב שילנסקי: דירה של עניים.

דב שילנסקי: אני אומר, שזוג צעיר לא יכול להגיע אפילו לדירה של עניים שעולה 100,000 דולר.

דב שילנסקי: איפה הוא ייקח את ההפרש של 70,000 דולר?

דב שילנסקי: איפה?

דב שילנסקי: ערך הכסף של המשכנתה שנותנים יורד ומחיר הדירה עולה.

דב שילנסקי: ומי שלא מצליח לרכוש דירה היום ודאי שלא יצליח לרכוש אותה מחר.

דב שילנסקי: מה יעשה זוג צעיר שאין לו אבא עשיר?

דב שילנסקי: ילך לגור עם החותנת?

דב שילנסקי: הוי, לא אספר פה בכמה מקומות שלום הבית נהרס בגלל דברים כאלה.

דב שילנסקי: ואני שואל, איפה הכסף שגזלתם מארץ-ישראל?

דב שילנסקי: היכן הכסף שהבטחתם?

דב שילנסקי: אתם אמרתם: במקום לבנות את ארץ-ישראל – לפי הביטוי שלי, לא שלכם – הבטחתם לתת לעיירות הפיתוח.

דב שילנסקי: אתם רימיתם אותם.

דב שילנסקי: הפעם קיבלתם הרבה קולות מעיירות הפיתוח, אבל יותר לא תקבלו, כי הם ראו את הרמאות.

דב שילנסקי: לאן הלך הכסף?

דב שילנסקי: התשובה: הכסף הלך לכיסוי הגזלות והגנבות שלכם בהסתדרות, בקופת-חולים הכללית ובמוסדות אחרים שלכם.

דב שילנסקי: ואם לא די במצוקה הקיימת אצלנו, העברתם מיליארדים-מיליארדים ליאסר ערפאת.

דב שילנסקי: אתם זורים חול בעיני העם עם פרוספריטי מזויף.

דב שילנסקי: ובנקודה זו, אדוני היושב-ראש, אסיים.

דב שילנסקי: אתם דומים לפושטי רגל מובחרים, שעל סף התמוטטותם שוקעים עוד ועוד בחובות.

דב שילנסקי: ממשלת הליכוד השיגה ערבויות מארצות-הברית כהלוואות בתנאי ריבית נוחים, אך נזהרה מלקחת אותן.

דב שילנסקי: גם בתקופת העלייה הגדולה נזהרה הממשלה הקודמת, ובוודאי לא השתוללה, גם לא ערב בחירות, על מנת לשחד את העם.

דב שילנסקי: אתם, בהפקרות כלכלית, לקחתם סכומים ענקיים, שאני אזכיר אותם.

דב שילנסקי: 5 מיליארדי דולרים לקחתם בהלוואה.

דב שילנסקי: זה לא מענק, זו לא מתנה – זו הלוואה שצריך להחזיר.

דב שילנסקי: ההלוואה היתה מיועדת אומנם לקליטת עלייה, אך אתם השתמשתם בכסף לתקציב השוטף.

דב שילנסקי: בהתחלה ניסיתם להסתיר זאת, ואחרי הסכם האסון הנקרא אוסלו ב', האמריקנים, על מנת לעזור לכם לשחד את העם, נתנו לכם רשות להשתמש רשמית בכספי ההלוואה בתקציב השוטף, כדי שתוכלו ליצור רווחה, פרוספריטי מדומה, כשוחד לעם – 2 מיליארדי דולרים.

דב שילנסקי: היום יש כאלה שאוכלים, שותים, עליזים ושמחים, ולא עושים חשבון שהם אוכלים את עתידם הכלכלי של ילדיהם ונכדיהם, כי הלוואה צריך להחזיר.

דב שילנסקי: מטבעו של עולם הוא, שהורים בונים ומכינים עתיד לצאצאיהם.

דב שילנסקי: אנשים שבכוונה, תוך השתוללות, תוך התהוללות, תוך הפקרות, עושים את ההיפך, הם מופקרים.

דב שילנסקי: אני לא מכנה אתכם כך.

דב שילנסקי: האם אני כיניתי אתכם בשם הזה?

דב שילנסקי: ישפוט כל אחד, מי אתם, ולמי אתם דומים.

דב שילנסקי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת שילנסקי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אורי אור, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת איתן יהיה הדובר האחרון הערב.

עובדיה עלי: לאחר מכן אני מבין שיהיו שאילתות לסגן שר הבריאות.

מיכאל איתן: לא קראו את השמות.

מיכאל איתן: מי צריך לבוא?

עובדיה עלי: אני שואל את חברת הכנסת נעמי בלומנטל, את חבר הכנסת דוד צוקר.

מיכאל איתן: מי צריך לדבר?

מיכאל איתן: אמרו שהיום עד 40.

דב שילנסקי: הוא האחרון.

דב שילנסקי: קבעו עד מס' 40.

דב שילנסקי: אני מודה לחברי עובדיה עלי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורי אור, למען הרוח הטובה, אולי תרשה לי להודיע משהו.

אורי אור: אם זה יהיה קצר.

דב שילנסקי: חצי דקה.

אורי אור: כי אתה יכול להמשיך את הנאום שלך מקודם.

דב שילנסקי: זה דבר אחר.

דב שילנסקי: זה מבחינת חברות וקולגיאליות.

דב שילנסקי: קודם, כשהיה ויכוח עם חבר הכנסת רחבעם זאבי, ויכוח ברוח טובה, אמרתי לו שייגש לאחד מסגני מזכיר הכנסת ויבדוק כמה זמן הוא דיבר, מאחר שהוא לא סמך על השעון שלי.

דב שילנסקי: הסברתי גם למה הוא יכול לבדוק את זה אצל סגן המזכיר, ואמרתי שיושב-ראש הכנסת אינו סומך על הסגנים ונותן לסגני המזכיר הוראה לנהל רישום.

דב שילנסקי: הפנתה את תשומת לבי סגנית מזכיר הכנסת, שהם רושמים את אורך הנאומים כדבר שבשגרה, ולא לפי הוראה של יושב-ראש הכנסת.

דב שילנסקי: מצאתי לנכון לעשות את התיקון.

דב שילנסקי: כפי שאת דברי הקודמים אמרתי פה בפומבי, אני חושב שההגינות מחייבת אותי להגיד גם את הדבר הזה, את התיקון, בפומבי.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: הבמה לרשותך.

אורי אור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, תקציב המדינה לשנת 1996 יסתכם ב-172.8 מיליארד ש"ח במחירי השנה הבאה, לעומת כ-147 מיליארד ש"ח בשנת 1995 – גידול של 17.5%.

אורי אור: אדוני היושב-ראש, שמעתי את נאומך.

אורי אור: אינני רוצה להתייחס.

אורי אור: הלוואי שהיו מדברים פה באמת, לא רק פוליטיקה; יותר אמת.

אורי אור: אתה יודע וכולם יודעים, ומי שעוקב אחרי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יודע את הישגי הכלכלה האדירים של המדינה הזאת בשלוש השנים האחרונות.

אורי אור: כל העולם מודע, כל העולם מכיר.

אורי אור: אינני רוצה להיכנס אתך לוויכוח.

אורי אור: אני רוצה לדבר פה אמת; דווקא להציג ויכוח בסיעה שלי.

דב שילנסקי: לו לא הייתי יושב פה, הייתי עונה לך בקריאות ביניים.

דב שילנסקי: עכשיו אני לא יכול.

אורי אור: חבל.

אורי אור: אם הייתי איש האופוזיציה בהצבעה על התקציב – ואני אומר את זה ברצינות, ואני מקווה ומאמין שאני לא אהיה אופוזיציה גם אחרי הבחירות הבאות – הייתי נמנע ולא מצביע נגד התקציב, בשביל למנוע מכמה אנשים לנצל יוזמות כאלה או אחרות בשביל להשיג הישגים שאינם נחוצים לכלכלה.

אורי אור: ואינני רוצה להרחיב פה.

אורי אור: לך ברור למה אני מתכוון.

אורי אור: שמחתי היום לשמוע חבר כנסת מהליכוד בתוכנית ברדיו, את חבר הכנסת ויינשטיין, שאמר שיש רעיון שחלק מחברי הליכוד יסייעו לממשלה להעביר את התקציב כמו שהוא, ולעמוד בפני חברי כנסת אלו או אחרים בשביל לא להגדיל את התקציב.

אורי אור: למה אני אומר את הדברים?

אורי אור: בדיון אצלי בסיעה, אני חושב שאני היחיד, ואולי יושב-ראש ועדת הכספים שדיבר יותר מאוחר – אמרנו שהתקציב גדול מדי.

אורי אור: אמרנו, אף-על-פי שיש בחירות, ואף-על-פי שזה מאבק אדיר וכולם מכירים אותו – מאבק אסטרטגי מי ינצח בבחירות בשנה הבאה – אני הייתי מעדיף תקציב קטן יותר מזה שהוגש; ודאי לא תקציב שגדול ב-17.5% מהתקציב של השנה שעברה.

אורי אור: אני מודאג על הרקע הזה מהמגמות הכלכליות שהכנסת כולה מעודדת בחקיקה שלה.

אורי אור: אתה דיברת, אדוני, וגם אצלי בסיעה מדברים.

אורי אור: בואו נדבר פה אמת.

אורי אור: כולם דואגים לכולם.

אורי אור: אני לא מאמין שצריך לדאוג לכולם.

אורי אור: כי יש אנשים שיכולים להסתדר בכוחות עצמם.

אורי אור: הבעיה היא, שחלקנו נותנים לכולם במקום לתת רק למי שמגיע לו.

אורי אור: אני מוכן להביא פה לדוגמה את חוק חיילים משוחררים.

אורי אור: אינני בין 101 חברי הכנסת שחתומים על החוק – ואני מברך עליו.

אורי אור: אני טוען, שלא כל ילד או ילדה שמשתחררים מגיע להם מענק.

אורי אור: לחלק מגיע מענק גדול יותר, ולחלק מהילדים, ההורים שלהם ידאגו, והם יסתדרו.

אורי אור: מדינה איננה יכולה לחלק לכולם שווה בשווה, גם כשהיא הולכת ונהיית מדינה עשירה יותר.

אורי אור: אותו דבר הוויכוח על הגמלאים.

אורי אור: צריך לסייע לגמלאים.

אורי אור: לא לכולם.

אורי אור: יש גמלאים שהם עשירים מכולנו.

אורי אור: הרצון שלנו להיות טוב לכולם מביא לזה – ופה הדבר היחיד שצדקת בו, מר שילנסקי – שהפער בין עשירים לעניים איננו קטן.

אורי אור: המדינה מרוויחה יותר, משקיעה יותר, התוצר הלאומי הגולמי שלה יותר גבוה מזה של כל המדינות הסובבות אותה, אבל אין אנו מקטינים את הפער כשאנחנו עושים חלוקה שווה.

אורי אור: אינני מאמין בחלוקה שווה.

אורי אור: אני מאמין בחלוקה למי שמגיע.

אורי אור: המדינה, במשכנתאות למשל, משלמת השנה מיליארד שקל יותר.

אורי אור: זה איננו נכון, כמו שאמרת.

אורי אור: הייתי מחלק את זה אחרת.

אורי אור: תן למי שמגיע.

אורי אור: אבל כולם, מכל הסיעות, רוצים לתת לכולם ולהיות טובים לכולם.

אורי אור: לכן, סיוע לקבוצות אוכלוסייה רחבות בלא להתחשב במחיר וללא מבחן הכנסות – זה לא טוב.

אורי אור: לכן התקציב הזה יכול להביא לפריצת מסגרת התקציב ולערעור כל המדיניות הכלכלית ב-1996.

אורי אור: אני חושב שנזק אדיר צפוי לנו אם לא נשלוט על גודל התקציב.

אורי אור: אני מקווה מאוד, ואעשה הכול ואתמוך בשר האוצר כדי לשלוט על התקציב ולא לתת לו לפרוץ את המסגרת.

אורי אור: כולם מדברים על פריצת המסגרת, בכל המפלגות, לרבות שלי.

אורי אור: דבר אחד שהייתי מעוניין לעמוד עליו פה הוא תקציב הביטחון.

אורי אור: בהכירי מקרוב את תקציב הביטחון אני חרד לירידה שהולכת ונמשכת בו בשנים האחרונות, ודווקא בהשקעות במחקר ופיתוח.

אורי אור: הייתי רוצה לראות בתקציב הזה יותר התייחסות לנושא הפיתוח.

אורי אור: אני מקווה מאוד, שהתוכנית של משרד האוצר, של השקעת שקל תמורת שקל, תניב פירות בנושא של מחקר ופיתוח, אחרת התקציב ימשיך לרדת.

אורי אור: אני חושב, שחוסננו הביטחוני האמיתי הוא בתקציב של מחקר ופיתוח, שבו הגענו להישגים אדירים.

אורי אור: אין ספק שתהליך השלום תרם תרומה אדירה, ואני מבין שלחלק מהאופוזיציה לא נעים להודות בכך.

אורי אור: אינני מזלזל בהישגים של האוצר, אינני מזלזל במומחים ואינני מזלזל בתשתית שהולכת ונבנית.

אורי אור: אבל ועידת עמאן של היום, ועידת קזבלנקה שהיתה וועידת ברצלונה שתהיה הן אבני דרך במערכת כלכלית שמשתפרת כאשר החרם הכלכלי הולך ומוסר.

אורי אור: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לאנשים לעצרת שלנו, שתהיה במוצאי שבת זאת בכיכר מלכי-ישראל.

אורי אור: זו עצרת שתומכת בשלום, זו עצרת שתביא את כולם לראות כמה אנשים תומכים בתהליך.

אורי אור: אני מקווה, שכל מי שתומך בתהליך השלום, נראה אותו בשבת בעצרת בתל-אביב.

אורי אור: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חברך, חבר הכנסת חגי מירום, כבר הצהיר מעל במת הכנסת, הזמין ואפילו ציין את השעה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה תמיד חביב, אבל הפעם אפשר להגיד גם שאתה אחרון אחרון חביב.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורי אור, כולם יודעים שחבר הכנסת מיכאל איתן התכונן הרבה לנאום הזה, כי הוא בא לבדוק כמה זמן יש לו עוד להתכונן.

אורי אור: יפה מאוד.

אורי אור: אם הוא היה מדבר חמש דקות הייתי נשאר.

דב שילנסקי: הנאום שלו יהיה קצר, כי אתה יודע, נאום ארוך אפשר לשלוף תיכף מהשרוול.

דב שילנסקי: לנאום של חמש דקות צריך להתכונן הרבה.

מיכאל איתן: אני מבקש ממך, למען ביטחון המדינה, אנא שחרר את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שיישן טוב.

מיכאל איתן: מחר יש לו יום דיונים שבו הוא צריך להשקיע למען הביטחון.

מיכאל איתן: נשחרר אותו.

דב שילנסקי: אני מקבל את הבקשה.

אורי אור: בהנחה שאני הולך לישון.

אורי אור: אולי אני הולך לעבוד עכשיו?

מיכאל איתן: אז בטח ובטח שאני צריך לשחרר אותך.

דב שילנסקי: אני שומע את הנאום שלו במקום 118 חברי כנסת.

דב שילנסקי: עכשיו אשמע במקום 119 חברי כנסת.

מיכאל איתן: עוד הערה אחת.

מיכאל איתן: אני מודה לכבודו שאפשר לי דחייה מסוימת.

מיכאל איתן: היא נובעת מהעובדה שאני לא הייתי אמור לדבר הערב אלא מחר.

מיכאל איתן: ביקש ממני חבר הכנסת שאול עמור שאקדים ואדבר היום על מנת שהוא יוכל לדבר מחר.

מיכאל איתן: ולכן, באופן פתאומי צריך הייתי לדבר.

מיכאל איתן: זו הסיבה לבקשתי.

דב שילנסקי: חברות היא מידה טובה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

דוד ליבאי: איפה הכנסת?

דב שילנסקי: אדוני השר, אני מודה לך על שאתה מצטרף לחברותא, אחרת הייתי היחיד ששומע את חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: אני מקווה שמבחינת תקציב משרד המשפטים אתה מרוצה, אדוני השר.

מיכאל איתן: אתה יודע, שבשנים האחרונות פעם אחר פעם זעקתי שצריך להסדיר את עניין הבינוי במיוחד, המחשוב, התורים בבתי-המשפט, כי זה חלק מהעניין הכלכלי; לא רק מצד הצדק, שהוא עניין לא פחות חשוב, אלא גם כעניין כלכלי.

מיכאל איתן: חברה שעובדת בצורה כלכלית יעילה ועושה עסקים צריכה גם שיטה של הכרעה מהירה ויעילה בסכסוכים.

מיכאל איתן: כל סכסוך שמתארך, בסופו של דבר, מישהו משלם עבורו.

מיכאל איתן: משלמים לעורכי-דין, משלמים לכל מיני גורמים, הדבר נסחב, סכסוכים מתיישנים, יש עיוותים בהכרעה.

מיכאל איתן: אני שמח שאתה כאן, ולפי הבעת פניך אני מבין שמבחינת המשרד – – –

דוד ליבאי: יש שיפור תקציבי ניכר.

מיכאל איתן: יש שיפור תקציבי ניכר ותהיה הקטנה בממדי הפער בין מה שצריך ובין מה שיש לנו בתחום הזה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אם אחשיב לך את ההקדמה, זמנך כבר כמעט נגמר.

דב שילנסקי: עכשיו אני מפעיל את השעון.

דב שילנסקי: מאחר שאתה אחרון אחרון חביב, אני מעמיד אותו על זמן כפול – עשר דקות.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, יש לי רושם שגם אז תצטרך להגיד לי לעצור, ואני אעצור כשתגיד לי.

דב שילנסקי: השתדל לא להביא לכך שאצטרך לנדנד לך.

מיכאל איתן: אני מסכים.

מיכאל איתן: יש לי נקודות מספר שרציתי לדבר עליהן; אשתדל לעשות את זה במהירות.

מיכאל איתן: אפסיק ברצון כשתגיד לי.

דב שילנסקי: דרך אגב, גם את הנאום שלי היום, ברטוריקה צריך הייתי לעשות בזמן כפול, אבל רצתי מהר על מנת לעמוד במגבלת הזמן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל מי שנכח במליאה כאשר הציג שר האוצר את התקציב, יכול היה לחשוב שהוא נמצא באיזו מדינה שבה שר האוצר מציג תקציב של מדינה אחרת.

מיכאל איתן: נכון, כולנו יודעים את האילוצים וכולנו יודעים שמטבע הדברים אנחנו צריכים לשבח את מרכולתנו, ושר אוצר צריך להצביע על הצדדים היותר-חיוביים.

מיכאל איתן: אבל קצת פרופורציות, קצת צניעות, קצת ספקות.

מיכאל איתן: במיוחד כשאנחנו שומעים ביקורת על חלק מהנקודות מפי נגיד בנק ישראל.

מיכאל איתן: אני האחרון שאבוא ואומר, שאין אורות במשק הישראלי, שאין הישגים, שאין דברים חיוביים, שאין התפתחויות משמעותיות שיכולות להיות לנו לברכה לטווח ארוך.

מיכאל איתן: אבל נאום כל כך חד-צדדי, מתעלם כל כך מבעיות מבניות – אני לא שמעתי.

מיכאל איתן: אני חושב שזה חוסר אחריות.

מיכאל איתן: שר אוצר לא יכול להציג את המשק בצורה כל כך ורודה, ולא טוב שיציג אותו כך.

מיכאל איתן: שר אוצר צריך להציג את האתגרים, את הקשיים, את הבעיות, ולהנהיג את הכלכלה הישראלית להתאמץ, לא לנוח על זרי דפנה, להצביע על הליקויים ולהשתדל להתגבר עליהם.

מיכאל איתן: נאום שר האוצר הזכיר במידה מסוימת מה שקרה ל"טיטניק" – אוניית פאר, שבעת השקתה אמרו שלעולם לא תטבע, יצאה למסע תענוגות של עשירי עולם.

מיכאל איתן: על הסיפונים העליונים חוגגים, צוהלים, משתוללים ומתהוללים, למטה כבר יש חור, מים פורצים, קרחון פגע, והם עוד לא יודעים מה יקרה בעוד שעות מספר, כשמאות מהחוגגים ישקעו ויטבעו במצולות.

מיכאל איתן: אני אומר במלוא האחריות – אני לא רוצה לומר שהמשק הישראלי נמצא במצב של ה"טיטניק", ואנחנו עוד לא יודעים שאנחנו הולכים בהכרח לקראת מצולות.

מיכאל איתן: אבל יש כמה בעיות מבניות ובעיות קשות שכבוד שר האוצר לא רק שלא התמודד אתן, אלא ניסה להמעיט בערכן.

מיכאל איתן: מדברים על הגירעון.

מיכאל איתן: תקציב המדינה הוא כ-40% מהתוצר, והממשלה היא אחד הגורמים שיוצרים את הגירעון בתקציב של השנה הקודמת, כחלק מהגירעון של הסקטור הציבורי.

מיכאל איתן: איפה המנהיגות הכלכלית?

מיכאל איתן: במקום להקטין בצורה דרסטית את ההוצאות הממשלתיות, יותר קל לתת.

מיכאל איתן: ומנין לוקחים את הכסף?

מיכאל איתן: אילו יכולנו לקחת את הכסף מעצמנו, מילא.

מיכאל איתן: אנחנו מייבאים כספים.

מיכאל איתן: תחילה הובטח לנו שכספי הערבויות ישמשו אך ורק למטרות של השקעות וצמיחה.

מיכאל איתן: היום אומרים שהתקציב הממשלתי הוא הבסיס לצמיחה.

מיכאל איתן: איפה ההפרדה בין המשק הפרטי למשק הציבורי?

מיכאל איתן: איפה הצמצום של מעורבות הממשלה במשק, שהוא מטרה מוצהרת?

מיכאל איתן: הגירעון ביחס לתוצר המקומי הגולמי יגיע השנה ל-3.75%.

מיכאל איתן: זה בניגוד למה שהתחייב כאן שר האוצר בשנה שעברה.

מיכאל איתן: איך הוא מסביר את זה?

מיכאל איתן: מה הלקחים שהוא מפיק?

מיכאל איתן: מה הוא יעשה על מנת שהדבר הזה לא יקרה בשנה הבאה?

מיכאל איתן: גם על שיעור הגירעון – 3.75% – יש חילוקי דעות.

מיכאל איתן: לפי ניתוח שנעשה במחלקת המחקר של בנק ישראל, הגירעון יגיע ל-4.5% מהתוצר.

מיכאל איתן: והכי חמור – אנחנו שומעים למה הגירעון הזה.

מיכאל איתן: מסביר לנו מנכ"ל האוצר מר ברודט, שהגירעון נובע בעיקר מפיגור בהכנסות המדינה, ובין היתר העבירה השנה ישראל סכום גדול יותר בהחזר מסים לרשות הפלשתינית.

מיכאל איתן: עכשיו אני מבין: אנחנו לוקחים הלוואות, נכנסים להתחייבויות ומעבירים לרשות הפלשתינית.

מיכאל איתן: ומי ישלם את זה?

מיכאל איתן: אבל הסכומים האלה הם סכומים קטנים.

מיכאל איתן: הסכומים היותר-גדולים, כפי שאמרתי, נובעים מכך שהממשלה אינה נוקטת צעדים ממשיים על מנת להקטין את ההוצאות שלה, על מנת לצמצם את המעורבות שלה ולהקטין את הוצאותיה.

מיכאל איתן: מה רוצים מהנגיד?

מיכאל איתן: במקום לתת לו פרס; הוא הציל את הממשלה הזאת.

מיכאל איתן: אילו שמעו בקול השרים והלכו נגד הצעות הנגיד, היתה לנו היום אינפלציה של עשרות אחוזים.

מיכאל איתן: כמעט יחיד הוא נאלץ לעמוד במאמצים על-אנושיים מול התאווה של אנשים שעלו כאן

מיכאל איתן: פעם אחר פעם ותקציב אחר תקציב ורצו להגדיל עוד, עוד נתחים, לשפוך עוד כסף.

מיכאל איתן: במקום לתת לו מדליה, מגדפים ומאיימים ועושים לו כל מיני הדלפות ומאשימים אותו.

מיכאל איתן: יש אצלנו פסוק שאומר: שומר פתאים השם.

מיכאל איתן: על הפתאים של הממשלה הזאת שומר כנראה הנגיד.

מיכאל איתן: מזלם.

מיכאל איתן: ואני מכיר עוד סעיף אחד חשוב.

מיכאל איתן: שר האוצר עמד כאן בשנה שעברה ואמר – כי לעתיד אפשר לומר כל מיני דברים – עמד כאן שר האוצר בשנה שעברה ואמר:

מיכאל איתן: אנחנו נפריט את המשק ואנחנו נמכור חברות ממשלתיות ונגייס 4.5 מיליארדי שקלים, על מנת לצמצם את הגירעון של הממשלה, וכל זה על מנת שלא יצטרכו לגייס בשוק ההון את הכסף של הגירעון.

מיכאל איתן: מה קרה בפועל?

מיכאל איתן: הנה שר האוצר מדווח לנו, בחוברת שהוא הביא כתוב במפורש: במקום 4.5 זה 1.6.

נואף מסאלחה: אין קונים.

מיכאל איתן: אין קונים?

מיכאל איתן: אדוני הנכבד, יש עשרות חברות ממשלתיות שצריך למכור אותן במהירות ובכל מחיר, ואם אין קונה – שייתנו אותן בחינם, ואם אין מי שייקח אותן בחינם – שישלמו למישהו, רק שייקח אותן.

מיכאל איתן: אתה רוצה דוגמה, אני אתן לך.

מיכאל איתן: מרכז הבנייה, חברה ממשלתית, עושה תערוכות.

מיכאל איתן: מה עניינה של הממשלה לעשות תערוכות?

מיכאל איתן: אני אסביר לך מה עניינה של הממשלה.

מיכאל איתן: בשביל מה הממשלה צריכה את – – –

דב שילנסקי: עשר דקות חלפו.

דב שילנסקי: אני מוסיף לך שתי דקות וחצי.

מיכאל איתן: אני מודה לך מאוד.

מיכאל איתן: אני כבר מסיים בעניין הזה; כמובן יש לי עוד להוסיף.

דב שילנסקי: אבל הזמן מוגבל, מה לעשות.

מיכאל איתן: סגן השר נואף מסאלחה, בשביל מה היא צריכה את זה?

מיכאל איתן: מה עושה אותה חברה ממשלתית?

מיכאל איתן: היא עושה תחרות נגד כל מיני יזמים פרטיים שעושים תערוכות מכספם ומתפרנסים, מגשרים בין הציבור שרוצה לראות, אם זה סוחרים, אם זה קבלנים ואם זה אחרים, לבין היצרנים שרוצים להציג.

מיכאל איתן: מה זה עניינה של הממשלה בכלל להתעסק בזה?

מיכאל איתן: אני אומר לך מה זה עניינה.

מיכאל איתן: אני קראתי בעיתון, המנכ"לית של מרכז הבנייה, הגברת יעל ארן, היא פעילה ותיקה של מפלגת העבודה, בריאיון לעיתון היא אומרת: נכון, אני מינוי פוליטי של פואד.

מיכאל איתן: היא עבדה עם פואד בבחירות, לכן פואד צריך למנות אותה.

מיכאל איתן: למה ימנו אותה?

מיכאל איתן: ימנו אותה לחברה פרטית?

מיכאל איתן: אף אחד לא ייקח אותה.

מיכאל איתן: הוא ממנה אותה למרכז הבנייה, בשביל זה צריך את מרכז הבנייה.

מיכאל איתן: שואלים את הגברת ארן הזאת, שהיא כבר מנכ"לית, והיא מספרת לכתב עיתון והוא מפרסם את זה – וזו הדוגמה לשירות הציבורי – ואומרת: אני לא מתיימרת לטעון שאני עובדת בפרך, גם לא עשרת העובדים שלי.

מיכאל איתן: אין לי גם ישיבות מחוץ לשעון, ובהחלט יש לי ג'וב שהוא גם נעים, ואם זה נורא חשוב לך, אתה יכול להגיד אפילו חלומי.

מיכאל איתן: שואל אותה הכתב: תגידי לי, האם לא קורה לך לפעמים שנשבר לך באמצע היום ואת אומרת "טוב, היום ניסע הביתה"?

מיכאל איתן: משיבה הגברת ארן: בהחלט, קורה לפעמים גם מה שאתה אומר.

מיכאל איתן: הנה, לשר האוצר שחתם על המינוי ומספר לנו סיפורי מעשיות, איפה יש פוליטיקה?

מיכאל איתן: הוא מאשים את הנגיד בפוליטיקה.

מיכאל איתן: הוא ממנה אנשים כאלה, שמודיעים קבל עם ועדה ואפילו לא מתביישים לומר לעיתונאי: כן, באמצע העבודה אני הולכת הביתה.

מיכאל איתן: זו הדוגמה, זו היעילות, זו החברה הממשלתית, זה הסיפור.

מיכאל איתן: ואם לא די לכם בזה, אתם יכולים לראות את הגברת ארן מככבת בסרטי טלוויזיה לקראת הפריימריס שלה; בסרטי טלוויזיה, על חשבון משלם המסים, אני לא יודע מה בדיוק היא מציגה שם, כנציגה של מרכז הבנייה.

מיכאל איתן: מה זה?

מיכאל איתן: איפה השינוי המבני?

מיכאל איתן: איפה ההפרטה?

מיכאל איתן: אני מודה לכבוד היושב-ראש.

מיכאל איתן: חרגתי קצת מהזמן.

מיכאל איתן: אני מקווה שבמהלך הדיונים על התקציב עוד ישמעו ממני, ולא על יעל ארן אחת אלא על 50, 60, 100 כאלה.

מיכאל איתן: זו השיטה ששר האוצר אחראי לה.

מיכאל איתן: אין לו סיבה לבוא הנה זחוח-דעת ומבסוט כל כך, כי החורים האלה הם חורי ה"טיטניק", ואם הם לא יטופלו, הם יטביעו את כולנו.

דב שילנסקי: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

דב שילנסקי: בזה סיימנו להיום את הדיון בארבעת החוקים.

דב שילנסקי: המשך הדיון בחוקים אלה יהיה מחר.

דב שילנסקי: עכשיו, אדוני שר המשפטים, אתה חושב שאתה רק תשב פה ליד שולחן הממשלה, כולם יראו אותך בתור שר ואתה לא תעשה שום דבר?

דב שילנסקי: בשביל כבוד צריך לעבוד.

דב שילנסקי: בבקשה, תואיל לעלות לדוכן, יש לי בשבילך עבודה, תיקח אתך את התשובות על השאילתות.

דוד ליבאי: לא נמסר לי שעל סדר-היום של היום יש תשובות על שאילתות.

דוד ליבאי: התשובות אינן אתי.

דב שילנסקי: לא, לא נמסר לאדוני?

דב שילנסקי: לאדוני היתה צפויה עבודה קשה.

דב שילנסקי: הוא היה צריך לעלות לדוכן.

דוד ליבאי: אין לי מה למסור לפרוטוקול.

דב שילנסקי: זה נרשם.

דב שילנסקי: אדוני יכול לעלות.

דב שילנסקי: בכל הרצינות.

דוד ליבאי: אין לי מה למסור.

דב שילנסקי: זה פורסם.

דב שילנסקי: ננהל סדר.

דוד ליבאי: אין לי מה למסור לפרוטוקול.

דב שילנסקי: אפשר להעביר לפרוטוקול.

דב שילנסקי: כפי שאדוני רוצה.

דוד ליבאי: פעם אחרת.

דב שילנסקי: פעם אחרת.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: אני נהגתי כך היות שאנשים חייבים היו להיות פה ולשמוע.

דב שילנסקי: אבל לולא הטעות, שהדבר לא נמסר לאדוני, הייתי קורא את השמות.

דוד ליבאי: נמסר לי שיהיה רק דיון על התקציב.

דב שילנסקי: אם כך, נעבור לסגן שר הבריאות, שגם הוא ישב פה ונהנה מהכבוד שנותנים לסגן שר הבריאות.

דב שילנסקי: גם לאדוני אני צריך להזכיר, שבשביל כבוד צריך לעבוד.

דב שילנסקי: יואיל אדוני להעלות את הדוכן לגובה המתאים שלו.

דב שילנסקי: אני אקרא רק את מספרי השאילתות ולא את שמות חברי הכנסת, כדי שלא לגרום להם בושה מפני שהם אינם פה בשעה שהם צריכים לשמוע תשובות על שאילתות שהם הגישו.

דב שילנסקי: התשובות על השאילתות שאת מספריהן אני קורא מועברות כולן לפרוטוקול.

דב שילנסקי: אני קורא רק מספרים.

דב שילנסקי: כל התשובות על השאילתות האלה מועברות לפרוטוקול.

דב שילנסקי: אני מודה לאדוני על העבודה המאומצת והקשה.

נואף מסאלחה: המשרד, אדוני היושב-ראש, עבד קשה להכין את התשובות.

מיכאל איתן: על זה אומרים, סחתיין.

מיכאל איתן: חבר הכנסת י' לס שאל את שר הבריאות ביום ל' בסיוון התשנ"ה (28 ביוני 1995): לאחרונה הובאה לידעתי תמונת מצב של אוכלוסיית תל-אביב-יפו, המקבלת את שירותי העזרה הראשונה ממגן-דוד-אדום תל-אביב, ולפיה קוצץ מספר האמבולנסים העומדים בכוננות, לא נמצא פתרון לנושא החובשים המלווים ויש עיכוב בהקמת נקודת הזנקה של מגן-דוד-אדום בדרום העיר.

מיכאל איתן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל איתן: מדוע קוצץ מספר האמבולנסים בתל-אביב לפני הקמת נקודת הזנקה בדרום תל-אביב?

מיכאל איתן: 2.

מיכאל איתן: מדוע עדיין לא נמצא פתרון לבעיית החובשים המלווים?

מיכאל איתן: 3.

מיכאל איתן: מה ייעשה כדי להחיש מציאת שטח להקמת נקודת הזנקה למגן-דוד-אדום בדרום תל-אביב?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: לא קוצץ מספר האמבולנסים בתל-אביב.

נואף מסאלחה: אדרבה, מגן-דוד-אדום אף הוסיף בשנה האחרונה ניידת טיפול נמרץ נוספת, שמיקומה ברחוב מאז"ה.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות ומגן-דוד-אדום הגיעו להסכמה עם משרד הביטחון על העסקת חיילים בשירות סדיר כחובשים מלווים.

נואף מסאלחה: הנושא הוסדר בחקיקה, אשר עברה בקריאה שלישית בכנסת בחודש אוגוסט השנה, אולם יש צורך, בטרם יישומו, באישור הממשלה וועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: יש נקודת הזנקה בדרום תל-אביב, בתחנה המרכזית החדשה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת י' לס שאל את שר הבריאות ביום י"ד בתמוז התשנ"ה (12 ביולי 1995): למרות המצב הביטחוני בצפון, קיימת יחידת נט"ן אחת המספקת שירותי טיפול נמרץ לכל הצפון – עכו, נהרייה, כרמיאל ויישובי וקיבוצי הסביבה.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם בשל המצב הביטחוני אין משרדך רואה צורך בהוספת יחדת נט"ן נוספת לאזור זה?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: האם גם במצב של רגיעה אין צורך, באזור כה גדול, ביחידת נט"ן נוספת?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מה ייעשה כדי לשנות את המצב הקיים?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: באזור המצוין בשאילתא מוצב, נוסף על נט"ן בעכו, גם אמבולנס טיפול נמרץ כרמיאל, המשרתים במשך שנים את אוכלוסיית האזור.

נואף מסאלחה: יצוין, כי בהתייחס לשיקולים המקצועיים מיקום הנט"ן בעכו ולא בנהרייה הינו נכון יותר, ונגישותו לתושבי האזור טובה יותר בעכו.

נואף מסאלחה: זאת נוסף על העובדה כי בעיר נהרייה יש בית-חולים המשרת את כלל תושבי העיר והאזור.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: על-פי הנתונים הקיימים במגן-דוד-אדום, מספר הפינויים הממוצע כיום לנט"ן באזור הינו כחצי ממספר הפינויים בנט"ן הפועל, לשם השוואה, בראשון-לציון, בירושלים, בתל-אביב, בבת-ים וביישובים נוספים.

נואף מסאלחה: בהתאם לכך, ולאור קיומו של נט"ן כרמיאל, אין כל הצדקה להוספת נט"ן באזור.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: כאמור, אין הצדקה להוספת נט"ן באזור.

נואף מסאלחה: יש להוסיף ולציין, כי בעת כוננות ביטחונית, נט"ן עכו מוזנק ומוצב בנהרייה.

נואף מסאלחה: יצוין כי הוצע לראש העיר, כי אם הוא מעוניין שתוצב ניידת לטיפול נמרץ בנהרייה, למרות האמור לעיל, ניתן לעשות זאת במימון העירייה, כאשר משרד הבריאות הסכים לתקצב רכישת האמבולנס על ציודו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א"ח שאקי שאל את שר הבריאות ביום י"ד בתמוז התשנ"ה (12 ביולי 1995): נודע לי, כי בית-מרקחת תורן בקופת-חולים "שטראוס" בירושלים סירב לספק בשבת לחולה שומרת שבת תרופות שהיא נזקקה להן באופן דחוף אך לא יכלה לשלם עבורן בשבת, עקב חילול שבת שבדבר.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: מה היא מדיניות משרדך באשר למכירת תרופות בשבת בבתי-מרקחת תורניים?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מה ייעשה נוכח מקרה כזה?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מה הוא הנוהל לקבלת חולים שומרי-מצוות בשבתות בבתי-החולים הממשלתיים והאחרים?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: בתי-מרקחת תורניים המופעלים על-ידי קופת-חולים קיימו הנחיות של הקופה, אשר מונעת מהם דרישה לתשלום כתנאי לאספקת תרופות בשבת.

נואף מסאלחה: לגבי בתי-מרקחת תורניים פרטיים, לא קיים הסדר דומה.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: ככלל, בית-המרקחת התורן של קופת-חולים הכללית אינו מתנה אספקת תרופות בשבת בקבלת תשלום.

נואף מסאלחה: המקרה המוזכר בשאילתא נבדק על-ידי הנהלת קופת-חולים, והתברר כי לא היתה התניה למתן התרופות בקבלת תשלום.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: אין כל בעיה בקבלת חולים בבתי-חולים, זאת מאחר שהקבלה לגבי חולים אינה מותנית כלל התשלום.

נואף מסאלחה: לגבי השחרור, משרד הבריאות הנחה את בית-החולים כי אין לשחרר בשבתות ובחגים מבתי-חולים חולים אשר מסיבות דתיות אינם יכולים לחזור לבית בשבת ובחג.

נואף מסאלחה: יתר על כן, בתי-החולים התבקשו לעשות סידורים מתאימים, שיאפשרו לחולים אלה לשהות בבית-החולים עד צאת השבת או החג, וכן גם לדחות את הסדרת התשלום עם צאתם.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת י' לוי שאל את שר הבריאות ביום י"ד בתמוז התשנ"ה (12 ביולי 1995): הגיעה אלי פנייה בנושא התחנות לבריאות האם והילד, ולפיה בכמה ערים פועלת בתחנות תוכנית ממוחשבת בשם "מחשבה בריאה", שבה נאגרים פרטים על-אודות המטופלים בתחנה ומשפחותיהם.

נואף מסאלחה: בין היתר נשאלו הרשומים האם משפחתם דתית.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: לאיזה צורך משמש המידע?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מה נעשה לשם שמירה על חסיון המידע ופרטיות האנשים הרשומים במאגר?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מה היא הרלוונטיות של השאלה הנוגעת לדתיותה של המשפחה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: בעבר רווחה בקרב אנשי המקצוע בתחום בריאות הציבור הדעה, כי מידע בשאלה האם משפחה הינה דתית או לא יכול לתרום להבנת מדדי בריאות הציבור.

נואף מסאלחה: לפיכך מידע זה הוכנס לכלל המידע, הן במערכת הרגילה והן במערכת המחשבים.

נואף מסאלחה: לאחרונה השתנתה גישה זו, וכיום הדעה היא, שמידע בדבר דתיותה של המשפחה אינו רולוונטי, ובהתאם לכך מתכוון משרד הבריאות לבטל זאת.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות פועל לשמירת החיסיון על המידע ופרטיות האנשים הרשומים במאגר בהתאם לחוק מאגרי מידע, כפי שנהוג בכל חומר חסוי של משרד הבריאות.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: כאמור, אין רלוונטיות לדתיותה של משפחה, אם הינה נוצרית, יהודית, או מוסלמית, ולפיכך מתכוון משרד הבריאות לבטל את השאלה הנ"ל.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' ורדיגר שאל את שר הבריאות ביום י"ד בתמוז התשנ"ה (12 ביולי 1995): פורסם ב"מעריב" – ו' בתמוז התשנ"ה, 4 ביולי 1995 – שצוות מדענים מותח ביקורת קשה על כך שבני אדם משמשים שפני ניסיון בהשתלות של חומרים שונים, בטיפולים אורתופדיים ובטיפולי שיניים, וזאת בלי שחומרים אלו עברו לפני כן ניסויים מתאימים.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם הידיעה נכונה?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מה יעשה משרדך כדי להדק את הפיקוח על פעולות אלו?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: למשרד הבריאות אין מידע ספציפי על רופא זה או אחר המשתיל משתלים שאינם בטוחים, אך ממידע שהגיע למשרדנו לפני כמה חודשים הגענו למסקנה, שיש צורך בבדיקה ובטיפול יסודי בנושא זה.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מנכ"ל משרד הבריאות הוציא בתחילת השנה חוזר לרישום אביזרים ומכשירים רפואיים ושתלים.

נואף מסאלחה: על-פי חוזר זה יש חובה ברישום משרד הבריאות.

נואף מסאלחה: בתהליך הרישום יבדוק משרד הבריאות את הבטיחות והאפקטיביות של המשתלים.

נואף מסאלחה: בנוסף, בשל המורכבות והייחוד של נושא משתלי השיניים והחומרים השונים המשמשים ברפואת שיניים, מינה משרד הבריאות ועדה מיוחדת, שתבדוק את מכלול ההיבטים בנושא חשוב זה.

נואף מסאלחה: חברי הוועדה הם ממיטב הרופאים העוסקים בנושא בארץ, בבתי-החולים ובאקדמיה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר הבריאות ביום י"ט בתמוז התשנ"ה (17 ביולי 1995): יותר מ-300 עובדי מעבדות חלו בשנים האחרונות במחלות ממאירות, מרביתם נשים שחלו בסוגי סרטן שונים ומשקיעות הון פרטי בריפוי ובשיקום.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם יש למשרד הבריאות נתונים סטטיסטיים המעידים על קשר בין העבודה במעבדות לבין אחוז לוקים גבוה יותר במחלות ממאירות?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אם כן – מה הן הדרכים הננקטות להגנה על העובדים?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מדוע משרד הבריאות אינו מממן את הטיפול במחלות הנגרמות כתוצאה מהעבודה במעבדות?

נואף מסאלחה: 4.

נואף מסאלחה: מה ייעשה בנדון?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: אין כל מידע שאכן יותר מ-300 עובדי מעבדות חלו בשנים האחרונות במחלות ממאירות.

נואף מסאלחה: בשנים האחרונות חלו למעלה מ-50,000 איש בסרטן, ואלה כוללים גם עובדי מעבדות.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: כאמור, למשרד הבריאות אין נתונים המאשרים את המידע הנ"ל, אולם בכוונת משרד הבריאות לבדוק את הנושא לעומקו.

נואף מסאלחה: עם זאת, פקודת הבטיחות בעבודה ותקנות ארגון הפיקוח על העבודה קובעים את אמצעי הבטיחות והמיגון, וחובת המעביד למסור הסבר ומידע לעובדים על סיכונים פוטנציאליים.

נואף מסאלחה: כעת נמצאת בשלבים סופיים תקנה ייחודית שתוקנה על-ידי משרד העבודה והרווחה לגבי עובדי מעבדה, הקובעת מי מוגדר כעובד, מה יהיו בדיקות החובה, מועדן, וכן נוהלי הבטיחות הרלוונטיים.

נואף מסאלחה: אכיפת התקנה הינה על-פי החוק בידי משרד העבודה והרווחה.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות אינו מממן טיפולים במחלות תעסוקתיות.

נואף מסאלחה: מי שמוכר כנפגע עבודה או חולה במחלת מקצוע – סרטן או מחלה מקצועית אחרת, הרי הוא מטופל על-ידי המוסד לביטוח לאומי, ענף נכות מעבודה.

נואף מסאלחה: 4.

נואף מסאלחה: כאמור, בכוונת משרד הבריאות לבצע מחקר בנוגע לתחלואת עובדי מעבדות, ואשר מתוצאותיו ניתן יהיה ללמוד אם קיימת בעיה אמיתית בנושא, את היקף הבעיה, את מיקומה ואת דרכי ההתמודדות עמה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' אסעד שאל את שר הבריאות ביום י"ט בתמוז התשנ"ה (17 ביולי 1995): בתאריך 4 באפריל 1995 נרצח מר ג'מל מוחמד הנו מהכפר מע'אר.

נואף מסאלחה: בהודעה שיצאה לתקשורת ונמסרה על-ידי המכון לרפואה משפטית פורסם, כי מר ג'מל ז"ל נגוע באיידס.

נואף מסאלחה: בעקבות פרסום מוטעה זה נגרם עוול רב למשפחתו ולמקורביו, והדבר שהביא להחרמת המשפחה והוקעתה מקרב בני העדה ומכריהם, שהאמינו לפרסומים אלו.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם הנתונים נכונים?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אם כן – כיצד קורה שמייד לאחר בדיקה ראשונית, שהסתבר שהיתה גם שטחית, יוצאת הודעה מטעם המכון לרפואה משפטית ומתפרסמת בכלי התקשורת השונים?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אילו אמצעים יינקטו בנדון?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: הנתונים המצוינים בשאילתא אינם נכונים.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: המכון לרפואה משפטית לא הוציא כל הודעה לתקשורת.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות מינה צוות שיבדוק את תפקוד המכון לרפואה משפטית באירוע המוזכר.

נואף מסאלחה: מממצאי הבדיקה שנערכה על-ידי המבקר הפנימי של משרד הבריאות וקצין הביטחון של המשרד עולה, כי המכון לא הוציא כל הודעה לתקשורת וכי הנהלת המכון פעלה בנושא על-פי הנחיות משרד הבריאות, כאשר העיקרון המנחה הוא שהגורם היחיד שמדווח על-ידי המכון אשר לבדיקות ותוצאות הנתיחה הינו הגורם המזמין את הבדיקה.

נואף מסאלחה: במקרה המצוין בוצעה בדיקה ונתיחה על-פי דרישת המשטרה, ואי לכך עודכנה המשטרה בנתונים כנדרש ועל-פי הנוהל, והדבר חוקי.

נואף מסאלחה: כאמור, ובהסתמך על ממצאי הבדיקה, המכון לרפואה משפטית לא הוציא כל הודעה לתקשורת בנושא.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ח' מירום שאל את שר הבריאות ביום י"ט בתמוז התשנ"ה (17 ביולי 1995): תושב ישראלי אשר נשלח לשליחות בחוץ-לארץ חייב בתשלום ביטוח בריאות מלא, אולם קופות-החולים אינן משלמות או מספקות לאותם שליחים שירותים רפואיים בחוץ-לארץ, ועל כן הם נאלצים לשלם פעמיים.

נואף מסאלחה: יש לציין, כי בעבר גבו קופות-החולים רק תשלום מינימלי כדי לשמור על רצף הזכויות עד שובם ארצה.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם משרדך מודע לבעיה זו? 2.

נואף מסאלחה: מדוע אין משרד הבריאות ממשיך את הגבייה שהיתה נהוגה בעבר על-ידי קופות-החולים?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: כיצד יפתור משרדך את הבעיה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: המשרד מודע לסוגיה ודן בה בעבר לצורך גיבוש מדיניותו.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: במהלך שהותו בחוץ-לארץ זכאי השליח למלוא סל השירותים בארץ, ולא אחת שבים השליחים ארצה לקבלת טיפול רפואי סבוך.

נואף מסאלחה: בתשלום דמי הבריאות יש אלמנט של ביטוח סוציאלי, שבו המס משמש לכיסוי כלל העלויות של מערכת הבריאות, ואין קשר בין המס לבין צריכת השירותים בפועל.

נואף מסאלחה: הורדת שיעור הגבייה לאוכלוסייה זו תגרור דרישה להפחתת הגבייה מצד אוכלוסיות מרובות, דבר שעלול לפגוע במערכת הבריאות הנמצאת בקשיים תקציביים.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: תשלום עבור שירותי בריאות בחוץ-לארץ הוא חלק מתוספת העלויות בגין שליחות, והגופים השולחים את השליחים חייבים לתמחר את תוספת העלות הזאת כפי שנלקחת בחשבון תוספת לחינוך וכיוצא בזה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' הירשזון שאל את שר הבריאות ביום י"ט בתמוז התשנ"ה (17 ביולי 1995): מפרסום ב"הארץ" ב-28 ביוני 1995 עולה, כי מדיניות משרד הבריאות לשמירה על זכויות הפרט של נשאי נגיף האיידס מונעת את נקיטת כל האמצעים לבלימת התפשטות המחלה, וכי בטווח של שש שנים היא עשויה לצאת מכלל שליטה.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם מודע משרד הבריאות לסכנה שבשמירת זכויות הפרט בהקשר של המחלה?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: האם נשקל לשנות את המדיניות כלפי מחלת האיידס ולטפל בנשאים כפי שמחייב החוק טיפול בחולי מחלות זיהומיות אחרות?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות אינו רואה סכנה בשמירת זכויות הפרט בהקשר של מחלת האיידס.

נואף מסאלחה: אדרבה, לדעת משרד הבריאות פגיעה בזכויות הפרט ונקיטת אמצעי אכיפה כלשהם כלפי הנשאים ובני משפחותיהם עלולות להביא להתפשטות מחלת האיידס, בכך שתגרום לאנשים להימנע מלבוא להיבדק בשל חשש מחשיפת שמם וכדומה.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מחלת האיידס אינה דומה למחלות זיהומיות אחרות.

נואף מסאלחה: הנגיף אינו מדביק בדרך הרגילה.

נואף מסאלחה: שלא כמו השחפת, הוא אינו מועבר על-ידי שיעול.

נואף מסאלחה: כמו כן, הוא אינו מועבר במזון או במים, משחייה בבריכה, משתייה מאותו ספל וכדומה.

נואף מסאלחה: העובדה כי הנגיף מתפשט בעיקר במגעים מיניים פירושה, שהציבור כולו יכול להתגונן היטב מפני הדבקה, ועל כל אדם מוטלת החובה לגלות אחריות וזהירות אישית בתחום זה.

נואף מסאלחה: לאור האמור, אין מקום לשינוי מדיניות משרד הבריאות, הנעשית בתיאום עם ועדת ההיגוי העליונה לאיידס שהוקמה על-ידי משרד הבריאות לצורך מניעת התפשטות המחלה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שר הבריאות ביום ד' באב התשנ"ה (31 ביולי 1995): לפי מידע מהורי ילדים המטופלים ב"איתנים", משרדך עלול לסגור את מחלקת הילדים בבית-החולים "איתנים" ולפתוח מחלקת אשפוז יום לילדים בירושלים לתושבי האזור בלבד.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם המידע נכון?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אם כן – מה יעשה משרד הבריאות על מנת שיהיה מענה הולם לילדים ולהורים שצורכיהם כה חיוניים ורגישים?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: בהתאם למתוכנן, אמור להתבצע שינוי במחלקת הילדים בבית-החולים "איתנים", שתהפוך בעתיד למחלקת יום ותיתן שירותים לילדים באזור ירושלים רבתי.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות שוקד על פיתוח שירותים קהילתיים, אשפוזי יום ויחידות אשפוז פסיכיאטריות ליד מחלקות הילדים בבתי-החולים הכלליים.

נואף מסאלחה: מיעוט הילדים שיזדקקו לאשפוז פסיכיאטרי ממושך יותר או שמצבם חריף ואינם מתאימים ליחידות הנ"ל, יאושפזו במחלקת הילדים בנס-ציונה.

נואף מסאלחה: יש לציין שאין מדובר בהעברת ילדים אשר כבר אושפזו במחלקת הילדים ב"איתנים", אלא רק באשפוזים חדשים.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר הבריאות ביום ד' באב התשנ"ה (31 ביולי 1995): בעיתון "ידיעות אחרונות" נתפרסם סקר שנערך על-ידי חוקרות מאוניברסיטת תל-אביב, ולפיו שליש מהרופאים המגיעים לבחינות הרישוי אינם שולטים די הצורך בשפה העברית ומתקשים ליצור קשר עם החולים.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם ומדוע מבחני הרישוי לרופאים יכולים להיערך גם בשפה הרוסית, בעוד מבחני הרישוי להסמכת אחיות מתקיימים בעברית בלבד? 2.

נואף מסאלחה: האם שליטתם הלקויה של רופאים בעברית אינה עלולה לפגוע בתקשורת ואף לגרום לטעויות קריטיות?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: אכן מבחני הרישוי לרופאים יכולים להתקיים גם ברוסית.

נואף מסאלחה: זאת בשונה ממבחני הרישוי המתקיימים לאחיות.

נואף מסאלחה: לגבי אחיות התקשורת האישית עם החולה הינה הכרחית ביותר – יותר מאשר לרופאים – ולא ניתן לאחות לתפקד כראוי בלעדיה.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אכן יש חשיבות והשפעה גם לתקשורת בין הרופא לחולים.

נואף מסאלחה: עם זאת, יש לציין, כי רופאים עולים בעלי ותק בחוץ-לארץ המופנים להסתכלות מחויבים בטרם ההסתכלות בעדות על סיום אולפן.

נואף מסאלחה: אולם דרישה כוללת לחייב קיום בחינה בעברית בלבד לא תעמוד בביקורת ציבורית.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' דרעי שאל את שר הבריאות ביום ד' באב התשנ"ה (31 ביולי 1995): העיתון "מעריב" מדווח – רצ"ב צילום הידיעה – על-אודות מקרה שבו נפטר ילד בן 13 בחצר תלמוד-תורה ברחובות.

נואף מסאלחה: נודע לי, כי ניידת מגן-דוד-אדום הגיעה לבית-הספר לאחר זמן רב.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם הגיעה רק ניידת מגן-דוד-אדום או גם נט"ן – ניידת טיפול נמרץ?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: כמה ניידות מגן-דוד-אדום ונט"ן יש ברחובות?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: באיזו שעה הוזעקה הניידת ומתי הגיעה לתלמוד-תורה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: לאירוע האמור הגיעו אמבולנס מד"א רגיל וניידת טיפול נמרץ של מד"א, אשר הוזעקה לאחר מכן על-ידי צוות מד"א.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: בתחנת מד"א רחובות פועלים במשמרת בוקר ניידת טיפול נמרץ ושני אמבולנסים, במשמרת ערב ובמשמרת לילה נט"ן ואמבולנס בהתאמה.

נואף מסאלחה: נוסף על אלה, מסייעות לתחנת מד"א רחובות גם תחנות מד"א ראשון-לציון ולוד/רמלה בגיבוי אופרטיבי, במשמרת בוקר עם שתי ניידות טיפול נמרץ וארבעה אמבולנסים, במשמרת ערב ובמשמרת לילה עם שתי ניידות טיפול נמרץ ושני אמבולנסים.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: בשעה 15:20 התקבלה קריאה במוקד מד"א איילון ובה נמסר על ילד בן 13 הסובל מכאבי בטן ומהקאות בבית-ספר.

נואף מסאלחה: בהתאם לכך, שוגר אמבולנס העונה על מקרים מעין אלה.

נואף מסאלחה: בשעה 15:35 הגיע האמבולנס למקום האירוע, כאמור – 15 דקות מקבלת הקריאה, שהן זמן סביר.

נואף מסאלחה: צוות האמבולנס, שכלל שני חובשים נהגים ושני מתנדבים חובשים, החל במתן טיפול רפואי, יחד עם רופא שנכח במקום.

נואף מסאלחה: בהמשך, כאשר החמיר מצב הילד, הוזעקה גם ניידת טיפול נמרץ של מד"א, אשר הגיעה כעבור שבע דקות.

נואף מסאלחה: צוות הנט"ן הצטרף לחובשי מד"א ולרופא, שעסקו כל אותה העת בפעולת החייאה, ואולם כל ניסיונות הצוות במשך כ-40 דקות להחיות את הילד לא הועילו, למרבה הצער.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר הבריאות ביום ד' באב התשנ"ה (31 ביולי 1995): רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: מה הם מספר הפניות לוועדות להפסקת היריון, מספר האישורים להפלה ומספר ההפלות שנעשו בשנת 1994 במסגרות הבאות: א.

נואף מסאלחה: בוועדות להפסקת היריון; ב.

נואף מסאלחה: בוועדות בבתי-חולים פרטיים; ג.

נואף מסאלחה: בוועדות בבתי-חולים לא פרטיים?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: כמה ועדות לאישורי הפסקות היריון פעלו בבתי-חולים פרטיים וכמה בבתי-חולים שאינם פרטיים בחמש השנים האחרונות?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1. א.

נואף מסאלחה: במהלך 1994 היו 17,958 פניות לוועדות להפסקת היריון, מהן אושרו 16,650 ובוצעו בסך הכול 15,836 הפסקות היריון; ב.

נואף מסאלחה: בבתי-חולים פרטיים: פנו – 7,786, אושרו – 7,344, בוצעו – 8,235 (בכלל זה גם אישורים של בתי-חולים ציבוריים); ג.

נואף מסאלחה: בבתי-חולים ציבוריים: פנו – 10,172, אושרו – 9,306 (חלק הופנו לבתי-חולים פרטיים), בוצעו – 7,601.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: בשנת 1990 פעלו בסך הכול 29 ועדות, מהן 22 בבתי-חולים ציבוריים ושבע בבתי-חולים פרטיים.

נואף מסאלחה: בשנת 1995 פועלות בסך הכול 35 ועדות, מהן 23 בבתי-חולים ציבוריים ו-12 בבתי-חולים ובמרפאות פרטיות.

נואף מסאלחה: מתוך ה-12, ארבע משרתות גם כוועדות ציבוריות למבוטחות קופת-חולים "מכבי".

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' קהלני שאל את שר הבריאות ביום י"א באב התשנ"ה (7 באוגוסט 1995): לאחרונה פורסם מחקר הקובע כי שני-שלישים מהעוסקים ברפואת שיניים סופגים כמויות גדולות של כספית במסגרת עבודתם.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם ידועים למשרדך מחקר זה ותוצאותיו?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: האם הממצאים אכן מעלים חשש לסכנה לשלום העוסקים ברפואת שיניים?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: האם ישקול משרד איסור שימוש בחומר אמלגם, המהווה את מקור הבעיה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: כן, משרד הבריאות מכיר את המחקר הנ"ל.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: לא.

נואף מסאלחה: רמות הכספית שהתגלו בשתן של הנבדקים הן כ-10% בלבד מהרמה הנחשבת טוקסית, שיעור שהינו נמוך מאוד.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות אינו שוקל איסור השימוש בחומר אמלגם.

נואף מסאלחה: האמלגם נמצא בשימוש כ-100 שנה והשימוש בו בטוח.

נואף מסאלחה: גם בעבר הסכנה התיאורטית בשימוש באמלגם היתה מזערית ביותר, ובשנים האחרונות, עם השינויים בשיטות הייצור, האריזה והשיווק, היא הולכת ופוחתת עוד יותר.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ח' אורון שאל את שר הבריאות ביום י"א באב התשנ"ה (7 באוגוסט 1995): רצ"ב עלון היוצא לאור מטעם צעירי חב"ד.

נואף מסאלחה: עלון זה חולק לחולים בבית-החולים "סורוקה" בבאר-שבע, וכפי שניתן לראות, המוטיב המרכזי בו הוא תמיכה בפסק ההלכה של הרבנים לסרב פקודה – ראה: "שוברים את הכלים", עמוד 1; "גם לאזרחים אסור", עמוד 4.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם קיימות הנחיות של משרד הבריאות לגבי חומר תעמולה שניתן לחלק בבתי-חולים, והאם חומר זה הוא בהתאם לקריטריונים?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: אם אין הנחיות כאלו, האם השר יפורסמן?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: כיצד יפעל משרדך בנדון?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: למשרד הבריאות אין הנחיות הנוגעות לחומר תעמולה המופץ בבתי-חולים.

נואף מסאלחה: 3-2.

נואף מסאלחה: משרד הבריאות מינה לאחרונה ועדה לבחינת הנושא.

נואף מסאלחה: הוועדה התבקשה לבדוק, בין היתר, האם ניתן להגביל הפצת חומר תעמולה בבתי-חולים, ואם כן, לבדוק את אופן הפצתו – מה יוגבל – וכדומה.

נואף מסאלחה: הוועדה טרם סיימה את עבודתה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת א' יחזקאל שאל את שר הבריאות ביום י"א באב התשנ"ה (7 באוגוסט 1995): בעקבות פנייה של אזרחים נפגעי גזזת וטענתם בדבר עיכוב בטיפול בפניותיהם, רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: כמה פניות של נפגעי גזזת היו לוועדות השונות?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: מה הוא הרכב הוועדות, האם החלו בפרוצדורה ומה קצב הטיפול?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מתי יסתיים, להערכת משרדך, הטיפול בכל הפניות בנושא?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: יש כ-1,500 פניות.

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: ועדת מומחים מורכבת משופט ומשני רופאים; ועדות רפואיות מורכבות משלושה רופאים, שמותיהם לקראת פרסום ברשומות.

נואף מסאלחה: הטיפול בפניות החל.

נואף מסאלחה: בימים אלה מוקם מערך ממוחשב ובסיס מידע ותיק טיפול ממוחשב, ובמקביל נבדקות הפניות על-ידי המומחים ומול קובץ מעקב של חולי גזזת שהוקרנו בעבר.

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: ניתן לומר מתי הטיפול מתחיל, אין מועד סיום משוער.

נואף מסאלחה: הנחת משרד הבריאות היא, שהטיפול בתיקים הראשונים יסתיים לקראת סוף 1995 – תחילת 1996.

דב שילנסקי: ובכן, רבותי, זהו.

דב שילנסקי: מיצינו את סדר-היום.

דב שילנסקי: הישיבה הבאה תהיה, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ז' במרחשוון, 31 באוקטובר 1995, בשעה 15:00.

דב שילנסקי: ישיבה זו הסתיימה.