ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 292, 1994-12-29 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת – יום חמישי, כ"ו בטבת התשנ"ה, 29 בדצמבר 1994.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לדיון בקריאה ראשונה בהצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, מאת חברי הכנסת יצחק לוי, משה גפני, שלמה בניזרי, אריה גמליאל, אריה דרעי, משה מאיה, רפאל פנחסי, אלי דיין ומשה קצב.

שבח וייס: את ההצעה יציג לפנינו חבר הכנסת משה גפני.

שבח וייס: לאחר מכן יתקיים דיון.

שבח וייס: כל משתתף יוכל לנאום עד שלוש דקות.

שבח וייס: רשימת המתדיינים סגורה.

שבח וייס: כמקובל, מי שלא יהיה באולם מפסיד את תורו, וכן הלאה.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת עובדיה עלי.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, רק כעת הודיעו על שינוי בסדר-היום והנחת החוק החשוב הזה על שולחן הכנסת ודיון בו.

עובדיה עלי: תוך דקות אחדות לומר שהרשימה סגורה, אני חושב שזה לא – – –

שבח וייס: ההערה שלך – – –

עובדיה עלי: לדעתי, כאן צריך להיות גמיש, מפני שחלק מחברי הכנסת לא יודעים כלל שהחוק נדון, ואם יבוא חבר כנסת יותר מאוחר, אני חושב שצריך – – – אני מעיר את ההערה הזאת, מפני שאחר כך אני צריך להחליף אותך.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אני מקבל את ההערה שלך.

שבח וייס: אגיד לך מדוע הודעתי על כך.

שבח וייס: לא באנו מראש עם תוכנית לעשות את זה, כי יש פה 33 נרשמים.

שבח וייס: אני מאריך את האפשרות להירשם בחמש דקות נוספות.

שבח וייס: אני חושב שזה סביר.

שבח וייס: אני מקבל את הערתך ברצון.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הנני מתכבד להציג בפני הכנסת הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, מטעם חברי הכנסת מסיעות העבודה, הליכוד, המפד"ל, ש"ס ויהדות התורה, לאחר דיון בוועדת הכלכלה.

משה גפני: ועדת הכלכלה בראשותו של חבר הכנסת גדעון פת דנה בהצעת החוק הזאת דיונים שנמשכו שעות ארוכות והוזמנו אליהם כל הגופים והאישים הנוגעים בדבר, ובהם היועץ המשפטי לממשלה, יבואני בשר ושר התעשייה והמסחר.

משה גפני: הדיון היה ממצה, והוועדה החליטה לאחד את הצעות החוק הפרטיות שהכנסת אישרה בקריאה טרומית להצעת חוק אחת, שאנחנו מקווים שהכנסת תאשר היום ותעביר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה גפני: הצעות החוק הפרטיות מאוחדות בהצעת החוק המונחת לפניכם.

משה גפני: במהותה באה הצעת חוק לשמר את המצב שהיה קיים בנושא ייבוא הבשר מאז קום המדינה.

משה גפני: הממשלה הקודמת החליטה על הפרטת ייבוא הבשר, ועל כן ניתן היה לייבא בשר שלא דרך הממשלה אלא באמצעות יבואנים פרטיים.

משה גפני: התברר שכתוצאה מכך נפרץ הסטטוס-קוו שהיה קיים מאז קום המדינה בנושא שלגביו היה קיים קונסנסוס כמעט מוחלט בעם, ועל כן החליטה הכנסת לפני חודשים מספר לחוקק חוק שנקרא חוק ייבוא בשר קפוא, שאיננו מאפשר לייבא בשר קפוא שאיננו כשר, כדי לשמר את המצב הקיים.

משה גפני: לאחרונה התברר, כי קיימת אפשרות לייבא בשר שאיננו קפוא, בניגוד למה שנמסר בוועדת הכלכלה ולמליאת הכנסת, שהאפשרות היחידה לייבא בשר מחוץ-לארץ הוא בשר קפוא.

שבח וייס: חברים יקרים, אני נעתרתי לבקשה ולהערה של ידידי סגן יושב-ראש הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: יש לנו 40 נואמים.

שבח וייס: אני סוגר עכשיו את הרשימה.

שבח וייס: בבקשה.

משה גפני: הוא פרסם מכרז, או הודעה שאפשרה לייבא בשר צנון שאיננו כשר, ובעצם איננו כלול בהצעת החוק שהתקבלה לפני חודשים מספר, מכיוון שלא ידעו שיש אפשרות לייבא בשר צנון.

משה גפני: על כל פנים, כך נמסר לוועדה.

משה גפני: מליאת הכנסת, ברוב חבריה – עקב האפשרות לייבא בשר טרף, עקב העובדה שנתברר שיש אפשרות לייבא בשר ולא רק בשר קפוא – החליטה לתקן את חוק ייבוא בשר קפוא.

משה גפני: בעצם, אילו היתה אפשרות לעשות צו הרחבה לחוק זה, היתה הבעיה נפתרת, אבל כיוון שמבחינה משפטית זה בלתי אפשרי, הצעת החוק הזאת אומרת, שבסעיף 1 לחוק העיקרי, במקום הגדרת "בשר" יבוא: "'בשר' – בשר ומוצריו הראויים למאכל אדם", ובסעיף 4 לחוק העיקרי תימחק המלה "קפוא".

משה גפני: וכל זה כדי לשמר את המצב הקיים.

משה גפני: במהלך הדיונים וכאן, במליאת הכנסת, התברר שבעקבות הסכם עזה ויריחו, לפי הפרק הדן בהסכם הכלכלי עם אש"ף, יש אפשרות לייבא בשנה הראשונה, אני חושב, 6,000 טונות עוף מהרשות הפלשתינית בשטחי האוטונומיה בעזה וביריחו, ולאחר כמה שנים – ללא כל הגבלה.

משה גפני: הווי אומר, שאנחנו צפויים לייבוא בשר טרף מהרשות הפלשתינית ללא הגבלה.

משה גפני: מאחר שהצעת החוק שדנו בה איננה כוללת את הרשות הפלשתינית, את שטחי האוטונומיה, מפני שמעטפת מכס כללית כוללת גם את שטחי האוטונומיה, החליטה הוועדה, בהסכמת הממשלה ובהסכמת שר התעשייה והמסחר, לכלול סעיף 4א שאומר: "חוק זה יחול גם על העברת בשר משטחי עזה ויריחו.

משה גפני: לעניין זה, 'שטחי עזה ויריחו' – כפי שיקבע שר התעשייה והמסחר בתקנות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת".

שבח וייס: חבר הכנסת גפני, תנסה לסכם.

שבח וייס: סיכמנו שזה יהיה תמציתי.

שבח וייס: נא לעמוד בהסכם.

משה גפני: אני רוצה לציין, ואני רוצה שחברי הכנסת ידעו, החוק הזה הוא חוק בשר, הוא איננו מדבר על עוף.

משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה מסר בוועדת הכלכלה – גם שר התעשייה והמסחר – שעל-פי הפרשנות, עוף נכלל בהגדרה של בשר.

משה גפני: אבל אנחנו, בהכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית, על-פי הצעת חברים בוועדה, נדון בעניין הזה שוב, וייתכן שנבקש להוסיף בהגדרה של בשר גם את המלה "עוף"; כדי להסיר ספק.

משה גפני: מאחר שיכול להיות שנצטרך לעמוד בפני הכרעה של בית-המשפט העליון, ייתכן שנצטרך לדבר לא רק על בשר, אלא להוסיף את המלה "עוף".

גדעון פת: עוף או בעלי כנף.

משה גפני: לא, עוף.

משה גפני: אני מבקש שמליאת הכנסת תדע שהנושא הזה נדון.

משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה הביע את דעתו, שעוף כלול במלה בשר.

משה גפני: אנחנו נדון בזה בהמשך, לאחר שמליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: אני רוצה לומר – מאחר שיש פה הסעיף כפי שהיה בחוק הקודם, שעל אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק – שבחוק-יסוד: חופש העיסוק ניתנת האפשרות למליאת הכנסת לחוקק את החוק הזה.

משה גפני: נדרש רוב של 61 חברי כנסת – כפי שמצוין בחוק העיקרי, צריך את אישור הכנסת ברוב חבריה בכל אחת מהקריאות, ואני מקווה שבעזרת השם החוק יאושר.

משה גפני: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גפני.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו פותחים בדיון.

שבח וייס: הרשימה סגורה.

שבח וייס: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אחריה – חבר הכנסת דב שילנסקי.

שבח וייס: שלוש דקות לכל דובר.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאמר שהבורא בוחן כליות ולב, ואני בטוחה שהוא לא התכוון כאן לחוק הבשר, שכולל בוודאי כליות ולב.

נעמי בלומנטל: אבל אם הוא יבחן את המשוכות של הממשלה הנוכחית, נדמה לי שהוא לא יוכל להתמצא בכל נבכי הממשלה הזאת.

נעמי בלומנטל: משום שחוסר כשרון כזה, כפי שהופגן כאן לאורך השעות האחרונות, חוסר כשרון של ממשלה שאיננה מוצאת את ידיה ואת רגליה ויצרה כאן תקדים שלא היה דוגמתו לגבי תקציב, כאשר הממשלה מבקשת להפסיק לדון – – –

שבח וייס: לא, סליחה, זה לא תקציב.

שבח וייס: חוק הסדרים במשק המדינה הוא בכלל סיפור אחר.

חיים אורון: את צודקת, לא היה תקדים כזה.

חיים אורון: מודעי הוריד 20 חוקים.

שבח וייס: 23.

שבח וייס: בשנתיים האחרונות לא היה תקדים.

נעמי בלומנטל: אבל לא כאשר זה הגיע לקריאה שנייה ושלישית, ולא לגבי חוק הסדרים במשק.

נעמי בלומנטל: היו חוקים אחרים.

חיים אורון: – – –

שבח וייס: היא לא היתה בכנסת, היא לא חייבת לדעת.

שבח וייס: בכנסת הזאת לא היה תקדים.

נעמי בלומנטל: אני יודעת שהיו מקרים בעבר, אבל לא היתה משיכה של חוק כאשר הוא מונח – – –

משה קצב: חבר הכנסת אורון, ביזיון כזה לא היה מאז קום המדינה.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, זה משהו אחר.

שבח וייס: תקדים וביזיון אלה שני דברים שונים.

נעמי בלומנטל: ידוע לי שהיו תקציבי ביניים, אבל לא היה ביזיון כפי שהתרחש כאן לעיני הציבור כולו.

נעמי בלומנטל: וכל זה על מה?

נעמי בלומנטל: על יום לימודים ארוך.

נעמי בלומנטל: אבל זה לא השיא שהממשלה הזאת מגיעה אליו בביזיונה.

נעמי בלומנטל: מונח כאן לפנינו חוק חדש.

נעמי בלומנטל: זה לא כבר זעקו כולם שיש לחוקק את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, שיש להביא חוקה למדינת ישראל, שצריך לעגן חוקי יסוד ואת חוק-יסוד: חופש העיסוק.

נעמי בלומנטל: באה הממשלה הזאת, לאחר תקופה כל כך קצרה, ובעזות מצח – – –

חיים אורון: איך הליכוד יצביע?

שבח וייס: חברת הכנסת בלומנטל, למען הסדר הטוב, זו הצעת חוק פרטית שכוללת גם את חברי הכנסת משה קצב, אלי דיין, רפאל פנחסי ואחרים.

שבח וייס: אני אומר זאת מפני שאת אומרת: הממשלה.

שבח וייס: זו הצעת חוק פרטית.

נעמי בלומנטל: באה הממשלה הזאת ותומכת בחוק – – –

חיים אורון: איך הליכוד יצביע?

נעמי בלומנטל: יש חברים בסיעת הליכוד שיתמכו בחוק הזה.

נעמי בלומנטל: אני לא מתעלמת מזה.

נעמי בלומנטל: אבל אני מדברת על כך שהממשלה – – –

נעמי חזן: – – –

נעמי בלומנטל: מרצ, את היופי שלכם העם כבר מזמן לא רואה.

נעמי בלומנטל: כך שמוטב – – –

רן כהן: – – –

שבח וייס: היא לא יודעת מה היה כאן הלילה.

שבח וייס: אני אתן לך להסביר.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לאפשר לה לסיים.

נעמי בלומנטל: אילו היתה הממשלה נופלת, אתם לא הייתם מצביעים נגד.

רן כהן: בסיעה שלך ביקשו להקדים את הדיון לשעה 02:00, ורק בגלל הסירוב שלי ושל מרצ זה לא הלך.

רן כהן: אז, אנא.

נעמי בלומנטל: כבוד יושב-ראש סיעת מרצ, את הצביעות שלכם כבר ראינו – – –

רן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, אני מבקש ממך לאפשר לחברת הכנסת לסיים את דבריה במשפט תמציתי, מסכם.

נעמי בלומנטל: מרצ, את הצביעות שלכם כבר ראינו ולמדנו.

נעמי בלומנטל: אילו הממשלה נופלת היתה על החוק הזה, אתם הייתם מצביעים בעד החוק.

נעמי בלומנטל: זה דבר ידוע.

נעמי בלומנטל: אבל שתבוא ממשלה ותתמוך בחוק שמתנגד לחוק יסוד, תוך תקופה כל כך קצרה – זה רק מראה על הכניעה המבישה, חסרת העקביות והביזיונית של ממשלה לא מוכשרת.

נעמי בלומנטל: זאת השורה התחתונה.

חיים אורון: אז תצביעי נגד החוק.

משה קצב: חברת הכנסת בלומנטל, לגבי מרצ – אני מבקש ממך לא לפגוע בהם.

משה קצב: הם הרימו כל כך הרבה דגלים, התחבורה הציבורית בשבת – – –

נעמי בלומנטל: אוטובוסים בשבת, למשל.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, את סיימת.

שבח וייס: תודה רבה לך.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת דב שילנסקי, בבקשה.

רן כהן: – – –

נעמי חזן: – – –

משה קצב: – – –

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת קצב, לא נעים להגיד, אבל אתה צודק במאה אחוז.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש להירגע.

שבח וייס: חבר הכנסת שילנסקי, בבקשה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לבקש מכם משהו.

דב שילנסקי: מיום שני אני יושב כאן כל לילה עד שעה 01:00, 02:00.

דב שילנסקי: הלילה הייתי כאן כל הלילה, או שנאמתי או שניהלתי את הישיבה.

דב שילנסקי: לכן, אל תקשו עלי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, אני מבקש ממך, הייתי פה כל הלילה, בלי לנוח דקה.

פיני בדש: גם אני הייתי אתך, כל הלילה.

דב שילנסקי: כנסת נכבדה, אני רוצה לפנות לידידי מסיעת ש"ס – ואני לא אומר סתם "ידידי", יש כאן ידידות אישית בין רבים, יש כאלה שיש ביניהם יותר, יש כאלה שהידידות ביניהם מאוד אמיצה ואיתנה – תראו איך עבירה גוררת עבירה.

דב שילנסקי: כתוצאה מזה שלא הצטרפתם לחזית נגד ההסכם המביש, הסכם עזה ויריחו, הגיעו לכך שהארץ מוצפת בבשר טרף מעזה ומיריחו.

דב שילנסקי: לכן אני מבקש מכם: "תעשו חושבים" לקראת ההמשך, אל תיתנו יד לזדון, אל תיתנו יד למה שממשלה זו עומדת להמשיך לעשות בקשר לארץ-ישראל.

שבח וייס: חבר הכנסת שילנסקי, מה עם הבשר?

שבח וייס: אתה התחלת בחלב, "ארץ זבת חלב ודבש".

אריה מכלוף דרעי: בקשה.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, בכל לשון של בקשה: תלמד זכות על חבר הכנסת שילנסקי, הוא לא ישן כל הלילה.

שבח וייס: שנינו בילינו כאן.

אריה מכלוף דרעי: אני מבקש ממך: גם אם הוא אומר דברים – – – אל תעיר לו הערות.

שבח וייס: זה כדי לשמור על עירנות, חבר הכנסת דרעי.

דב שילנסקי: רק ביקשתי.

אריה מכלוף דרעי: אני עוזר לך.

שבח וייס: להיפך, הוא אתך.

דב שילנסקי: אתי?

דב שילנסקי: יפה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

גדעון שגיא: חבר הכנסת שילנסקי, קריאת ביניים.

שבח וייס: חברי הכנסת, תאפשרו לי להעביר לחבר הכנסת עובדיה עלי מליאה קצת יותר רגועה.

גדעון שגיא: קריאת ביניים.

גדעון שגיא: אני הבנתי מדבריך, חבר הכנסת שילנסקי – ואני מצטרף לדעה שהושמעה כאן – כי אם יובטח בשר כשר ביהודה, שומרון וחבל-עזה, תתמוך בהסכם.

דב שילנסקי: לא, כי ההסכם הוא טרפה.

דב שילנסקי: הבשר הטרף הוא טרף, וההסכם הוא טרפה.

דב שילנסקי: אני צריך לבחור בין טרפה לטרפה?

דב שילנסקי: שתי טרפות לקחת על עצמי?

רן כהן: שילנסקי, מינוס כפול מינוס נותן פלוס.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, אני לא דיברתי, התחלתי לדבר וכל הזמן – – –

עובדיה עלי: רבותי, סליחה רגע.

אברהם הירשזון: אני מבין, חבר הכנסת שילנסקי, שפנית לחבר הכנסת דרעי שיצטרף אליך לתפילה להעביר ממשלת זדון מהארץ.

דב שילנסקי: הוא התפלל גם בימים הנוראים, אני בטוח שהוא התפלל.

דב שילנסקי: רבותי, תרשו לי לגשת לעניין הזה, ואני רוצה להגיד: אני כועס, בעניין עזה ויריחו, שהצבעתם כפי שהצבעתם.

רפאל פנחסי: אנחנו נמנענו.

דב שילנסקי: אבל, רבותי, נאמר כך: כשאתה כועס על החזן, אתה לא אומר "אמן"?

אריה מכלוף דרעי: מה ש"ס הצביעה בהסכם אוסלו?

דב שילנסקי: אתם, בתור אנשי אמונה, שיודעים קדושת ארץ-ישראל, אתם צריכים להיות נושאי הדגל.

דב שילנסקי: אני הקטן צריך ללכת אחריכם כשאתם מניפים את הדגל, אתם אנשי התורה.

דב שילנסקי: אבל אין לי, כמובן, זמן להיכנס לנושא הזה.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד: מכובדנו הרב דרעי, הרי אתה תלמיד חכם ויודע את האמרה שתמיד אומרים, אומנם המקור הוא ביידיש אבל זה טוב בכל השפות: כשכועסים על החזן לא אומרים "אמן".

דב שילנסקי: מובן שאגיד "אמן" ואתמוך.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד לאלה שאינם רוצים לתמוך, לאלה שמהססים – וזה אצלי העיקר: אנחנו רוצים להיות עם אחד או שאנחנו רוצים להיות פה שני עמים יהודים?

דב שילנסקי: הרי יש דבר כזה: יהודי שאוכל טרפה, כשר הוא בוודאי ובוודאי יכול לאכול, אבל יהודי שאוכל רק כשר לא יכול לאכול טרפה.

דב שילנסקי: אם אומרים שצריך ללכת זה לקראת זה ולא יהיה כך, הרי חבר הכנסת בניזרי וחבר הכנסת מאיה, ולא רק הם – עניין הכשרות זה לא שלכם, אני בטוח שרוב הציבור פה אוכל רק כשר – לא יוכלו לאכול בשר.

דב שילנסקי: הרי יהיה מצב שיהודים שאוכלים רק כשר לא יוכלו לאכול בצבא.

דב שילנסקי: יש מסעדות בבתי-חולים, ויהודי שאוכל רק כשר לא יוכל להיות בבית-חולים פה בארץ, יהיה צורך להביא לו אוכל מהבית.

דב שילנסקי: לאיזה מצב נגיע אם לא נשמור על הדבר הזה, אם לא נהיה מאוחדים על הדבר הזה, על בשר כשר?

דב שילנסקי: כשמדברים על הבשר הכשר, יש אומרים: אנחנו צריכים להראות שבמדינה יהודית אוכלים בשר כשר; כאשר באים יהודים מאמריקה וכאשר הם רואים שיש בשר טרף הם נזעקים.

דב שילנסקי: גם זה חשוב, אבל לא רק בשביל יהודי אמריקה, בשביל עצמנו, בראש ובראשונה.

דב שילנסקי: לכן אני פונה לכל אלה שמתנגדים לחוק, אני פונה אליכם ואומר: אל תהיו נגד החוק, תצטרפו, למען נהיה עם אחד בכל עניין ובכל מאבק בחיי היום-יום.

דב שילנסקי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת שילנסקי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פיני בדש, שלוש דקות.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת משה פלד.

עובדיה עלי: רבותי, שלא תהיינה אי-הבנות.

עובדיה עלי: כל נואם מדבר שלוש דקות, ואני אקפיד על לוח הזמנים.

עובדיה עלי: צריך לגמור את זה היום.

עובדיה עלי: יש עוד לפנינו חוק התקציב, והיום צריך עוד להגיע הביתה לפני השבת.

עובדיה עלי: רבותי, אין החלפות, אין שום דבר.

עובדיה עלי: מי שלא יהיה, מאבד את תורו.

עובדיה עלי: פשוט שלא תהיינה אי-הבנות, ואל תעמידו אותי באי-נעימויות.

עובדיה עלי: אין החלפות, אין שינויים, אין כלום.

עובדיה עלי: להיות באולם.

עובדיה עלי: מי שלא יימצא בשעה ששמו ייקרא, יאבד את תורו.

עובדיה עלי: כל נואם – שלוש דקות בלבד.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מיקומו של החוק הזה בסדר-היום די מפתיע.

פיני בדש: יש הרגשה שיש פה איזו עסקת טיעון – שבין חוק ההסדרים במשק לבין חוק התקציב מכניסים את חוק הבשר.

פיני בדש: זה מעורר חשד.

פיני בדש: למה לא מביאים את החוק הזה להצבעה, למשל, אחרי חוק התקציב?

פיני בדש: יש לי תחושה, אדוני השר, שאם זה יעבור הם יצביעו בעד התקציב, ואם זה לא יעבור הם לא יצביעו בעד התקציב.

פיני בדש: אחרת לא ברור לי איך מכניסים את החוק הזה באמצע.

שלמה בניזרי: אתה רוצה שאסביר לך?

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק הפרעות.

פיני בדש: בזמנך, לא על חשבון זמני.

עובדיה עלי: תפסיק.

עובדיה עלי: שום זמנך, שום זמנו.

רפאל פנחסי: זו דמגוגיה, זה בכלל לא קשור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פנחסי, אני מבקש להפסיק.

פיני בדש: חבר הכנסת פנחסי, סדר-היום נראה לי מאוד מאוד מוזר, מאוד מאוד מפתיע.

רפאל פנחסי: – – –

פיני בדש: ממהרים להעביר את התקציב, מחר יום שישי, והחליטו להכניס את חוק הבשר באמצע.

שלמה בניזרי: – – –

פיני בדש: מאוד לא נראה לי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פנחסי, אתה רוצה שהחוק יעבור?

עובדיה עלי: למה לך לקרוא קריאות ביניים?

עובדיה עלי: תן לו לדבר.

אריה גמליאל: – – –

משה גפני: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת גפני, מספיק.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אני מבקש זמן פציעות, פה מבזבזים זמן.

עובדיה עלי: אין זמן קריאות, אין שום דבר.

עובדיה עלי: זה עניין שלך, אל תתעמת אתם ואל תדבר פרובוקטיבית.

פיני בדש: כרגיל, הממשלה ממשיכה עם חוקים עוקפים – חוק עוקף בג"ץ, חוק עוקף סטטוס-קוו.

פיני בדש: אם אתם מדברים על כך שאתם שומרים פה על הסטטוס-קוו, מה עם האוטובוסים בשבת שהיו ונעלמו?

פיני בדש: מה עם מרצ שנלחמו על האוטובוסים שהיו בשבת ונעלמו, והתחייבו שהאוטובוסים האלה יחזרו, אף-על-פי שבנושא הזה יש קואליציה?

פיני בדש: בכלל יש היום קואליציות מעניינות.

פיני בדש: בבוקר אלה קואליציות מסוג אחד, בצהריים אלה קואליציות מסוג אחר.

פיני בדש: יש פה בכלל שלושה ימים של קואליציות מעניינות.

פיני בדש: בשביל מה הביאו פה, אדוני השר, את חוק-יסוד: חופש העיסוק?

פיני בדש: בשביל מה?

פיני בדש: כדי שכל פעם יביאו חוק ויגידו שהוא גובר על חוק-יסוד: חופש העיסוק?

פיני בדש: בשביל מה חוקקתם את החוק הזה?

שאול יהלום: רק פעם אחת.

פיני בדש: מה זה פעם אחת?

שאול יהלום: בנושא הבשר הכשר.

פיני בדש: כל חוק דתי שתביאו, שהוא מבחינתנו כפייה דתית, אתם תפגשו – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עובדיה עלי: אני מפסיק את כל קריאות הביניים האלה.

שאול יהלום: אתה יודע למה – – –

עובדיה עלי: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

עובדיה עלי: מספיק עם זה.

עובדיה עלי: נא לסיים.

פיני בדש: כל חוק דתי שיביאו, אתם תביאו עקיפה כזאת או אחרת.

פיני בדש: צריך לזכור דבר אחד: נכון, רוב הציבור במדינת ישראל אוכל בשר כשר, רוב הציבור הוא מסורתי – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת פיני בדש, משפט אחרון.

פיני בדש: תן לי לסיים משפט, הפריעו לי.

עובדיה עלי: משפט אחרון.

פיני בדש: כאמור, רוב הציבור במדינת ישראל הוא מסורתי ואוכל בשר כשר.

פיני בדש: הרי כל הייבוא הזה הוא על בסיס כלכלי נטו.

פיני בדש: שום אדם לא ילך להביא כמויות של בשר טרף אם הוא לא חושב שיוכל למכור אותו.

פיני בדש: למי הוא ימכור אותו?

פיני בדש: הכמויות שייובאו יגיעו לאנשים שירצו לאכול בשר לא-כשר שהוא בשר יותר זול, ואי-אפשר לאלץ אותם לאכול בשר שמשלמים עליו יותר.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שלוש דקות, מספיק.

פיני בדש: לא הספקתי לדבר.

עובדיה עלי: שלוש דקות הן מספיק זמן, נא לתכנן את הנאומים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת משה פלד – איננו, הפסיד את תורו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת חיים דיין.

עובדיה עלי: אני מאוד מבקש מכם, תמנעו ממני אי-נעימויות.

עובדיה עלי: שלוש דקות בלבד – ולא להפריע; לפנינו עוד חוק התקציב, ואי-אפשר כך.

עובדיה עלי: אתם כאן מושכים ומושכים ומושכים.

רן כהן: כל הכבוד ליושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: יחי היושב-ראש.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו כאן לקראת הצהריים לאחר לילה שמה שמאפיין אותו יותר מכול הוא ההססנות והחלמאות של הממשלה; מה שמאפיין אותו יותר מכול הוא חוסר היכולת של ממשלת ישראל לקבל החלטה, החלטה ברורה, החלטה פשוטה, החלטה כזאת שהציבור במדינת ישראל יבין מה הממשלה הזאת רוצה, באיזו דרך היא הולכת, מה היא מתכוונת לעשות.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בדאגה שאני חש.

אליעזר זנדברג: אם זאת הדרך שבה הממשלה מטפלת בנושא לא הכי גדול יחסית, הנוגע לחינוך, איך היא מקבלת החלטות בענייני ביטחון, בענייני שליטה על שטח?

אליעזר זנדברג: הממשלה הזאת לא מסוגלת להחליט שום דבר.

אליעזר זנדברג: זוהי חבורה של אנשים מהססים, חוששים, קובעים משהו ומבטלים.

אליעזר זנדברג: ה"כן ולא" המפורסמים השתלטו על הממשלה כולה.

שאול יהלום: מי טוען אחרת?

אליעזר זנדברג: והנה אנחנו עומדים כאן ועוסקים בחוק שקוראים לו חוק ייבוא בשר קפוא.

אליעזר זנדברג: אחרי שנקבל את החוק הזה יקראו לו כבר חוק ייבוא בשר קפוא ומוצריו.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שזאת הפעם השלישית שאנחנו עוסקים בחוק הזה, כי גם החוק הזה נועד לבסס את הקואליציה הממשלתית, גם החוק הזה נועד לרצות קבוצות שמרכיבות את הקואליציה ותו לא, והחוק הזה גם הוא הוכחה לדרך חקיקה רשלנית וחלמאית של הממשלה.

שאול יהלום: מה זה ותו לא?

שאול יהלום: אנחנו באופוזיציה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול יהלום, אני ביקשתי ממך, נכון?

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת יהלום, אני רוצה לומר לך, שאילו אתה וסיעתך בלבד הייתם דורשים את התיקון הזה, הממשלה לא היתה מתייחסת אליכם, היא היתה מתעלמת מכם.

אליעזר זנדברג: היא עושה את זה בשביל לצרף שותף לקואליציה ולא יותר.

שאול יהלום: זה ברור.

אליעזר זנדברג: במחיר הזה היא פוגעת בעקרונות יסוד, בעקרונות של חוקה של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בשני דברים.

אליעזר זנדברג: האחד, קריאה לאנשי מרצ: תגלו פעם אחת יושר לב ואומץ לב ציבורי ותצביעו נגד החוק הזה.

אליעזר זנדברג: אל תיתנו יד לפגיעה בחוקה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לומר דבר אחר לחברי ממפלגות שהדאגה לאכילת בשר כשר חשובה להן.

אליעזר זנדברג: גם אני אוכל רק בשר כשר, לא בשר טעים.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לומר לכם, שאם יש דאגה שמא הציבור בישראל לא יאכל בשר כשר כתוצאה מייבוא של בשר לא-כשר, צריך למצוא דרך אחרת לדאוג לעניין הזה – לא במחיר של פגיעה בחוקי יסוד, לא במחיר של פגיעה בעקרונות הבסיסיים.

אליעזר זנדברג: הממשלה הזאת יודעת להוציא כספים על כל דבר; על הרשות הפלשתינית, על מחבלים רוצחים, על כל מה שתגידו היא מוכנה להוציא כסף.

אליעזר זנדברג: אולי יבדקו את הדרך לסבסד בשר כזה – אבל, לא לפגוע בעקרונות היסוד.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

עובדיה עלי: חבר הכנסת חיים דיין, ואחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אני חש שיש לך שעון בעד ושעון נגד.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, קצת תרבות לא תזיק לך.

עובדיה עלי: מה הדיבורים האלה?

עובדיה עלי: לא יפה לדבר כך, גם לא כבדיחה.

משה גפני: חבר הכנסת חיים דיין, תציל את כבודה של צומת.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שבאיזה מקום אנחנו מתחילים לאבד צביון יהודי, כאשר מעלים חוק כזה במדינת ישראל כאשר ברור לנו שמה שצריך להורות לנו כיצד לנהוג הוא התורה שהיא מורת דרך למדינת ישראל, היא מורה מה מותר ומה אסור.

חיים דיין: אין זה סוד שכל מי שרוצה לאכול בשר טרף יכול לקחת בעל חיים, לשחוט אותו, ובו במקום לאכול בשר טרף.

פיני בדש: מה רע בזה?

פיני בדש: אין בזה רע.

חיים דיין: אבל אנחנו, חברי הכנסת שצריכים לשמור על הצביון היהודי שלנו במדינת ישראל, צריכים לעמוד כאן ולהתבזות בחוק – – –

פיני בדש: – – –

רן כהן: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, חבר הכנסת רן כהן, מספיק.

חיים דיין: חבר הכנסת בדש, אני כחבר כנסת בצומת, חבר כנסת דתי שמייצג 36% מחברי חובשי הכיפה הסרוגה, אני מודיע לכם, שאתמוך בחוק ייבוא הבשר הכשר, ושלא יהיה צל של ספק בעניין זה.

רן כהן: – – –

חיים דיין: רק חבל שתמיד מחפשים סיטואציות מוזרות כדי להעלות חוקים כאלה.

רן כהן: מה זה, צומת?

עובדיה עלי: חבר הכנסת רן כהן, באמת, נו?

שאול יהלום: מה הפליאה הזאת – – –

רן כהן: אני מתפלא שחלק מצומת פונה ימינה וחלק שמאלה.

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק.

עובדיה עלי: כל אחד מביע כאן את עמדתו.

חיים דיין: אין קשר בין זה לזה.

חיים דיין: חבר הכנסת רן כהן, הרי אתה ואני מטפלים בנושא הסמים במדינת ישראל, נכון?

חיים דיין: הסמים ישנם, הם קיימים, מדוע לא לתת גם לזה היתר?

חיים דיין: אפשר לתת לזה היתר.

חיים דיין: אותו דבר בנוגע לבשר.

רן כהן: בשר טרף זה לא סמים.

חיים דיין: יש בשר טרף במדינה, אז שיאכלו אותו.

חיים דיין: אני רוצה להגיד לך, שמי ששומר על כשרות, אפילו אם קילוגרם בשר יעלה 100 שקלים הוא יקנה אותו, גם בסכום כזה.

חיים דיין: אבל, אותי מטריד דבר אחר.

חיים דיין: לא מטריד אותי רק נושא ייבוא הבשר הכשר, מטריד אותי מחיר הבשר, כי משפחות מרובות ילדים ומשפחות במצוקה, משפחות עניות, לא מסוגלות לקנות גם את הבשר הכשר, גם אם המחיר יותר זול.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, כמה דקות, ברשותך.

עובדיה עלי: לא כמה דקות, משפט אחרון.

חיים דיין: דקה.

חיים דיין: ניקח לדוגמה את העופות.

חיים דיין: עוף עולה 8 שקלים לקילוגרם, אבל כאשר "מפרקים" אותו הוא עולה פי-שלושה ממחירו הרגיל.

עובדיה עלי: תודה רבה.

חיים דיין: זהו?

עובדיה עלי: כן, זהו.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריה – חבר הכנסת רן כהן.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, היום אתה פעיל מדי.

עובדיה עלי: אני מבקש ממך להפסיק את קריאות הביניים.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב אנחנו שומעים קולות צורמים ומשונים מסיעת צומת, או בעצם ממה שנשאר מסיעת צומת.

נעמי חזן: חבר הכנסת פיני בדש וחבר הכנסת מודי זנדברג, שניהם קמים ומודיעים שהם יתנגדו בצורה תקיפה לחוק הזה.

נעמי חזן: אבל חבר הכנסת זנדברג וחבר הכנסת בדש, אני עכשיו אחרי 96 שעות של דיונים בוועדת הכלכלה, דיון שבו ניהלתי פיליבסטר רציני מאוד נגד החוק בשם סיעתי, סיעת מרצ.

פיני בדש: יישר כוח.

אליעזר זנדברג: – – –

נעמי חזן: בכל הזמן הזה לא הופיע אף לא נציג צומת אחד.

נעמי חזן: חבר הכנסת זנדברג, לפני תשעה חודשים ישבת בכל הישיבות, הפעם לא טרחת אפילו להיכנס לדקה אחת.

נעמי חזן: אני פשוט לא מבינה את זה.

פיני בדש: הוא ברח, הוא לא ידע מה לעשות.

נעמי חזן: ברגע שיש לך מצלמת טלוויזיה, אתה נעשה המגן הגדול?

נעמי חזן: אני אומרת לכל מי שמקשיב ורואה, כי סיעת צומת לא טרחה לבוא לישיבת ועדת הכלכלה לדיונים המעמיקים בנושא הזה, והם יודעים רק לנגח.

נעמי חזן: אבל מצד שני, גם סדר בבית אתם לא יודעים לעשות.

פיני בדש: הוא ברח, הוא ברח מהדיונים, הוא לא ידע מה לעשות.

אליעזר זנדברג: – – –

נעמי חזן: אני מבקשת זמן דיבור נטו ולא ברוטו.

עובדיה עלי: לא, סליחה, אין זמן נטו, הכול כאן ברוטו.

עובדיה עלי: אין מושג כזה של זמן נטו.

עובדיה עלי: יש לך עוד דקה.

נעמי חזן: אין להם מושג בכלל במה מדובר.

גדעון שגיא: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, אני מבקש להפסיק.

עובדיה עלי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עובדיה עלי: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

עובדיה עלי: לא מתווכחים עם היושב-ראש.

עובדיה עלי: קצת תרבות.

עובדיה עלי: נא להשלים את הדברים.

נעמי חזן: ולכן, אם שמעתם פה קולות שונים מצומת, זה לגמרי לא מפתיע.

נעמי חזן: שמענו אותם בעבר, אנחנו שומעים אותם בהווה, אנחנו נשמע אותם בעתיד, ובענייני דת ומדינה אני מבקשת שתסתכלו בדיוק על דפוסי ההצבעה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, יש לי חמש דקות.

עובדיה עלי: סליחה, יש לך שלוש דקות, ואת סיימת את דברייך.

עובדיה עלי: נא לרדת.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: סליחה, אדוני היושב-ראש – – –

עובדיה עלי: תשלימי את המשפט ותרדי.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: החקיקה הזאת מיותרת לגמרי.

נעמי חזן: מי שאוכל כשר, בין כך ובין כך לא צריך את זה.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: נא לשבת.

עובדיה עלי: אתה לא משיב להם.

עובדיה עלי: נא לשבת.

פיני בדש: – – –

נעמי חזן: מי שלא אוכל כשר ימצא דרך אחרת, משום ששליש מהאטליזים במדינת ישראל מוכרים בשר לא-כשר.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: אני מבקש לשבת, מספיק.

נעמי חזן: ולכן, למה לעשות את זה?

נעמי חזן: זו התחלה של פונדמנטליזם במדינת ישראל, וכל מי שירים את ידו בעד החוק הזה, שידע מה הוא עושה.

יוסף בא-גד: זו בושה, מה שאת אומרת.

יוסף בא-גד: בושה וחרפה.

נעמי חזן: זו אחת החקיקות האנטי-דמוקרטיות ביותר שאפשר להעלות על הדעת.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לתקן משהו.

עובדיה עלי: אתה לא מתקן שום דבר כעת.

עובדיה עלי: שב.

פיני בדש: אוי באמת.

פיני בדש: נאמר – – –

עובדיה עלי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, נא לשבת.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: אני קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: אני אקרא אותך לסדר פעם שנייה.

עובדיה עלי: אני לא אסכים לדברים האלה.

עובדיה עלי: אי-אפשר, רבותי.

עובדיה עלי: אנחנו צריכים לסיים את החוק, צריכים לסיים את חוק התקציב.

עובדיה עלי: לאן נגיע עם כל ההשתוללות כאן?

פיני בדש: אני רוצה לתקן.

פיני בדש: הוא אמר דבר לא נכון.

עובדיה עלי: אתה תתקן.

עובדיה עלי: תמסור הודעה אישית בסוף הישיבה, בשעה אחת בלילה.

עובדיה עלי: תכין את ההודעה האישית.

חיים אורון: – – –

עובדיה עלי: תכין את ההודעה האישית בכתב, ואנחנו נקרא אותה בסוף הדיון, באחת בלילה.

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לומר בפתח הדברים, שאף כי מאז ומתמיד התנגדתי, כמו רבים מחברי הכנסת מכל הסיעות, להגשת חוק ההסדרים, ולחצנו על הממשלות כולן לצמצם את מספר החוקים שמתוקנים במסגרת חוק ההסדרים, אני לא רוצה לומר שאני גאה על מה שקרה הלילה ואני חושב שזה היה בהחלט מעשה שחבל שהגענו אליו.

רן כהן: אבל גם לא צריך להציג את זה באופן דרמטי, ומדינה יכולה לקבל תקציב גם בלי חוק ההסדרים לתקופה מסוימת, וזה מה שאנחנו נעשה.

רן כהן: לגבי חברי מצומת שדיברו כאן, אני רוצה לומר בכל הרצינות – – –

רון נחמן: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת רון נחמן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עובדיה עלי: אל תפריע.

עובדיה עלי: אמרתי: היום אין הפרעות ואין קריאות ביניים.

עובדיה עלי: יש שלוש דקות נטו.

עובדיה עלי: תיכף אקרא אותך לסדר בפעם השנייה.

רן כהן: אני מציע שחברי צומת – – –

רון נחמן: – – –

עובדיה עלי: תיכף אקרא אותך לסדר בפעם השנייה.

רן כהן: אני אמשיך לדבר.

רן כהן: לא אכפת לי שהוא מפריע.

רון נחמן: – – – טרור.

גדעון שגיא: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, תיכף אקרא אותך לסדר בפעם השלישית ואוציא אותך החוצה.

עובדיה עלי: מספיק עם המשחקים האלה.

רן כהן: חבר הכנסת גדעון שגיא, אני מצטער, כמובן, על האנדרלמוסיה בתוך סיעת העבודה, שהובילה בסיכומו של דבר למצב הזה ולערעור הממשלה, ועם זאת אמרתי: אני לא גאה, אבל גם לא צריך להתייחס לזה כאל אסון כבד.

רן כהן: אני מוכרח להעיר הערה אחת, משמעותית, לחברי מצומת.

רן כהן: אני מציע שלא שתכסו את עיניכם לפני המראה.

רן כהן: סיעת צומת ישבה בממשלות הכי גרועות מבחינת כפייה דתית.

פיני בדש: ישבה רק בממשלה אחת – – –

רן כהן: ישבה בממשלה מהגרועות.

פיני בדש: – – –

אליעזר זנדברג: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, קראתי אותך לסדר.

עובדיה עלי: מספיק.

עובדיה עלי: אי-אפשר.

רן כהן: סיעת צומת ישבה בממשלה מן הגרועות מבחינת הכפייה הדתית, ולא עזבה בגלל כפייה דתית.

אליעזר זנדברג: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

רן כהן: והיא לא נמנעה מלהצטרף לממשלה הזאת בגלל הבעיות של הכפייה הדתית, אלא נמנעה רק משום שלא הסכימה עם מדיניות השלום של הממשלה הזאת.

פיני בדש: צבועים.

רן כהן: אדרבה, רציתם להצטרף לממשלה הזאת, עם ש"ס, בלי לטעון טענה אחת על בעיות של כפייה דתית – –

פיני בדש: – – –

רן כהן: – – כי אתם יודעים שזאת הממשלה הראשונה בישראל שבה לא חוקק ולו חוק אחד של כפייה דתית.

רן כהן: לממשלה שצומת השתתפה בה היה חוק התחבורה הציבורית – –

פיני בדש: – – –

חיים דיין: – – –

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק.

רן כהן: – – חוק החזיר, חוק תמונות התועבה, ואני מבקש שתיטלו קורה מבין עיניכם ולא תגידו מי צבוע.

רן כהן: עניין שני – – –

חיים דיין: – – –

עובדיה עלי: נא לסיים.

רן כהן: אני מסיים, אבל – – –

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, אני מבקש להפסיק.

רן כהן: החוק הזה הוא חוק רע ומיותר; הוא לא נחוץ.

רן כהן: החוק הזה בא להתערב בצלחת הפרטית של האזרח.

רן כהן: ויודעים שבארץ הזאת לא חסר בשר לא-כשר – – –

עובדיה עלי: נא לסיים.

רן כהן: יודעים שהוא ישנו ואפשר לרכוש אותו.

רן כהן: מה שאתם עושים הוא בסך הכול התערבות בחופש הבחירה ובמחיר שבו יוכל האזרח לקנות את הבשר.

רן כהן: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – חבר הכנסת דוד צוקר.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, יש לכל חבר כנסת שלוש דקות.

עובדיה עלי: אם אתם מפריעים לו, זה על חשבונו.

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק עם ההפרעות.

פיני בדש: מה אתה תוקף אותנו, חבר הכנסת רן כהן?

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני מציע לסכם על דעת כל הבית, שגם צומת וגם אלה צבועים, ונגמור את הסיפור הזה.

פיני בדש: – – –

רן כהן: – – –

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק.

פיני בדש: ש"ס, המפלגה שהביאה את המוסר למדינה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שהכנסת היא בית פוליטי, והכול פוליטיקה.

אברהם פורז: אתמול בלילה, בשעה 01:30, ניסה חבר הכנסת יצחק לוי לשכנע את ועדת הכנסת שצריך לעשות איזה תרגיל יוצא דופן ולהתחיל בקריאה הראשונה במהלך הלילה כדי שהבוקר אפשר יהיה לאשר את החוק, על מנת שלא יגיע, חלילה, ולו משלוח אחד של בשר לא-כשר אחרי 1 בינואר.

יצחק לוי: נכון.

אברהם פורז: אילו היתה מדינת ישראל מדינת הלכה, שלא ניתן להשיג בה בשר לא-כשר בשום מקום, ובמה שעושים באמת מונעים השגת בשר טרף, עוד הייתי יכול להבין.

אברהם פורז: אבל אתם יודעים היטב, שבשר לא-כשר בישראל יש למי שרוצה, כמה שהוא רוצה, באין מפריע, כי מאותו סוג של בשר, שרוצים למנוע את ייבואו, יש ייצור מקומי עד מעל הראש.

קריאה: – – –

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק, אי-אפשר כך.

אברהם פורז: אם חברי ש"ס, המפד"ל וסיעות אחרות רוצים להגן על החקלאים הישראלים שמגדלים בשר לא-כשר – חלק מהם אולי קשורים איכשהו לרשימה שלנו – אני מודה להם על הליברליזם ועל ההגנה על תוצרת הארץ.

אברהם פורז: זה כשלעצמו ערך יפה – הגנה על תוצרת הארץ.

אברהם פורז: עניין של כשרות אין פה.

אברהם פורז: יש פה רק עניין של צביעות.

אברהם פורז: ואשר לסיעת צומת, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.

אברהם פורז: קודם כול, חלק מכם כבר התחילו להוסיף "ב"ה" בברכות לראש השנה ובמכתבים.

אברהם פורז: זה יפה, סיעה שמאמינה – – –

גדעון שגיא: – – –

יצחק לוי: איזה ראש השנה, ראש השנה לאילנות – – –

אברהם פורז: – – –

דוד צוקר: – – –

אברהם פורז: אני שמח שחלק מחברי הכנסת של צומת מתחילים מכתב ב"ב"ה".

אברהם פורז: זה בסדר.

אברהם פורז: זה ממש בסדר.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: מספיק.

אברהם פורז: אני הייתי פה בכנסת הקודמת וראיתי ממשלה שבה רפאל איתן היה שר וראיתי איך הממשלה, עם רפאל איתן בתור שר, מונעת תחבורה ציבורית בשבת ומעבירה כספים ייחודיים למפלגות הדתיות ומעבירה את חוק ההסמכה שמאפשר סגירת בתי-עינוגים, וגם עכשיו ראיתי אתכם, חברי צומת, תומכים כל הזמן ביוזמות של המפד"ל בנושאים דתיים.

יצחק לוי: טוב מאוד.

אברהם פורז: בסדר גמור, אין בעיה, חזרתם בתשובה, היום אתם מאמינים שהדת והמדינה והלאום והארץ קשורים וכרוכים זה בזה.

אברהם פורז: זה בסדר גמור.

פיני בדש: – – –

אברהם פורז: זה בסדר.

אברהם פורז: הברית מפד"ל–צומת היא ברית נהדרת, אבל אל תתיימרו להיות אלה שמגינים על חופש האזרח מפני כפייה דתית.

אברהם פורז: כדוגמה אני באמת רוצה להעלות על נס את חבר הכנסת פיני בדש, איש בעל עקרונות מצומת, שגם הציע לבטל את חוק חובת המכרזים, אחד החוקים החשובים שיוצר שוויון.

פיני בדש: – – –

אברהם פורז: גם זה חלק מנוהל תקין שאתם מכניסים.

אברהם פורז: תודה רבה.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד צוקר, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

עובדיה עלי: אני מבקש ללמוד דוגמה מחבר הכנסת פורז: השעון מצלצל – מפסיקים.

דוד צוקר: בעניין הזמן – – –

עובדיה עלי: בעניין הזמן.

קריאה: – – –

עובדיה עלי: אפשר ללמוד ממנו דוגמה בהרבה תחומים, לא רק בעניין הזמן.

דוד צוקר: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, האמת היא, שאחד הדברים המרתקים שמתלווים – – –

קריאה: – – –

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק עם קריאות הביניים.

דוד צוקר: אחד הדברים המרתקים, אדוני היושב-ראש, בכל אחד מן הדיונים העקרוניים שנערכים כאן הוא תמיד השאלה המשנית, שהיא תמיד מרתקת, השאלה מה היא צומת.

דוד צוקר: כלומר – מה הישות הפוליטית הזאת, שממנה עולה פה חיים דיין ובלהט ובאופן נמרץ, מלוא כל הארץ תשוקתו, הוא מדבר בזכות החוק הזה; דקה לפניו עולה זנדברג, מלא להט, מלוא כל הארץ תשוקתו, ומדבר נגד הזכות הזאת.

פיני בדש: זו הגדולה של התנועה שלנו.

דוד צוקר: ושבוע לפני כן היה, למשל, דיון כלכלי.

דוד צוקר: עולה פיני בדש ואומר: חוק המכרזים – כן, זה שנותן הזדמנות שווה לתחרות ושוק חופשי – – –

ענת מאור: הלילה.

דוד צוקר: עולה ומדבר נגד החוק.

דוד צוקר: עולה אחריו הכלכלן רפול איתן ומדבר בזכות השוק החופשי.

שאול יהלום: על מרצ אין שאלות.

דוד צוקר: בשאלה המרתקת הזאת לא נדון עכשיו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול יהלום, עוד מעט תוכל לדבר ותגיד את הדברים.

פיני בדש: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת בדש, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה, תיכף אקרא אותך לסדר פעם שנייה.

עובדיה עלי: מנע ממני אי-נעימויות.

עובדיה עלי: כתבתי לך פתק, אבל זה לא עוזר.

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק.

דוד צוקר: אני מודה שעיקר חשיבותו של החוק הזה הוא בתחום המאבק על סמלים, וצריך להודות על האמת שהוא לא משנה באופן מהותי את הסטטוס-קוו.

דוד צוקר: לכן צריך להכניס את הכול לפרופורציות.

דוד צוקר: מי שירצה מחר לאכול בשר כזה או בשר אחר, נקניקייה כזאת או נקניק אחר, יוכל להמשיך ולעשות את זה גם לאחר חקיקתו של החוק.

דוד צוקר: המאבק הוא בתחום הסמלים והוא לא בלתי חשוב, לכן גם אני עליתי לכאן.

דוד צוקר: אבל אני מציע לכל הצדדים לשמור על פרופורציות.

דוד צוקר: אני מבקש לומר לציבור הדתי ולחברים הדתיים כאן:

דוד צוקר: אתם חוזרים על טעות שמי שירוויח ממנה זה רק אנחנו, אתם חוזרים על אסטרטגיה שהבריחה מכם ומהרבנות הראשית עשרות אלפי זוגות מדי שנה, אתם חוזרים על האסטרטגיה שמבריחה אלפי גיורים אל הרבנות הרפורמית והקונסרבטיבית – משום שאתם באמת רוצים לכפות הר כגיגית.

דוד צוקר: חבר הכנסת שאול יהלום, אני אומר את הדברים עכשיו לשיטתך, לא לשיטתי, אני לא אומר את זה עכשיו בקנטרנות: אתם יודעים שזו אסטרטגיה שמרחיקה מכם חלקים הולכים וגדלים מן הציבור.

דוד צוקר: שנינו יודעים שגם מחר כל אחד ילעס את מה שהוא רוצה ויכניס לצלחתו, לפריג'ידרו ולמקפיא שלו מה שהוא רוצה, ואתם עושים אותם דברים שלשיטתכם – עזבו את שיטתי – יגרמו לכך שאיש לא ירצה להזדקק לשירותי הכשרות שלכם, שאתם יודעים איך הם נראים.

דוד צוקר: אתם יודעים שמבחינת

דוד צוקר: כם אתם עושים טעות.

דוד צוקר: אני חוזר ופונה עוד הפעם כשאני יודע שמאומה לא יצא מפנייתי, לכן אפילו לא אעשה אותה פנייה נרגשת.

דוד צוקר: מה, אקריב את הרגשות שלי למען העניין?

דוד צוקר: אני אומר לכם: תחשבו עוד הפעם אם זה באמת עוזר לכם, או שזה מבריח מכם אנשים, פוגע בדימויכם, מרע לו ועושה אותו פלסתר.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת צוקר.

עובדיה עלי: חברת הכנסת מאור.

עובדיה עלי: אחריה – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון המכונה ג'ומס.

עובדיה עלי: אתם רואים, אפשר לומר דברים בשלוש דקות.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מי שנכח פה הלילה ושמע את האופוזיציה ששוכחת מה היה רק לפני שנתיים ומלעיטה את הציבור בביקורת שבחלקה יש משהו אבל בהרבה דברים אין בה שום ממש – התקפות בוטות, נתונים מעוותים, התקפות שלוחות רסן נגד התנועה הקיבוצית.

ענת מאור: כאשר עומדים פה חברים מהאופוזיציה, ומהקואליציה מתקנים אותם בנתונים, והם חוזרים ומטעים, תוקפים ומשלים את הציבור – אני בטוחה שהציבור ידע לשפוט.

ענת מאור: לגבי החוק.

ענת מאור: חבר הכנסת יצחק לוי וחברי הכנסת הדתיים, הכנסת הזאת הכירה בתביעת

ענת מאור: כם לגבי חוק-יסוד: חופש העיסוק, שהיתה פה אי-הבנה של הכנסת הקודמת, ואכן, כל הסיעות פעלו במשותף לתיקון חוק היסוד שעיוות את הסטטוס-קוו ואת ההבנות שיש במדינה שלנו בין חילונים לדתיים, וגם לחקלאים, ובכלל, את הפילוסופיה החברתית של עובדים.

ענת מאור: התיקונים נעשו, ולכן לא ברור מאין בא לעולם הרעיון לעשות גם תיקון בהצעת חוק ייבוא בשר קפוא.

ענת מאור: שכן, יש פה הרחבה שמכרסמת באותן הסכמות והבנות רגישות ועדינות שבגינן אין לנו חוקה אבל בגינן אנחנו יכולים לחיות במשותף.

ענת מאור: ולכן כל צד צריך להיות זהיר.

ענת מאור: לפיכך, כל הרחבה של הביטוי ל"בשר ומוצריו" וביטול של המושג "קפוא" הם פגיעה באותם איזונים עדינים.

ענת מאור: אני רוצה לפנות אליכם ולומר, שיש לנו פניות ותביעות בתחומים שאתם יודעים שכולנו רגישים להם וצריך להתקדם בהם יותר ולא להחמיר בהם בכיוון ההפוך.

ענת מאור: למשל, נושא העגונות שהבית כולו מאוחד לגביו אבל החקיקה בו לא מתקדמת דיה.

ענת מאור: אני משבחת את הרבנות שהקימה בית-דין מיוחד לפתור את הבעיה הזאת ואני מקווה שהדברים אכן יתקדמו, אבל צריך לקדם גם את החקיקה.

ענת מאור: בנושא הגיור, חבר הכנסת יהלום, גם לילדים מאומצים וגם לעולים חדשים, בוועדת העלייה והקליטה נפגשנו השבוע עם הרבנות הראשית – – –

שאול יהלום: הקואליציה עצרה את החוק.

ענת מאור: תסלח לי, חבר הכנסת יהלום, יש פה גיור לחומרא.

ענת מאור: חבר הכנסת לוי, יושב-ראש השדולה למען הילד, אתה יודע שמאות ילדים מאומצים גוירו בישראל כדת וכדין ועכשיו עשו החמרה וההורים נמצאים במבוך בלתי אפשרי.

שאול יהלום: השר ליבאי לקח את החוק באותו לילה שאת ישבת כאן.

ענת מאור: בנושא הגירושין – מתוך כיבוד ההסכמות וההבנות אנחנו לא נאבקים על נישואין חלופיים אף-על-פי שאתם יודעים שזו השקפתנו, אבל אי-אפשר שבתי-הדין הרבניים יעמידו מסלול ייסורים כזה לזוגות רבים.

ענת מאור: לפיכך, אני פונה אל הבית כולו: דווקא כשאנחנו רוצים לשמור על מסורת, הבנות והסכמות שיש בהן ויתור מכל צד, לא צריכים לבוא התיקונים של חוק ייבוא בשר קפוא, ואצביע נגדו, כמובן.

ענת מאור: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסף בא-גד, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתם יודעים מה הגדלות של מזנון הכנסת?

יוסף בא-גד: שחברי הכנסת הדתיים הראשונים דאגו שתהיה פה כשרות מושלמת וכל יהודי יוכל לאכול בו.

יוסף בא-גד: אם קונים בשר "הקר" – מי שלא שמע את המושג, זה בשר כשר למהדרין – –

נעמי חזן: – – – לסטטוס-קוו, אתה צודק, במזנון הכנסת.

יוסף בא-גד: – – ו"עוף ירושלים" למהדרין, כל יהודי, ללא יוצא מן הכלל, יכול לאכול שם, וזו גדלותו של מזנון הכנסת.

יוסף בא-גד: הלוואי שזה היה גם במחנות צה"ל.

יוסף בא-גד: אומנם, יש שם כשרות, אבל כשרות פושרת, שלא מספקת חלק מהציבור.

יוסף בא-גד: לכן, אם במקום כל הדיבורים רמי המעלה על עם אחד והבנה תדאגו לדברים הבסיסיים שעליהם קיים עם ישראל, אם היינו מצליחים בדברים המינימליים – כשרות בכל מדינת ישראל ללא יוצא מן הכלל, שבת בפרהסיה – אז היה מקום להידבר.

פיני בדש: – – – "דפוק", מה לעשות?

יוסף בא-גד: אתה בן של רב, אני מתפלא איך מדבר בן של רב; אל תבייש את אביך, זה לא יפה.

יוסף בא-גד: לא שמעתי את ההערה, ואני מפחד מהיושב-ראש, הוא מאוד זועם היום ולא כדאי להתחיל אתו.

עובדיה עלי: אני לא זועם, אני שומר על סדר.

דוד צוקר: היתה פה הצהרה אוטוביוגרפית של חבר הכנסת בדש.

יוסף בא-גד: לכן, אל תקראו לזה חוק הבשר הכשר, אלא חוק אחדות העם.

יוסף בא-גד: אם אחדות העם נמצאת במחשבותיכם ברצינות – – –

נעמי חזן: – – –

יוסף בא-גד: אני מתפלא גם על חברת הכנסת נעמי חזן.

יוסף בא-גד: אומרים שיש לך בעל דתי, כך מספרת השמועה.

יוסף בא-גד: מה יגיד בעלך אחרי נאום שלך היום, הרי תצטרכי ללכת לרבנות, תהיה לך בעיית שלום-בית.

נעמי חזן: אני אוכלת כשר.

יוסף בא-גד: את אוכלת כשר, למה את לא מפרגנת לאחרים?

יוסף בא-גד: תתביישי, את אוכלת ולאחרים את שולחת טרף?

יוסף בא-גד: לא יפה.

יוסף בא-גד: אני מתבייש.

נעמי חזן: מה שאתה עושה זה לא יפה.

יוסף בא-גד: למה?

יוסף בא-גד: אני משבח את המטבח הכשר בבית שלך ואת בעלך, כל הכבוד.

יוסף בא-גד: אני רוצה לסיים בפסוק מהנביא יחזקאל: "ויאמר ה' ככה יאכלו בני ישראל את לחמם טמא בגוים אשר אדיחם שם; ואמר אהה ה' אלוקים הנה נפשי לא מטמאה ונבלה וטרפה לא אכלתי מנעורי ועד עתה ולא בא בפי בשר פגול".

עובדיה עלי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

עובדיה עלי: אני מבקש להבהיר: אני לא זועם ולא כועס.

עובדיה עלי: אני בסך הכול מנסה לנהל את הישיבה בצורה מסודרת.

עובדיה עלי: יש לנו סדר-יום עמוס.

עובדיה עלי: אני כאן חוסך מכולנו את הקושי הזה למשוך את הישיבה עד מחר.

עובדיה עלי: לכן בעניין הזה אין לי שום בעיה, תאמינו לי, להיות בחור נחמד ולתת לכל אחד לדבר כמה שהוא רוצה ואיך שהוא רוצה.

עובדיה עלי: אבל בסוף מה יקרה?

עובדיה עלי: נסיים את זה מחר בצהריים.

עובדיה עלי: תעריכו את זה, ואני מבקש שתשתפו אתי פעולה.

דוד צוקר: אם הדיבור שלי חשוב, אני מסכים במאה אחוז.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצביע נגד החוק הזה – –

יוסף בא-גד: למה?

חיים אורון: תן לי להמשיך.

חיים אורון: – – מהטעם העיקרי והפשוט שהחוק הזה, כפי שאתם יודעים, אין בינו לבין הגברת כשרות בארץ שום דבר.

חיים אורון: אתם יודעים אילו כמויות עצומות – – –

משה גפני: – – –

עובדיה עלי: למה לך את זה, חבר הכנסת גפני?

עובדיה עלי: אתה לא רוצה שהחוק יעבור?

חיים אורון: אתם יודעים יותר טוב מאתנו – ולא פעם אחת אמרתי מעל הדוכן הזה, שלפי עמדותי אני תומך מאוד בכיוון של מניעת הונאה בכשרות.

חיים אורון: אתם יודעים שיש הונאה בכשרות.

חיים אורון: אתם יודעים שיש מעגלים שלמים, חבר הכנסת יצחק לוי, של בשר לא-כשר שמסתובב בארץ.

חיים אורון: במקום לעסוק בשאלה הקשה הזאת, שלגביה אנחנו שותפים, אתם בעצם רוצים לנהל ויכוח על דגלים שפוגעים בנקודה שלגביה יש מחלוקת.

חיים אורון: המחלוקת היא על זכותו של הפרט לקיים את אורחות חייו.

חיים אורון: רק בנקודה הזאת יש מחלוקת.

יצחק לוי: אין שום קשר לחוק הזה.

יצחק לוי: החוק הזה לא נוגע בעניין הזה.

חיים אורון: החוק נוגע בשאלה הפשוטה – כי אתה יודע שמתוך כל בית-מטבחיים בארץ יוצא אחוז גדול של בשר לא-כשר ונמכר בארץ, ומתוך כל משחטה יוצא אחוז גדול מהבשר הזה ונמכר בארץ.

חיים אורון: אתה אומר שרק אסור לייבא.

חיים אורון: אני אומר: יחליט כל אדם כפי שהוא מחליט על בשר המיוצר בארץ, על מה שיוצא מבית-המטבחיים – ולא אזכיר עכשיו שמות – אם הוא מעדיף א', ב' או ג'.

חיים אורון: כפי שאתה יודע, ידידי יצחק לוי, גם בין החברים הדתיים יש מי שמקבל כשרות של רבנות ויש מי שמחמיר עוד יותר ועוד יותר ועוד יותר.

חיים אורון: ואני לא מתערב.

חיים אורון: אני מתנגד שתהיה כפייה.

חיים אורון: פעם חשבתי – והייתי נאמן לעמדה – שתהיה קביעה רק של הרבנות הראשית.

חיים אורון: היום אני אומר:

חיים אורון: כל אחד ינהג על-פי אורחות חייו.

חיים אורון: אבל מה שמוצע כאן הוא פעם נוספת מאותם חוקים שמגבירים את העימות, שמגבירים את המתיחות ואינם מקדמים שום דבר, לשיטתכם.

חיים אורון: מי שראה השבוע את הכתבה בטלוויזיה על הכשרות, יודע איזה נזק נעשה לציבור הדתי בגלל התופעות הללו.

חיים אורון: מי שברצינות רוצה להגיע למצב שבו נוכל לחיות זה בצד זה, עם חילוקי הדעות, לא צריך לחוקק חוקים כאלה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלי דיין – איננו; הפסיד את תורו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

עובדיה עלי: רבותי, הודעתי, מי שלא יימצא כאן יפסיד את תורו.

דוד צוקר: רענן, בשר לחיילים משוחררים.

עובדיה עלי: אחרי חבר הכנסת רענן כהן – חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, באתי עם משפחתי, ועשיתי כל אשר ביכולתי כדי להגיע למדינה יהודית.

רענן כהן: זה הייחוד שיש לי במדינה הזאת.

רענן כהן: אני רוצה להבטיח שהדברים האלמנטריים החשובים, היסודיים שבדת יתקיימו בבית הזה ובכל בית במדינת ישראל.

רענן כהן: בתחומים הפורמליים אני רוצה בשר כשר, ויגידו לי כל מה שיגידו לי.

רענן כהן: כי אם את זה אני מוריד ממני, מה הערך שלי כיהודי?

רענן כהן: מה הערך של המדינה שאליה באתי?

רענן כהן: אני לא רוצה לדבר לא על הסטטוס-קוו ולא על כל מה שנאמר.

רענן כהן: אני גם לא מפריע לאף אחד לאכול את מה שהוא רוצה לאכול.

רענן כהן: אבל אני מדבר מבחינה עקרונית, מבחינת הראייה הכוללת.

רענן כהן: הרי אנחנו מאבדים את כל הערכים שלנו, אנחנו לא משאירים לעצמנו כלום כיהודים.

רענן כהן: אני לא מבין מה הזעקה ומה אנחנו צריכים כל יום וכל לילה לעבור עוד פעם ועוד פעם על דברים שאנחנו חייבים לשמור עליהם בעצמנו.

רענן כהן: לא היינו צריכים להגיע לחקיקה, כי אם את זה אנחנו מאבדים, לא נשאר בנו שום דבר.

רענן כהן: אני שואל את חברי הכנסת: על מה אנחנו מתמודדים?

רענן כהן: על מה הזעקה?

רענן כהן: מי שרוצה לאכול, הפרענו לו שיאכל?

רענן כהן: זו בעיה שלו.

רענן כהן: אני לא איש דתי ולא הולך עם כיפה – – –

עובדיה עלי: סליחה.

עובדיה עלי: אני מודיע שמי שלא יהיה מאבד את תורו, ולא חשוב מי זה, לא חשוב לאיזו סיעה הוא שייך.

רענן כהן: כל יפי המצפון, חברי ממרצ, ודדי צוקר הגאון שבדור, שמדברים בטון גבוה ובהתלהבות – – –

אברהם הירשזון: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, אני מבקש להפסיק.

רענן כהן: אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון.

גדעון שגיא: אין פה עקרונות.

גדעון שגיא: הם סומכים על הליכוד ועל האופוזיציה.

גדעון שגיא: יש פה חשבון של מפלגה.

רענן כהן: אני פונה לכל חברי הבית הזה: למען הערכים היהודיים, למען מדינת ישראל, למען החברה – בואו נשמור על המעט שיש לנו למען כולנו.

רענן כהן: תודה.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה מחיאות כפיים?

יוסף בא-גד: כל הכבוד.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת וליד חאג' יחיא – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת הכנסת רון נחמן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם הירשזון, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת שאול עמור.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאגע בנושא – חברת הכנסת ענת מאור, כאשר דיברה על חוק הבשר, בתחילת דבריה היא דיברה על ההתקפות שלוחות הרסן של האופוזיציה נגד הקיבוצים.

אברהם הירשזון: אני יושב פה יומיים ומקשיב לתמימות של חברי הקואליציה, שמוכיחים אותנו ומטיפים לנו על ההתקפות שלוחות הרסן שלנו, ושוכחים שכאשר הם היו באופוזיציה הם יצאו בהתקפות שלוחות רסן נגד הממשלה שהליכוד עמד בראשה וסכסכו בין היישובים ביהודה ובשומרון ובין עיירות הפיתוח.

אברהם הירשזון: והם עשו זאת יום יום ושעה שעה מעל כל במה.

אברהם הירשזון: לכן, בכל הכבוד, אל תטיפו לנו מוסר.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בהצעה הזאת, בהצעת חוק הבשר, ואינני יודע מה המשמעות שלה – גם אינני בודק זאת – אם המשמעות היא סמלית, אם המשמעות היא מעשית, מפני שאני, באמיתות שלי, חושב שבמדינת ישראל חייבים לאכול רק בשר כשר.

אברהם הירשזון: הלוואי שהיה בכוחי למנוע את כל ייבוא הבשר הטרף.

אברהם הירשזון: אבל אין בכוחי.

אברהם הירשזון: לכן, אם יש הצעת חוק, גם אם היא סמלית, יש לה ערך חינוכי.

אברהם הירשזון: אני בכלל לא מבין.

אברהם הירשזון: אנחנו הגענו למצב מאוד מאוד מוזר במדינת ישראל, כאשר כל אדם, לא דתי אפילו, שומר מסורת, צריך עוד מעט לבוא ולומר: סליחה שאני שומר מסורת; אני באמת מתבייש, סליחה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני הולך בחג הפסח לסופרמרקט, למכולת, ואני רוצה לקנות דברים כשרים הביתה.

אברהם הירשזון: מה לעשות, אנחנו שומרים על כשרות בבית.

אברהם הירשזון: אני צריך ללכת, להרכיב את המשקפיים, להיכנס לסופרמרקט ולהתחיל לברר בדיוק מה כשר ומה לא-כשר, מה מותר לי לקחת הביתה ומה אסור לי לקחת הביתה.

אברהם הירשזון: יכולות להיות טעויות גדולות בנושא זה.

אברהם הירשזון: וכל זה במדינה יהודית.

אברהם הירשזון: מה מדברים אתי על סטטוס-קוו?

אברהם הירשזון: איזה סטטוס-קוו זה, אם אני לא יכול ללכת לסופרמרקט, למקום המרכזי לקניות של עקרת בית, ופשוט להוריד מן המדף דבר ולדעת שהוא כשר, וכשר לפסח, ואני יכול לחיות בשקט במדינה היהודית שלי.

אברהם הירשזון: איפה אני צריך לעשות את זה, בניו-יורק?

אברהם הירשזון: אני רוצה לומר לכם, ברגע מסוים התקנאתי בארצות-הברית.

אברהם הירשזון: אם אתם זוכרים, היתה בטלוויזיה תמונה, בזמן מלחמת המפרץ – ראיינו את הנשיא בוש ביום ראשון כשהוא הולך לכנסייה עם חברי ממשלתו.

אברהם הירשזון: שאלו אותו: לאן אתה הולך עכשיו?

אברהם הירשזון: הוא אמר: לכנסייה.

אברהם הירשזון: שאלו: לכנסייה?

אברהם הירשזון: הוא אמר: כן, אנחנו אומה דתית, אנחנו אומה מאמינה, ואני הולך להתפלל לקדוש-ברוך-הוא שחיילינו לא ייפגעו במלחמת המפרץ.

עובדיה עלי: זה משפט סיום יפה.

אברהם הירשזון: אתם יודעים מה היה קורה אילו היה דבר כזה במדינת ישראל?

אברהם הירשזון: הרי כל הכנסת היתה רוגשת.

אברהם הירשזון: לכן, אדוני, חייבים – גם אם אלה סמלים – להדגיש את הסמלים.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול עמור, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

שאול עמור: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו נמצאים באחת התקופות הקשות ביותר לעם ישראל היושב בארצו.

שאול עמור: אנחנו זקוקים למורה נבוכים, ומורה הנבוכים הזה עוד לא הגיע.

שאול עמור: מרבית הבעיות המדיניות, הפוליטיות, החומריות והרוחניות נובעות מכך שעם ישראל התפצל, לצערי הרב, מבחינת זיקתו ליהדות, לארץ-ישראל ולתורת ישראל.

שאול עמור: אפילו מה שקרה אתמול באפרתה מעיד על אובדן דרך, על אובדן הזיקה לארץ וליהדות.

שאול עמור: תארו לעצמכם שערפאת הפך באמת להיות נשיא פלשתין, כמו נשיא מדינת ישראל, אבל עם סמכויות כמו של נשיא ארצות-הברית.

שאול עמור: הוא מרים טלפון לראש הממשלה ולשר החוץ, והנה מפסיקים הגשמה יהודית במקום כמו אפרתה.

שאול עמור: זה מתקשר גם לנושא הכשרות וחוק הבשר.

שאול עמור: חד-משמעית, המאבק בארץ-ישראל היום הוא אחד – האם אנחנו רוצים להיות מדינה יהודית, או רק מדינה של היהודים ושל מגזרים אחרים?

שאול עמור: עם כל הכבוד, זאת מדינה יהודית.

שאול עמור: וכל מה שקורה לנו היום נובע מהניסיון המתמשך והקשה לנגוס ולפגוע ביסוד היסודות – תורת ישראל.

שאול עמור: מזה נגזר הכול, כל המשבר היום, גם מה שקרה הבוקר בנושא כל כך חשוב.

שאול עמור: קראתי הבוקר דבר מוזר.

שאול עמור: שרים אמרו הבוקר, שהם לא ייכנעו לסחיטה של שני חברי כנסת בנושא החינוך.

שאול עמור: שומו שמים.

שאול עמור: בנושאים אחרים, שהם הרבה פחות חשובים, שהם פוליטיים ואינטרסנטיים, הם לא קוראים לזה סחיטה; אבל בנושא חינוך, זאת סחיטה, סוף העולם.

שאול עמור: אני אומר חינוך, לא רק חינוך לערכים אוניברסליים אלא חינוך יהודי.

שאול עמור: גם הדבר הזה נפגע.

שאול עמור: אם אוסרים על יהודים להיכנס למחנות צה"ל ולדבר על יהדות ועל ערכים, גם זה דבר שהוא בושה וחרפה למנהיגים.

שאול עמור: אני מקווה, בעזרת השם, שנעביר את החוק הזה כולנו לטובת עם ישראל.

שאול עמור: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת שאול עמור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דן מרידור – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אסעד אסעד, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת בני בגין.

עובדיה עלי: רבותי, כדי למנוע אי-נעימויות ואי הבנות, אני מודיע פעם נוספת: מי שלא יימצא בשעה שאקרא בשמו לא ידבר, ולא חשוב מי יהיה ולאיזו סיעה הוא שייך.

עובדיה עלי: שלא יהיו אי-הבנות.

עובדיה עלי: כך נהגתי עם כולם, כך אמשיך לנהוג.

עובדיה עלי: נא להימצא באולם.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר התעשייה והמסחר, הקשבתי קשב רב לחבר הכנסת גפני שהביא את הצעת החוק בשם חברי כנסת אחרים, ובעיקר חברי הכנסת הדתיים, בעניין ייבוא בשר לארץ.

אסעד אסעד: אני מבין וחש את חששותיהם של חברי הכנסת הדתיים, ולא רק שלהם.

אסעד אסעד: אני חושב שאלה חששות של כל אזרח ישראלי.

אסעד אסעד: אני נמנה עם העדה הדרוזית, שאיננה אוכלת בשר טרף ואיננה אוכלת בשר חזיר, ולכן גם אני שותף לחששות האלה.

אסעד אסעד: צריך רק לדעת, אדוני היושב-ראש, שהיום, גם בלי החוק, מכניסים לתחומי מדינת ישראל בשר מהשטחים בכמויות אדירות.

אסעד אסעד: יש אפשרויות רבות ודרכים פרוצות שמאפשרות הכנסת בשר.

אסעד אסעד: לכן חייבים לעגן בחקיקה הסדרים בעניין ייבוא בשר מהשטחים לתחום מדינת ישראל.

אסעד אסעד: אני מבין שהחוק הזה אולי מנוגד לחוק-יסוד: חופש העיסוק.

אסעד אסעד: אבל כנגד זה, אם לא מקבלים את החוק, זו פגיעה בסטטוס-קוו הקיים במדינת ישראל בין דתיים ובין חילוניים, מכיוון שאם החוק הזה לא יתקבל, בשר טרף עלול להיכנס לתחום מדינת ישראל.

אסעד אסעד: ולכן, אני, באופן אישי, וגם בגלל הרקע שבאתי ממנו, מקבל את עמדת חברי הכנסת הדתיים.

אסעד אסעד: אני לא רוצה שייכנס לארץ בשר לא-כשר.

אסעד אסעד: אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

אסעד אסעד: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אסעד אסעד.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זאב בנימין בגין, ואחריו – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון בהצעת החוק הזאת לא היה מתוכנן ככל הנראה, והוא בא כתחליף לביזיון שהממשלה הציגה בפני הכנסת והציבור הבוקר, כאשר משכה את חוק ההסדרים במשק.

גדעון שגיא: זה היה מתוכנן.

זאב בנימין בגין: אתם תכננתם את הביזיון?

גדעון שגיא: תכננו להביא את החוק הזה.

זאב בנימין בגין: על הביזיון של הבוקר ייאמר לממשלת ישראל: "את רגלים רצתה וילאוך, ואיך תתחרה את הסוסים" – אם לא הצלחתם להתגבר על חבר הכנסת רפי אדרי, איך תיאבקו בשיח' נאסראללה מן ה"חיזבאללה"?

זאב בנימין בגין: אם לא הצלחתם במאבק

זאב בנימין בגין: כם בחבר הכנסת אלי דיין, איך תתמודדו עם חאפז אסד, האריה מדמשק?

זאב בנימין בגין: אם כך אתם נוהגים בדיונים שלכם, בשאלות לא מכריעות אם כי חשובות, בדיונים הגלויים לעין, מי יודע באיזו קלות דעת אתם נוהגים בעניינים של חיים ומוות כאשר דיוניכם סמויים מן העין.

גדעון שגיא: – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, קראתי אותך לסדר פעם שנייה.

עובדיה עלי: אתה רשמת את זה לפניך.

עובדיה עלי: מספיק עם קריאות הביניים וההפרעות.

גדעון שגיא: אני לא מפריע.

גדעון שגיא: קריאות ביניים – זה מקובל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, תיכף אקרא אותך לסדר פעם שלישית, למה לך.

זאב בנימין בגין: ולכן, חבר הכנסת שגיא, היום אולי יותר מאשר בתחילת השבוע דרוש לכם משרד להסברה, כדי שיסביר מדוע הקמתם ואיך הפלתם במשך יומיים את רעיון ההבל של משרד ההסברה.

זאב בנימין בגין: ועכשיו, לפי דרישתו, בקשתו, של חברי, חבר הכנסת שגיא, לחוק הבשר הכשר.

זאב בנימין בגין: הממשלה, אדוני היושב-ראש, נוהגת על-פי הפתגם הרוסי: אדם זה לא חזיר, אדם אוכל הכול.

זאב בנימין בגין: מר רבין חושב שהציבור בארץ יאכל הכול, את כל השרצים, את כל הביזיונות, את כל הסכנות.

זאב בנימין בגין: אנחנו מוצאים בפרשת שמיני בספר ויקרא: "ואת אלה תשקצו, מן העוף לא יאכלו, שקץ הם, את הנשר ואת הפרס ואת העזניה – – – ואת בת היענה ואת התחמס ואת השחף ואת הנץ למינהו".

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת שגיא, מר רבין חושב שהציבור יאכל כל שרץ, ובכלל זה בריתו עם "ניצי הפתח".

זאב בנימין בגין: הוא חושב שהציבור בארץ יאכל כל שקץ, ובכלל זה בריתו עם "הנשר האדום" מג'נין.

זאב בנימין בגין: הוא חושב, מר רבין, שהציבור יעכל את בריתו עם העוף הטמא הקרוי אש"ף.

זאב בנימין בגין: הוא חושב שהציבור יעכל את הטרפה הקרויה הסכם אוסלו.

זאב בנימין בגין: הוא חושב, מר רבין, שהציבור יאכל בהנאה את השרץ הקרוי הסכם קהיר.

זאב בנימין בגין: הוא חושב, מר רבין, שהציבור יקבל את מדיניות בת היענה שהוא מנהל כלפי סוריה.

זאב בנימין בגין: מר רבין כך חושב, מר רבין וחבריו לממשלה טועים.

זאב בנימין בגין: הוא, מר רבין, שהכריז: אני אקבע, אני אנווט, קובעים עבורו לא רק חבר הכנסת דיין – – –

גדעון שגיא: גלה לנו אם תצביע בחוק הזה עם מר רבין או נגדו.

זאב בנימין בגין: אתה מאלץ אותי לחזור על הדברים הידועים.

זאב בנימין בגין: הוא שהכריז: אני אקבע, אני אנווט, ידוע לציבור היום שקובעים עבורו לא רק חבר הכנסת אלי דיין, לא רק חבר הכנסת אדרי, לא רק חבר הכנסת ביילין, לא רק שר החוץ שמעון פרס, קובעים עבורו גם יאסר ערפאת, גם סאיב עריקאת, גם השרץ הקרוי ג'יבריל רג'וב, ומר רבין מנווט את ישראל לשום מקום, הוא מנווט את ישראל לסמטה ללא מוצא, אפלה, שטופת טרור.

זאב בנימין בגין: גם היום, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוכיחה הממשלה שהיא אכן ראויה לאותו תואר אשר ראש הממשלה, מר רבין, טבע לפני שנים רבות בהקשר אחר: הקבוצה הזאת איננה אלא נפולת של נמושות.

זאב בנימין בגין: היא בדרך הביתה, ויפה שעה אחת קודם.

זאב בנימין בגין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה לך, חבר הכנסת בנימין בגין.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

אברהם רביץ: העיקר הוא רוצה שיאכלו את הפרס.

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מבקש אני לדבר על כשרותה של הממשלה.

אריאל ויינשטיין: מה המשמעות של ביטול חוק ההסדרים, למה הובילה אותנו הממשלה הזאת בהחלטתה ובהודעתו של שר האוצר.

אריאל ויינשטיין: ראשית, חוק עידוד השקעות הון בטל.

אריאל ויינשטיין: משמעות הדבר, שמיום ראשון אין יותר תמריצים לעידוד השקעות הון.

אריאל ויינשטיין: השלכה ראשונה.

אריאל ויינשטיין: השלכה שנייה, יציבות המחירים, המחייבת מפעלים להודיע על העלאות מחירים והסדרים אחרים, בטלה מיום ראשון.

אריאל ויינשטיין: נקודה שלישית, החל מיום ראשון תצטרך הממשלה לשלם לרשויות המקומיות ארנונה עבור נכסיה.

אריאל ויינשטיין: משמעות הדבר הוצאה של מאות מיליוני שקלים שלא נחזתה בתקציב, כאשר את הכסף הזה מקבלות רשויות שיש בהן משרדים של הממשלה, נכסים.

אריאל ויינשטיין: וכידוע, בשלומי, באופקים, בנתיבות, במצפה-רמון, במעלות ובערי פיתוח אחרות אין משרדים מלוא החופן כדי שחבר הכנסת בוחבוט ואחרים שאינם כאן יקבלו הכנסות למימון פעילותם.

אריאל ויינשטיין: מאות המיליונים האלה, כתוצאה מתשלומי ארנונה על-ידי הממשלה, ילכו לרשויות מסוימות.

אריאל ויינשטיין: נקודה נוספת, נטל המס גדל מיום ראשון ב-1%, אחוז שלם.

אריאל ויינשטיין: מדוע?

אריאל ויינשטיין: משום שחוק ההסדרים חייב את משרד הביטחון לממן את ענף המילואים בביטוח הלאומי.

אריאל ויינשטיין: ענף המילואים בביטוח הלאומי, המימון שלו חוזר ממשרד הביטחון למשלם המסים.

אריאל ויינשטיין: לכן, מיום ראשון יצטרכו משלמי המסים, שהם מעסיקים ועובדים, לשלם 1% נוסף לביטוח הלאומי.

אריאל ויינשטיין: זה נטל כבד, כשאתם יודעים, חברי משמאל, אדוני השר חריש, איך ויכוחים של לילות וימים נערכים עתה על אולי ויתור של 0.5%–1% לכל הדברים.

אריאל ויינשטיין: אם כן, זו משמעות ביטול חוק ההסדרים.

אריאל ויינשטיין: חוק ההסדרים, ביטולו גורם לכך שהחל מיום ראשון, מי שעשה עסקה של מכירת דירת היחיד שלו, יצטרך לשלם מס שבח מקרקעין על מכירת הדירה אם הוא מוכר יותר מדירה אחת בארבע שנים.

אריאל ויינשטיין: לכן זה יכול לגרום לאזרחים נזק של עשרות אלפי דולרים לתשלומי מס שבח שהם לא תכננו אותם, כי הם הסתמכו על כך שיש הארכת הפטור.

אריאל ויינשטיין: זה מה שהממשלה הזאת ושר האוצר הזה, בהודעתו, הביאו בביטול חוק ההסדרים – יצירת אי-סדר מוחלט במשק, פגיעה, הוצאה של מאות מיליונים, מתן לעשירים, נטל מס גדול יותר, כאשר ישראל כבר עומדת בנטל מס ישיר של 65%.

אריאל ויינשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שלמה בוחבוט, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חברת הכנסת דליה איציק.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתה יושב או נמצא בחדר ושומע כמה צביעות יש בדיון הזה.

שלמה בוחבוט: כאשר דנו בוועדת הכלכלה על נושא הבשר, מה שעניין את צחי הנגבי הוא למחוק את הנושא של יהודה ושומרון.

שלמה בוחבוט: לא עניין אותו בכלל נושא הבשר.

שלמה בוחבוט: ואני מדבר אליכם, חברי הכנסת הדתיים.

שלמה בוחבוט: אנשי הליכוד כל הזמן אומרים: אנחנו שמים כיפות ואוכלים חזיר.

שלמה בוחבוט: הם משלמים לכם מס שפתיים.

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת בני בגין יושב ומדבר בפתוס.

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת בני בגין, אני מציע לך לקרוא כל בוקר את ספר הנפילה.

שלמה בוחבוט: כבר בשנה הראשונה של ממשלת הליכוד התחילה הנפילה והיו קלקולים, ואתם משכתם את זה 15 שנה, הרסתם את המשק, הרסתם את ערי הפיתוח.

שלמה בוחבוט: אנחנו צריכים היום להילחם על יום לימודים ארוך, ולא נעשה את השגיאות של ממשלת הליכוד ושל אנשי הליכוד.

שלמה בוחבוט: אתם התנתקתם מהעם.

שלמה בוחבוט: אנחנו גאים על מה שאנחנו עושים.

שלמה בוחבוט: מה קרה?

שלמה בוחבוט: הממשלה משכה את החוק?

שלמה בוחבוט: יתקיימו דיונים, ובסופו של דבר נגיע לכך שיהיה יום לימודים ארוך במדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: לזה אנחנו רוצים להגיע.

שלמה בוחבוט: ובנושא הבשר.

שלמה בוחבוט: כל אחד מאתנו איש מסורת.

שלמה בוחבוט: אנחנו נגד ייבוא בשר לא-כשר למדינה הזאת.

שלמה בוחבוט: חשוב שהגיע הזמן לנושאים האלה.

שלמה בוחבוט: יש סטטוס-קוו במדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: מה קרה?

שלמה בוחבוט: פתאום אתם, אנשי הליכוד, במקום לעלות פה על הבמה ולדבר על הבשר, אתם מדברים על הכול פרט לבשר.

שלמה בוחבוט: לכן אני בא ואומר: זאת הצביעות.

שלמה בוחבוט: תפסיקו לדבר שטויות.

שלמה בוחבוט: בואו נדבר על נושא הבשר.

שלמה בוחבוט: מחר יועלה נושא התקציב – נדבר על התקציב.

שלמה בוחבוט: הגיע הזמן שנתחיל לדבר בכנסת לעניין.

שלמה בוחבוט: לפעמים מתקשרים אלי ואומרים: סליחה, אתם דנים על התקציב אבל כל אחד מדבר על כל מה שהוא רוצה.

שלמה בוחבוט: אנחנו מדברים היום על הבשר, נושא מאוד חשוב, חשוב לכל יהודי במדינת ישראל, ואני אומר לכם את זה כאדם שלא חובש כיפה.

שלמה בוחבוט: אני אומר לכם את זה כאדם שנמצא בעיר פיתוח, ששומר מסורת.

שלמה בוחבוט: הנושא הזה צריך פעם אחת לרדת משולחן הכנסת.

שלמה בוחבוט: אנחנו מדינה יהודית.

שלמה בוחבוט: יש גם מוסלמים שהם נגד הבשר הלא-כשר, ויש גם דרוזים.

שלמה בוחבוט: הנושא הזה חייב להיות גמור.

שלמה בוחבוט: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

עובדיה עלי: חברת הכנסת דליה איציק – איננה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסי ונונו – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יורם לס – ראיתי אותו – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חלק מחברי הכנסת השייכים לסיעות החרדיות, בראשם חבר הכנסת בניזרי, מנסים ליצור רושם, כי חבר כנסת אשר שותף לחיקוקם של חוקי יסוד ותומך בחוקה לישראל ונלחם על שימורם של חוקי היסוד, הוא עוכר ישראל, הוא נלחם נגד ערכי הדת.

דוד מגן: כמה פעמים שמעתי את חבר הכנסת בניזרי תוקף חברי כנסת מסוימים מסיעת הליכוד או מסיעת העבודה, שאינם חובשי כיפות – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת ונונו, לא יעזור לך, מי שלא נמצא איבד את תורו.

עובדיה עלי: חבל על הזמן.

עובדיה עלי: אל תשחיתו את זמנכם לריק.

עובדיה עלי: הודעתי את זה היום כבר עשרים פעם.

דוד מגן: – – אבל הם מסורתיים ורגישים לערכי היהדות והמסורת, והוא מנסה להצביע עליהם – לא אנקוב בשמות שהוא נקב – ולומר: אתם התומכים בחוקי היסוד, אתם גרמתם עוולה, אתם פגעתם בערכי הדת, ובין היתר, לענייננו, גרמתם שיהיה ייבוא של בשר טרף וסחר בבשר טרף בישראל.

דוד מגן: אני רוצה לומר לחבר הכנסת בניזרי וגם לידידי הרב גמליאל: אני תומך נלהב בחוקי היסוד.

דוד מגן: אני חושב שהכנסת צריכה להיות גאה על חיקוקו של חוק-יסוד: חופש העיסוק.

דוד מגן: הכנסת גאה, ואני בין חברי הכנסת שגאים על כך שמתחת ידינו יצא החוק, חוק-יסוד: כבוד אדם וחירותו.

דוד מגן: ואם נפלה שגגה בשלב החקיקה ולא היינו ערים לכך שיש הבדל בין המושגים בשר קפוא ובשר צנון, זאת העת לבוא, לתקן ולשכנע את הכנסת לגייס רוב מוחלט של 61 ולומר: לא התכוונו לפגוע בערכים הללו.

דוד מגן: התכוונו לחוקה.

דוד מגן: התכוונו לחוק-יסוד.

דוד מגן: לא התכוונו לפגוע בערכים המסורתיים שלנו.

דוד מגן: וכמי שמקפיד לא לאכול בשר טרף, אני אומר לחבר הכנסת בניזרי: הצטרף גם אתה לתומכים בחוקי היסוד.

דוד מגן: אין שום סתירה בין חוקי היסוד המדברים על כבוד האדם וחירותו וחוקי היסוד המדברים על חופש העיסוק לבין ערכי היהדות.

דוד מגן: אין סתירה.

דוד מגן: כל תקלה שנגלית מתוך המציאות, מתוך הפיתוח הטכנולוגי, כל תקלה בהחלט ניתנת לתיקון, בדיון יסודי, מעמיק וחברי.

דוד מגן: חשוב להקפיד, לומר, לשדר ולהפיץ, שיש חשיבות גדולה לחוקי היסוד ואין בהכרח סתירה בין חוקי היסוד לבין הערכים הדתיים, ובהם שמירת הכשרות או, ליתר דיוק, מניעת הצפת השוק של מדינת ישראל, המדינה היהודית, בבשר טרף.

דוד מגן: אני תומך, כמובן, בחוק.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת אריה גמליאל.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת דוד מגן, אני רוצה לומר לך, אנחנו היינו שותפים, גם חברי כנסת דתיים, לחקיקת חוקי יסוד, ואין לנו כל כך בעיה עם חוקי היסוד עצמם.

אברהם רביץ: אלא מה התברר לנו?

אברהם רביץ: שהפרשנות הנרחבת הניתנת לחוקי היסוד על-ידי בג"ץ, שקובע חלק מפסקי דיניו, לפי דבריו הוא, לפי ערכי החברה המשתנים הנראים בעיני בג"ץ, זו רעה חולה.

אברהם רביץ: חוק-יסוד: חופש העיסוק – למה שלא יהיה לכל אדם חופש עיסוק?

אברהם רביץ: אלא השאלה היא, מה אנחנו עושים עם הפרשנות הנרחבת.

אברהם רביץ: לכן אני רוצה לומר: לאחר שבעת האחרונה חשנו כמה פעמים עוגמת נפש קשה מאוד מבחינת הזהות היהודית של מדינת ישראל, של החברה בישראל, אני חושב שזו שעתה היפה של החברה בישראל, כאשר עולה חוק שאיננו כל כך סביר.

אברהם רביץ: אתה יודע מה, אני הייתי בוחר בדברים אחרים כדי להטביע בהם את חותמה של היהדות על מדינת ישראל, ולא כל כך את חוק הבשר.

אברהם רביץ: אבל אפשר לעשות את הסמליות הזאת בגלל הסטטוס-קוו הידוע.

אברהם רביץ: אני חושב שזו שעתה היפה של החברה בישראל, שמוכנה לקבל על עצמה חוק שלא כל חבריה מזדהים באופן ממשי עם חקיקת החוק הזה.

אברהם רביץ: לכן אני חושב שזו שעתה היפה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף דבר אחד – ולומר זאת לפרוטוקול קבל עם ועדה וקבל חברי הכנסת.

אברהם רביץ: אנחנו הזמנו לוועדת הכלכלה של הכנסת את היועץ המשפטי, כדי להיות בטוחים שלא נהיה מופתעים על-ידי פרשנות מפליגה.

אברהם רביץ: שאלנו אותו שאלה רטורית כדי שהוא ייתן תשובה, על מנת שזה ייכנס לתוך ספר החוקים או לתוך הפרוטוקול שלנו.

אברהם רביץ: שאלנו לגבי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, שכידוע אין שם אותה אפשרות לתת פרשנות כמו בחוק-יסוד: חופש העיסוק, אין שם אותה אפשרות לתת הרחבה; שאלנו אם זה יפגע בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

אברהם רביץ: היועץ המשפטי לממשלה אמר לנו, לוועדת הכלכלה, שזה איננו פוגע בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ואני אומר זאת חזור ואמור מעל במת הכנסת.

אברהם רביץ: היום יש דיון בבית-המשפט העליון בדיוק בשאלה הזאת של כבוד האדם וחירותו לעומת החוק הזה.

אברהם רביץ: לכן חשוב שכולם ידעו ויבינו מה הכנסת חושבת על הקשר עם חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

אברהם רביץ: אין לזה שום קשר.

אברהם רביץ: אני מאוד מקווה שלא נצטרך להתמודד עם חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו עצמו, שניאלץ אולי לשנות אותו אם תתקבל פרשנות אחרת.

אברהם רביץ: אני מקווה שלא נגיע לכך.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אריה גמליאל, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

עובדיה עלי: שלוש דקות.

עובדיה עלי: אני רואה שאפשר לסיים נאום בשלוש דקות ולומר הרבה בבחינת מעט המחזיק את המרובה.

אריה גמליאל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק זו, המובאת לקריאה ראשונה, מוסכמת על דעת כל המציעים.

אריה גמליאל: היא עברה בחינה מדוקדקת בוועדת הכלכלה, ויושב-ראש הוועדה דקדק בכל פרטי ההצעה כדי שתעמוד בכל המבחנים, והכול נעשה מתוך התייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה שהשתתף בישיבת הוועדה.

אריה גמליאל: חשוב מאוד להבהיר בצורה ברורה וחד-משמעית, כי תוקפו של החוק עומד במבחנם של כל חוקי היסוד.

אריה גמליאל: ואף-על-פי שבחוק זה נאמר, בסעיף 5, שתוקפו של חוק זה הוא על אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק, ולא נזכר שתוקפו של חוק זה הוא על אף האמור בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, כבר הובהרו הדברים בצורה ברורה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, שהחוק עומד גם במבחן חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, כי אין סתירה ביניהם.

אריה גמליאל: יש לציין, שהחוק כולל לא רק בשר טרי ובשר צנון, אלא גם מוצרי בשר.

אריה גמליאל: בקשר לעופות ומוצריהם יש מחלוקת בין המשפטנים אם החוק כולל אותם, ולכן יש לתקן את החוק באופן שיכלול גם עופות ומוצריהם.

אריה גמליאל: כמו כן, הצעת החוק באה לסגור פרצה ולמנוע העברת בשר שאיננו כשר משטחי האוטונומיה.

אריה גמליאל: אני רואה חשיבות מיוחדת בכך שהחוק מקובל על דעת הרוב המכריע של חברי הכנסת – על סיעת המערך, על סיעת הליכוד ועל רבים אחרים מסיעות אחרות, ואיני צריך לומר שעל חברי הכנסת הדתיים – מלבד מיעוט שולי של חברי כנסת.

אריה גמליאל: אנחנו מברכים על כך שבנושא שהוא אחד מערכי היסוד היהודיים והדתיים של עם ישראל הכנסת התאחדה.

אריה גמליאל: כי באמת מצב זה בכנסת משקף נכונה את תמונת המצב בציבור הרחב בעם ישראל, שרובם ככולם הם בעד אכילת בשר כשר ובעד שמירת ערכי היסוד היהודיים של עם ישראל.

אריה גמליאל: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אריה גמליאל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם יחזקאל, בבקשה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, צריך שיהיה ברור, עם כל הכבוד, לכל מי שמדבר בשם חופש הצריכה, כבוד האדם וחירותו, ומי שמעוניין לאכול כשר או לא-כשר, שבחקיקה בכנסת ישראל צריך לצאת מנקודת ההשקפה, שהכנסת הזאת היא כנסת דמוקרטית וגם יהודית ברובה.

אברהם יחזקאל: אני אומר את הדברים האלה כחבר ועדת הכלכלה, ולא רק משיקולים קואליציוניים.

אברהם יחזקאל: המדינה שלנו היא מדינה שלפחות לפי הערכים הבסיסיים שלה היא מדינה דמוקרטית יהודית.

אברהם יחזקאל: אני חושב שבעניין הזה, של הכשר לאי-הכשר, שרוצה ונלחמת עליו מרצ, חברה בקואליציה שלי, היא מבזה אותנו לא בתחום הפרלמנטרי, כי זה לא עניין פרלמנטרי.

אברהם יחזקאל: ריבונו של עולם, אני נגד נישואים אזרחיים, אני נגד זה שבמועצות דתיות במדינת ישראל יהיו רפורמים.

אברהם יחזקאל: ואני אומר זאת לא כדי לרצות מישהו מהיושבים כאן.

אברהם יחזקאל: בעניין הזה של חופש האדם כאדם, אני רוצה להיות חופשי אבל אני גם יהודי, ויש ליהודים גם מגבלות.

אברהם יחזקאל: ואני אומר זאת כאדם שאיננו דתי.

אברהם יחזקאל: אני לא דתי, אבל, ריבונו של עולם, בשם איזה חופש אמורפי אני צריך היום להתקפל, ועומדים אנשים ממרצ ומטיפים לשר מיכה חריש מוסר, וגם לי מטיפים מוסר בוועדת הכלכלה.

אברהם יחזקאל: אני אומר, שהתיקון בהצעת החוק הזאת צריך לעבור "בגדול".

אברהם יחזקאל: צריך לכבד את יהדותם ואת אופיים של האנשים במדינה הזו.

אברהם יחזקאל: אני הנחתי הצעת חוק פרטית בעניין המועצות הדתיות – בעקבות פסיקת בג"ץ – שלא תהיה בהן נציגות רפורמית.

אברהם יחזקאל: אני אומר זאת כאדם שאיננו דתי.

אברהם יחזקאל: זה לא עניין של מיעוט ורוב, אין פה גם עניין של חופש דעה.

אברהם יחזקאל: יש כאן החלטה על קיומה היהודי של מדינת ישראל.

אברהם יחזקאל: זה מעניין אותי כחבר כנסת במדינת ישראל.

אברהם יחזקאל: אני מציע זאת לכל המתייפייפים מכל המפלגות, מימין ומשמאל, מרצ וצומת, האידיאליסטים החדשים בנושא הבשר.

אברהם יחזקאל: אני מבקש להבהיר לכם, שאם החוק הזה לא יעבור "בגדול", הבעיה שלנו לא תהיה בעיה פוליטית, אלא תהיה בעיה ציבורית.

אברהם יחזקאל: אני לא רוצה שכל אדם במדינה הזאת ימרוד נגד הטיעון העיקרי, מדינה דמוקרטית יהודית.

אברהם יחזקאל: תודה רבה לכם.

פיני בדש: איך אתה רוצה שתהיה מדינה דמוקרטית – – – אתה מדבר על חוק דמוקרטי ועל שיטות אנטי-דמוקרטיות.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם יחזקאל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אבנר חי שאקי – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יהושע מצא, בבקשה.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רביץ אמר בנאומו, שזו יכולה להיות שעתה הגדולה של הכנסת.

יהושע מצא: זו באמת היתה יכולה להיות שעתה הגדולה והיפה של הכנסת.

יהושע מצא: אומר כבר בתחילת דברי שאני אתמוך בחוק.

יהושע מצא: זו אכן היתה יכולה להיות שעה יפה של הכנסת אילולא התקבל החוק הזה ברוב הגדול הזה בגלל לא מעט שיקולים קואליציוניים של ממשלת ישראל.

אברהם רביץ: מתוך שלא לשמה בא לשמה.

יהושע מצא: זה גורם לי בושה, מפני שבמדינת היהודים לא היו צריכים כלל להגיע לוויכוח המתנהל היום.

יהושע מצא: במדינת ישראל, חבר הכנסת שפירא, לא היו צריכים למכור כלל בשר חזיר וגם לא לגדל אותו.

יהושע מצא: על מה אנחנו מדברים?

יהושע מצא: אתם מדברים על בשר כשר – לא-כשר, קפוא – לא קפוא, ושכחתם כבר את המאבק על בשר החזיר, רחמנא ליצלן.

יהושע מצא: למה אתם לא מגישים פעם נוספת את החקיקה הזאת, חבר הכנסת שפירא?

יהושע מצא: שכחתם מזה.

יהושע מצא: על מה אתם נאבקים כרגע?

יהושע מצא: אתם נאבקים על בשר קפוא – לא קפוא, כשר – לא-כשר.

יהושע מצא: זה חשוב, אבל למה שכחתם את עניין בשר החזיר, כפי שהצעתם בקדנציה הקודמת, כאשר עמדנו על סף הדיון בו.

יהושע מצא: השיקולים פה זרים, ומה שלא לשמה, כמו שאמרנו, נעשה לשמה.

יהושע מצא: אבל זה מפריע לי.

יהושע מצא: זה מפריע לי מפני שלאחרונה נהגה הממשלה הזאת על-פי שיקולים זרים גם בעניין יעוד – מכניסה אותם פנימה.

יהושע מצא: השיקולים הזרים של הממשלה לא יכולים להימשך ולשרוד, כי אנחנו רואים את הדרך שבה היא צועדת, והיא דרך שמבזה אותנו.

יהושע מצא: בנושא יעוד היא נוקטת דרך של שינוי עוקף בג"ץ על מנת להכניס אותה.

יהושע מצא: ואני שואל עד לאן, אדוני שר התעשייה והמסחר ואדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, שכולכם מרבים לדבר על טוהר הכוונות הטובות שלכם.

יהושע מצא: והרי כולנו ראינו את הביזיון המתנהל היום למטה עם משיכת חוק ההסדרים.

יהושע מצא: ועכשיו אתם באים כביכול בידיים נקיות ומגייסים קולות כדי להבטיח את קולותיהם של חברי כנסת מש"ס.

יהושע מצא: סלח לי, חבר הכנסת אבי יחזקאל, אל תעשה רמזים כאלה.

יהושע מצא: אם לא ש"ס, אתם הייתם חוזרים לסורכם, והרוב הגדול שלכם היה מתנגד לחוק.

יהושע מצא: ואני טוען, שבמדינת ישראל לא צריך אפילו לקיים דיון על חוק מסוג זה, כי זה צריך היה להיות טבעי וברור.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אני אתמוך בחוק הזה.

יהושע מצא: אילו היתה אמת בפיכם ובלבכם, כי אז אתם בעצמכם, ממשלת ישראל בעצמה היתה צריכה להגיש את הצעת החוק הזו.

יהושע מצא: אבל מאחר שאתם חוששים מפני נפילה ובודקים כל צעד שעליכם לעשות כדי למנוע את הנפילה הזאת, הגענו להצעת חוק פרטית בנושא הזה.

יהושע מצא: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת מצא.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל פנחסי – איננו; איבד את תורו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת חגי מירום, אחרון המתדיינים.

חגי מירום: חבר הכנסת יצחק לוי הוא המסכם.

עובדיה עלי: נכון, אבל חבר הכנסת חגי מירום הוא אחרון המתדיינים, אלא אם כן יהיה מי שיחליף אותי בראשות הישיבה.

עובדיה עלי: מסתבר, רבותי חברי הכנסת, שבמשך שעה וחצי דיברו 25 איש.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, תרשה לי קודם כול לברך אותך על דרך הניהול היעילה והקפדנית שבה אתה מנהל את הישיבה.

חגי מירום: גם אני אשתדל לעמוד – – –

יהושע מצא: שלח את ראש הממשלה שילמד איך מנהלים – – –

חגי מירום: גם אני אשתדל לעמוד בלוח הזמנים.

חגי מירום: חברי הכנסת, זאת לא מצווה להתנגד לחוק שיש בו כדי לשמור על סטטוס-קוו.

חגי מירום: תמיד אמרנו, וגם היום אנחנו אומרים, שאנחנו רוצים שאיש באמונתו יחיה, ואיננו רוצים שקהילה תפגע בקהילה אחרת.

חגי מירום: ואם ניתן הדבר, מדוע לא לסייע?

חגי מירום: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת ששומעים אותי לא אחת יוצא חוצץ נגד ניסיונות הכפייה הדתית, שבביתי שלי עשיתי לא אחת מאמץ לקשט, לפאר ולארגן את בית-הכנסת שלנו, ואני גם פוקד אותו מדי פעם.

חגי מירום: אני חושב שיפה הדבר שהכנסת לא תעשה פה איזה מעשה שפוגע ברגשות הציבור החילוני, אלא פשוט תקבע כאן נורמה שמשיבה על כנה נורמה שהיתה קיימת במשך שנים ותמנע ייבוא של בשר טרף למדינת ישראל.

חגי מירום: אני חושב, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית יש מקום לשקול כמה עניינים בהצעת החוק הזאת.

חגי מירום: ראשית, אינני מאושר מהעובדה שבסעיף 4 לחוק נקבע ששר התעשייה והמסחר יקבע בתקנות את השטח.

חגי מירום: היה פה איזה ניסיון משונה של הימין להימנע מאזכור מפורש של הסכם עזה ויריחו; דבר שהוא פשוט בדיחה, כי החוק בדבר יישום העקרונות של הסכם עזה ויריחו הוא חוק והוא בספר החוקים שלנו.

חגי מירום: גם אם התנגדת, הואיל ונוסח החוק, ויש חוק, ויש שטח, והשטח הוא שטח – למה לברוח כאן לאיזה מין מערכת נורמטיבית משונה שהשר יקבע בתקנות?

חגי מירום: מה שאתה מאפשר לשר הוא שהוא יכול מחר בכלל להגדיר שטח אחר ושונה ממה שמישהו בכלל – – –

אברהם רביץ: או אולי יצמצמו את השטח של יריחו.

חגי מירום: או שמא תצומצם יריחו ותישאר שם רק על פי הבאר, באיזשהו מקום מתחת לדקל.

חגי מירום: אני חושב שזו היתה טעות.

חגי מירום: אני גם חושב שהאמירה שתוקפו של החוק הזה הוא על אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק, איננה משנה מבחינה מהותית.

חגי מירום: יש כאלה שחושבים שאם מאזכרים זאת, זה כבר מתגבר על הבעיות של – – –

אברהם רביץ: היועץ המשפטי ביקש.

חגי מירום: בכל הכבוד ליועץ המשפטי, אני סבור שאין בזה כדי לבצר את העניין.

חגי מירום: כי ממה נפשך?

חגי מירום: אם יש ניגוד – יש ניגוד.

חגי מירום: אם אין ניגוד – זה שאתה אומר שתוקפו של החוק הוא על אף האמור, אין בכך כדי לשנות, לפי דעתי.

חגי מירום: אני רוצה להגיד משהו למרצ.

חגי מירום: אני מבין שמרצ נטלה על כתפיה את הסמל הזה של מאבק כנגד כפייה דתית.

חגי מירום: אני לא חושב שבנסיבות העניין צריכה היתה לבוא התנגדות כל כך אינטנסיבית מצדה של חברת הכנסת נעמי חזן, כמייצגת של מרצ, נגד החקיקה הזאת.

חגי מירום: אני לא חושב שיש פה איזה חטא נורא ואיום.

חגי מירום: ההסכמות של חברים ממרצ לצירוף ש"ס, לא בתנאים שנוסחו בהסכם, אבל בתנאים שהיו לצד מה שנוסח בהסכם, היו הרבה יותר מרחיקות לכת מאשר העניין הזה של חקיקה שמסדירה סטטוס-קוו.

חגי מירום: לכן, אני לא חושב שהיתה ויש כאן בעיה שצריך בגללה למנוע את החקיקה הזאת.

חגי מירום: אני חושב, שאם נביא קצת רגיעה לבית הזה ורגיעה ליחסים שבין חילוניים לדתיים, מתוך כבוד הדדי, זה רק יתרום.

חגי מירום: אבל, כמובן, חברי חברי הכנסת הדתיים, אנחנו מצפים גם מכם שלא ייסגרו רחובות שהם פתוחים היום ושלא ייעשו דברים שמשנים את הסטטוס-קוו במקומות אחרים.

חגי מירום: תודה רבה, אדוני.

סאלח טריף: חבר הכנסת עובדיה עלי.

סאלח טריף: בבקשה, אדוני.

סאלח טריף: אחריו – חבר הכנסת יצחק לוי, לפני השר מיכה חריש.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, תודה לך שהואלת להחליף אותי ולאפשר לי לדבר.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, אני, כמובן, תומך בכל לבי בהצעת החוק המונחת לפנינו.

עובדיה עלי: בשר טרפה, בשר פיגולים לא רק משחית את הגוף, הוא גם משחית את הנפש.

עובדיה עלי: הדברים ידועים, וחבל להרחיב בעניין הזה.

עובדיה עלי: אני מברך את חברי הכנסת שהעלו את הנושא הזה והציעו את הצעת החוק, שכאמור אתמוך בה בלב חפץ ובנפש שוקקה.

עובדיה עלי: עם זאת, אני מבקש להעיר, שסעיף 5, שנאמר בו כי "תוקפו של חוק זה הוא על אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק", נראה לי מזיק ומיותר.

עובדיה עלי: לא הייתי רוצה לראות חוק כזה, שעומד בסתירה לחוק-יסוד: חופש העיסוק או לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

עובדיה עלי: שני חוקי היסוד האלה הם חוקים מאוד חשובים.

עובדיה עלי: בשעה שבאים ומוסיפים את הסעיף הזה, יש בכך משום הרחבה מאוד מסוכנת, וכרגע אני לא רוצה לעמוד כאן ולפרט מה המשמעות של ההרחבה הזאת.

עובדיה עלי: קודם כול, חבר הכנסת רביץ, אם נאחר כאן בחקיקה ביום, או בימים אחדים, ונעבור את 1 בינואר, כל אחד מאתנו מבין מהי המשמעות של האיחור הזה.

עובדיה עלי: המשמעות היא שזה מנוגד לחוק-יסוד: חופש העיסוק.

עובדיה עלי: הואיל וזה מנוגד לחוק-יסוד: חופש העיסוק – המשמעות היא שאפשר להציף את הארץ בבשר טרפה.

עובדיה עלי: מה גם שאתם מוסיפים בסעיף הבא אחריו, בסעיף 6, ש"אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מתוקפו של רשיון לייבוא בשר שניתן לפני קבלתו של חוק זה".

עובדיה עלי: גם לכך יש משמעות מרחיבה.

עובדיה עלי: לכן אני רואה בסעיף הזה שהוספתם סעיף מיותר, מזיק, מרחיב, עם כל המשמעויות שמתלוות אליו.

עובדיה עלי: אבל, למרות הכול, אני, כמובן, חבר הכנסת רביץ, תומך בהצעת החוק, ואני קורא לחברי לתמוך בה בלב חפץ, ולא חשוב מה הסיבות לכך שהקואליציה תומכת בהצעת החוק.

עובדיה עלי: לפעמים גם מתוך שלא לשמה בא לשמה, וגם זה חשוב.

עובדיה עלי: העיקר שאנחנו נוציא מתחת ידינו חוק שימנע הפצת בשר טרפה, על כל ההשלכות והמשמעויות שמתלוות לכך.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

סאלח טריף: השר אחרון.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בסיכום הדיון על הצעות חוק אלה אני רוצה קודם להעלות רצון, בקשה: להפסיק את המתח הרב בעם, בין הציבור הדתי לציבור החילוני.

יצחק לוי: לצערנו הרב, המתח בין הציבור הדתי לציבור החילוני איננו מתמצה רק בנושא הבשר.

יצחק לוי: לא מזמן עברנו טראומה קשה מאוד, כאשר הבג"ץ נתן לגיטימציה לדבר שמבחינה תורנית הוא מעשה תועבה ממש.

יצחק לוי: הציבור הדתי קיבל זאת קשה מאוד, אני חייב לומר.

יצחק לוי: הרבה מאוד תגובות שהגיעו מכל רחבי הארץ אומרות: איך אנחנו יכולים לכבד ולהעריך בית-משפט, שאנחנו כולנו רוצים להעריך אותו, כאשר הוא נותן לגיטימציה לדבר שבעינינו הוא תועבה גמורה?

יצחק לוי: וזה פגם באמון.

יצחק לוי: אני לא רוצה לומר שזה שבר את האמון, אבל זה פגם באמון וזה ערער את היחסים.

יצחק לוי: לאחר מכן בא בג"ץ נוסף ואומר: לא משנה אמינות מביא הבשר, העיקר שיש חותמת על החבילה.

יצחק לוי: ושוב, נראה שבג"ץ לא למד הלכות שחיטה והלכות בשר וחלב ב"שולחן ערוך", שם למדנו שאמינותו של המטפל בבשר היא אחד הכללים החשובים ביותר בכל ההלכות האלה.

יצחק לוי: שוב הראה בג"ץ חוסר רגישות בעניין הזה.

יצחק לוי: שוב פגם הדבר הזה באמינות, וחבל.

יצחק לוי: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת מהימין, מהשמאל, דתיים וחילונים, חייבים אנחנו להמשיך לחיות יחד.

יצחק לוי: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להגיע לקרעים אידיאולוגיים חמורים שלא ירשו חיים משותפים.

יצחק לוי: על כן, קודם כול אני מבקש שהתיקונים האלה, שאנחנו עושים, לא ייראו בעיני חברי הכנסת כעניין שאנחנו באים פה להחריף מצב.

יצחק לוי: זה לא נכון.

יצחק לוי: אני חושב שכמסכם הדיון יש לי קצת יותר זמן.

יצחק לוי: תודה.

סאלח טריף: יש לך, אדוני.

יצחק לוי: התיקון כאן הוא תיקון משלים למה שנעשה לפני כמה חודשים.

יצחק לוי: זה הכול.

יצחק לוי: אמר חבר הכנסת מצא לפני כן: מה אנחנו מדברים על ייבוא בשר?

יצחק לוי: צריך לאסור גידול חזיר.

יצחק לוי: ודאי שבלבנו היינו רוצים לאסור גידול חזיר.

יצחק לוי: אין אפשרות כזאת, ואני לא יודע אם זו הדרך למנוע אכילת בשר טרף.

יצחק לוי: אבל אנחנו באים ואומרים לכנסת: רבותי, חברי הכנסת, לפני כמה חודשים חוקקתם חוק, והחוק הזה היה פגום באיזה דבר.

יצחק לוי: אנחנו ממשיכים חקיקה קודמת, אנחנו לא מחדשים עכשיו שום חקיקה חדשה.

יצחק לוי: הכנסת הסכימה שלא יהיה ייבוא בשר טרף.

יצחק לוי: היתה טעות, לא היה צריך לכתוב קפוא, היה צריך לכתוב משהו אחר.

יצחק לוי: בא החוק הזה ומתקן, והוא גם סותם פרצה אחרת.

יצחק לוי: מה זה משנה אם הבשר מגיע ישירות מארצות-הברית או מצרפת, או עובר דרך עזה ויריחו?

יצחק לוי: הרי רצונה של הכנסת הוא שלא ייכנס בשר טרף דרך ייבוא.

אברהם פורז: רק ייצור מקומי.

יצחק לוי: נכון.

יצחק לוי: האם זה משנה אם הבשר הזה בא מארצות-הברית ישירות ללוד או דרך עזה ויריחו?

יצחק לוי: מה זה משנה?

פיני בדש: בקיבוץ להב – – –

יצחק לוי: חבר הכנסת בדש, שמעתי אותך כמה פעמים בימים האחרונים בעניין הזה ואני יודע מהי עמדתך.

יצחק לוי: תן לי לומר את עמדתי.

יצחק לוי: על כן, גם התיקון של סעיף 4א בא להשלים את כוונת המחוקק, שאומר שלא ייכנס בשר טרף בצורה של ייבוא למדינת ישראל.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר דבר אחד.

יצחק לוי: אני אומר את זה לפרוטוקול וגם באוזני יושב-ראש ועדת הכלכלה הנכבד, חבר הכנסת גדעון פת, שבאמת ערך דיונים מאוד מקיפים כדי שלא תהיה שום טענה, והנה עכשיו החוק מגיע להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק לוי: יש לי, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, פקפוק אם החוק הזה בנוסחו עונה על בעיית העופות.

יצחק לוי: שמענו את היועץ המשפטי לממשלה מר בן-יאיר.

יצחק לוי: שמענו חוות-דעת מסוימות שאומרות שכן.

יצחק לוי: ואף-על-פי-כן יש לי חשש.

יצחק לוי: לכן, לקראת הקריאה השנייה והשלישית נצטרך להתייחס לבעיית העופות.

יצחק לוי: אם מר בן-יאיר אומר שאין בעיה, מי אומר שמחר שלושה שופטים לא יכתבו חיבור של 70 עמודים על ההבדל בין בשר לעוף, ויוכיחו לנו באותות ובמופתים שאלה שני דברים שונים, ואז נצטרך לבוא עוד הפעם לחקיקה, נצטרך להידרש עוד הפעם לעניין הזה?

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אני פונה לכנסת להמשיך את החקיקה שהתחלנו בה בחודשים הקודמים ולתמוך בהצעה זו.

יצחק לוי: אני מקווה שיימצא רוב של 61 חברי כנסת כדי שנוכל להכין את הצעות החוק האלה לקריאה שנייה ושלישית עוד היום.

יצחק לוי: תודה רבה.

סאלח טריף: תודה רבה.

סאלח טריף: השר מיכה חריש, בבקשה.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום א', 1 בינואר 1995, יחול שינוי במדיניות הייבוא של מוצרי מזון למדינת ישראל, שפירושו צעד נוסף במדיניות הליברליזציה של המשק, אשר יאפשר לצרכן הישראלי ליהנות ממגוון גדול יותר, מגוון חדש באיכות טובה יותר, ובעתיד גם במחירים טובים יותר ונמוכים יותר כתוצאה משינוי המדיניות.

מיכאל חריש: זהו בעצם השינוי האמיתי שגרם לכך שבמסגרת מדיניות הייבוא של מוצרי מזון יחול שינוי בסטטוס-קוו שהיה קיים בנושא זה מאז קום המדינה, מאחר שעל-פי המצב החוקי הקיים לא ניתן לעשות הבחנה בין ייבוא של מוצרי מזון כשרים לבין ייבוא של מוצרי מזון לא-כשרים.

מיכאל חריש: מאחר שממשלת ישראל, גם הנוכחית אבל גם הממשלות הקודמות, היו מחויבות לסטטוס-קוו, שינוי המדיניות, צעד הליברליזציה שהוא לטובת הצרכנים, הביא לכך שהתאחדו הרבה חלקים של הבית בחקיקת החוק שמשמר את הסטטוס-קוו שיתקיים עד יום ראשון הקרוב.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מאוד מבקש מכם להירגע, כי חשוב לשמוע את הדברים המשכנעים האלה.

שבח וייס: אני גם מבקש מעובדי הבית ומעובדי הסיעות לעשות את מלאכתם בשקט.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקש להפנות עכשיו חלק מדברי לחברי הכנסת מסיעת מרצ, אשר חלק מהם שותפים טובים שלי בממשלה, וחלק מהם חברי כנסת שתורמים רבות לעבודת הבית.

מיכאל חריש: הם נקטו עמדה עקרונית נגד החקיקה הזאת, אף שבחקיקה המקורית של שינוי החוק בנושא הבשר הקפוא, בדיונים בממשלה, שרי מרצ הכירו בכך שהפרטת הבשר – אשר העמידה לצרכן הישראלי מגוון של בשר באיכות טובה יותר, במחיר טוב יותר – השינוי הזה של ההפרטה גרם גם הוא למצב של שינוי הסטטוס-קוו היה קיים.

מיכאל חריש: ומאחר שגם מרצ היתה מחויבת למדיניות של הסטטוס-קוו וקווי היסוד של הממשלה – – –

אברהם פורז: הם רצו שלא תהיה חקיקה בלעדית – – –

מיכאל חריש: חבר הכנסת פורז, תקשיב קצת ותלמד משהו.

מיכאל חריש: הרי חלק משרי מרצ הציעו כפתרון למניעת ההפרה של הסטטוס-קוו את אי-הפרטת הבשר הקפוא על-ידי חקיקה שהיתה צריכה לעשות שתי רעות כאחת, גם לשמור את הסטטוס-קוו על-ידי מניעת ייבוא בשר לא-כשר, אבל גם למנוע את הצעד שלכל הדעות משפר את המצב, מפסיק את המונופול הממשלתי, מפסיק את המצב שהממשלה עוסקת במסחר בבשר, והממשלה איננה טובה במסחר בבשר; מפסיק את ההפרטה אשר משפרת את מצבו של הצרכן הישראלי.

מיכאל חריש: אני בחרתי בצעד שפירושו שיפור, במידה שאפשר היה לשפר את אספקת הבשר לצרכן הישראלי, תוך צעדי חקיקה שמשמרים את הסטטוס-קוו, שגם סיעת מרצ מחויבת לו כמעט כמו כל הבית הזה בכל התקופות של ממשלת ישראל.

שבח וייס: אדוני השר, האם אני יכול לאפשר איזו הערה לחבר הכנסת עזרן תוך כדי דבריך או אחרי דבריך?

שבח וייס: מה דעתך?

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, עדיין לגיטימי שסיעת מרצ תנקוט את העמדה שהיא נוקטת, שהיא תצביע נגד.

מיכאל חריש: אבל אני פונה אל יושב-ראש סיעת מרצ ואל חברי הסיעה לקבל על עצמם את כללי המשחק שנקבעו בין שני חלקי הבית הזה, בין הקואליציה והממשלה לבין האופוזיציה, לגבי ההתמודדות בנושא המרכזי שעומד כאן על הפרק – תקציב המדינה, ובנושא שלצערי לא הגיע למיצוי היום – חוק ההסדרים במשק.

מיכאל חריש: מה היה ההסדר הזה שנקבע בין אופוזיציה לקואליציה?

מיכאל חריש: נאמר שלמרות ההיקף העצום של ההסתייגויות שהועמדו, קובעים איזו מסגרת כדי שהתקציב יוצבע, כך שנוכל לסיים בזמן את הדיון ואת ההצבעות.

מיכאל חריש: כל בקשתי היא, שאותם כללים יחולו גם על כללי הדיון וההצבעה, בעיקר בקריאה השנייה והשלישית, בנושא הבשר.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, חלק מחברי הבית, בעיקר מסיעת צומת, העלו את הטענה של כניסה לצלחת של האזרח.

מיכאל חריש: אני רוצה לומר בנקודה הזאת דבר שאמרתי בוועדת הכלכלה.

מיכאל חריש: חברי הכנסת, כל מדיניות חקלאית, בכל רחבי העולם, שנועדה להגן על תוצרת חקלאית מקומית באמצעות מניעת ייבוא, באמצעות העדפה של תוצרת מקומית על פני תוצרת חוץ על-ידי מכסים גבוהים – כל אחד מהצעדים האלה יש בו משום התערבות במה שהצרכן באותן מדינות יכול לצרוך.

מיכאל חריש: זה איננו חל רק על נושא הכשרות, אלא הרבה פעמים זה חל על נושאים אחרים.

מיכאל חריש: אני מוכרח לומר, שכולנו מזדהים לפעמים עם הגנה על תוצרת מקומית, מסיבות שנראות לנו מובנות מאליהן, אבל לגבי חלק מהצרכנים זה אומר מניעת האפשרות לצרוך את המוצרים אשר לולא ההגנה הזאת, לולא ההתערבות הזאת בצלחת שלהם, הם יכלו לצרוך.

מיכאל חריש: זו המדיניות החקלאית הנהוגה בארצות-הברית הליברלית, הקפיטליסטית.

מיכאל חריש: יש שם מדיניות של הגנה על תוצרת מקומית, מהמחמירות ביותר.

מיכאל חריש: באירופה מרחיק לכת – – –

קריאה: – – –

מיכאל חריש: ההתערבות בצלחת יכולה להיות ממניעים שמבחינתך הם לגיטימיים, אבל ציבור אחר, מניעים אחרים הם הלגיטימיים לגביו.

מיכאל חריש: באותו רגע שיש התערבות בצלחת, אתה לא יכול לייחד ולומר שזה דבר יוצא דופן, כיוון שהמקובל היום הוא התערבות בצלחת.

מיכאל חריש: אומנם, המדיניות העולמית מנסה להפחית את ההתערבות הזאת, ללכת על-פי הסכמי גאט"ט לקראת פחות התערבות.

מיכאל חריש: ואומנם ב-1 בספטמבר 1995, עם הכניסה של הסכמי גאט"ט לתוקף, האפשרות למנוע ייבוא על-פי רשיונות תיפסק בכל העולם שחתום על הסכמי גאט"ט – יותר מ-100 מדינות, וההגנה היחידה שתהיה מותרת מאותו תאריך ואילך היא הגנה על-פי מכסים.

יהושע מצא: כבר יש לך רוב.

שבח וייס: אני עוד אאפשר משפט אחד לחבר הכנסת עזרן, אחרי שהשר יסיים את דבריו.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין עוד נקודה אחת.

מיכאל חריש: הכנסת הזאת מייצגת, בשיטת הבחירות שלנו, את כל מגוון הדעות והעמדות שקיים במדינת ישראל.

מיכאל חריש: מה שמחזיק אותנו יחד כנציגים של דמוקרטיה אחת ושל עם אחד, של אזרחים של מדינה, אפילו של מגוון דתי ולאומי, הוא כללי משחק מסוימים, שהם לא רק הכרעת הרוב, אלא לעתים רגישות לדברים ספציפיים של מיעוט כזה או אחר.

מיכאל חריש: העניין הזה של הסמליות של הבשר במסורת היהודית שימש תמיד איזה בסיס לקונסנסוס.

מיכאל חריש: ותראו דבר מיוחד.

מיכאל חריש: כולכם הייתם עדים לוויכוח הגדול שהתנהל ביני לבין עמיתי שר החקלאות בנושא של ייבוא צ'יפס למקדונלד'ס.

מיכאל חריש: אותה חברת מקדונלד'ס, כשהחליטה לפתוח את החנות הראשונה שלה בקניון ברמת-גן, עשתה סקר על הרגלי צריכת הבשר בגוש-דן – למעט בני-ברק – שהוא הגוש החילוני ביותר שיש במדינת ישראל.

מיכאל חריש: התוצאה של הסקר הזה היתה, שכ-80% מהצרכנים היהודים בגוש-דן מעדיפים בשר כשר, גם אלה שהם חילוניים.

מיכאל חריש: ואומנם, הצריכה היא של בשר כשר.

מיכאל חריש: אמרתי לחברי הדתיים, שלפי דעתי, גם לולא היה חוק, 80% מהאוכלוסייה הישראלית היו צורכים בשר כשר, בגלל המסורת שיצרה במשך אלפי שנים אותה סמליות של הבשר במסורת היהודית.

יהושע מצא: כבר יש רוב, נו.

שבח וייס: אינני יודע, חבר הכנסת מצא.

שבח וייס: את זה השר קובע.

יהושע מצא: הוא מחכה לאות.

יהושע מצא: כבר יש רוב.

שבח וייס: אבל הוא לא קיבל את האות, מה לעשות.

מיכאל חריש: אותה מסורת היא חזקה מאוד, ויכול להיות שגם ללא חקיקה – בדיוק כמו המסורת של ברית-מילה, של בר-מצווה – היתה מחזיקה מעמד.

מיכאל חריש: אבל גם בפוליטיקה הישראלית יש מסורת מאז קום המדינה, מסורת של קיום הסכם הסטטוס-קוו בתוך הבית הזה.

מיכאל חריש: ולכן, גם אם דעתי היתה שאפשר לקיים את העדיפות של צריכת הבשר הכשר גם בלי חקיקה, המסורת הזאת בבית הזה היא המסורת שמביאה לרוב הגדול הזה שתומך בהצעת החוק כפי שהובאה לכאן.

יהושע מצא: תודה רבה.

מיכאל חריש: בסופו של דבר, החקיקה הזאת והליברליזציה שמתחילה ביום ראשון, של ייבוא מוצרי בשר, משפרות את מצבם של כלל הצרכנים במדינת ישראל.

מיכאל חריש: כי בשר כשר אוכלים כל אזרחי מדינת ישראל, אלה שאוכלים כשר ואלה שאוכלים לא-כשר.

מיכאל חריש: לעומת זה, בשר טרף אוכלת רק אותה אוכלוסייה שאיננה מנועה מלאכול את הבשר הזה, שעה שאנשים שאוכלים רק בשר כשר אינם יכולים לאכול אותו.

שבח וייס: או אוכלוסייה שחושבת שהיא אוכלת כשר, אבל זה טרף.

אהוד אולמרט: השר חריש, עוד מעט לא יהיו לך מספיק אנשים פה.

שבח וייס: כן, יש לי הרגשה שיש "נזילה" מן האולם החוצה.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, אני השתדלתי בדברי באמת להתמקד רק בהצעת החוק שעומדת פה על הפרק – –

שבח וייס: זה נכון.

מיכאל חריש: – – ולא לחרוג אף לא לאחד מן הנושאים האחרים שבהם השתמשו הנואמים השונים.

מיכאל חריש: ואני מודה לכם על הסבלנות.

שבח וייס: חבר הכנסת עזרן, משפט אחד.

שבח וייס: אני מודה מאוד – אין.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת, עוברים להצבעה, איש איש במקומו.

שבח וייס: שלא תהיינה אי-הבנות – על מנת שהחוק הזה יאושר, צריך בכל הקריאות לפחות 61 חברי כנסת.

שבח וייס: הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, קריאה ראשונה, של חברי הכנסת יצחק לוי, משה גפני, שלמה בניזרי, אריה גמליאל, אריה דרעי, משה מאיה, רפאל פנחסי, אלי דיין ומשה קצב.

שבח וייס: זוהי, כאמור, הצבעה בקריאה ראשונה.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 74 נגד – 14 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שבח וייס: 74 תומכים, 14 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה כחוק, ואני מעביר אותה להמשך טיפול לוועדת הכלכלה.

שבח וייס: אני מאפשר לוועדת הכלכלה לטפל בהצעה היום.

שבח וייס: חברי הכנסת, תודה רבה לכם, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

שבח וייס: אבקש מסגן יושב-ראש הכנסת רפי אדרי לקבל את הפיקוד.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת ולהפסיק את הדיבורים.

רפאל אדרי: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1995, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רפאל אדרי: הוקצו שש שעות להנמקת ההסתייגויות.

רפאל אדרי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גדליה גל.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת גל.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חלפו כשמונה שבועות מאז העברתם אלינו את הצעת חוק תקציב המדינה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גדליה גל: ועדת הכספים קיימה ישיבות רבות, ובמהלכן הוצגו לשרים שאלות רבות בתחום מדיניות המשרד שלהם וכן הושמעו הערות על נושאים רבים – קשת רחבה של נושאים.

גדליה גל: הוועדה הכניסה שינוי בכך שהשרים נתבקשו לענות על השאלות בכתב כעבור זמן-מה, דבר שיאפשר למשרד לבחון את ההצעות ששמעו מחברי הכנסת ולהשיב ביסודיות על השאלות.

גדליה גל: כל אלה יאפשרו לשרים לבחון מחדש את ההחלטות שלהם על-פי הערות חברי הכנסת.

גדליה גל: מטרת ועדת הכספים היא לסייע לשרים לבצע את מדיניותם, ומטרת הבירור – לבחון את דרכם.

גדליה גל: שינוי מהותי חל בתקציב מערכת הביטחון.

גדליה גל: לראשונה קיבלנו דברי הסבר בחוברת בהירה, שבאמצעותה ניתן להבין את התקציב בלי לטבוע במספרים.

גדליה גל: לפני שנתיים קבענו לעצמנו יעד, שהתקציב יהיה מורכב מכמה סעיפים עיקריים, כמו שכר, מחקר ופיתוח, הצטיידות, שיקום ועוד, על מנת שנוכל לראות בצורה בהירה ובולטת את התפתחות הסעיפים האלה על ציר הזמן.

גדליה גל: ואכן, למדנו שעלות השכר כמרכיב בתקציב הולכת וגדלה מדי שנה, ויש פער – מה שמושקע במחקר ובפיתוח ובהצטיידות קטן, ואילו עלות השכר גדלה.

גדליה גל: ואני מתכוון לאו דווקא לשכר ברמה האישית, אלא לשכר כחלק מתקציב הביטחון.

גדליה גל: כמו-כן הוכנסה על-פי תביעתנו לספר התקציב החובה לכתוב את ההרשאה להתחייב.

גדליה גל: בסיכום הדיון על תקציב הביטחון קיבלנו שתי החלטות והמלצה אחת.

גדליה גל: החלטה ראשונה: לבדוק את גובה ההרשאה להתחייב במרוצת שלושת החודשים הראשונים של שנת 1995.

גדליה גל: החלטה שנייה: לבדוק במהלך הרביע הקרוב את עלות השכר מכל ההיבטים – גובה השכר, התקנים, גיל הפרישה ועוד, כי אין לנו ספק שבמערכת כל כך גדולה, של אלפי אנשים שמקבלים שכר, יש לעמוד על המשמר תמיד, ללא הפסקה, שמא יש אנשים מיותרים, שמא ניתן לצמצם, שמא ניתן, בעלות שכר קטנה יותר ואולי בשכר גבוה יותר, לקיים אותה מערכת ולהבטיח שבמערכת הזאת יהיו מיטב האנשים, כדי שבנינו יהיו מופקדים בידי האנשים הטובים ביותר שיש בארץ הזאת.

גדליה גל: אנחנו גם המלצנו בפני הרמטכ"ל המיועד ושר הביטחון, שחיילי הקבע ישלמו מס בריאות ככל אזרחי ישראל, כדי שלא יהיו חריגים כמגזר יחיד שלא משלם את מס הבריאות.

גדליה גל: אין ספק, כאשר שחררו את חיילי הקבע מתשלום לקופת-החולים הביאו זאת בחשבון השכר שלהם, אי לכך יש לפצות אותם בשכר על חלק מתשלום מס בריאות.

גדליה גל: אני אומר: חלק, משום שכל אזרח שהכנסתו למעלה מהממוצע ישלם עכשיו קצת יותר מבעבר.

גדליה גל: כמו כן, אם תישאר יתרה, ואני מניח שתישאר, נעמוד על כך שהכספים האלה יועברו למחקר ופיתוח, כי זה הדבר שמבטיח לנו גם את הביטחון בעתיד.

גדליה גל: כאשר אני מביא לקריאה שנייה ושלישית את התקציב לשנת 1995, אני מסתכל גם על ביצוע תקציב 1994 ועל ההישגים של המדיניות הכלכלית.

גדליה גל: מהנתונים שפרסמה אתמול הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה, כי הכנסות הממשלה היו גבוהות מההוצאות ונרשם עודף בחשבון השוטף של הממשלה.

גדליה גל: בהשוואת תחזית האינדיקטורים הכלכליים לשנת 1994 לעומת המצב בפועל, אני רואה הישגים רבים, אבל גם נסיגות וגם צללים שאין להסתירם.

גדליה גל: ואתחיל בהישגים.

גדליה גל: התוצר המקומי עלה יותר מהחזוי בתחילת השנה, ב-7% ולא ב-5.3% כפי שצפו.

גדליה גל: התמ"ג העסקי עלה אף יותר, ב-8% ולא ב-6.3% כפי שחשבו.

גדליה גל: ההשקעה הגולמית בענפי המשק היתה אף היא גדולה מהחזוי, 17% ולא 15%.

גדליה גל: שיעור הבלתי מועסקים השנתי היה רק 7.6%, במקום 9.4%, ירידה של כמעט 2%.

גדליה גל: להזכירכם ש-1% הוא כ-20,000 מקומות עבודה.

גדליה גל: בתחומים אחדים היו נסיגות.

גדליה גל: הצריכה הפרטית לנפש עלתה בשיעור שנתי ב-7% במקום ב-3.2%.

גדליה גל: עודף הייבוא האזרחי הסתכם בכ-8.3 מיליארדי דולר, במקום ב-5.6 מיליארדי דולר לפי המתוכנן, וכמובן, עליית המחירים היתה גבוהה מהחזוי.

גדליה גל: ובכן, מה עלינו ללמוד מכך בבואנו לדון ולהצביע על תקציב 1995?

גדליה גל: בתקציב 1995 יש עלייה ריאלית לעומת תקציב 1994, וחלקה של ההוצאה התקציבית בתמ"ג מגיע לכמחצית.

גדליה גל: עם תוספות השכר הניכרות שניתנו במהלך השנה עלולה להיות לכך השפעה אינפלציונית.

גדליה גל: אם לא תחזור הממשלה ותתעשת ותבטיח שלא תהיה שום פריצה ממסגרת התקציב, אנו עלולים להגיע לפריצה אינפלציונית במקום לריסונה.

גדליה גל: אין ספק שהיעד העיקרי בשנת 1995 הוא ריסון האינפלציה, הורדתה, ושינוי המגמה שהיתה בשנה האחרונה.

גדליה גל: אין דבר מזיק יותר ליציבות הכלכלית, לצמיחה וליציבות החברתית מאשר אינפלציה.

גדליה גל: לא ייתכן שהמלחמה בסכנת האינפלציה תישאר רק בידי בנק ישראל והמדיניות המונטרית שלו.

גדליה גל: גם על הממשלה לקחת חלק בכך על-ידי הקטנת ההוצאה הממשלתית בכללותה, ואנחנו, חברי הכנסת ובעיקר חברי ועדת הכספים, מצווים לראות את עצמנו כמי שעומדים על המשמר, כמי שמונעים מהממשלה להחליק, כמי שלא תובעים מהממשלה הוצאות נוספות, שהרי כל אלה יובילו אותנו לאינפלציה גדולה יותר.

גדליה גל: אי-אפשר לומר: את האינפלציה נשאיר לאחרים, אנחנו נהיה ממונים רק על תחום ההוצאות.

גדליה גל: השנה היה תקציב נוסף.

גדליה גל: אנחנו מצווים למנוע תקציב נוסף בשנת 1995.

גדליה גל: אני רוצה לעמוד עתה על עיקרי התוספות בתקציב המדינה לשנת 1995: לחינוך, בעיקר לתוספת שעות לימוד, לקליטת עלייה ולתוכנית רב-שנתית להשכלה גבוהה, יש תוספת של 810 מיליון שקל.

גדליה גל: לחוק חיילים משוחררים יש תוספת של 310 מיליון שקל.

גדליה גל: השוואת קצבאות יוצאי צבא – 250 מיליון שקל.

גדליה גל: המשבר בתעשיות הביטחוניות וקופת-חולים – למשברים האלה 330 מיליון שקל.

גדליה גל: משבר הקיבוצים – שקיבלנו פה בעניינם במשך שלושה ימים סמינר מרוכז של שטנה, של הסתה, על מיליארדים ועל מספרים ללא תקרה – יש בתקציב 390 מיליון שקל.

גדליה גל: סיוע לרשויות המקומיות – 800 מיליון שקל.

גדליה גל: הסכם האוטונומיה – 140 מיליון שקל.

גדליה גל: לתעשייה, למסחר ולתיירות, לפי חוק עידוד השקעות הון – 410 מיליון שקל.

גדליה גל: השקעות בתשתית כבישים, פיתוח אזורי תעשייה, ביוב ותיירות – 640 מיליון שקל.

גדליה גל: בינוי ושיכון וסיוע לדיור – 210 מיליון שקל, ולפעולות להרחבת היצע הדיור יהיו עוד 120 מיליון שקל.

גדליה גל: ועדת הכספים תמשיך בשנת 1995 במעקב אחר ביצוע התקציב בפועל, הן בדרך של דיווח רבעוני על ביצוע התקציב ועל הגירעון והן בדרך של מעקב אחר הביצוע של תקציבי המשרדים ותוכניותיהם, כפי שהוצגו בפני הוועדה לאחרונה.

גדליה גל: קיבלנו סיוע מיוחד כדי לעקוב אחרי התשובות שנקבל ממשרדי הממשלה, ולא נראה בשאלות שהוצגו בישיבה על-ידי חברי הכנסת איזו אפיזודה חולפת, אלא יהיה לנו מעקב שיבטיח שאכן המשרדים יבחנו את עצמם ללא הרף.

גדליה גל: לסיום, ההישגים והפספוסים שהיו בשנת 1994 מחייבים אותנו להבטיח, שבשנת 1995 נשמור על ההישגים ונצליח לדחוק הצדה את הדברים שלא הצלחנו בהם ולהפוך גם אותם להישגים, חבר הכנסת מאיר שטרית.

גדליה גל: אני חוזר ואומר, שהיעד המרכזי בתחום הכלכלי לשנת 1995 הוא הורדת האינפלציה.

גדליה גל: כל שנעשה צריך לשרת את היעד הזה.

גדליה גל: אני רוצה לומר לחברי חברי הקואליציה: אחדות הקואליציה, נחישות הממשלה להשיג את יעדיה, הן המפתח לאמון הציבור, ליציבות המשק ולהורדת האינפלציה, להמשך צמיחה.

גדליה גל: המשק תובע מאתנו להוכיח שאנו ראויים לאמון, ואני בטוח שנעשה זאת בשנת 1995.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, אודה לך אם תאפשר לחברים להסתייג, ולאחר מכן – להביא את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, על הצגת הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1995.

רפאל אדרי: עשית זאת ביעילות, בחן ובחסד.

רפאל אדרי: לו היינו נוהגים בדרך הזאת, היינו בוודאי מונעים הרבה אי-נעימויות מהבית הזה.

רפאל אדרי: כעת אנו עוברים לדיון ולהסתייגויות.

רפאל אדרי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מאיר שטרית.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

מאיר שטרית: רק חמש דקות?

רפאל אדרי: זהו.

רפאל אדרי: אני מקווה שתעשה את זה גם ביעילות ותעמוד בזמן שהוקצב לך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אינני יכול לפתוח את דברי בנושא התקציב לפני שאביע צער עמוק על כך שהממשלה, בשתי התכנסויותיה הבוקר, דחתה, לצערי הרב, את הצעת הפשרה – אני מוכרח לומר פשרה – שהוצעה לה על-ידי בהסכמתם של חברי הכנסת רפי אדרי ואלי דיין.

מאיר שטרית: אנחנו הצענו להפעיל יום חינוך ארוך רק בערי פיתוח ובשכונות המצוקה ב-1 בספטמבר 1995; לגבי היתר, הממשלה תקים ועדה שתטפל בכל ההיבטים של יום חינוך ארוך ותחליט על המדרג, על שיטת ההפעלה, על המסלול, על שעות הלימודים וכו'.

מאיר שטרית: העלות של ההצעה הזאת – גם לפי הצעתי, כשאני מרבה ואומר שצריך לתת חינוך דה-לוקס – היתה בסך הכול 300 מיליון שקל לשנת 1995, ואני מצר על כך שזה לא נתקבל.

מאיר שטרית: נראה לי מגוחך מאוד שהממשלה התבצרה בעמדתה וזה הפך להיות עניין של פרינציפ ולא דיון לגופו של עניין.

מאיר שטרית: אני רוצה לברך את שר החוץ, שקיבל את ההצעה הזאת והביא אותה לידיעת הממשלה.

מאיר שטרית: לצערי, הממשלה דחתה אותה.

מאיר שטרית: על בסיס ההצעה הזאת הסכמנו אז, שלושתנו, להסיר את ההסתייגות שלנו לעניין יום חינוך ארוך, וצר לי מאוד שהממשלה נתפסה פה לפרינציפ, ודרך אגב – אף שלא היתה לממשלה שום סיבה לדחות אותה, כי לא היתה שום פריצה ממסגרת התקציבית.

מאיר שטרית: הצבעתי על מקורות התקציב כפי שהם מוגדרים לא על-ידי, אלא על-ידי המכון למחקר כלכלי-חברתי של ההסתדרות: בתוך התקציב חבויים מיליארד שקלים, מהם 900 מיליון שקל בעלות שכר, שהיא גבוהה ממה שיעלה השכר בפועל, ועוד 300 מיליון בתחזית הכנסות המדינה, שהיא נמוכה ממה שייכנס באמת.

מאיר שטרית: זאת אומרת, ניתן להקצוב מיליארד שקלים נוספים בלי לפגוע באיש, ואנחנו לא מבקשים מיליארד שקלים, רק 300 מיליון שקל.

מאיר שטרית: לכן אני מקווה שהממשלה תתעשת בשבוע הקרוב, תבחן את ההצעה הזאת ברוח יותר אוהדת ותקבל אותה, ואז נוכל באמת להביא מחדש את חוק ההסדרים ולהצביע עליו ולהביא ברכה רבה לעם ישראל.

מאיר שטרית: ולתקציב עצמו, אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת גדליה גל, אני תמים דעים אתך לחלוטין שהסכנה החמורה ביותר בשנת 1995, בתקציב, היא רמת האינפלציה.

מאיר שטרית: רמת האינפלציה בשנת 1994 הגיעה לפי-שניים ממה שהממשלה תכננה, ואין דרך למנוע דהירה של האינפלציה אלא בצמצום ההוצאה הציבורית.

מאיר שטרית: צמצום ההוצאה הציבורית יכול להיעשות רק על-ידי הממשלה, אבל היא צריכה לצמצם את מה שנכון לצמצם, לא את מה שלא נכון לצמצם.

מאיר שטרית: אני מסכים אתך לחלוטין – וגם על זה אני רוצה לומר רק כמה מלים – שהראשונים שסובלים מהאינפלציה ומשלמים את מחירה הם העניים והחלשים בחברה, כי הם אינם יודעים לתמרן באינפלציה; אין להם כסף נוסף, נפרד, שהם יכולים להפקיד בחסכונות צמודי מדד.

מאיר שטרית: הם הנפגעים הראשונים מאינפלציה, כיוון שהמשכורת שלהם נאכלת הרבה יותר מהר מול הצרכים והמחירים שהולכים ועולים כל הזמן.

מאיר שטרית: כשיש אינפלציה גבוהה, המשכנתאות עולות בממדים אדירים, בלי שום יחס לשכר, ואז האיש מוצא את עצמו משלם את כל שכרו ואין לו ממה לחיות.

מאיר שטרית: לכן חובתה של הממשלה לעשות כל צעד הכרחי כדי להילחם באינפלציה.

מאיר שטרית: ואני אומר את זה דווקא בשם מעוטי היכולת, כי בשבילם זו מכה אדירה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בחוק התקציב הזה אני מבקש לטפל עוד בשתי נקודות, בשתיים מהסתייגויותי.

מאיר שטרית: הנקודה הראשונה: רבותי חברי הכנסת, יורשה לי להדגיש את ההסתייגות שלי – שלי ושל חבר הכנסת בני בגין – לתקציב הביטחון.

מאיר שטרית: בהסתייגות שלנו אנחנו מציעים להוסיף על תקציב הביטחון 200 מיליון שקל מהרזרבה הכללית – סכום שיהיה מיועד כולו למחקר ופיתוח בתקציב הביטחון.

מאיר שטרית: בדיונים שקיימנו השנה בתקציב הביטחון – ואני נכחתי בדיון לכל אורכו, במשך יומיים תמימים – היתה תמימות דעים בקרב חברי הוועדה שהשתתפו בדיון על כך שיש באמת מצוקה קשה בתקציב המיועד למחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: אם אנחנו רוצים צבא שישמור על יתרונו האיכותי, שבאמת תהיה לו אפשרות להיות צבא חכם ויהיו לו אמצעי הפתעה בשדה הקרב העתידי, אני חושב שמוכרחים להשקיע כסף במחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: לדאבוני הרב, הסתבר לנו שבמשך השנים הלך תקציב המחקר והפיתוח ונשחק משנה לשנה, ובצורה דרסטית, ואנחנו מציעים להוסיף 200 מיליון שקל כדי לתקן את השחיקה הזו.

מאיר שטרית: וההסתייגות המשמעותית השנייה שלי לתקציב היא בעניין רכישת דירות נ"ר לעולים, למקרים סוציאליים.

מאיר שטרית: אני כבר מסיים, אדוני.

מאיר שטרית: ההסתייגות שלי לתקציב – שלי ושל חבר הכנסת אברהם יחזקאל – מבקשת להוסיף 300 מיליון שקל לרכישת דירות נ"ר למקרים סוציאליים.

מאיר שטרית: בתקציב הקיים יש אפשרות לרכוש רק 200 דירות בשנה, ויש 1,400 משפחות שכבר יש להן ביד תעודת זכאות לדירות נ"ר.

מאיר שטרית: המסכנים האלה כבר עברו ויה דולורוזה במשך חמש שנים, והם מתגלגלים עם ילדיהם בכל מיני חורים; אין להם איפה לגור, ואין שום סיבה בעולם שמשרד השיכון לא ייתן לאלה שנואשו מפתרון דיור פתרון באמצעות דירת נ"ר.

מאיר שטרית: אנחנו גם מציינים מאין אנחנו מציעים להפחית את הכסף, כדי שיהיה פתרון בלי לפרוץ את מסגרת התקציב ואפשר יהיה לקנות דירות נ"ר במקרים הקשים האלה, של אנשים שאין להם שום פתרון דיור אחר.

מאיר שטרית: אני תקווה שיהיה מי שיתמוך בהסתייגויות האלה לפחות, ההסתייגויות לעניין תקציב הביטחון ודירות נ"ר, ואז נביא ברכה – כך אני מקווה – גם בעניין הזה.

מאיר שטרית: תודה, אדוני היושב-ראש.

רפאל אדרי: תודה; אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת מאיר שטרית.

רפאל אדרי: אני מזמין עכשיו את סגן השר מיכה גולדמן, בשם משרד האוצר.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: משרד האוצר?

אברהם רביץ: אחרי כל נואם תבוא תשובה של האוצר?

רפאל אדרי: לא, יש בסך הכול שתיים לאורך כל הדיון.

רפאל אדרי: אחרי חבר הכנסת גולדמן ידבר חבר הכנסת נסים זוילי.

יוסף בא-גד: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת בא-גד, קיבלתי את הבקשה, אבל אני נאלץ לענות על הפנייה בשלילה, כי כל קודמי החליטו, לאורך כל הדיון הבוקר, לא לעשות החלפות.

רענן כהן: במקרה זה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להיענות.

רענן כהן: מאחר שחבר הכנסת בא-גד ביקש באופן מיוחד, כי הוא חייב לנסוע לעפולה – – –

יוסף בא-גד: יש אזכרה – – –

רענן כהן: לא חשוב.

רענן כהן: יש מקרה מיוחד, ואני כבר דיברתי עם חבר הכנסת נסים זוילי ושיניתי, וזה על דעת הסיעה.

רענן כהן: מקרה זה הוא מקרה חריג, לא מקרה רגיל.

מיכה גולדמן: לא אכפת לי.

מיכה גולדמן: אם אתה רוצה לדבר עכשיו, אני אדבר אחריך.

רענן כהן: ואני מבקש לאשר לו את זה, כי זה מקרה מיוחד.

מיכה גולדמן: אני מוכן שהוא יעלה ואני ארד.

רפאל אדרי: אם זה נושא משפחתי וזה נושא מיוחד, הרי כדבר יוצא מן הכלל ולא כתקדים, אני מודיע שנעשה זאת.

מיכה גולדמן: תן לו חמש דקות, ואני אחזור אחריו.

רפאל אדרי: אדוני, אתה יכול להמשיך, ואחריך – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנחנו עדים להודעות בשם חברי כנסת, בשם סיעות של האופוזיציה, על רצון להנהיג יום לימודים ארוך יותר במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי להציג את הדברים בפניכם.

מיכה גולדמן: בשנתיים האחרונות יום הלימודים במערכת החינוך הוא ארוך יותר.

מיכה גולדמן: כשאנחנו, כממשלה, קיבלנו על עצמנו את האחריות למדינה, מצאנו מערכת חינוך שחוקה, שמספר השעות בה קוצץ במאות אלפי שעות.

מיכה גולדמן: תלמידי כיתות א', ב', ג', ד', ה', ו' סיימו את יום הלימודים בשעה 12:00.

מיכה גולדמן: היו מקומות שבהם סיימו בשעה 11:30 – 3.5 שעות לימוד ליום, 4 שעות לימוד ליום.

מיכה גולדמן: בשנה הראשונה, כבר עם הקמת הממשלה, בחודש יולי 1992, שינתה הממשלה את המצב.

מיכה גולדמן: ראש הממשלה קבע מראש שינוי סדר עדיפויות בכמה נושאים, והמרכזי בהם הוא החינוך.

מיכה גולדמן: כבר בשנה הראשונה, עם פתיחת שנת הלימודים התשנ"ג, הוסיפו כ-70,000 שעות כדי לאפשר לתלמידים בכיתות א' וב' לסיים את יום הלימודים בשעה 13:00.

מיכה גולדמן: המגמה הזאת נמשכה בשנת הלימודים התשנ"ד, ובשנת הלימודים התשנ"ה המשכנו במגמה זו בחטיבה הראשונה, במה שאנחנו מכנים "כיתות בית-הספר היסודי", כך שתלמידים מסיימים את הלימודים יום-יום בשעה 13:00.

מיכה גולדמן: לקראת התקציב של שנת 1994, ב-1 בספטמבר 1994, באזורי הפיתוח, בערי הפיתוח, בקווי העימות, יום הלימודים מסתיים בשעה 14:00.

מיכה גולדמן: כולם מדברים על יום לימודים ארוך.

מיכה גולדמן: מערכת החינוך במדינת ישראל נמצאת היום בתהליך לקראת יום לימודים ארוך יותר.

מיכה גולדמן: הוספנו תוכניות העשרה, התמודדות עם נושאים מרכזיים באזורים מסוימים, כמו שכונות, אזורי מצוקה, אזורים חלשים.

מיכה גולדמן: נתנו הזדמנות שנייה לתלמיד שמסיים כיתה י"ב, במגמה לאפשר לו להגיע לתעודת בגרות טרם גיוסו לצבא.

מיכה גולדמן: נפתחו עשרות מועדוניות כדי לאפשר לתלמידים בחטיבות הביניים, בחטיבה העליונה, לסיים את בית-הספר התיכון להגיע למבחן הבגרות.

מיכה גולדמן: כל זאת במטרה לאפשר לאותו בחור צעיר, לקראת גיוסו לצבא, להגיע לשירות עם תעודת בגרות ולהתקבל לאחר מכן ללימודים סדירים במסגרת רחבה של מכללות ואוניברסיטאות.

מיכה גולדמן: ואדגיש את המספרים.

מיכה גולדמן: כשר החינוך, התרבות והספורט ראה השר אמנון רובינשטיין את היעד בשנתיים האחרונות בכמה דברים מרכזיים.

מיכה גולדמן: האחד, הגדלת מספר הלומדים במכללות האזוריות והפיכת חלק מהן למכללות המאפשרות הענקת תואר ראשון, וקודם כול מכללות באזורים המרוחקים ממרכז הארץ.

מיכה גולדמן: מכללת תל-חי משרתת את תושבי הגליל העליון, את כל האזור מטבריה צפונה ועד קריית-שמונה, את הקיבוצים והמושבים לאורך קו העימות; מכללת עמק-יזרעאל משרתת את התושבים שנמצאים בעמק-יזרעאל, באזור הגליל התחתון, כדי שילדי מגדל-העמק, עפולה, נצרת-עילית ובית-שאן לא יצטרכו לצאת לעיר הגדולה ולהתמודד עם מצוקה של חדרים להשכרה.

מיכה גולדמן: כתוצאה מהמאמץ המרוכז שנעשה במשרד החינוך כדי לאפשר ליותר תלמידים יוצאי ערי הפיתוח והשכונות להגיע לתואר ראשון, לתואר אקדמי, אנחנו יכולים לבשר על מספר יותר גדול של לומדים במכללות ובאוניברסיטאות.

מיכה גולדמן: דבר שני – יש במשרד החינוך והתרבות מגמה להגדיל את מספר השעות ובמקביל להתמודד עם התנאים הפיסיים של מערכת החינוך.

מיכה גולדמן: קיבלנו על עצמנו להחליף במשך ארבע שנים 400 כיתות דליקות – כ-100 כיתות מדי שנה.

מיכה גולדמן: מספר הכיתות הנבנות בכל שנה, בשנתיים האחרונות, הוא כ-1,500.

מיכה גולדמן: בשנת 1994 ביקש משרד החינוך הקדמת בנייתן של עוד 550 כיתות על חשבון תקציב 1995.

מיכה גולדמן: המגמה הזאת תימשך גם ב-1995, כדי להתמודד עם הצורך בסגירת פערים, עם מצוקת המחסור בכיתות במגזר הדרוזי, במגזר הערבי ובאזורים שיש בהם מחסור בכיתות.

מיכה גולדמן: מערכת החינוך במגזר הדרוזי ובמגזר הערבי מקבלת סיוע מיוחד בהשלמת שעות כדי להשתוות עם המגזר היהודי, ואז כלל ילדי ישראל – יהודים, ערבים ודרוזים – ידעו שהם אזרחים שווים במדינה שיש בה הנהגה דמוקרטית הנותנת הזדמנות שווה לכול.

מיכה גולדמן: אני יכול להצטער על כך שאנשי סיעת הליכוד תקפו בימים האחרונים את העשייה של הממשלה, כנראה מתוך תסכול של הנהגה כושלת במשך 15 שנים שהובילה את מערכת החינוך לנסיגה של שנים.

מיכה גולדמן: בשנתיים האחרונות היינו צריכים להגיע קודם כול לקו שהיה בזמן ההנהגה הקודמת של מפלגת העבודה, לפני 15 שנה, והיום הקואליציה המשותפת של העבודה ומרצ עושה מאמץ גדול כדי להתמודד עם המצוקות המיוחדות.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, יכולתי להרחיב ולהביא דוגמאות בכל הנושאים: בחינוך המשלים, במערכת הספורט, במערך האבטחה של המשרד ועוד בנושאים רבים.

מיכה גולדמן: אני רק יכול להצטער שאותם חברי כנסת מסיעות הימין שדיברו ביומיים האחרונים ניסו ליצור רושם שבמערכת החינוך יש צורך להגיע ליום לימודים ארוך.

מיכה גולדמן: אם יש תקופה שאנחנו יכולים לומר עליה שאנחנו נמצאים בה בכיוון הנכון הרי זה עכשיו – תקופה של מעבר מיום לימודים מקוצר, שהיה בתקופת ממשלת הליכוד, ליום לימודים יותר ארוך.

מיכה גולדמן: תלמיד בעיר פיתוח כבר מגיע היום ל-42-40 שעות שבועיות.

מיכה גולדמן: כתוצאה מהמאמצים שנעשים כדי לסייע לתלמיד בשכונת מצוקה להגיע לבחינות הבגרות מגיע תלמיד כזה ל-35 ול-38 שעות.

מיכה גולדמן: יש גם פיצול של כיתות כדי לאפשר לפחות חזקים להשתלב ולהגיע להישגים שווים.

מיכה גולדמן: אני מקווה, שבהתאם להודעת ראש הממשלה, שר האוצר ושר החינוך, נשלים בחודשים הקרובים את הנדרש גם בשכונות המצוקה ונגיע שם ללימודים עד השעה 14:00, כפי שהבטחנו לפני שנתיים.

מיכה גולדמן: קיימנו את ההבטחות שלנו בשנתיים האחרונות, וכך גם נעשה בשנתיים הבאות.

מיכה גולדמן: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני סגן שר החינוך.

רפאל אדרי: כעת אני מזמין את חבר הכנסת יוסף בא-גד.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה – חמש דקות.

יוסף בא-גד: רשום אצלי תשע דקות.

רפאל אדרי: נכון.

יוסף בא-גד: חבר הכנסת פורז, אני ממהר לעפולה לאזכרה של מאיה אלהרר; התחייבתי לבוא בשם כנסת ישראל.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפרשת השבוע בשבת שעברה יש פרשה מופלאה.

יוסף בא-גד: "ויאמר מלך מצרים למילדת העברית אשר שם האחת שפרה ושם השנית פועה" – תראו איזו אהבה מתבטאת בשמות של המיילדות, להקמת בית יהודי בישראל.

יוסף בא-גד: אומר רש"י: שפרה, זו יוכבד, על שם שמשפרת את הוולד.

יוסף בא-גד: הוולד יוצא ממעי אמו, שפרה דואגת מייד לעזור ולשפר, שייראה יפה.

יוסף בא-גד: ופועה, זו מרים, על שום שפועה ומדברת והוגה לילד כדרך הנשים המפייסות תינוק בוכה.

יוסף בא-גד: ילד נולד, דבר ראשון הוא מתחיל בבכייה וזה טוב, יודעים שהוא חי, ברוך השם.

יוסף בא-גד: חס וחלילה אם הוא שותק.

יוסף בא-גד: אבל מייד מיילדות יהודיות דואגות לשפר, להרגיע, לפייס.

יוסף בא-גד: מה השכר שלהן?

יוסף בא-גד: "ותיראן המילדת את האלוקים ולא עשו כאשר דבר אליהן מלך מצרים" – להרוג את הילדים – "ותחיין את הילדים.

יוסף בא-גד: " פה אומר "בעל הטורים" דבר נפלא, מאוד מודרני.

יוסף בא-גד: הוא אומר, שלפעמים כשהוולד נולד מת, המיילדת לא מתייאשת ולא אומרת זה מת: לוקחת המיילדת שפופרת של קנה ומשימה בתוך מעיו – של הילד – ומנפחת בו ומשיבה רוח לילד; זוהי שפרה, לשון שפופרת.

יוסף בא-גד: איזו דאגה לילד יהודי: ילד נולד מת – לא שותקים, מכניסים שפופרת מזרימים אוויר, עושים החייאה ובלבד להקים עוד בית יהודי בישראל.

יוסף בא-גד: מה השכר של המיילדות?

יוסף בא-גד: "ויעש להם בתים"; הקדוש-ברוך-הוא עשה להן בתים, בתי לוויה, בתי כהונה.

יוסף בא-גד: כשאנחנו מדברים על תקציב המדינה, צריך להבין שהעיקר הוא הקמת בית יהודי, כדי שנדע שזה בית הממשיך מורשת ישראל, לא מתבולל, לא זר, אלא המשך לעם ישראל.

יוסף בא-גד: כבוד סגן שר החינוך, כאיש אופוזיציה קשה לי לעשות מה שאני עומד לעשות כעת, אבל מגיעות לכם תשבחות; אומר את זה בכל חוגי האופוזיציה.

יוסף בא-גד: גם משרד החינוך וגם הממשלה עשו דבר נפלא כאשר הקצו משאבים מיוחדים וכבירים לחינוך.

יוסף בא-גד: הממשלה עשתה עבודה יפה והשקיעה.

יוסף בא-גד: אני מציין ומדגיש, שמאז כניסת השר רובינשטיין לתפקידו – זו היתה תקופה חדשה; משרד החינוך עושה פעולות נפלאות.

יוסף בא-גד: אני מודה שכל מה שאמר סגן שר החינוך נכון.

יוסף בא-גד: אני עוקב אחרי הדברים, אני חבר ועדת החינוך ויושב בכל הישיבות שלה; נמצא פה חברי פרופסור שאקי, וגם הוא יודע שנעשות פעולות נפלאות.

יוסף בא-גד: אבל כאשר אנחנו לוחמים על יום לימודים ארוך, אנחנו לא מדברים על לימודים עד השעה 14:00, עד הצהריים – את זה עשיתם – אנחנו מדברים על לימודים עד השעה 16:00 – אחר-הצהריים.

יוסף בא-גד: למה?

יוסף בא-גד: כי אנחנו מאמינים, שככל שיהיה חינוך ביום לימודים מלא – לא ארוך, אדוני סגן השר – לא תהיה שוטטות; אם לא תהיה שוטטות, נחסוך מתקציב בתי-הסוהר, נחסוך מהפשיעה.

יוסף בא-גד: ילד שנמצא בכיתה, לומד ומוצא עניין בחוגים – אני לא דורש לימודים אחרי-הצהריים – ירגיש מצוין.

יוסף בא-גד: תרשה לי, סגן השר, נימה אישית.

יוסף בא-גד: בשבוע שעבר ביקרת באזור מודיעין והיית בבן-שמן, בשוהם, בבני-עטרות ובישיבת "נחלים".

יוסף בא-גד: ראית שם 1,200 תלמידים.

יוסף בא-גד: כל הכבוד לך על כך שעשית לי תרגילים, רצית לבדוק את הדברים באופן אישי, ולא לפי מה שהרב בא-גד מספר.

יוסף בא-גד: בפגישה אישית עם התלמידים בדקת עולים חדשים שהגיעו מברית-המועצות, ראית איך הם דקלמו בעל-פה את הגמרא – זה היה מדהים; ראית ילדים מכל המקומות מרחבי הארץ, מ-97 נקודות יישוב בישראל.

יוסף בא-גד: אני רוצה לגלות לך סוד: הילדים האלה לומדים מבוקר עד לילה, לא יום לימודים מלא אלא שלושה ימי לימודים ביום אחד.

יוסף בא-גד: הם קמים ב-06:30 לתפילת שחרית, וכשיש לי מצב רוח טוב אני שר להם לפעמים "ישראל עם קדושים"; מ-06:30 עד 21:00 הם לומדים לימודים סדירים בכיתות ובסדרים, וב-21:00 הם מתחילים להכין שיעורי-בית.

יוסף בא-גד: התרשמת ואמרת לי שאתה רוצה להביא את הפיקוח כדי לראות זאת.

יוסף בא-גד: יש פה תופעה שהילדים אוהבים ללמוד ורוצים ללמוד.

יוסף בא-גד: תנו להם ללמוד.

יוסף בא-גד: לכן, אם אנחנו מדברים על יום לימודים, זה צריך להיות עד 16:00.

יוסף בא-גד: שיחסכו בתקציבים רבים וייתנו לשעות לימוד.

יוסף בא-גד: סגן השר, אתמול עלה כאן השר ואמר: מה אתם רוצים, מדינת ישראל היא מדינה שלומדים בה יותר שעות מאשר בצרפת, באנגליה ובארצות-הברית.

יוסף בא-גד: צעקתי לו: שם גומרים ב-16:00, ב-17:00.

יוסף בא-גד: הוא אומר: אתה לא יודע, יש שם הפסקת צהריים, לומדים שם רק חמישה ימים בשבוע; בצרפת – ארבעה ימים וחצי.

יוסף בא-גד: איך אני מבטא את השר?

יוסף בא-גד: טוב?

אברהם פורז: מתחילים ב-09:00.

יוסף בא-גד: מתחילים ב-09:00.

יוסף בא-גד: כל הכבוד.

יוסף בא-גד: אבל אלה ילדי הגויים, לא ילדים יהודים.

יוסף בא-גד: אני מזמין אותך אתי לסיור.

יוסף בא-גד: בחינוך היהודי בארצות-הברית לומדים שישה ימים בשבוע, לא חמישה, ולומדים מבוקר עד לילה.

יוסף בא-גד: הייתי ב"חשמונאי", בית-ספר בלונדון.

יוסף בא-גד: בבקשה, תבדקו – שישה ימים בשבוע, מבוקר עד לילה.

מיכה גולדמן: חמישה ימים בשבוע, וה-Sunday School בימי ראשון, בנוסף, בשביל ללמוד יהדות ועברית.

יוסף בא-גד: סליחה, בישיבת "פלטבוש" – – –

מיכה גולדמן: – – –

יוסף בא-גד: אבל אנחנו רוצים להידמות לחינוך היהודי הטוב.

יוסף בא-גד: אנחנו לא באנו למדינת ישראל להידמות לגויים, לצרפתים, לאנגלים.

יוסף בא-גד: אנחנו רוצים להידמות לחינוך היהודי.

אברהם פורז: באנגליה ובצרפת יש כמה הישגים לא רעים, בכל התחומים של החיים.

יוסף בא-גד: לא הייתי מתקנא בצרפתים.

יוסף בא-גד: תאמין לי, יש לי סיבות לכך, בהרבה דברים.

יוסף בא-גד: מה אני רוצה?

יוסף בא-גד: אני ממשיך ללחוץ, כבוד סגן השר – משכורת לפי תפוקה.

יוסף בא-גד: לא ייתכן שהמקצוע היצרני היחיד בארץ שאין בו פרמיות לפי תפוקה הוא החינוך.

יוסף בא-גד: אני חושב שמורה צריך לנסוע לבקר את ילדיו, להשתתף בבר-מצווה ובבת-מצווה, לבקר ילד חולה, שלא תהיינה היעדרויות.

יוסף בא-גד: אני חושב שצריך לחזק את תקציב מורשת יהדות המזרח.

יוסף בא-גד: חטאנו כלפיהם שנים רבות, צריך לחזק אותם.

יוסף בא-גד: יש סעיף, צריך להגביר את הסעיף.

יוסף בא-גד: אני חושב שצריך חינוך קדם-יסודי.

יוסף בא-גד: להתחיל ללמוד בגיל שלוש.

יוסף בא-גד: ילדי ישראל כך נהגו.

יוסף בא-גד: אני חושב שצריך להוריד מתקציב התרבות.

יוסף בא-גד: הגיעה לידי חוברת – סמרטוט, אני עוד אציג אותה בכנסת.

יוסף בא-גד: הביאו שם תמונה, לא ייאמן – נערה בלי בגדים נכנסת לארון קודש.

יוסף בא-גד: שומו שמים, וזה בחסות האגף לאמנות ולתרבות, עם הקדמת אבנר שלו.

יוסף בא-גד: אני מבטיח לך, כבוד סגן השר, אני אביא לך את החוברת.

מיכה גולדמן: מאחר שאתה מדבר על התקופה של אבנר שלו – – –

רפאל אדרי: אני מבקש.

רפאל אדרי: חבר הכנסת בא-גד ממהר, הוא צריך לנסוע לעפולה, אני מבקש לאפשר לו.

יוסף בא-גד: כבוד סגן השר, אביא לך את החוברת.

יוסף בא-גד: תחליט אתה.

מיכה גולדמן: זה בזמן ששר החינוך והתרבות היה זבולון המר.

יוסף בא-גד: אם כך, אני אתנצל ואנזוף בזבולון המר.

רן כהן: הגברת התלבשה?

יוסף בא-גד: לא, נכנסה לארון הקודש וצולמה כך.

יוסף בא-גד: לא ייאמן.

רן כהן: מפני שזה זבולון המר היא התלבשה?

יוסף בא-גד: לאיזו שנאה עצמית אנחנו מגיעים.

יוסף בא-גד: זמני מוגבל.

עובדיה עלי: מה אתה ממהר?

עובדיה עלי: זה בלילה.

יוסף בא-גד: רציתי לדבר עוד על דבר אחד: קירוב לבבות במסגרת משרד הדתות, ועל זה – בהזדמנות נוספת.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת יוסף בא-גד.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם פורז, שיגיש את הסתייגויותיו.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה.

רפאל אדרי: חמש דקות לרשותך.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת פרופסור אבנר חי שאקי.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים בחוק התקציב, ולמען האמת הגשת הסתייגויות לחוק התקציב מטרתה בדרך כלל לזכות בימים אלה בזמן דיבור, ואף אחד מאתנו למעשה לא מתכוון להסתייגויות המסוימות שלו – אולי חוץ מאשר כמה חברי כנסת מסיעת העבודה.

אברהם רביץ: היום זה לא עובד כך.

אברהם פורז: וגם הם, הישגים בתחום הזה כנראה לא יהיו להם.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, רבותי חברי הכנסת, לממשלה הזאת יש הישגים – – –

רפאל אדרי: אני מציע לך, אדוני, אל תחלק ציונים לחברי כנסת אחרים.

רפאל אדרי: לא אתה ממונה על כך.

רפאל אדרי: אם יהיו להם הישגים או לא יהיו להם הישגים – – –

אברהם פורז: אני מבקש מאדוני היושב-ראש לשמור על תפקידו כיושב-ראש – –

רפאל אדרי: אבל אני חייב להגן על חברי הכנסת.

אברהם פורז: – – ולא להגן על עצמו.

רפאל אדרי: אני חייב להגן על חברי הכנסת, שלא תיתן להם ציונים.

רפאל אדרי: אדוני לא ממונה על כך.

אברהם פורז: אני חושב שמותר לבקר חברי כנסת, ומייד אבקר חברי כנסת מהקואליציה, שבמקום לגלות לויאליות מחבלים בקואליציה, ואולי גם יגרמו לנו לאבד את השלטון.

אברהם פורז: לממשלה הזאת יש הישגים כלכליים רציניים מאוד.

אברהם פורז: היא הצליחה להוריד את שיעור האבטלה, היא הצליחה להגיע לגידול ניכר בתפוקה, ורמת החיים בישראל עולה כל הזמן.

אברהם פורז: כשמצביעים לנו על קו העוני, תמיד צריך לזכור שהעוני הוא עניין יחסי.

אברהם פורז: לפעמים, כשכולם עולים ברמת החיים באופן ניכר אך יש שכבות שעולות יותר מאחרים, לכאורה יש יותר עניים.

אברהם פורז: לדעתי, אין טעות גדולה מזו.

אברהם פורז: הממשלה הזאת עשתה הרבה בתחום הכבישים, בתחום התשתית.

אברהם פורז: כל מי שמסתובב בכבישי ישראל רואה את התפנית.

אברהם פורז: היא גם עשתה המון בתחום החינוך.

אברהם פורז: הממשלה הנוכחית הוסיפה למערכת החינוך בישראל שעות ומשאבים יותר מממשלות קודמות, ובמידה מאוד מאוד משמעותית.

אברהם פורז: מובן שאין גבול למה שאפשר לתת, ואפשר לתת יותר.

אברהם פורז: אחד הדברים החשובים שעושים הוא שיפור התנאים הפיסיים בכיתות הלימוד.

אברהם פורז: כי מה יעזור יום לימודים ארוך, ארוך מאוד אפילו, אם הוא נעשה בתנאים שלנו, בתנאים של מדינה חמה, כשאין מיזוג אוויר בקיץ ואין חימום בחורף?

אברהם פורז: כשחם ומזיעים ומחניק, או כשקר מאוד והרגליים קופאות?

אברהם פורז: זאת לא אווירה ללימודים.

אברהם פורז: כולנו חיינו פעם בלי מזגנים, ולפעמים גם בלי חימום.

אברהם פורז: בשנות ה-50 גרו אנשים באוהלים.

אברהם פורז: אבל כשרמת החיים בישראל עולה ולכל הציבור ולפקידים זוטרים יש במשרדיהם מזגנים וחימום, אני לא יכול להבין מדוע לא יהיו אלה בכיתה של 30 או 40 תלמידים עם המורה שלהם.

אברהם פורז: אם אנחנו רוצים לעודד אנשים ללכת להוראה, בין היתר אנחנו צריכים גם לגרום לכך שלמורה יהיה נעים בכיתה ולא יהיה לו לא חם ולא קר.

אברהם פורז: איזו יכולת קליטה יש בתנאים האלה?

אברהם פורז: עושים בכיוון הזה המון.

אברהם פורז: מעבר לזה, עוד לפני שחושבים על יום חינוך ארוך צריך לחשוב כמה תלמידים צריכים להיות בכיתה.

אברהם פורז: הרי ברור שכאשר יש הרבה תלמידים, היכולת של המורה לתת לכל אחד את תשומת הלב האישית קטנה באופן משמעותי.

אברהם פורז: אנחנו מדינה שעדיין לא עברה לשבוע לימודים של חמישה ימים, ובצדק לא עברנו.

אברהם פורז: אני חושב שטוב שלומדים שישה ימים בשבוע.

אברהם פורז: לפי דעתי, לפי הזיכרונות שלי – לא הייתי ב"חדר" ואני לא יודע עד כמה לומדים ב"חדר" ועד כמה זה שמרטפות, אבל אני יודע שאחרי כמה שעות לימודים אתה מתעייף.

אברהם פורז: זה לא סתם שבאוניברסיטאות ובכל המוסדות להשכלה גבוהה לא לומדים עשרות שעות, אלא לומדים מספר מצומצם של שעות, והיתר – עבודה עצמית.

אברהם פורז: ואצלנו יש גם חינוך משלים ויש גם תנועות נוער ויש גם מתנ"סים.

אברהם פורז: אני רוצה לומר לך, אדוני יושב-ראש הישיבה, שאתה וחבריך, שעשיתם מה שעשיתם, נתתם לציבור תחושה, ואני מקווה שנצליח לבטל את התחושה הזאת – נתתם לציבור את התחושה, שמערכת החינוך בישראל איננה טובה, היא לא נותנת תמורה, והממשלה הזאת לא פרעה את השטר בתחום החינוך.

אברהם פורז: בעניין הזה עשיתם עוול גדול – – –

אברהם רביץ: אילו לא נתנה, לא היו מבקשים שתיתן יותר.

אברהם רביץ: להיפך, הם אומרים שהיא טובה ולכן רוצים שתיתן יותר.

אברהם פורז: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת רביץ, אני חושב שחבר הכנסת רפי אדרי, שאני רוחש לו ידידות והערכה, וחבר הכנסת אלי דיין, שגם הוא ידיד, וגם אחרים, עשו נזק עצום לממשלה ולקואליציה; נזק עצום.

אברהם פורז: אני לא יודע כמה זמן ייקח לנו לתקן אותו.

אברהם פורז: הם הצליחו ליצור בציבור – ואנחנו חיים בעולם של דימויים – תחושה שמערכת החינוך בישראל לא נותנת מה שהיא צריכה לתת והם באים להושיע את מערכת החינוך.

אברהם פורז: בזה הם עושים עוול לממשלה, לשר החינוך, למערכת החינוך ולכל המורים.

אברהם פורז: אני מאוד מקווה, שכפי שהממשלה עמדה בתוקף נגד התביעה הזאת, היא תעמוד גם נגד תביעות אחרות, משום שאין לזה גבול.

אברהם פורז: לכל אחד מאתנו בקואליציה יש משאלות לב.

אברהם פורז: גם לי יש איפה לחלק כמה מיליארדי שקלים, לכל מיני נושאים מאוד חשובים, וכך גם לחבר הכנסת רן כהן ולכל חברי הכנסת אחרים מהקואליציה – יש לנו איפה לתת כסף.

אברהם פורז: אבל אנחנו צריכים להבין שהמשאבים מוגבלים.

אברהם פורז: אנחנו גם רוצים להוריד את נטל המיסוי במדינה הזאת, כי אנחנו חושבים שאם שרוצים לעודד צמיחה צריך להקטין את נטל המס.

אברהם פורז: לכן אני חושב שטוב נהגה הממשלה הלילה שמשכה את חוק ההסדרים.

אברהם פורז: ודאי יביאו אותו מחדש פרקים פרקים.

אברהם פורז: בסופו של דבר, טוב שחברי הכנסת שהציעו את ההסתייגות לא הצליחו.

אברהם פורז: תודה רבה.

רפאל אדרי: תודה לאדוני חבר הכנסת אברהם פורז.

רפאל אדרי: היות שהדברים הופנו אלי, בין היתר, אני חושב שבפעם הראשונה נוצרה תחושה שהממשלה הזאת אכן הוסיפה 5 מיליארדי שקלים לחינוך; דבר שכמעט לא היה ידוע.

רפאל אדרי: ובדרך שעשינו, רק הוספנו חוסן לממשלה הזאת, והציבור ודאי יעריך מי טעה כאן ומי שגה כאן.

רפאל אדרי: אני גם רוצה לתקן ולהסב את תשומת לבך, אדוני חבר הכנסת אברהם פורז, שלפנות בוקר אכן החליטה הממשלה עקרונית על הנהגת יום לימודים ארוך, על-פי העקרונות שבהצעה שחבר הכנסת אלי דיין ואני הגשנו.

רפאל אדרי: רק לידיעתך, אדוני.

אברהם רביץ: אם כך, למה משכו את החוק?

רפאל אדרי: אנחנו גם הודענו שנצביע בעד חוק ההסדרים ונמשוך את כל ההסתייגויות.

רפאל אדרי: אני מקווה שכולנו נתעשת.

רפאל אדרי: אני מעריך את חבר הכנסת פורז שהוא דואג לממשלה, אבל החברים האחרים דואגים לא פחות ממנו.

רפאל אדרי: הדובר הבא – חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

רפאל אדרי: אדוני, תשע דקות לרשותך.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת רפאל פנחסי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אילו משכת את ההסתייגויות שלך, לא היתה הממשלה מושכת את הצעת החוק.

רפאל אדרי: אני מסכים אתך בהחלט, אדוני.

רפאל אדרי: אני חושב שכל 11 חברי הכנסת אכן גילו אחריות, לאחר שהממשלה קיבלה את ההצעה להנהגת יום לימודים ארוך, שגם אתה, אדוני, תמכת בה במכתב לראש הממשלה.

רפאל אדרי: אני מעריך ומוקיר זאת.

רן כהן: אני מצטער שלא קיבלתם את החלטת הממשלה כולה.

רפאל אדרי: אני מודה לך שגם אתה תמכת, במכתב לראש הממשלה, בהנהגת יום לימודים ארוך.

רפאל אדרי: על כך תבוא על הברכה, כי אתה בוודאי מעריך ומוקיר את הצעד הזה.

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת פרופסור אבנר חי שאקי, בבקשה.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך על כך שמתברר מעל כל ספק שיש הסכמה לאומית רחבה והסכמה גדולה בבית הזה, שיש להגיע ליום לימודים מלא; המלה ארוך לא קולעת למטרה.

אבנר-חי שאקי: מאז ומתמיד בתולדות החינוך היהודי – והחינוך היהודי הוא העתיק והוותיק ביותר בעולם – יום לימודים היה מתחילת היום ועד סופו, כי רק על-ידי כך שהילד או הילדה, הנער או הנערה נמצאים כל היום בתחומי בית-הספר הם יכולים לקבל, גם בלימודים וגם בערכים, את מה שרוצים לתת להם.

אבנר-חי שאקי: אני יודע שזה קשה מבחינה תקציבית, אבל בהחלט ראוי שיעבירו מסעיפים אחרים לסעיף הזה, כי בעיני יום לימודים מלא הוא התוספת החשובה ביותר שיכולה לבוא לחינוך הישראלי.

אבנר-חי שאקי: כבר בירכתי לא אחת על העלאת שכר המורים בארץ, על החשיבות שבהעלאת שכר המורים בארץ ועל תרומתה להעלאת רמת החינוך.

אבנר-חי שאקי: אבל ברור שיום לימודים מלא ישלים את העניין.

אבנר-חי שאקי: הוא חשוב ביותר, ואני מקווה שמהמאבק הגדול הזה נצליח להגיע בעתיד לא רחוק, בדרך כזו או אחרת, באמצעות ועדה כזו או אחרת, ליום לימודים מלא, יום לימודים ארוך.

אבנר-חי שאקי: אני רוצה להקדיש מלים מעטות לתחום מורשת יהדות המזרח, שתקציבו נראה לי קטן ביותר.

אבנר-חי שאקי: היתה לי הזכות, כשיגאל אלון המנוח היה שר החינוך ואני הייתי סגנו, להעלות את כל הנושא של מורשת יהדות המזרח ולהתחיל בהקצאת משאבים למטרה זו.

אבנר-חי שאקי: סברתי, ועדיין אני סובר, שחשוב שכל ילדי ישראל יהיה להם מוקד להזדהות, מוקד היסטורי, מוקד ספרותי, מוקד אישי, כדי ששום תלמיד ושום תלמידה לא יתביישו בארץ מוצאם, ולהיפך, ידעו על תולדות תרומת בני ארצם ליהדות ולעם ישראל.

אבנר-חי שאקי: והנה מתברר, שלא זו בלבד שאין מוסיפים השנה על התקציב לתחום מורשת יהדות המזרח, אלא קיצצו בו.

אבנר-חי שאקי: למרבה הצער, נראה שהנהלת המשרד איננה מעריכה כראוי את התרומה של לימודי מורשת יהדות המזרח לילדי ישראל ולתלמידי ישראל.

אבנר-חי שאקי: אני מציע לשר החינוך למנכ"ל משרד החינוך ולכל העוסקים בדבר, ובראש ובראשונה לשר האוצר שמטפל בזה במסגרת התקציב, להקצות משאבים גדולים יותר, כדי שאפשר יהיה לפרסם מחקרים על כל הגולות, על כל הקהילות, על כל התרומות שקהילות אלה תרמו לעם ישראל במשך הדורות.

אבנר-חי שאקי: זה חלק מן האוצר הלאומי התרבותי, וכולנו נתגאה בכך.

אבנר-חי שאקי: הערה אחת ויחידה למשרד השיכון בעניין דירות נ"ר.

אבנר-חי שאקי: בהכירי מקרוב – ביישובים שונים – משפחות שמצבן הסוציאלי כזה שאין להן שום סיכוי להגיע לעולם לדירה ראויה לשמה, הרי שדירות נ"ר הן התשובה.

אבנר-חי שאקי: אבל כיוון שבארץ כולה יש רק 1,400 משפחות כאלה, פליאה בעיני שמשרד השיכון בתקציבו האדיר אינו מוצא מענה אלא ל-200 מתוך 1,400.

אבנר-חי שאקי: בקצב האטי הזה – בשנה הבאה עוד 200, בעוד שנתיים עוד 200, פירוש הדבר שלמעלה מ-1,200 משפחות ימשיכו להתגורר בצפיפות, בתנאים-לא-תנאים, ברמה נמוכה.

אבנר-חי שאקי: להם זה גרוע, לילדיהם זה גרוע, ומבחינת החברה כולה אין הצדקה שמשפחות יגורו בתת-דיור כאשר הכנסתן היא תת-הכנסה.

אבנר-חי שאקי: חשוב מאוד לקחת את זה לתשומת לב.

אבנר-חי שאקי: משרד הדתות – שמתי לב שהתקציב לבתי-הכנסת ולמקוואות עדיין קטן ואיננו עונה על הצרכים.

אבנר-חי שאקי: אבל גם המעט שיש אינו מגיע לכל יישוב.

אבנר-חי שאקי: שמחתי ששר השיכון לקח לעצמו משימה לבנות בית-כנסת בכל שכונה חדשה.

אבנר-חי שאקי: אני מצפה שייבנה מקווה בכל יישוב חדש ובכל שכונה חדשה.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הטעות הגדולה היא, שחברי כנסת מסוימים משוכנעים שזה מין מענק לדתיים, עשיית חסד לדתיים.

אבנר-חי שאקי: ולא היא.

אבנר-חי שאקי: בית-כנסת בשכונה פירושו יהדות בשכונה; מקווה בשכונה פירושו יהדות בשכונה, פירושו זהות יהודית בשכונה, פירושו גאווה של בני השכונה והיישוב ביהדותם.

אבנר-חי שאקי: אלה שהתנכרו והתרחקו, לצערי, מבית-הכנסת ומהמקווה, התרחקו גם מעברם וממורשתם ומתרבותם.

אבנר-חי שאקי: הנזק הוא שלהם, אבל הנזק הוא גם שלנו, של כולנו גם יחד.

אבנר-חי שאקי: בעניין המקומות הקדושים – מלים מעטות.

אבנר-חי שאקי: קברי האר"י מצפת וגוריו, רבי משה קורדובירו, רבי חיים ויטל וכל האריות – מי שמכיר את המקום ויודע מה תרומתו של רבנו האר"י, זכר צדיק לברכה, לקבלה ולעם ישראל, וכן של תלמידיו, יזדעזע לראות עד כמה רמת התחזוקה של הקברים הללו איננה הולמת את כבודם של גדולי ישראל אלו.

אבנר-חי שאקי: כל בית-הקברות הזה מלא קברי רבנים, מלא קברים של גדולי תורה, ואנשים מטפסים על קבריהם מפני שלא נמצאו עד היום התקציבים הראויים כדי לשפץ.

אבנר-חי שאקי: לפני תקופה קצרה היתה לי הזכות להתחיל בעניין.

אבנר-חי שאקי: אני שמח שבעירייה בצפת ובמשרד הדתות יש רצון להמשיך, אבל התקציבים העומדים לרשות העניין מעטים, וצריך להגדילם בצורה משמעותית.

אבנר-חי שאקי: לגבי בתי-הדין הרבניים – אדוני היושב-ראש, אינני צריך להרבות מלים על החשיבות של בית-הדין הרבני כבית-הדין של המשפחה בישראל.

אבנר-חי שאקי: כל ענייני הנישואין והגירושין ועניינים נוספים בהסכמת הצדדים, מגיעים אליהם.

אבנר-חי שאקי: אבל ביקור בבית-דין רבני מצוי די בו כדי לראות את התנאים הפיסיים הירודים ושלמעשה אין זה יאה ונאה לשכן שם את המשפט העברי ואת הדיינים.

אבנר-חי שאקי: הגיע הזמן שיתוקצב הסכום הנאות כדי לשפץ את כל בתי-הדין הרבניים, לתת להם חזות נאותה, לדאוג לבנייה חדשה, כפי שעושים בבתי-המשפט, ובצדק.

אבנר-חי שאקי: ועכשיו לגבי משרד המשפטים.

אבנר-חי שאקי: אני רוצה לנגוע בנושא אחד ויחיד – המחלקה למשפט עברי.

אבנר-חי שאקי: אני מכיר את הנושא מקרוב זה שנים.

אבנר-חי שאקי: עומד בראש המחלקה תלמיד חכם גדול, חוקר גדול של המשפט העברי, יהודי שרואה לעצמו מטרה נעלה לשלב את המשפט העברי במשפט המדינה; דהיינו שכאשר מחוקקים בכנסת, כאשר הממשלה מחוקקת, כאשר חברי הכנסת מחוקקים ובודקים את השאלה אם יש מקור במשפט העברי לשאלה הזאת, לפתרונה, המחלקה הזו נכונה לסייע.

אבנר-חי שאקי: היא הוציאה ספרים, הוציאה מחקרים, קיימה סימפוזיונים, אבל תקציבה דל ועלוב.

אבנר-חי שאקי: הרי אפילו בחוק יסודות המשפט נאמר, שכשבתי-משפט מגיעים להכריע בשאלה ואין הם מוצאים מקור להכרעתם, ואין הם מוצאים זאת בדרך ההיקש, יפנו למורשת ישראל, לעקרונות הצדק, היושר, השלום והחירות של מורשת ישראל, דהיינו – המשפט העברי.

אבנר-חי שאקי: איך אפשר שלא לצייד את מי שעוסק בכך בכל הכלים הראויים.

אבנר-חי שאקי: מדובר בתקציב מזערי, קטנטן, היכול לעזור לכנסת, לעזור לשרים, לעזור לממשלה, ולתת למדינה הזו חקיקה שיש בה השפעה של המשפט העברי.

אבנר-חי שאקי: ואחרון, אני רוצה לחזור לנושא ניצולי השואה, והפעם – נקודה נוספת.

אבנר-חי שאקי: זה למעלה משנה אני מעלה הצעות, ובהן הצעת חוק שהתחילה להידון והופסקה לבקשת שר האוצר, ונעניתי לו – להשוות את מעמדם של נכים נרדפי הנאצים למעמדם של נכי המלחמה בנאצים.

אבנר-חי שאקי: מסיבה כלשהי, היסטורית, הפרידו ביניהם, והתוצאה היא שהנכים נרדפי הנאצים מקבלים מן המדינה תשלומים זעומים ועלובים, שאין בהם כדי לתת להם קיום נאות אלמנטרי.

אבנר-חי שאקי: בדקתי את העניין בגרמניה עצמה, בארצות-הברית, במדינות אירופיות שבהן יש ניצולי שואה שמקבלים גם הם תגמולים מממשלתם – אין עושים את האפליה הזאת, אין לה שום הצדקה.

אבנר-חי שאקי: אני ממשיך, כמובן, במאבק על הצעת החוק, אבל גם כאן אני מבקש משר האוצר לשקול שנית אם לא נכון יהיה לתקן מעוות גדול ולהשוות את התשלומים הניתנים לנכים נפגעי הנאצים שהתחבאו במערות, שלא היו בדיוק נכי מלחמה בנאצים, שלא היו פרטיזנים או חלק מצבא כלשהו, אבל עם זאת סבלם היה סבל, פחדם היה פחד, הנאצים רדפו אותם, אותם ואת משפחותיהם.

אבנר-חי שאקי: למה הם צריכים לסבול במדינת ישראל?

אבנר-חי שאקי: למה אין הם זכאים לאותה קצבה אלמנטרית שמדינת ישראל חבה להם הן כיהודים נרדפי הנאצים, הן כמי שהם היום אזרחי ישראל?

אבנר-חי שאקי: סוף סוף, בשעתה קיבלה ממשלת ישראל מממשלת גרמניה סכומים עצומים למען הניצולים הללו.

אבנר-חי שאקי: הגיעה העת לפרוע להם את השטר הקטן הזה.

אבנר-חי שאקי: כל שנה, לצערנו, חלק מהם הולכים לעולמם.

אבנר-חי שאקי: אלה שנשארו, נאחל להם חיים ארוכים; הבה ניתן להם לחיות את אחרית ימיהם בכבוד, כראוי להם וכראוי למדינת ישראל.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רפאל פנחסי.

רפאל אדרי: תשע דקות לרשותך, אדוני, באותו נושא.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת רפאל איתן.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהמשך לדברי קודמי ומאחר שאנחנו דנים, כפי שאמר היושב-ראש, בנושא התקציב, אתחיל דווקא בנושא שהוא הנושא החם ביותר – יום לימודים ארוך וכל מה שסביבו; שהרי במשך 48 השעות האחרונות הכנסת דשה בו ובסוף משך שר האוצר את חוק ההסדרים במשק.

רפאל פנחסי: אני רק רוצה להראות דוגמאות.

רפאל פנחסי: אין לי תביעות, אין לי טענות, ואני מודיע מראש שש"ס תצביע עבור התקציב.

רפאל פנחסי: אני רק רוצה לציין מספרים כדי לסבר את האוזן.

רפאל פנחסי: דרשנו וביקשנו השוואה של החינוך החרדי הדתי לחינוך הממלכתי הכללי.

רפאל פנחסי: אני רואה את גידול התקציב של משרד החינוך:

רפאל פנחסי: בשנת 1994 היה התקציב 10 מיליארד ו-600 מיליון שקל, ובשנת 1995 הוא למעלה מ-14 מיליארד שקל – גידול של 3.5 מיליארדי שקלים.

רפאל פנחסי: ביקשנו גם עבור הבנים שלנו, שלומדים בחינוך הדתי החרדי, בניית כיתות למשל, וועדה מקצועית של משרד החינוך שבדקה את הנושא הגיעה למסקנה, שחסרות 450 כיתות לימוד לרשת תלמודי-תורה שקשורים בעקיפין לש"ס.

רפאל פנחסי: כשניהלנו משא-ומתן עם משרד האוצר, אמר שר האוצר שאי-אפשר לתקן פיגור של שנים בשנה אחת.

רפאל פנחסי: קיבלנו את ההצעה של האוצר לפרוס את בניית הכיתות לחמש שנים, כל שנה 90 כיתות, אבל לצערי בשנת 1994 קיבלנו רק 75 כיתות – הורידו לנו 15 כיתות.

רפאל פנחסי: אני לא יודע אם בשנת 1995 נקבל את 90 הכיתות או לא.

רפאל פנחסי: אנחנו אומרים: אנחנו לא מבקשים יותר.

רפאל פנחסי: אנחנו רוצים שוויון – אותם דברים שמקבלים ילדי ישראל האחרים, יקבלו גם הילדים שלנו.

רפאל פנחסי: ניקח סעיף אחר במשרד החינוך – תמיכות במוסדות תרבות ואמנויות, שבאחריות השרה שולמית אלוני.

רפאל פנחסי: בשנת 1994 הגדילו לה את התקציב ביותר מ-40%.

רפאל פנחסי: בספר התקציב הופיעו 165 מיליון שקל תמיכות במוסדות תרבות ואמנויות.

רפאל פנחסי: במהלך השנה הוסיפו לה, בהעברות תקציביות, קרוב ל-50 מיליון שקל, וסעיף התרבות הגיע ללמעלה מ-200 מיליון.

רפאל פנחסי: לשנת 1995, בספר התקציב כבר מופיעים 230 מיליון.

רפאל פנחסי: כשאני משווה את זה לסעיף תרבות חרדית, שם הגידול בין שנת 1994 לשנת 1995 הוא 8% – מ-21 מיליון ל-23 מיליון.

רפאל פנחסי: אנחנו מבקשים שוויון.

רפאל פנחסי: אם משקיעים במדינת ישראל בנושאי תרבות – ואני בהחלט תומך בזה – אי-אפשר לתת רק למגזר אחד, מכיוון שהשרה אלוני יושבת היום בממשלה ויכולה לבקש ולקבל, ואילו גורמים אחרים, שלא יושבים בממשלה, הם מקופחים.

רפאל פנחסי: אם בתרבות הכללית יש הגדלה של 40%, אנא תנו לכולם.

רפאל פנחסי: אם יש מחסור בתקציב ורוצים לתת רק 8%, 10%, שייתנו את זה שווה בשווה לכולם.

רפאל פנחסי: לכן הגשתי הסתייגות וביקשתי להוסיף בסעיף תרבות חרדית כ-10 מיליון – אותם 40% שנתנו לתרבות הכללית, כאות מחאה על הגידול שם, שהוא יותר מ-40%.

רפאל פנחסי: בוועדת הכספים, כשבאו ונתנו תוספת של עוד 40, 50 מיליון, ביקשנו את רשימת החלוקה, כדי לראות את הקריטריונים.

רפאל פנחסי: כשמחלקים לחרדים – יש בג"צים ויש דרישות לחלוקה שוויונית.

רפאל פנחסי: אני בהחלט תומך בדרישה שיהיה שוויון.

רפאל פנחסי: אנחנו נמנים עם אלה שאמרו שיהיו קריטריונים וחלוקה צודקת.

רפאל פנחסי: למה אנחנו לא יכולים לקבל את רשימות החלוקה ולדעת מה הקריטריונים?

רפאל פנחסי: לכן, כאות מחאה, ביקשתי להפחית שקל אחד מתקציב התרבות הכללית ולהעניק שוויון בחלוקה לתרבות החרדית – שיהיה שם כמו שיש בסעיפי התרבות הכללית.

רפאל פנחסי: אני רוצה לחזק את הטיעון בדבר חלוקת הכספים הציבוריים כשאין קריטריונים ברורים.

רפאל פנחסי: יש ועדה ציבורית, בראשותו של שופט, שמחלקת כספי עיזבונות – מחלקת עשרות מיליון שקל מכספי עיזבונות.

רפאל פנחסי: כשגורמים דתיים חרדיים באו וביקשו לפי אותם נהלים, לפי הקריטריונים של הוועדה הזאת – במשך שלוש שנים הם קיבלו בסביבות מיליון שקל; לעומת זאת, במשרדים אחרים – סכומי עתק.

רפאל פנחסי: יש הקצבות למוזיאונים.

רפאל פנחסי: מוזיאון על-שם פלוני קיבל מוועדת העיזבונות 300,000 שקל; מוזיאון על-שם אלמוני – 300,000 שקל.

רפאל פנחסי: המוזיאון שב"היכל שלמה" – 25,000 שקל.

רפאל פנחסי: שאלתי את השופט שעומד בראש הוועדה: למה מוזיאון רקאנטי יכול לקבל 300,000 שקל והמוזיאון ב"היכל שלמה" מקבל רק 25,000 שקל?

רפאל פנחסי: לא היתה תשובה.

רפאל פנחסי: כל מה שאנחנו מבקשים ורוצים זה שוויוניות.

רפאל פנחסי: אנחנו לא מבקשים עדיפות, אבל גם לא רוצים להיות מופלים לרעה.

רפאל פנחסי: אני חושב שבמסגרת התקציב צריך לראות איך להביא למצב של איזון, שכל אזרחי מדינת ישראל – אם זה אזרח דתי, אזרח חילוני או אזרח אחר, מבני המיעוטים – יקבלו באותו יחס.

רפאל פנחסי: ונושא שנוגע למשרד הדתות.

רפאל פנחסי: בתפקידי כסגן שר הדתות ראיתי מהו התקציב לבתי-עלמין, שהיה אז פחות ממיליון שקל לכל הארץ.

רפאל פנחסי: במאבק שניהלתי עם האוצר, בא האוצר לקראת העניין הזה והוסיף 6 מיליוני שקלים לתקציב 1994, והוא הגיע בסך הכול לכ-7 מיליוני שקלים.

רפאל פנחסי: גם בתקציב 1995 יש אותה תוספת של 6 מיליונים, למרות העזובה וההזנחה שיש בבתי-העלמין.

רפאל פנחסי: והרי כל אחד מאזרחי מדינת ישראל יגיע אל אחד מהם אחרי מאה-ועשרים.

רפאל פנחסי: לכל אחד מאתנו יש שם סבא, סבתא או קרוב משפחה.

רפאל פנחסי: כשבאים לבקר שם ורואים איך נראים בתי-העלמין האלה, איך הם מוחזקים – אני מתבייש כשאני רואה את ההזנחה בחלק מבתי-העלמין.

רפאל פנחסי: לכן באים ומבקשים: אנא, הוסיפו תקציב שראוי להתכבד בו, שגם בתי-העלמין יוכלו להיות מוחזקים ומתוחזקים בצורה נאותה.

רפאל פנחסי: או, למשל, מבני דת.

רפאל פנחסי: יש דרישה ללמעלה ממיליארד שקל למבני דת – למקוואות ולבתי-כנסת.

רפאל פנחסי: התקציב של ועדה בין-משרדית, ששלושה משרדים חברים בה – משרד הפנים, משרד השיכון ומשרד הדתות – מגיע ל-40 מיליון שקל בערך.

רפאל פנחסי: איך אפשר לחלק 40 מיליון שקל כשיש דרישה ללמעלה ממיליארד שקל?

רפאל פנחסי: כשאנחנו באים ומבקשים תוספת למבני דת, מייד באה השרה אלוני, וכשהיא מתראיינת היא ואומרת: לדתיים מפזרים כסף.

רפאל פנחסי: אני אומר: הרי במבני הדת האלה משתמשים גם מי שאינם כל כך דתיים.

רפאל פנחסי: בתי-הכנסת האלה הם מרכז קהילתי שבא אליו גם ציבור מסורתי.

רפאל פנחסי: צריך לראות שבתי-הכנסת יוכלו לתת מענה לכולם.

רפאל פנחסי: לכן הגשתי הסתייגות ואני מבקש תוספת של 20 מיליון שקל לפחות בנושא של מבני דת.

רפאל פנחסי: אי-אפשר לבקש סיפוק כל הצרכים בלי לתת מענה לדרישה למימונם.

רפאל פנחסי: בנושא בתי-דין רבניים.

רפאל פנחסי: לצערי, הם עובדים בתנאים-לא-תנאים.

רפאל פנחסי: לשמחתי, שר האוצר ער לנושא בתי-המשפט ומזרים מיליוני ומיליארדי שקלים לבנייה ולשיפוץ בתי-המשפט במדינת ישראל, גם לשם קיצור התורים.

רפאל פנחסי: למה בתי-הדין הרבניים לא יכולים לקבל אותו יחס?

רפאל פנחסי: הרי מדינת ישראל הכירה בבתי-דין אלה, שדנים בנושאים הקשורים בהלכה.

רפאל פנחסי: למה הם צריכים לשבת במבנים-לא-מבנים, בתנאים-לא-תנאים?

רפאל פנחסי: וכשבאים לאוצר ומבקשים תוספת תקציב לשיפוצים ולבנייה, המאמץ מאוד קשה, וקשה מאוד לקבל את התשובה לנושא זה.

רפאל פנחסי: הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו בסיבוב הזה הוא העיר בני-ברק.

רפאל פנחסי: כתושבי העיר בני-ברק היינו עדים לפני שבועות מספר לשביתה ממושכת בעיר בני-ברק, מפני שלא יכלו לשלם לעובדי העירייה את שכרם.

רפאל פנחסי: ברוך השם, בני-ברק היא עיר ברוכת ילדים, עיר שנמצאת בתחתית סולם הפשע, אין בה אפילו תחנת משטרה; עיר המונה 140,000 תושבים, כן ירבו, ולפי הסטטיסטיקה נמצאת בראש סולם העוני.

רפאל פנחסי: זה בסטטיסטיקה, אבל מבחינת ניהול המשפחה, יש בה משפחות שחיות באושר, מגדלות את ילדיהן ומחנכות אותם בצורה מכובדת.

רפאל פנחסי: עיקר הגירעונות של העירייה בגלל הוצאות החינוך.

רפאל פנחסי: העירייה מוציאה בשנה למעלה מ-120 מיליון שקל לחינוך, אבל מקבלת ממשרדי הממשלה החזר רק של כ-60 מיליון שקל.

רפאל פנחסי: רוב מבני החינוך שם הם מבני קרוונים.

רפאל פנחסי: הילדים יושבים במבנים-לא-מבנים – קר בחורף, חם בקיץ.

רפאל פנחסי: העירייה מבקשת לאזן את תקציבה, לפי ועדת-סוארי או לפי ועדה אחרת.

רפאל פנחסי: בשביתה האחרונה הגענו להסדר עם האוצר, בהתערבות חבר הכנסת שפירא ובהתערבותי, להעביר לעירייה 22 מיליון.

רפאל פנחסי: חשבו שנתנו לעיריית בני-ברק מענק של 22 מיליון.

רפאל פנחסי: זה לא נכון.

רפאל פנחסי: כל המענק היה 7 מיליונים.

רפאל פנחסי: 16 מיליון, 15 מיליון, הקדימו לה.

רפאל פנחסי: במקום שתקבל אותם בדצמבר, נתנו לה באוקטובר-נובמבר.

רפאל פנחסי: הוחלט אז לבחור ועדה משותפת של משרד האוצר, משרד הפנים ונציג עיריית בני-ברק, שתבדוק לגופו של עניין מה הצרכים, ותפתור את הבעיה אחת ולתמיד.

רפאל פנחסי: להערכתי, אם לא ייעשה הדבר, העירייה עלולה להיכנס שוב לשביתה ממושכת, ומי שיסבלו הם התושבים.

רפאל פנחסי: התושבים לא אשמים.

רפאל פנחסי: העיר מנוהלת בצורה די מצומצמת.

רפאל פנחסי: אין שם לא תיאטראות, לא בתי-קולנוע, לא בריכות שחייה ולא מגרשי ספורט.

רפאל פנחסי: אין בה כל מה שיש בערים אחרות.

רפאל פנחסי: הכול מוצא על חינוך.

רפאל פנחסי: אלא שבחינוך הזה משרד האוצר לא כל כך מכיר.

רפאל פנחסי: לכן אני פונה מעל במה זאת לשר האוצר, שימנה את הוועדה הזאת של נציג האוצר, נציג הפנים ונציג עיריית בני-ברק, כדי שפעם אחת ולתמיד תיפתר הבעיה.

רפאל פנחסי: בשלב זה אני מסיים לפי בקשת היושב-ראש.

רפאל פנחסי: אמשיך בשאר בסיבוב הבא.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת רפאל פנחסי.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רפאל איתן.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה.

רפאל אדרי: אחריך – חבר הכנסת אברהם רביץ.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התוספת המבוקשת על-ידי, על-פי ההסתייגויות שלי, לנושא הסמים ולמאבק בנגע הסמים זהה בערך לסכום הכסף שאיש בודד זכה בו בלוטו.

רפאל איתן: זה גודל התוספת.

רפאל איתן: אם לא נטפל בבעיה הזאת היום, הבעיה הזאת תכריע אותנו מחר.

רפאל איתן: ואני מבקש לעורר בדברי את תשומת לב הכנסת לבעיה הכאובה והמחמירה שנובעת מנגע הסמים וההתמכרויות האחרות – אלכוהול ועישון.

רפאל איתן: הסכומים פעוטים יחסית, אבל הנושא חמור מאין כמוהו בגלל השפעותיו החברתיות בעתיד, ובסך הכול יעלה הנושא לאוצר המדינה ולקופה הלאומית עשרת מונים מהסכום המוקצה למאבק באסון החברתי המאיים עלינו.

רפאל איתן: ההתייחסות חייבת לכלול גם מבנה ארגוני.

רפאל איתן: היום עוסקים בנושא הזה שישה משרדי ממשלה – וצריך גם אחריות כוללת אחת.

רפאל איתן: חבל שנציגי הציבור בנושאים החברתיים אינם פה עכשיו.

רפאל איתן: אני מבין שאין להם כוח לשבת ולשמוע את כל ההסתייגויות.

רפאל איתן: הנושא הזה מאיים על עצם קיומנו החברתי.

רפאל איתן: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת איתן, על היעילות ועל הדרך שהצגת בהן את הנושא.

רפאל אדרי: אני מזמין כעת את חבר הכנסת אברהם רביץ.

רפאל אדרי: שש דקות עומדות לרשותך, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקש לקדם בברכה אורח.

אברהם רביץ: יושב עמנו ראש עיר שחיים בה מהאנשים היפים ביותר בישראל.

אברהם רביץ: אבל רע ומר לעיר הזאת בכל הנוגע לתנאים הפיסיים שאנחנו כממלכה מעמידים לרשותו כדי לנהל את עירו.

אברהם רביץ: יושב עמנו ביציע ראש עיריית בני-ברק הרב משה אירנשטיין, ואני מקדם אותו בברכה.

אברהם רביץ: אחת הבעיות הקשות הרובצות עלינו בכנסת הזאת היא הבעיה של העיר בני-ברק, שעולה כאן מדי פעם, ולא רק ערב התקציב.

אברהם רביץ: אל יאמרו לנו שאנו באים ברגע האחרון וסוחטים, כי בשנה האחרונה עיריית בני-ברק והבעיה התקציבית שלה הועלו מעל במת הכנסת לפחות 15 פעם, לפי הערכתי, בשאילתות ובהצעות לסדר-היום.

אברהם רביץ: והכול צועקים ולא נענים.

אברהם רביץ: העיר בני-ברק הוכרה והוכרזה על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה וכל החוקרים האחרים כעירייה שאוכלוסיית הילדים בה היא מן הגדולות בישראל והעוני בה הוא מן הקשים בישראל.

אברהם רביץ: העיר הזאת סובלת, ואינה נענית על-ידי ממשלת ישראל.

אברהם רביץ: אמרנו לשר האוצר, גם לקראת התקציב, שיחסה של מדינת ישראל כלפי עיריית בני-ברק הוא זה שיקבע את היחס שלנו לתקציב.

אברהם רביץ: אני פונה גם לעמיתי חבר הכנסת פנחסי, שמייצג מפלגה מכובדת, שיעשה אותו דבר בדיוק.

אברהם רביץ: אני חושב, שאם שתי המפלגות גם יחד, יהדות התורה וש"ס, ואולי גם המפד"ל, יתלכדו ויעמידו את הסיוע לבני-ברק כדרישה אולטימטיבית, כפי שעשו זאת – ואני מברך אותך על כך, אדוני היושב-ראש – לגבי יום לימודים ארוך חברי הכנסת אלי דיין ורפי אדרי, אני חושב שגם אנחנו נצליח, ונביא אחת ולתמיד פתרון לבעייתה של עיריית בני-ברק.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, בדקות הספורות שנותרו לי – – –

רפאל אדרי: ברשותך, אדוני חבר הכנסת רביץ, אני רוצה לספר שנפגשתי עם ראש העיר בני-ברק, ואני מעריך ומוקיר אותו, ואני בהחלט מסכים לדרך שאתה נוקט.

רפאל אדרי: אני שותף גם לעניין וגם לבקשה ולדרישה שלך, ואני מתכוון לדבר על העניין הזה עם שר האוצר.

אברהם רביץ: אני מאוד מודה לך.

אברהם רביץ: עזרתך בוודאי תסייע לנו במאבק הזה.

אברהם רביץ: במסגרת הזמן העומד לרשותי אני רוצה להצטמצם בהעלאת נקודה אחת.

אברהם רביץ: זכור לכולנו, שבקדנציה הקודמת ביטלנו דבר שהיה למעמסה לא נעימה על הכנסת הזאת, הלוא הוא הדבר שנקרא "ייחודיים".

אברהם רביץ: אבל באותו מעמד קיבלנו חוק נוסף, חוק השוויון בחינוך.

אברהם רביץ: הייחודיים אכן בוטלו.

אברהם רביץ: אין עוד ייחודיים, ואנחנו רואים זאת גם כאשר בערב התקציב אין התרוצצות של מנהלי מוסדות ושל אנשים שצריך לעזור להם.

אברהם רביץ: חשוב חשבנו שעם ביטול הייחודיים יקיימו את חוק השוויון בחינוך.

אברהם רביץ: שר החינוך עלה קודם לדוכן וסיפר לנו, שלפי תקציב 1994 ותקציב 1995 ממשלת ישראל עומדת לבנות 2,100 חדרי כיתות במדינת ישראל, ושחלק גדול מהחדרים האלה יהיה בגדר פיצוי על אפליות שהיו בעבר כלפי המגזר הערבי, הדרוזי, הצ'רקסי והמוסלמי.

אברהם רביץ: אין עיני צרה במה שניתן לאחרים, אבל אני שואל, מדוע אנחנו צריכים היום, אדוני היושב-ראש, לעמוד כעניים בפתח ולהתמקח כתגרנים על עוד כיתה ועוד כיתה?

אברהם רביץ: לפי סקר שעשינו, ומשרד החינוך מכיר את הסקר, אנחנו עומדים היום במחסור של למעלה מ-600 כיתות לילדי ישראל.

אברהם רביץ: מדוע לא יבין משרד החינוך, כשהוא מגלה רוחב לב ופועל על-פי סדר חדש שהוא רוצה להנהיג, שיש עוד קבוצת אזרחים במדינת ישראל שיש לתת גם לה תשובות מתאימות, בכבוד ולא בביזיון?

אברהם רביץ: ועוד סעיף אחד, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: הקימו שכונות חדשות בישראל.

אברהם רביץ: לקראת שנת הלימודים הבאה תקום ברכס שועאפט בירושלים שכונה חדשה, ויגורו בה 2,100 משפחות ישראליות.

אברהם רביץ: לפי סקר שעשו, ולא עשו סתם סקר תיאורטי אלא מנו אחד לאחד, נמנו 7,500 תלמידים בגילים שונים שיהיו זכאים להיות בבתי-ספר.

אברהם רביץ: 7,500 תלמידים.

אברהם רביץ: משרד החינוך עוד לא התחיל לבנות אף לא כיתת לימודים אחת ואף לא גן ילדים אחד.

אברהם רביץ: הרי זה פשע.

אברהם רביץ: אינני רוצה לגזול את זמנך, אדוני היושב-ראש, אבל אני רוצה לומר, שמדינת ישראל עוסקת בספסרות הגדולה ביותר בענייני קרקעות.

אברהם רביץ: במקום לפתור את בעיות הדיור, מדינת ישראל מספסרת בקרקעות המדינה ומייקרת את מחירי הדירות במדינת ישראל לזוגות צעירים, למשפחות ברוכות ילדים.

אברהם רביץ: גם זה פשע שלא יכופר.

אברהם רביץ: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת אברהם רביץ.

רפאל אדרי: כעת אני מזמין את חבר הכנסת האשם מחאמיד, גם כן בנושא הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1995, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רפאל אדרי: חמש דקות לרשותך, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

האשם מחאמיד: אני מתנצל על הקול הצרוד.

תמר גוז'נסקי: – – –

רפאל אדרי: תודה על המחמאה, גברתי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רפאל אדרי: קיבלת מחמאה, אדוני, ואני הודיתי בשמך.

האשם מחאמיד: ממי?

רפאל אדרי: מחברת הכנסת תמר גוז'נסקי – –

האשם מחאמיד: אני לא מופתע.

רפאל אדרי: – – ואני הודיתי בשמך, אם אתה מסכים.

האשם מחאמיד: אני מודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

האשם מחאמיד: מייד אתייחס גם אליה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים.

האשם מחאמיד: הסתכלתי בתקציב המדינה, בסך הכול 147 מיליארד שקל.

האשם מחאמיד: בדקתי מה חלקה של האוכלוסייה הערבית בתקציב הזה, והתברר שהוא מגיע ל-401.5 מיליון שקל.

האשם מחאמיד: אם אעשה חשבון כדי לראות איזה חלק זה מהווה מכלל התקציב, אינני יודע לאן אגיע.

רפאל אדרי: 401.5 מיליון שקל – מה זה כולל?

האשם מחאמיד: תקציבי פיתוח למגזר הערבי.

האשם מחאמיד: מתוך 147 מיליארד שקל וקצת למעלה מזה.

רפאל אדרי: 147 מיליארד שקל זה כלל התקציב.

רפאל אדרי: אתה מדבר על פיתוח, וזה כבר דבר אחר.

האשם מחאמיד: תוסיף על זה עוד כ-500 מיליון שקל תקציבים לרשויות המקומיות ולכלל האוכלוסייה, ואתה מגיע בערך למיליארד שקל.

האשם מחאמיד: זה מיליארד אחד מתוך 147 מיליארד – – –

רפאל אדרי: תוסיף הקצבות יוצאי צבא – – –

האשם מחאמיד: עוד 100 מיליון שקל.

רפאל אדרי: הרבה יותר, אדוני.

האשם מחאמיד: 100 מיליון שקל לשנה.

האשם מחאמיד: אני יודע זאת.

האשם מחאמיד: אבל תוסיף 100 מיליון, ועוד 200 מיליון, ועוד חצי מיליון – – –

רפאל אדרי: זה לא אומר שאני מצדיק את העניין, אני רק רוצה שהמספרים יהיו מדויקים.

האשם מחאמיד: מייד אביא בפניך עוד מספרים שאולי יפרטו את הנושא.

האשם מחאמיד: אני רוצה להביא דוגמה.

האשם מחאמיד: אתחיל במבני דת למוסלמים – 1.5 מיליון שקלים, מתוך מיליארד שקל.

האשם מחאמיד: האם זה לא אומר משהו?

האשם מחאמיד: זה 1.5% בסך הכול.

האשם מחאמיד: ולפי מה שאני יודע, עד לרגע זה – אם לא נולדו בינתיים תינוקות חדשים – אנחנו מהווים 18%.

סאלח סלים: צריך לשים שלושה אפסים לפני ה-1.5%.

האשם מחאמיד: לא, זה היה.

האשם מחאמיד: עכשיו כאילו שילמו את זה.

האשם מחאמיד: קודם זה היה 0.01 או משהו כזה.

טלב אלסאנע: מתוך מיליארד זה 1.5 מיליון.

האשם מחאמיד: אהה, 1.5 מיליון מתוך מיליארד.

סאלח סלים: – – – מתוך 147 מיליארד.

האשם מחאמיד: לא, מתוך מיליארד למשרד הדתות.

האשם מחאמיד: רבותי, לא לבלבל את הדברים.

האשם מחאמיד: מתוך מיליארד למשרד הדתות.

האשם מחאמיד: אני רוצה להיות דייקן, כי אדוני ביקש דיוק.

רפאל אדרי: לא, חלילה.

רפאל אדרי: אתה בוודאי מדייק, ואני מאמין לכל מלה שאתה אומר.

תמר גוז'נסקי: זו כבר מוסכמה.

רפאל אדרי: ברור.

רפאל אדרי: אני מקבל את ההערה שלך, גברתי.

האשם מחאמיד: אדוני, אני קורא את זה לא ממכתב שאני יצרתי, או מתוך מסמך שיש לי.

האשם מחאמיד: זה מסמך של משרד האוצר, של אגף התקציבים.

האשם מחאמיד: נתנו לנו את המסמך הזה כדי לשכנע אותנו שמצבנו כל כך טוב.

האשם מחאמיד: תראה איזה פרדוקס יש פה.

האשם מחאמיד: לכן בתי-הקברות המוסלמיים נראים כפי שהם נראים, המסגדים נראים כפי שהם נראים ובתי-הדין השרעיים נראים כפי שהם נראים.

האשם מחאמיד: דברו, שמישהו ידבר עם הדיינים ועם הקאדים וישמע את הדברים מהם.

האשם מחאמיד: אין להם שומרים, אין להם מזכירות, אין להם עובדים.

האשם מחאמיד: יושב לו הקאדי עם עוד עובד, וזה כל בית-המשפט.

האשם מחאמיד: והם לא מתפקדים.

האשם מחאמיד: אומנם ב-1991 חלה התקדמות בתקציב; ב-1992 – 0.1%; ב-1993 – 0.5%; ב-1994 – 0.9%.

האשם מחאמיד: יש עלייה.

האשם מחאמיד: אבל איזו עלייה היא זו?

האשם מחאמיד: אדוני, אחרי 46 שנים של אפליה באים בממשלה שאני תומך בה, שאני הגוש החוסם שלה, ואומרים לי: יש עלייה.

האשם מחאמיד: אז מוסיפים עוד כמה אלפי שקלים ואומרים: יש עלייה.

האשם מחאמיד: מענק לפיתוח רשויות מקומיות – 86 מיליון שקל.

האשם מחאמיד: מענקים, סבסוד, ריבית וכו' לפיתוח ביוב – 13.9 מיליון שקל, 14 מיליון שקל.

האשם מחאמיד: כשאני הולך לכפרים הערביים, ואדוני בוודאי ביקר שם וראה את הביוב הזורם ברחובות – איך אפשר להסתפק ב-14 מיליון שקל לתקציבי ביוב?

האשם מחאמיד: נראה שמישהו פה מעוניין, בתת-הכרה או בהכרה, להשאיר את המצב כפי שהוא.

האשם מחאמיד: אדוני, יש לי פה בכלל רשימה ארוכה של כל הדברים.

האשם מחאמיד: באים בממשלה ואומרים: סדר עדיפויות לאומי חדש; שינוי סדר העדיפויות הלאומי.

האשם מחאמיד: איפה סדר העדיפויות הלאומי?

האשם מחאמיד: מה השתנה?

האשם מחאמיד: אמרו שבעקבות תהליך השלום אולי יהיה שינוי בסדר העדיפויות.

האשם מחאמיד: שום שינוי לא קרה.

האשם מחאמיד: להיפך, אדוני, כמיליארד שקל רוצים להשקיע בכבישים עוקפים בשטחים הכבושים, כדי להגן על ההתנחלויות.

האשם מחאמיד: הרי כל בר-דעת יודע, שסופן של ההתנחלויות האלה לזוז משם, להסתלק משם ולבוא הנה, לתוך מדינת ישראל.

האשם מחאמיד: ולא רק זה, אלא שעכשיו רוצים לבנות באל-ח'דר עוד התנחלות של אפרת.

האשם מחאמיד: אזכיר עכשיו את תמר גוז'נסקי חברתי.

האשם מחאמיד: אדוני, יש שם גבעת-תמר.

האשם מחאמיד: תיארתי לעצמי שקראו לגבעה על-שם תמר גוז'נסקי, שהיתה שם באותו מקום על כנפי הבולדוזר.

תמר גוז'נסקי: על שמי.

רפאל אדרי: זה השם החדש של הגבעה, אדוני?

האשם מחאמיד: כן, קוראים לה גבעת-תמר.

האשם מחאמיד: אדוני, אני רוצה לציין במליאת הכנסת, שגבעת-תמר נקראה על שמה של תמר גוז'נסקי, חברתי לסיעה.

האשם מחאמיד: בונים את הגבעה הזאת.

האשם מחאמיד: בירושלים המזרחית יש להם כסף לבנות התנחלויות ועוד בתים, ועוד בתים.

האשם מחאמיד: לפיכך, בגלל המצב הזה, אינני רואה שום הצדקה לתמוך בתקציב כזה.

האשם מחאמיד: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

רפאל אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת הגברת אסתר סלמוביץ.

רפאל אדרי: אחריה – חבר הכנסת נסים זוילי.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

אסתר סלמוביץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת התקציב לשנת 1995 במתכונתה הנוכחית, מתעלמת במפגיע מצרכיו העכשוויים והעדכניים של ציבור האזרחים בישראל בתחומים רבים, מגוונים וחשובים ביותר.

אסתר סלמוביץ: התחומים שבולטת בהם במיוחד התעלמות זו הם החינוך, ההשכלה הגבוהה, הבינוי והשיכון, קליטת העלייה והרווחה.

אסתר סלמוביץ: בתחום החינוך, התרבות והספורט נחוצה, במסגרת התקציב לשנת 1995, תוספת תקציבית משמעותית גם מעבר לניסיונות לקיים יום לימודים ארוך.

אסתר סלמוביץ: התקציב במתכונתו הנוכחית אינו מציע מענה הולם לקשת הרחבה של הצרכים והאתגרים שמציבה החברה הישראלית בתחומי החינוך והתרבות.

אסתר סלמוביץ: העתיד טמון בכלכלה, וזו תלויה בכוח אדם מיומן, שהוכשר בעוד מועד להתמודד עם האתגרים הטכנולוגיים והאחרים שהקדמה מציבה בפניו.

אסתר סלמוביץ: הכשרת כוח אדם שכזה מחייבת הקצאת משאבים ניכרים בחינוך ובתרבות, כשלאמיתו של דבר אין מדובר בהקצאת משאבים גרידא, אלא בהשקעה בעתיד, השקעה שכל מטרתה היא השבחת ההון האנושי שיעמוד לרשות המדינה, כלכלתה וביטחונה בעתיד.

אסתר סלמוביץ: הדרישות, האתגרים והמטרות שיציב העתיד בפני המדינה ואזרחיה, מחייבים אותנו להיערך כבר היום כדי לשפר ולהעשיר את תוכניות הלימודים, לרענן את הגישה להוראה ולחינוך ולהבטיח שמערכת החינוך תספק לילדינו את הטוב ביותר האפשרי לצורך הכנתם לקראת אתגרי העתיד.

אסתר סלמוביץ: בהמשך כמעט ישיר לנושא החינוך יש צורך דחוף להקצות תוספת תקציבית של כ-400 מיליון ש"ח בסעיף ההשכלה הגבוהה, מתוך מגמה לעודד צעירים וצעירות רבים ככל האפשר להמשיך את לימודיהם ולרכוש השכלה גבוהה.

אסתר סלמוביץ: יש צורך דחוף ליצור מקומות לימוד רבים נוספים במוסדות להשכלה גבוהה ולהקל, ככל שניתן, על הסטודנטים בישראל את הדרך לרכישת התארים האקדמיים והמקצועיים הנחוצים להבטחת עתידם ועתיד מדינת ישראל.

אסתר סלמוביץ: בתחום הבינוי והשיכון יש להוסיף הקצאה מיוחדת של כ-200 מיליון ש"ח על מנת לעודד חיילים משוחררים וזוגות צעירים לבנות בנייה כפרית ביישובי קו העימות.

אסתר סלמוביץ: יישובי קו העימות משוועים לתוספת אוכלוסין ולהצטרפותם של צעירים במטרה לעבות את היישובים, לבססם ולהבטיח את חוסנם, המהווה כשלעצמו צורך לאומי מן המדרגה הראשונה.

אסתר סלמוביץ: אינני יודעת, אדוני, אם אתה יודע שהמצב שם הוא מתחת לכל ביקורת.

אסתר סלמוביץ: שירותי הבריאות הם לא כבשאר חלקי הארץ.

אסתר סלמוביץ: האנשים האלה יושבים ליד הגבול.

אסתר סלמוביץ: לא אחת נסגרים שם כבישים, והרי אנשים נאלצים לנסוע לקבל טיפולים רפואיים מיוחדים ומקצועיים בחיפה.

אסתר סלמוביץ: אלה דברים שאי-אפשר אפילו להעלות על הדעת.

אסתר סלמוביץ: זה מייקר את שירותי הבריאות, זה מייקר את שירותי המחיה, ואם ניתן לאנשים האלה להמשיך לחיות במצוקות הקיימות, הם יעזבו את גבול הצפון, והגבול שלנו יתקרב לעבר תל-אביב.

אסתר סלמוביץ: במסגרת זו של בינוי ושיכון, במגמה להקל על זוגות צעירים, עולים וחיילים משוחררים, יש להגדיל את התקציב למענקי ההשתתפות בשכר הדירה ל-5 מיליוני ש"ח.

אסתר סלמוביץ: יש להקצות סכום של 200 מיליון ש"ח בסעיף הבנייה הביטחונית ביישובי קו העימות, במגמה להגביר את ביטחונם של תושבי אותם יישובים, שלצערנו, גם בימים אלו צופים בדאגה על הנעשה בקרבתם מעבר לגבול.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה לספר לך, אדוני, שלא אחת הם נאלצים לשהות במקלטים מעופשים ומוצפים מים.

אסתר סלמוביץ: זה המצב שם.

אסתר סלמוביץ: בתחום הבינוי והשיכון יש להקצות סכום של 100 מיליון ש"ח להקמתם של הוסטלים ולהגדיל באופן משמעותי, ל-10 מיליארדי ש"ח, את היקף ההלוואות לרכישת דיור בבעלות פרטית, או לצורכי בנייה עצמית, לזוגות צעירים ולנזקקים אחרים.

אסתר סלמוביץ: במסגרת הבינוי והשיכון יש להקצות סכום של 8 מיליארדי ש"ח בסעיף שייוחד למתן הלוואות לרכישת דיור למשפחות חד-הוריות, שמצוקתן בדרך כלל רבה ומחייבת התייחסות פרטנית ומסיבית יותר.

אסתר סלמוביץ: בהקצאת התקציב למשרד לקליטת העלייה לא הוקצתה הקצאה תקציבית ראויה העומדת ביחס נכון לדרישות, למטרות וליעדים העומדים בפני מדינת ישראל בתחום קליטת העלייה.

אסתר סלמוביץ: קיים צורך דחוף בהכפלתה של ההקצאה בתחום הסיוע בתעסוקת עולים וכן יש צורך בהכפלתו של המרכיב התקציבי המיועד לסיוע לאמנים ולספורטאים העולים.

אסתר סלמוביץ: האמנים העולים וכך גם הספורטאים העולים מהווים פוטנציאל העשוי לתרום רבות בתחומי האמנות והספורט בישראל, כמו גם לייצג את מדינת ישראל בתחומים אלו בעולם כולו.

אסתר סלמוביץ: זהו תחום שחובה עלינו להשקיע בו ולטפח אותו, ותחום זה, כתחומים רבים אחרים, יש להניח, יניב בסופו של דבר את התמורה שתהווה תשואה נאה להשקעה זהירה באופן יחסי.

אסתר סלמוביץ: תחום הרווחה הוא תחום שכמעט תמיד תהא ההשקעה בו בלתי מספקת.

אסתר סלמוביץ: ובהיות תחום זה תחום שאינו מבטיח תשואה והחזר ההשקעה, הוא סובל כמעט תמיד מהזנחה תקציבית.

אסתר סלמוביץ: יש להקצות סכום של 42 מיליון ש"ח לרווחת הפרט והמשפחה.

אסתר סלמוביץ: יש להקצות תוספת תקציבית של 13 מיליון ש"ח בסעיף השירות לזקן – טיפול בקהילה ובבית, ולהקצות סכום של 4 מיליארדי ש"ח בסעיף להבטחת הכנסה.

אסתר סלמוביץ: אני רואה שזמני כבר תם ולכן אקצר.

אסתר סלמוביץ: יש להקצות תוספות תקציביות משמעותיות גם בתחום השירות למען הילד והנוער והטיפול בהם.

אסתר סלמוביץ: לסיום אני רוצה להזכיר את נכי רדיפות הנאצים.

אסתר סלמוביץ: אני חושבת שיש להקצות תוספת של כ-60 מיליון ש"ח לסעיף התגמולים וההענקות לנכי רדיפות הנאצים ולהכפיל את ההקצאה שהוקצתה בהצעת התקציב כרזרבה להתייקרויות.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להזכיר לך, אדוני, שאוכלוסייה זו מספרה מתמעט מיום ליום.

אסתר סלמוביץ: הגיל הממוצע בה הוא 72 שנה.

אסתר סלמוביץ: כל ממשלות ישראל לא הוציאו מעולם את הסכומים הניכרים שקיבלו מממשלת גרמניה לצורך כיסוי התגמולים האלה.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להזכיר, שעל גבם של אנשים אלה קמה מדינת ישראל, ואני חושבת שזו בושה לכולנו שהאנשים האלה צריכים לסיים חייהם במצוקות כלכליות כל-כך קשות ולא יכולים להרשות לעצמם אפילו בית-אבות.

אסתר סלמוביץ: לסיכום, אדוני היושב-ראש, ניכר כי הצעת התקציב לשנת 1995, במתכונתה הנוכחית, אינה נותנת מענה הולם בתחומים רבים וחשובים ויש לתקנה טרם אישורה הסופי.

אסתר סלמוביץ: אשר על כן אני מבקשת מחברי הבית שלא לתת ידם לאישור התקציב במתכונתו זו.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לגברתי חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

רפאל אדרי: חבר הכנסת זוילי ידבר מאוחר יותר.

רפאל אדרי: כעת אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רפאל אדרי: בבקשה, שש דקות לרשותך.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת שמואל אביטל.

רפאל אדרי: אחריו – חבר כנסת מהליכוד.

רפאל אדרי: אין.

רפאל אדרי: אם לא יהיה, אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

רפאל אדרי: אם הוא לא יהיה, אחריו – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבל שנציג מטעם הממשלה אינו נוכח במהלך הדיון בנושא התקציב, שהוא נושא חשוב וקובע את צביונה החברתי והפנימי של המדינה במשך שנה שלמה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שכפני התקציב פני החברה במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מי שרוצה לראות סדר עדיפויות חדש צריך לראות אותו במסגרת ספר התקציב שמונח לפנינו.

טלב אלסאנע: צריך שהתקציב הזה יבטא את המגמה להנהיג שוויון כלפי המיעוט הלאומי הערבי, אשר סבל במשך עשרות שנים מקיפוח, מאפליה, מהזנחה, וייחל לממשלה אשר חרתה סוף-סוף על דגלה את הססמה של סדר עדיפויות חדש, את הססמה של יישום הלכה למעשה של שוויון כלפי כלל אזרחיה.

טלב אלסאנע: רבים-רבים מאזרחיה הערבים של המדינה סברו וקיוו, שמה שנאמר במגילת העצמאות לפני 46 שנים אכן ייושם לאחר 46 שנים והשוויון יהפוך מציאות של ממש.

טלב אלסאנע: אולם המציאות טופחת על פניהם, ואין בתקציב המונח לפנינו לא ביטוי לסדר עדיפויות חדש, ואפילו לא ביטוי לעידן השלום.

טלב אלסאנע: הוצאות משרד הביטחון נשארו כפי שהיו והקיפוח של המגזר הערבי נשאר, אם כי אני רוצה להיות הגון כלפי עצמי וכלפי הממשלה ולציין, שהיתה מגמה של הטבה לעומת ממשלת הליכוד; אבל גם כשמכפילים אפס התוצאה לא משיגה את מטרת השוויון.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שבתקציב המיועד למבני ציבור, מה שהיה מיועד למגזר הערבי היה אפס, ולכן סביר להניח – על מנת לעשות הטבה מתקנת ולתקן את העוול והקיפוח – שיש לעשות העדפה ולהיטיב עם המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: מתוך תקציב של 100 מיליון ש"ח המיועד למבני ציבור במסגרת תקציב זה ייעדו 7.5 מיליוני ש"ח לכל המגזר הערבי במדינה.

טלב אלסאנע: אם רצו לנהוג באופן פרופורציונלי, לפי החלק היחסי, לפחות היה צריך שר האוצר להקצות 17 מיליון ש"ח למגזר הערבי, אפילו בלי להתייחס לעובדה שהיו קיפוח ואפליה ויש צורך בהעדפה מתקנת.

טלב אלסאנע: הוא הדין במשרד התעשייה והמסחר, גברתי סגנית שר התעשייה והמסחר.

טלב אלסאנע: אומנם יש תקציב בהשוואה למה שהיה בימי ממשלת הליכוד – אז היה כמעט אפס, ואילו היום מוקצים 20 מיליון ש"ח לפיתוח תשתיות לתעשייה במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אבל מאיזה תקציב?

טלב אלסאנע: מתוך 360 מיליון ש"ח.

טלב אלסאנע: הייתי מצפה מממשלה שרוצה לבצע מדיניות שוויונית כלפי כלל אזרחיה, שתביא בחשבון שמדובר ב-17% מכלל האוכלוסייה, באוכלוסייה שיש בה שיעור האבטלה הגבוה ביותר במדינה ושיעור גבוה של משפחות החיות מתחת לקו העוני, ולכן תקבל עליה משימה ותקצה להם את התקציב הדרוש.

טלב אלסאנע: כשיש 360 מיליון ש"ח, למגזר הערבי היו אמורים להקצות לפחות 60 או 70 מיליון ש"ח, ובמקום זה הקצו 20 מיליון ש"ח.

טלב אלסאנע: אומנם יש שינוי, אבל המגמה הזו איננה מבטיחה סגירת פערים.

טלב אלסאנע: היא מבטיחה הנצחת הפערים והגדלתם.

טלב אלסאנע: משרד הדתות.

טלב אלסאנע: בכל מה שנוגע לעניין הדתות במדינה, במגזר המוסלמי יש בעיה.

טלב אלסאנע: מתוך מיליארד ש"ח מקצים 1.5 מיליון ש"ח – לעג לרש.

טלב אלסאנע: מה ניתן לעשות בסכום כזה במגזר שלם?

טלב אלסאנע: 17%, או 14% מהאוכלוסייה במדינה הם מוסלמים.

טלב אלסאנע: אפשר לבנות מסגד אחד?

טלב אלסאנע: איזה בתי-קברות ניתן לתחזק אצלם?

טלב אלסאנע: אילו שירותי דת ניתן לתת?

טלב אלסאנע: אומרים שיש תקציב, אבל בפועל זה איננו תקציב.

טלב אלסאנע: אני לא צריך אפילו לעיין בספר התקציב כדי לראות את מידת הקיפוח.

טלב אלסאנע: די לראות את המצב ביישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: אחרי 46 שנים, עד היום יש במדינה 100,000 תושבים ערבים שהמדינה לא קלטה אותם.

טלב אלסאנע: הם חיים ביישובים לא מוכרים, הם אינם זוכים לקבל שום שירות מוניציפלי, הם חיים בתנאים בלתי אנושיים, בהעדר שירותי מים אפילו.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין את סוגיית הווקף המוסלמי שאנחנו חוזרים ומעלים חדשות לבקרים, אבל איננו רואים את הפתרון לה.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים שהמדינה תתייחס סוף-סוף למגזר הערבי כאל חלק אינטגרלי, שווה בין שווים, כמו שהיא מתייחסת לכל מגזר אחר במדינה.

טלב אלסאנע: הם לא נטע זר, הם לא זרים כאן; הם אזרחי המדינה, והגיע הזמן שתהיה מדיניות שוויונית.

טלב אלסאנע: אם לא היום, ואם לא בתקציב הזה, נשאלת השאלה מתי, ולאיזו תכלית צריך להמשיך עם מדיניות הקיפוח והאפליה?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אומנם בעקבות חוק השוואת קצבאות הילדים השנה מוסיפים 200 מיליון ש"ח – צעד חשוב ומבורך – אבל הבעיה היא של מדיניות שוויונית בכל הנוגע לכל משרדי הממשלה – שיכון, חינוך, רווחה ותרבות.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין דוגמה אחת לעניין הגישה השונה, המפלה.

טלב אלסאנע: שבט אל-עזאזמה, שמונה 5,000 תושבים – העבירו אותם מהקרקעות שלהם ומחכירים את השטח ליישוב קטן שמונה 40 משפחות.

טלב אלסאנע: 5,000 התושבים שנעקרו והועברו מהיישוב שלהם שואלים את עצמם, מדוע להם אסור להתיישב על קרקעות שלהם ולאחרים מותר, ואין תשובה על שאלה זו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא רואים שבמסגרת התקציב הקיים מיושמת התחייבות הממשלה לסדר עדיפויות חדש ולגישה שוויונית, ולכן לא נוכל להצביע בעד הצעת התקציב כפי שהיא.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל אביטל, ואחריו – סגנית שר התעשייה והמסחר חברת הכנסת הגברת מאשה לובלסקי.

רפאל אדרי: חמש דקות לרשותך, אדוני.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, גברתי סגנית השר, נכחתי כאן בזמן נאומו של חבר הכנסת פורז, אדוני היושב-ראש, ובמה שקשור ליום לימודים ארוך, בעקבות חילופי הדברים בינך לבינו הייתי אומר, שרק לדבר אחד מדבריו אני מסכים, והוא שמן הראוי שיהיו מזגנים בבתי-הספר.

שמואל אביטל: לגבי שאר הדברים שהוא אמר, אני מקבל את הדברים שהיושב-ראש אמר.

שמואל אביטל: אני רוצה מאוד לברך את שר האוצר.

שמואל אביטל: אנחנו נמצאים בימים של הסתייגויות מכל מיני סוגים.

שמואל אביטל: בדיוק לפני שנה הצלחתי, אומנם בטכניקה אחרת, להעביר הסתייגות למען המושבניקים, למען מגדלי העופות.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, היית שותף לזה בזמנך.

שמואל אביטל: אני שמח להודיע, שהשבוע מימש שר האוצר את ההסתייגות הזאת עד האגורה האחרונה, ועל כך צריך לברך.

שמואל אביטל: אבל אינני מבין למה זה צריך לקחת כל כך הרבה זמן ולמה לפעמים יש תחושה שמדובר בפקידי סוכנות משנות ה-60 במושבי העולים.

שמואל אביטל: בסוף נותנים דרך הרגליים – בדרכים שרבים מאתנו היו מעדיפים שלא לנקוט, ונשאר טעם מר.

שמואל אביטל: זה לקח שאנחנו לא לומדים; הוא חוזר על עצמו גם ב-50-40 השעות האחרונות.

שמואל אביטל: וחבל.

שמואל אביטל: אבל סוף-סוף אני יכול להגיד, שאותה הסתייגות שעברה בתקציב הקודם מומשה על-ידי שר האוצר, בכלים ובדרכים שהיו צריכים להיות.

שמואל אביטל: אם אנחנו מדברים על הסתייגויות, אינני פטור מלנסות ולתת תשובה, אף-על-פי שכיושב-ראש הלובי החקלאי בכנסת הגעתי גם אתמול להבנות לא-מעטות עם שר האוצר, הבנות שנותנות איזו מסגרת.

שמואל אביטל: מלווה אותי רק חשש אחד: האם הביצוע של הממשלה בבוא העת אכן יהיה ביצוע שתהיינה לו תוצאות?

שמואל אביטל: כי על לא מעט דברים הגיעו החקלאים להסכמה עם הממשלה הזאת, ובסוף התוצאות היו הפוכות.

שמואל אביטל: וכמו שלפני שנה קראתי לאמנה בין החקלאים לבין הממשלה, כך אני רוצה לעשות גם עכשיו – לקרוא לאמנה בין החקלאים לבין הממשלה, ובעיקר אמנה עם עקרת הבית, כדי שלא יחזור הביזיון של החודשים האחרונים, שבהם עקרת בית בישראל קונה קילו עגבניות ב-10 שקלים כמעט.

שמואל אביטל: זה לא אסון טבע, זה מעשה ידי הממשלה, ולא מעשה ידיה להתפאר.

שמואל אביטל: וצר לי שכך קרו הדברים.

שמואל אביטל: רק במחירי העגבניות העמיס האוצר על הסל של עקרת הבית בחודש אחד למעלה מ-75 מיליון שקלים.

שמואל אביטל: כשלוקחים את כל סל הירקות, מעבר להשלכות על המדד, תוספות היוקר וכו' וכו', עקרת הבית שילמה מיליארד שקלים.

שמואל אביטל: בין אותה אמנה, אם מגיעים לתקרות שהיא היתה יוצרת, לבין מה שעקרת הבית שילמה, לא במחיר הסל הסופי, אלא במחיר הסיטוני, עקרת הביתה שילמה, גברתי סגנית השר – אני יודע שאת ערה מאוד לנושאים האלה מתוקף תפקידך – מיליארד שקלים.

שמואל אביטל: עקרת הבית במדינת ישראל שילמה בחודשיים וחצי או בשלושת החודשים האחרונים מיליארד שקלים יותר.

שמואל אביטל: ואילו היתה האמנה הזאת מתקיימת הלכה למעשה, זה היה עולה לשר האוצר 12 מיליון שקלים.

שמואל אביטל: אני מאוד מקווה שההבנות, כפי שבאו לידי ביטוי בימים האחרונים, וההסכמים שנעשו בין האוצר לחקלאות, ימומשו.

שמואל אביטל: אני מכיר את הטכניקה שבה מסכימים.

שמואל אביטל: ואני הלכתי גם הפעם, עם חברי, גם לנוכח האווירה, באיזה ניסיון – על אף כל מה שעברנו בשנה האחרונה – שלפיו בעצם המבחן הוא באמת לא מה קורה בימי התקציב העליזים, אלא מה ואיך מתבצע מיום ראשון הקרוב, במהלך החודש, החודשיים הקרובים.

שמואל אביטל: אני מקווה שלא נגיע למסקנה שהממשלה לא יודעת לבצע את מה שסוכם.

שמואל אביטל: רק עכשיו חזר ראש הממשלה מיפן.

שמואל אביטל: שם אנשים עושים חרקירי בגלל כישלון.

שמואל אביטל: אני מקווה מאוד שהתרופה לא תהיה ייבוא של תוצרת חקלאית, אלא מתן ביטחון לחקלאים לייצר, ובכמויות, עבור עקרת הבית.

שמואל אביטל: אם מישהו רוצה לייבא, אז בואו נגיע לאמנה מסוג אחר.

שמואל אביטל: אני רוצה מאוד לקוות שהממשלה תעמוד במבחן הזה, וההצעה שלי היא לממש אותה אמנה.

שמואל אביטל: זה עולה גרושים לעומת מה שקורה עכשיו.

שמואל אביטל: ברשות היושב-ראש, אני רוצה להגיד עוד כמה מלים.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה להפנות גם את תשומת לבך לעמוד 83 בספר הצהוב.

שמואל אביטל: פטור בלא כלום אי-אפשר.

שמואל אביטל: שם יש הסתייגות שלי שמדברת על טיפול נקודתי במושבי המצוקה.

שמואל אביטל: אינני רוצה לעשות השוואה לשום מגזר, לשום נושא.

שמואל אביטל: צר לי להגיד את זה כאן, אבל לא בא בחשבון שזאת תהיה ההתייחסות של שר האוצר לנושא הזה של טיפול והרחבה, ששר החקלאות הניח, ויש הסכמה של כולם על העניין.

שמואל אביטל: צר לי לומר, שבגלל מריבות בין שר האוצר לבין מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שעומד בראש הפרויקט הזה של טיפול נקודתי במושבי המצוקה, שר האוצר לא עושה את הצעד שראוי שיעשה.

שמואל אביטל: לכן ההסתייגות הזאת קיימת.

שמואל אביטל: לי יש הדרכים שלי, אני מאמין שבנושא הזה תינתן תמיכה כמו לפני שנה.

שמואל אביטל: כי בסך הכול, כפי שאמרתי בראשית הדברים, אותה הסתייגות שלי מלפני שנה מומשה, ומן הראוי שהבית ייתן עוד שנה כדי לתת תשובה ולטפל בבעיות של אותם מושבים שהם מושבי מצוקה.

שמואל אביטל: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת שמואל אביטל.

רפאל אדרי: אני מזמין את סגנית השר, גברתי חברת הכנסת מאשה לובלסקי.

רפאל אדרי: סגנית השר מדברת בשם הממשלה.

רפאל אדרי: אחריה – אם חבר הכנסת חיים אורון לא יהיה כאן, תינתן רשות הדיבור לחבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

רפאל אדרי: ואז אתה תדבר גם בשם נציג אחר של הליכוד שאיננו נמצא כאן.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי.

מאשה לובלסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את חבר הכנסת שמואל אביטל שדיבר לפני ולאחל לו מזל טוב.

מאשה לובלסקי: אינני יודעת אם כבר בירכו אותך מעל במת הכנסת.

שמואל אביטל: אני חייב להגיד לך, שאתמול בשעה 02:00 בירך אותי היושב-ראש שבח וייס, ואז קיבלתי ארבעה טלפונים מכל מיני אנשים שרואים אותנו.

מאשה לובלסקי: הריני מוסיפה את ברכתי להולדת בנך – שתזכה לגדל אותו במדינה ששוררים בה שלום ושגשוג.

רפאל אדרי: גברתי, תרשי גם לי להצטרף בשם הנשיאות לברכות לחבר הכנסת שמואל אביטל.

רפאל אדרי: זו הוכחה שיש לנו סיעה צעירה ודינמית.

אריאל ויינשטיין: אני מצטרף לברכות בשם כל שאר חברי הבית.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, על ההצטרפות שלך.

רפאל אדרי: חשוב שיש קונסנסוס כללי בסוגיה הזאת.

מאשה לובלסקי: חבר הכנסת אביטל, אני בהחלט מזדהה עם הדברים שאמרת בנאומך על התקציב, בנושא של התכנון החקלאי.

מאשה לובלסקי: אני בעצמי הגשתי הצעה, אומנם כסגן שר, גם לשר החקלאות וגם לשר האוצר.

מאשה לובלסקי: אנחנו יודעים אילו מחירים כבדים שילמה כל משפחה במדינת ישראל על העגבנייה המתייקרת.

מאשה לובלסקי: אבל העגבנייה הפכה לנו למשל, כיוון שהעגבנייה לא היתה בדיוק הבעיה, אלא כיצד היא משפיעה על המדד, ואיך המדד משפיע על מקבלי המשכנתאות, ומכאן שהתגלגלו סכומים גדולים מאוד, באמת ללא צורך.

מאשה לובלסקי: גם אני כמוך מאמינה שמהניסיון שנלמד ילמדו עכשיו שני המשרדים, גם משרד האוצר וגם משרד החקלאות, על-פי ההחלטות וההבנות שהושגו, להגיע ליתר תכנון וליתר ביטחון של החקלאים במדינת ישראל, על מנת שלא יהססו לזרוע, לשתול, לגדל, ולאחר מכן גם לקטוף בהצלחה.

מאשה לובלסקי: רבותי חברי הכנסת, ודאי שהימים האלה של דיוני התקציב אינם ימים קלים, אבל צריך לזכור שגם בשנים עברו היו לנו כאן תמונות לא מן המרנינות ביותר, כאשר חולקו הכספים הייחודיים – הממשלה הזאת שמה קץ לתופעה הזאת – ובמסדרונות הכנסת היו צובאים עד הרגע האחרון ולוחצים לחצים למיניהם.

מאשה לובלסקי: תודה לאל שהיום זה לא קיים.

מאשה לובלסקי: ודאי כשאנחנו דנים על התקציב, 120 חברי כנסת מביעים את דעתם, נוקטים עמדה, כל אחד מהם מייצג סקטור, שכבה, אינטרס, נושא, קהילה.

מאשה לובלסקי: אבל צריך גם, בהגינות וביושר, לבוא ולראות גם את ה"יש" וגם את ה"אין".

מאשה לובלסקי: ה"יש" שעשתה הממשלה הזאת הוא "יש" גדול מאוד, שאי-אפשר להתעלם ממנו.

מאשה לובלסקי: קיבלנו ציון לשבח.

מאשה לובלסקי: במדינה שלנו, במדינת ישראל, הגענו בשנה האחרונה לאחוז הגבוה ביותר של צמיחה בכל מדינות העולם המערבי.

מאשה לובלסקי: זה לא נתון שאפשר למסמס אותו, זה לא נתון שאפשר להתעלם ממנו.

מאשה לובלסקי: מדינה שצומחת, תעשייה שצומחת ומייצאת.

מאשה לובלסקי: אני יודעת שהמשפט הבא שאני צריכה לומר הוא: מה יהיה בשנה הבאה וכיצד נערכת הממשלה לשנה הבאה – –

אריאל ויינשטיין: מה יהיה ביום ראשון?

מאשה לובלסקי: – – וכיצד הנתון הזה של צמיחה כל כך גבוהה משפיע גם כן על התעסוקה?

מאשה לובלסקי: אנחנו יודעים איזו דאגה ליוותה אותנו בממשלות הקודמות ועד לפני שנתיים בנושא האבטלה.

מאשה לובלסקי: אילו היינו שואלים כל בית במדינת ישראל: מה הכי חשוב לכם?

מאשה לובלסקי: מובן שנושא הביטחון עומד במעלה הראשונה, אבל נושא התעסוקה, פרנסה, עבודה, לא פחות חשוב.

מאשה לובלסקי: אני חושבת, שבנתונים שיש במדינה, נכון להיום, וגם בנתונים הנחזים לתקופה הקרובה, יש ירידה משמעותית גדולה במספר המובטלים.

מאשה לובלסקי: אומנם נשארו לנו מובטלים, בעיקר נשים, בעיקר אנשים בגילים קצת יותר מבוגרים, ואין להתעלם מאיש, משום אינדיבידואום, אבל זו מדינה שיש בה צמיחה, שיש בה תעסוקה, שהאבטלה בה יורדת.

מאשה לובלסקי: ואת זה נשנן לעצמנו.

מאשה לובלסקי: הלוואי שכל אחת מממשלות ישראל תתמיד בנתונים האלה.

מאשה לובלסקי: גם במסגרת התקציב הזה ל-1995, כאשר באופן טבעי יש הרבה נושאים שאפשר היה להוסיף להם, המחויבות של הממשלה היא לא לפרוץ את מסגרת התקציב.

מאשה לובלסקי: ממשלה אחראית איננה יכולה לפרוץ מסגרות של תקציב גם בעידן של פריימריס, גם בעידן של קריצה אל הבוחר.

מאשה לובלסקי: ממשלה אחראית שקובעת לעצמה גם סדר עדיפויות, גם מסגרת תקציב, איננה יכולה לפרוץ אותם.

מאשה לובלסקי: אני יודעת שהנושא של יום לימודים ארוך הוא אחד האתגרים הגדולים ביותר.

מאשה לובלסקי: אני עצמי, עוד לפני שהייתי חברת כנסת, עמדתי בחודש אוקטובר 1989 כאן, בגבעת ההפגנות המפורסמת, והפגנתי עם קהל גדול שארגנתי למען יישום יום לימודים ארוך במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: ב-1989 – וילדים חזרו הביתה ב-12:00.

מאשה לובלסקי: נכון שהמצב הוטב, נכון שרבים מהתלמידים מסיימים היום את הלימודים בשעות הרבה יותר מאוחרות, אבל נכון הוא שהנושא של יום לימודים ארוך אסור שירד מסדר-יומה של הממשלה ואסור שיידחק לשנים הבאות.

מאשה לובלסקי: אני מקווה ש-1995 תביא אתה בהדרגה יישום יום לימודים מלא במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: אני אומרת "בהדרגה", תמיד אמרנו "בהדרגה", גם בשל הכנת מערכת החינוך, גם בשל התקציבים הנדרשים, גם בשל הכנת כוח האדם להוראה עד השעה 16:00, כבכל מדינה מתקדמת.

מאשה לובלסקי: איננו יכולים להתעלם מהתנופה של פיתוח התשתיות במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: כל מי שיבקר את מעשיה של הממשלה – ותמיד אפשר למצוא נושאים לביקורת – לא יוכל להתעלם מהפיתוח האדיר שנעשה בתשתיות לתחבורה, בתשתיות לתעשייה.

מאשה לובלסקי: יש צדק לפחות בדברי החברים הטוענים במגזר הערבי.

מאשה לובלסקי: אני חושבת שאולי הכנסת כולה – לפחות מי שחושב שקיים פער וחוסר שוויון במה שקורה היום במגזר הערבי – היתה צריכה לתבוע ישיבת ממשלה מיוחדת, שלא על רקע לחצים תקציביים אלא מייד לאחר אישור התקציב, על המגזר הערבי כולו במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: נכון שהממשלה הזאת, יותר מכל ממשלה שהיתה אי-פעם, משקיעה במגזר הערבי בנושאים רבים, אבל אביא לדוגמה את אזור התעשייה בטירה שבמשולש.

מאשה לובלסקי: הקריטריון בטירה הוא כמו בכפר-סבא, הקריטריון בטירה הוא כמו ברעננה, ואנחנו, משרד התעשייה והמסחר, נותנים את שירותי התכנון לאזור התעשייה בטירה.

מאשה לובלסקי: מה אנחנו מעלים על הדעת, ששם יוכלו התושבים בכספם שלהם, עם כל מה שקשור בהשקעה, לפתח לעצמם אזור תעשייה?

מאשה לובלסקי: יש מחויבות גדולה מאוד של הממשלה, שמנסה לסגור פערים בתקציבים למגזר הערבי – יש מחויבות גדולה לתת יותר.

מאשה לובלסקי: אי-אפשר להתייחס אפילו באופן יחסי לתקציבים במגזר הערבי כמו לגבי חלקם באוכלוסייה, כי הפערים היו כל כך גדולים וכל כך משוועים, שלתת רק בתקופת כהונה אחת של הממשלה – במשך ארבע שנים – רק את החלק היחסי, זה כמעט טיפה בים.

מאשה לובלסקי: והדברים עדיין אינם נראים.

מאשה לובלסקי: הדבר הבולט בהישג של הממשלה לגבי המגזר הערבי הוא השוואת קצבאות הילדים.

מאשה לובלסקי: אין משפחה במגזר הערבי במדינת ישראל שיכולה לעמוד היום מול המסך, לעמוד מול חברי הכנסת, מול הממשלה, ולא להעריך את העובדה שהממשלה הזאת השוותה את קצבאות הילדים ואת תרומתה לרווחה במגזר הערבי.

מאשה לובלסקי: זו גם הממשלה שמובילה ומנהיגה, עם כל הקשיים, את חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

מאשה לובלסקי: יש הרבה מאוד קשיים, והיו חילוקי דעות, וצריך לבחון גם את יישום החוק ואת האפקטיביות לגבי כל אחד מן המבוטחים, אבל זאת הממשלה וזאת מדינת ישראל שב-1995 ייכון בה חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

מאשה לובלסקי: והרי הנשיא קלינטון, שהיה כל כך פופולרי, לא הצליח – בארצות-הברית הגדולה – להשיג את היעד שהציב לעצמו כאשר רץ במערכת הבחירות ואמר: לא הייתי רוצה ואינני רוצה שבארצות-הברית יהיה אזרח אחד ללא ביטוח.

מאשה לובלסקי: ומדינת ישראל הקטנטונת, עם למעלה מ-5 מיליוני תושביה, מ-1 בינואר 1995 יהיה בה ביטוח בריאות ממלכתי.

מאשה לובלסקי: יש לממשלה הישגים בלתי רגילים, וזה לא עניין של הסברה.

מאשה לובלסקי: אני לא מאמינה שצריך דווקא משרד הסברה שיסביר את הישגי הממשלה.

מאשה לובלסקי: זאת אווירה כוללת שיש בה גם שובע, גם נרגנות, גם איזה שידור של פופוליזם מועדף שאיננו נותן שום דבר לגאווה הלאומית.

מאשה לובלסקי: אף אחד לא יכול להתעלם מכל הנתונים שדיברתי עליהם – צמיחה, השקעה בתשתיות, חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

מאשה לובלסקי: אני משוכנעת שגם בנושא של יום לימודים ארוך תהיה התקדמות גדולה מאוד.

מאשה לובלסקי: אבל, מהי בכל זאת הדאגה?

מאשה לובלסקי: אני יודעת שהיא גם בראשו של שר האוצר ובוודאי גם בראשו של ראש הממשלה – מנתוני האינפלציה אי-אפשר להתעלם.

מאשה לובלסקי: מהצורך בריסון הצריכה הפרטית אי-אפשר להתעלם.

מאשה לובלסקי: מהגירעון במאזן המסחרי שמגיע ל-8 מיליארדי שקלים אי-אפשר להתעלם.

מאשה לובלסקי: גם מהירידה בחיסכון ומהעדר אפיקים לחיסכון לפרט, וכתוצאה מזה האצת הצריכה הפרטית – גם מכך אי-אפשר להתעלם.

מאשה לובלסקי: לכן, כאשר אנו באים לכאן, חברי הכנסת, כל אחד עם דעתו, עם השקפת עולמו, כמייצג את סיעתו, אם ננהג בהגינות בניתוח הנתונים מ-1994 ובתחזיות לקראת 1995, המתבססות רק על נתוני התקציב ורק על מה שהממשלה שמה לה כאתגר, ההישגים הם בלתי רגילים, וידע זאת כל בית במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: ההתרחשויות בעולם, גם על הרקע של ההישגים והחששות שלנו כאשר האינפלציה פרצה, גם זה נתון שאי-אפשר להתעלם ממנו.

מאשה לובלסקי: לכן חייבת הממשלה, לאחר שיאושר – אני מניחה, בשעות המאוחרות של הלילה – חוק התקציב לשנת 1995, להמשיך ולדאוג שמסגרת התקציב תישמר, שלא תהיה פריצה בגלל לחצים לא-רלבנטיים, אלא תהיה קביעת הנושאים.

מאשה לובלסקי: בעיני, הנושאים שצריך לקדם – ודיברתי עליהם – הם קודם כול ההשקעות במגזר הערבי, שצריך יהיה להוסיף עליהן; החינוך והחלת יום לימודים ארוך בהדרגה; וקליטת העולים על מנת שעולים נוספים יעלו ויגיעו למדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: אין תקומה לציונות אם מדינת ישראל לא תהיה אבן שואבת לכל יהודי שירצה לבוא להתגורר בה, ולא רק ליהודי שצריך פתאום לחלץ אותו מצ'צ'ניה או מאיזה אזור מצוקה אחר.

מאשה לובלסקי: לכן אני בטוחה שחברי הממשלה, ובראשם ראש הממשלה, שר האוצר וכל השרים, גם אחרי שייתם פה הוויכוח והידיים יורמו והתקציב יאושר, אני בטוחה שבכניסה ל-1995 הנושאים המשולבים בעוגה הכוללת שלנו כנושאים חברתיים וכלכליים והדאגה לשוויון בד בבד עם התקדמות בתהליך המדיני, הם שיצעידו את הממשלה הזאת קדימה, לטובת עם ישראל ולמענו.

מאשה לובלסקי: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, גברתי סגנית שר התעשייה והמסחר.

רפאל אדרי: כעת אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון; אחריו – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שאמרה סגנית שר התעשייה והמסחר, חברת הכנסת מאשה לובלסקי, אני מניח שהכנסת, למרות כל מה שעבר עלינו בשלושת הימים האחרונים, תאשר את התקציב במתכונתו תוך כמה שעות.

חיים אורון: היות שלא יצא לי לדבר פעם נוספת במסגרת דיוני התקציב, אני רוצה – במסגרת של חמש דקות – להעיר שלוש הערות, כאילו התקציב כבר אושר.

חיים אורון: האחת – הערה פוליטית; השנייה – הערה ברמה של הכנסת; השלישית – הערה ברמה הכלכלית.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו עומדים בפני שאלה פוליטית הולכת ומחריפה, אדוני היושב-ראש; אני מוכן לומר שיש בה ניצנים שעלולים לסכן את יציבותה של המערכת הפוליטית, ואני לא מדבר על קואליציה ואופוזיציה.

חיים אורון: היכולת של מערכת שלטונית לקיים את כושר השלטון יש בה כמה הנחות יסוד, שברגע שהן מתמוטטות ולא קיימות, מתחילה להתעורר שאלה שהיא מעבר לשאלת יציבותו של שלטון כזה או אחר.

חיים אורון: אני אומר במפורש, בלי להתייחס למחלוקת שהיתה ביומיים האחרונים בכנסת, קרי, למחלוקת על יום לימודים ארוך.

חיים אורון: אני חושב שביסודו של דבר הרעיון נכון.

חיים אורון: זה יעד שראוי להיאבק למענו, וחובה על הממשלה, במסגרת הקדנציה הנוכחית שלה, להשלים את השגתו בכל רחבי הארץ.

חיים אורון: אגב, אני לא בטוח אם עד השעה 16:00 בכל המקומות, אבל אינני רוצה להיכנס עכשיו לפרטים האלה.

חיים אורון: נכון שבמקרה זה היתה השאלה מכוונת בעיקרו של דבר אל הקואליציה.

חיים אורון: אבל אני זוכר את תקציב 1991.

חיים אורון: היו בו מאפיינים של תקציב 1995.

חיים אורון: גם הוא קדם לבחירות.

חיים אורון: אז ראינו, אנחנו באופוזיציה, איך הקואליציה מאבדת את היכולת לשלוט, ואני מקווה שלא נגיע למצב דומה.

חיים אורון: אני אומר את הדברים האלה ברמה הפוליטית.

חיים אורון: תקציב מדינה הוא בסופו של דבר פשרה שאף פעם לא יכולה להשביע את רצון הכול.

חיים אורון: אמרתי בדיון של הקואליציה ואני אומר זאת גם כאן מעל הדוכן, אני מסוגל להקציב לפחות 2 מיליארדי שקלים לצרכים שעל כל אחד מהם הייתי יכול להגן וגם להמיר אותם בסעיפים קיימים בתקציב הנוכחי.

חיים אורון: אבל מרגע שנתקבלה מסגרת של תקציב, אני לא מכיר טכניקה שמאפשרת לשנות סדרי עדיפויות בדרך שקבוצת חברי כנסת אחת או קבוצת חברי כנסת אחרת – אני לא מדבר על תיקון של 5 מיליוני שקלים בסעיף – מנסה ליצור סדרי עדיפויות אחרים.

חיים אורון: אני חושב, שזה חלק מהשינויים שעוברים על המערכת הפוליטית, שאומנם יש להם שם, אבל הוא לא פותר את כל השאלה – פריימריס.

חיים אורון: הם כשלעצמם ביטוי לדברים אחרים.

חיים אורון: אני חושב, שבמערכת הפוליטית הופר האיזון בין מערכות מרכזיות ובין מקומו של הפרט, במקרה חבר הכנסת או השר.

חיים אורון: ולדעתי, יחליש חוסר האיזון את יציבותה של המערכת הפוליטית ביכולתה לקבל החלטות בכל התחומים.

חיים אורון: היום זה יכול להיות יום לימודים ארוך, מחר – רמת-הגולן, מחרתיים – פינוי מתנחלים, ואפשר להמשיך בדוגמאות עד אין סוף.

חיים אורון: אני חושב, שהלקח שלפחות אני למדתי ביומיים הללו – אמרתי זאת בכל מקום שהייתי יכול לומר, גם בפומבי – הוא שהיה צריך למשוך את חוק ההסדרים אתמול בערב.

חיים אורון: לא מפני שאני חושב שיום לימודים ארוך לא חשוב, אלא היה צריך להסביר לכולם שהסיפור נגמר.

חיים אורון: אי-אפשר לעשות מעשה כפי שנעשה – ואני לא רוצה להשתמש בביטויים חריפים – בוויכוח בין קבוצה אחת של חברי כנסת לבין חברים אחרים.

חיים אורון: אני עובר לרמה של הכנסת.

חיים אורון: חברים, אם אינני טועה, אנחנו נכנסים ליממה הרביעית של כאילו דיון על התקציב.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כמי שנטל השנה חלק די מרכזי, אני יכול לומר שזה לא דיון על התקציב – הוא לא לכבודה של הכנסת, הוא לא לכבודו של התקציב, הוא לא מוסיף דבר להבנת הציבור את התקציב או לוויכוח המהותי על בעיות הכלכלה של מדינת ישראל.

חיים אורון: הוא פשוט חטיפת זמן-מסך דרך תקנון הכנסת; זה הכול, שום דבר אחר.

חיים אורון: אין שום קשר בינו לבין דיון ציבורי מסודר שחייב להתנהל כאן.

חיים אורון: אין כאן אפילו שמץ של רצון לסתום פה למישהו, אבל אני מקווה שישימו גבולות – ואני רואה אותך, אדוני היושב-ראש, כאחד מחברי הכנסת, כמי שעדיין יש לו אחריות לכנסת כמוסד ולא לשאלה כמה שעות ידברו בה.

חיים אורון: אני לא יודע כמה צופים בערוץ-33, אבל צריך לשים למסגרת הזאת גבולות, כי אחרת נישטף כולנו בשיטפון.

חיים אורון: הפעם האופוזיציה עשתה לקואליציה תרגיל וסובבה הסתייגויות באמצע הלילה ומחקה אותנו מהרשימה, ואנחנו עשינו תרגיל נגדי, ואז השרים וממלאי-מקום יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת ניצבו על הדוכן בה אחר זה, ואין חוכמות.

חיים אורון: ובפעם הבאה נמצא תרגילים חדשים.

חיים אורון: הבעיה היא לא "לתרגל" זה את זה.

חיים אורון: על מה נאבקים, על זמן-מסך?

חיים אורון: הבעיה היא להגדיר נכון את מסגרת הדיון, כך שהדיון ימוצה, שכל חבר כנסת ידבר כמה שהוא רוצה, שלאופוזיציה תהיה עדיפות של אחד לשניים על פני הקואליציה, אבל אלה יהיו המסגרות של הדיון.

חיים אורון: הדיון יהיה יותר נכון, הדיון יהיה יותר טוב, הכנסת תהיה יותר מכובדת, ולא נימצא בשיממון מתמשך – נכנס חבר כנסת, יוצא.

חיים אורון: אני רואה את זה עכשיו בדיון.

פיני בדש: – – –

חיים אורון: הליכוד, שמילא את הלוח באלפי הסתייגויות, אין לו עכשיו אנשים למלא את הרשימה בדיון על התקציב, ויכולתי להגיד אותו דבר על הקואליציה.

חיים אורון: דיברתי על הליכוד, כי במקרה ראיתי שיש ברשימה חללים רבים.

חיים אורון: למה זה תורם?

חיים אורון: זה צריך להגיע למשבר מוחלט עד שכולנו נתעורר?

חיים אורון: אני חושב שהימים הללו מיצו את עצמם; הטכניקה הזו מיצתה את עצמה.

חיים אורון: היא לא תורמת היום שום דבר, חוץ ממה שאמרתי קודם.

חיים אורון: האם זו תכלית ראויה – אם לצטט מחוקים שחוקקנו – האם ראוי לשעבד בשבילה את כל המערכת הזאת, את כל הצוות שלה?

חיים אורון: אני חושב שלא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת חיים אורון, הרי אני לא יכול להתערב בדיון, אני רק רוצה להגיד לך משהו בתור אדם פעיל מאוד בכנסת, שיושב ימים שלמים ומכיר את הכנסת.

דב שילנסקי: זו הפעם הראשונה שהולכים בכלל לפריימריס.

דב שילנסקי: העבודה הלכה לפריימריס, אבל זה היה צ'יק-צ'ק.

דב שילנסקי: ולקראת הבחירות הבאות – ובכל המפלגות זה אותו דבר – המצב ילך ויחמיר.

דב שילנסקי: אני ממליץ – ללא כל קשר לזה שחבר הכנסת בני בגין הוא חבר סיעתי – לקרוא מאמר שהוא כתב בנושא זה ב"ידיעות אחרונות".

דב שילנסקי: קראתי אותו היום, מאמר מאוד מעניין, לא פוליטי, לא מפלגתי, אלא כללי; לו היה מפלגתי, לא הייתי מזכיר אותו.

דב שילנסקי: אני יודע שזה תהליך שאי-אפשר לעצור אותו, אבל אולי כדאי שכל המפלגות יחד יחפשו סייגים לבעיית הפריימריס, כדי להעלות את כבוד הכנסת, את כבוד כולנו.

דב שילנסקי: כי זה ממש הולך כך.

דב שילנסקי: אני, כמי שמנהל ישיבות, רואה את זה בכל הסיעות, מכל הצדדים.

חיים אורון: אני לא התייחסתי לסיעה מסוימת.

דב שילנסקי: אני אומר שאני רואה את זה בכל הסיעות.

דב שילנסקי: אתה התייחסת ואמרת: מכל הצדדים, וגם אני אומר שכאשר אני יושב פה אני רואה הרבה דברים שאינני רואה משם.

דב שילנסקי: ראשית, משום שאני מרוכז רק בכנסת; ושנית – מכאן יש לי מבט יותר רחב ואני רואה יותר מה שקורה.

דב שילנסקי: אני מאוד ממליץ לכל הסיעות, בצורה אחראית, לחשוב לקראת מה אנחנו הולכים.

חיים אורון: אם מותר לי, עוד משפט אחד.

חיים אורון: אני מצטרף בהחלט לעמדתך, כשאתה ממליץ לכל הסיעות, וגם אני ממליץ לכל הסיעות, אבל גם לכל הסיעות ביחד.

דב שילנסקי: יכולים לעשות זאת ביחד.

חיים אורון: כל סיעה צריכה לדון בתוכה, אבל יש קטע שאם לא ידונו בו ביחד, לא יעזור שום דבר.

דב שילנסקי: נכון.

דב שילנסקי: תודה רבה.

פיני בדש: לעשות את זה אחיד בכל המפלגות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, אתה התברכת, כפי שכתוב פה, בעשר דקות.

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מתבקשים הערב לאשר תקציב לשנה שלמה, ואני מבקש לדעת מה יהיה ביום ראשון.

אריאל ויינשטיין: יושבת כאן סגן שר התעשייה והמסחר, חברת הכנסת מאשה לובלסקי, ומותר לי לומר שאני עוקב אחר עבודתה ומעריך מאוד את פעילותה בתחומים שהיא עוסקת בהם, וציפיתי שהיא תעלה לבמה ותאמר מה יהיה ביום ראשון.

אריאל ויינשטיין: הרי הממשלה משכה את חוק ההסדרים, וחוק ההסדרים אמור היה להמשיך את חוק יציבות המחירים מ-1 בינואר.

פיני בדש: – – –

אריאל ויינשטיין: דהיינו, מ-1 בינואר, שחל ביום ראשון, אם אינני טועה, אין עוד חוק יציבות מחירים.

אריאל ויינשטיין: ואם הממשלה רוצה להחזיר את חוק ההסדרים אלינו, גברתי סגן השר, הממשלה צריכה שהות של שבוע.

אריאל ויינשטיין: זאת אומרת, בכל מצב, גם אם בממשלה יהיה פתרון ויהיה שלום בית וכל המהומה שהיינו עדים לה תחלוף – לא רישומיה, המהומה – אזי ביום ראשון לא יהיה לנו חוק יציבות מחירים.

אריאל ויינשטיין: מה משמעות הדבר, חבר הכנסת יעקב שמאי?

אריאל ויינשטיין: ושמעתי אותך כשעמדת כאן.

אריאל ויינשטיין: אנחנו כבר ביום השלישי, אם אינני טועה.

אריאל ויינשטיין: לוח הזמנים כבר משובש אצלי.

אריאל ויינשטיין: שמעתי אותך מדבר על בעיות המחירים, הירקות וכל הדברים.

אריאל ויינשטיין: מיום ראשון – איש הישר בעיניו יעשה.

אריאל ויינשטיין: אני נגד פיקוח, אבל יש מקרים של מונופולים שעדיין מוסדרים במשק קטן, ולכן הכנסת החליטה על חוק יציבות.

אריאל ויינשטיין: זה רצונה של הכנסת.

אריאל ויינשטיין: אבל ביום ראשון, במשך שבוע, יוכלו אנשים, גורמים, להעלות מחירים באין מפריע ולנצל זאת.

אריאל ויינשטיין: נכון שהם לא מסוגלים לעשות את זה כאוות נפשם, כי הצרכן לא יקנה כל דבר במחיר הכי גבוה, אבל יהיו כאלה שינצלו את המצב בפקטורות, בחשבונות, כדי להעלות מחירים, ותהיינה התייקרויות.

אריאל ויינשטיין: ציפיתי לשמוע מנציג הממשלה, במקרה זה מסגן השר הנכבדה, מה היא אומרת לציבור הצרכנים, למאות האלפים ולי כמחוקק, מה יהיה ביום ראשון.

אריאל ויינשטיין: אני מבקש לדעת.

אריאל ויינשטיין: אתם, הממשלה, משכתם חוק של הסדרים, ושמו: חוק הסדרים במשק המדינה.

אריאל ויינשטיין: אתם משכתם חוק שמדבר על הסדרים ואתם יוצרים אי-סדר.

אריאל ויינשטיין: מה יהיה ביום ראשון?

אריאל ויינשטיין: הלכתי לחדר לנוח לשעה, שעה וחצי, היו לי שלוש שיחות טלפון מאנשים ששאלו אותי: מה קורה ביום ראשון?

אריאל ויינשטיין: וזאת לגבי חוק מס שבח על דירות.

אריאל ויינשטיין: הרי ביום ראשון פג תוקפו של החוק, של הוראת השעה שנחקקה ביוזמתי ואומרת, שמי שמוכר שתי דירות בשנה פטור ממס שבח.

אריאל ויינשטיין: החל מיום ראשון, מי שמוכר יותר מדירה אחת בשנה יחויב במס שבח.

אריאל ויינשטיין: זה החוק, מאחר שביטלתם את חוק ההסדרים.

אריאל ויינשטיין: ומדובר בעמך.

אריאל ויינשטיין: מדוע?

אריאל ויינשטיין: כי בשעתו הסכים משרד האוצר לאמץ את החוק שלי משום שאנשים שלו טענו שרק "פראיירים" משלמים מס שבח.

אריאל ויינשטיין: כי אדם שיש לו אמצעים, אדוני היושב-ראש, יכול להמתין ארבע שנים ולמכור את הדירה שלו כעבור ארבע שנים; ואם הוא זקוק למימון בתוך ארבע השנים האלה, הוא מוצא את המקורות, הוא בעל הון.

אריאל ויינשטיין: אבל זוג צעיר שהתחתן, ולו היה חדר ולה היה חדר, והם מכרו חדר אחד וקנו דירה של חדר וחצי ורוצים להחליף אותה – אלה היו צריכים לחכות ארבע שנים.

אריאל ויינשטיין: לכן רק הם שילמו את המס שהכניס בסך הכול, במונחים של היום, 20 מיליון שקל.

אריאל ויינשטיין: ביום ראשון, כתוצאה מכך שהממשלה הנכבדה הזאת משכה את חוק ההסדרים, יש סדר חדש בתחום.

אריאל ויינשטיין: נו, מה אתם אומרים לאזרחים האלה שעומדים בפני עסקות?

אריאל ויינשטיין: וגם אם יהיו רק 5,000 כאלה בימים הקרובים, או 3,000 או 1,000 או 10.

אריאל ויינשטיין: צלצל אלי גם אדם שחוסך בבורסה, גם כן לפני רבע שעה, ואמר: אתם מדברים על מס הבורסה, אבל באיזה מקום בעולם יש מצב שאדם שמפסיד ישלם מס?

אריאל ויינשטיין: ואני הפסדתי.

אריאל ויינשטיין: אז אני עומד לשלם מס אם המניות שלי יעלו.

אריאל ויינשטיין: אמרתי: כמעט בכל נאום שלי אני מדבר על מס הבורסה.

אריאל ויינשטיין: והוא אמר לי: אבל אתה לא מחדד את העניין.

אריאל ויינשטיין: ואני לא רוצה להגיד באיזו מפלגה הוא היה עד היום, גברתי סגן השר, ואיפה הוא יהיה.

אריאל ויינשטיין: אתמול היו כאן חברים ממחוז חיפה, חברי מפלגת העבודה – לא אומר ש"התגיירו", אבל עברו לצד אחר.

אריאל ויינשטיין: מה שאתם עושים כאן לאזרחים – אתם שנקראתם פעם "מפלגה סוציאל-דמוקרטית", שרווחתו של הפרט חשובה לכם, שאכפת לכם מה קורה לאדם ולמשפחות – הוא שאתם מפקירים את חוק היציבות, את המחירים, את מס שבח, את הבורסה, את החוסכים הרבים, והרי את כבר יודעת שאלה חוסכים רבים, עמך.

אריאל ויינשטיין: לכן ציפיתי שתעלי, ואני מפציר בך, גברתי סגנית השר, אני מבין שאת תורנית בשעה זו מטעם הממשלה – – –

מאשה לובלסקי: – – –

אריאל ויינשטיין: לא תורנית.

אריאל ויינשטיין: אבל אני מפציר בך להביא לנו הודעה מוסמכת מטעם הממשלה.

אריאל ויינשטיין: אני מבקש ואני תובע בשם אלפים רבים, ואני רשאי לעשות זאת, יש לי הזכות המוסרית לפנות כרגע בשמם של עשרות ומאות אלפים, אני תובע תשובה על השאלה – מה יהיה ביום ראשון.

אריאל ויינשטיין: אני יודע שאין לכם זמן, כי אתם עוסקים עכשיו בבישולים בקומה השנייה, בשאלות איך משיגים שלום בית.

אריאל ויינשטיין: האזרח לא מעניין אתכם, כי לו היה מעניין אתכם, לא הייתם מושכים את החוק, הייתם רצים לנשיא ומתפטרים, כדי שלא ליצור את המצב הזה של חוסר בהירות וערפל.

אריאל ויינשטיין: אבל את זה אתם לא עושים.

אריאל ויינשטיין: השלטון חשוב לכם יותר מכול.

אריאל ויינשטיין: שמעתי עוד משהו, לא ממך, שמעתי את השבחים שהרעפת על הממשלה על ההישגים שלה – ויש לממשלה הישגים – ביניהם מנית את העובדה שהיום אין כספים ייחודיים.

אריאל ויינשטיין: אני רוצה לומר לך: כמרכז הליכוד בוועדת הכספים, בקומת ועדת הכספים, אני הייתי זה שנתון היה לאותן משיכות שרוול של אותם גורמים שבאו אלינו לבקש את הכספים האלה.

אריאל ויינשטיין: אבל אם התחליף הוא מיליארדים לקופת-חולים של ההסתדרות ככסף ייחודי – כי להסתדרות נשארים נכסים ואתם נותנים להם 4 מיליארדי שקלים, וזה ייחודי; אם הברירה שלי בין כספים לקיבוצים לאחר שהם לא מילאו את ההסדר הראשון במיליארדים, לבין אותם מוסדות שבאו אלי – בין שהיו אלה ישיבות, או מכון ז'בוטינסקי, או בית-יאיר של לוחמי הלח"י, או המדרשה הליברלית, או מדרשת בית-אליעזר, או אפילו בית-ברל – אני מוכן לחזור אל העבר.

אריאל ויינשטיין: אם הברירה שלי היא כספים ייחודיים של מיליארדים כשאתם יוצרים ישראל שלישית, כשאני מרגיש שאני אזרח ממדרגה שלישית במדינה משום שהמערכת שלי לא מקבלת, ואתם מפלים, אני מוכן לחזור אל העבר.

אריאל ויינשטיין: כאשר אנחנו היינו בשלטון אמרנו שאנחנו נותנים ליהודה ושומרון והתקפתם אותנו על כך, אבל נתנו לכל מי שנמצא ביהודה ושומרון, לקיבוץ, למושב פרטי, למתאגד, לאיגוד – לכל דבר; אמרנו שזו המדיניות שלנו, לשם זה נבחרנו.

אריאל ויינשטיין: אתם לא נותנים לכל מי שיושב בגבול הצפון, אתם נותנים למי שהחליט לחיות בקומונה.

אריאל ויינשטיין: הוא מקבל.

אריאל ויינשטיין: מדוע?

אריאל ויינשטיין: למה חקלאי במנחמייה, שעובד את האדמה ב-45 מעלות חום על אותה אדמה טובה ובאותה שמש יוקדת הוא סתם חקלאי, ולמסדה ולשער-הגולן קראתם התיישבות עובדת, על רצועת קרקע?

אריאל ויינשטיין: חברת הכנסת מאשה לובלסקי, למה אמהות עובדות הן רק אלה שבמסגרת ארגון אמהות עובדות?

אריאל ויינשטיין: כילדים וכנוער הרגלתם אותנו במשך שנים למושגים וסטיגמות כמו ארגון אמהות עובדות, התיישבות עובדת.

אריאל ויינשטיין: האחרים הם אזרחים מסוג ב', אנחנו האוונגרד – – –

מאשה לובלסקי: כבר מזמן זה לא קיים.

אריאל ויינשטיין: מה זה "לא קיים"?

אריאל ויינשטיין: אבל אתם נוהגים כך.

אריאל ויינשטיין: את המיליארדים אתם נותנים כאילו זה קיים.

אריאל ויינשטיין: בבקשה, תחליטו: כל מי שגר 5 קילומטרים מהספר, אזרח מדינת ישראל ברמת הכנסה X מקבל Y. אבל אתם באתם לוועדת הכספים וביקשתם לקיבוצים 70 מיליון שקל מענק לדיור, וקיבלתם באמצעות הרוב הדוחף 140 מיליון שקל עבור זה.

אריאל ויינשטיין: אני קורא מודעות שמפרסמים הקיבוצים, לבוא לגור ולהצטרף אליהם, כשאני יודע שבעשרות קיבוצים יש "צימרים".

אריאל ויינשטיין: בתשובה על שאלתי קיבלתי מכתב ממינהל מקרקעי ישראל, שעל בנייה בקיבוצים לא משלמים למינהל מקרקעי ישראל דמי הסכמה, ואילו במושבים משלמים זאת.

אריאל ויינשטיין: תגידי לי: במה התושבים בחבל תענך, בחבל לכיש, בשתולה או במקומות אחרים כאלה שונים ברמת הכנסתם מקיבוץ כמו רמת-רחל בירושלים?

לימור לבנת: אם הם היו עושים אולם שמחות הם היו צריכים לקבל אישור, להחליף את ייעוד הקרקע ולשלם על זה, ולא כמו שעושים היום בקיבוצים שונים אולמי חתונות ואולמי שמחות.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, אני רק מפנה את תשומת לבך שאת רשומה לרשות הדיבור.

אריאל ויינשטיין: היא צודקת.

אריאל ויינשטיין: בעיר שחבר הכנסת משה קצב היה ראש העיר, בקריית-מלאכי, אם שם אתה לוקח אדמת מינהל ורוצה לבנות אולם שמחות, אתה משלם עבור זה מאות אלפים או מיליונים למינהל.

אריאל ויינשטיין: מה קורה בקיץ?

אריאל ויינשטיין: אני מוזמן לחתונות במעלה-החמישה ובקריית-ענבים, אני הולך ונהנה שם על הדשא הרחב.

אריאל ויינשטיין: האנשים שהשקיעו מיליונים מכסף שהם הרוויחו ושילמו ממנו מס הכנסה והגיעו לרווחה – מובטלים.

אריאל ויינשטיין: מדוע?

אריאל ויינשטיין: כי בקיבוצים הוקמו אולמות שמחות.

אריאל ויינשטיין: היום חדרי האוכל הם קייטרינג וחנויות ממכר.

אריאל ויינשטיין: איפה האידיאולוגיה?

אריאל ויינשטיין: אני נמצא במערכת של המפלגה שלי קרוב ל-40 שנה, ואני זוכר איך באו אלי ואמרו: אתם לא יצרנים, אתם טפילים, אתם עוסקים בהובלה, במסחר, בשירותים, בביטוח, אתם טפילים.

אריאל ויינשטיין: היום הקיבוצים קיבלו את העמדה שלנו, היום הקיבוצים הם סוחרים, יש להם תחנות דלק, עוסקים בקייטרינג, במלונאות.

אריאל ויינשטיין: אנחנו אמרנו, שכל מי שמשלמים לו כסף הוא מייצר והוא חשוב למשק, אחרת לא היו משלמים לו.

אריאל ויינשטיין: זו תורת הכלכלה המערבית.

אריאל ויינשטיין: התורה הזאת אומרת, שאם אתה פעיל במשק ומישהו משלם בעד המוצר או השירות שלך, אתה פרודוקטיבי למשק.

אריאל ויינשטיין: היום אין הבדל בין מחשוב לבין ייצור.

אריאל ויינשטיין: פעם היו אומרים, שיצרן הוא מי שעומד ליד המכונה.

אריאל ויינשטיין: היום ידוע, שאם מפעל "נאות" הקיבוצי ייצר נעליים, הוא לא יוכל למכור אותן בלי שיהיו לו מוביל, מבטח ובנקאי שיממן – כולם שותפים.

אריאל ויינשטיין: אמרנו את זה, אבל לעגו לנו.

אריאל ויינשטיין: את מי אתם מייצגים?

אריאל ויינשטיין: אמרו לנו; באנו ליצור חברה חדשה, אמרו לנו.

אריאל ויינשטיין: אוי ואבוי לחברה כזאת כשאני צריך לעמוד כאן כמתחנן בשמם של אלפים רבים שמשלמים מסים ולומר: מדוע אתם לוקחים את כספי?

אריאל ויינשטיין: באיזו זכות אתם לוקחים את כספי כל עוד נשארים הנכסים בקופת-חולים?

אריאל ויינשטיין: כשלחברה פרטית או לחברה ציבורית יש בעיות, רואים את המאזן – יש נכסים, יש התחייבויות.

אריאל ויינשטיין: ואם אי-אפשר לשלם את ההתחייבויות, מוכרים נכסים.

אריאל ויינשטיין: לקראת יום ראשון, כשייכנס לתוקף חוק ביטוח בריאות ממלכתי שמנתק את קופת-חולים מההסתדרות, העבירו את קופת-חולים למשלם המסים.

אריאל ויינשטיין: באים לוועדת הכספים וקוראים לזה תוכניות הבראה.

אריאל ויינשטיין: לגבי הקיבוצים כבר לא קוראים תוכנית הבראה, קוראים לזה הסדר קיבוצים.

אריאל ויינשטיין: ומה יהיה אם נשאל את השאלה: לא מילאתם את חלקכם בהסדר הראשון ואתם באים עוד הפעם?

אריאל ויינשטיין: והנה, במקום ששר האוצר יעמוד איתן ויגן על הצרכן, הוא, איך אומרים?

אריאל ויינשטיין: – "אכל אותה".

אריאל ויינשטיין: מה קרה אצלכם אתמול בלילה?

אריאל ויינשטיין: לחברים יש תביעות, בצדק.

אריאל ויינשטיין: למי מחברי הכנסת אין תביעות?

אריאל ויינשטיין: הם ראו שהוא פותח את ידו לכל האינטרסנטים האלה – מדוע ייגרע חלקם?

אריאל ויינשטיין: אם הוא איננו שומר על כספי משלם המסים והוא מחליט לתת – למה הוא טוב מהם?

אריאל ויינשטיין: גם הם נבחרו כמוהו.

אריאל ויינשטיין: הם נבחרו לכנסת וגם הוא נבחר.

אריאל ויינשטיין: אם הוא שר האוצר, הוא ייתן לכל מי שהוא רוצה והם לא ייתנו?

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, יש עכשיו משהו מעשי.

אריאל ויינשטיין: אולי דיברתי גבוהה גבוהה על התיישבות עובדת – את אומרת שזה כבר לא קיים – גברתי, אני מבקש תשובה על השאלה, מה יהיה ביום ראשון.

מאשה לובלסקי: אתה יודע מה מצבם של הקיבוצים – – –

אריאל ויינשטיין: רמת-רחל, מעברות.

אריאל ויינשטיין: אני יודע מה מצבה של ירוחם.

אריאל ויינשטיין: אני דיברתי כאן על אבטלה – – –

מאשה לובלסקי: – – –

אריאל ויינשטיין: מה קורה במצפה-רמון, או בשתולה, לאנשים שאין להם עבודה?

אריאל ויינשטיין: למה לדאוג רק למי שהחליט לחיות לפי הזרם המחשבתי שלך?

אריאל ויינשטיין: איזו זכות יש לכם?

מאשה לובלסקי: – – –

אריאל ויינשטיין: מי שחושב כמוך.

אריאל ויינשטיין: יש הרבה שלא חושבים כמוני – – –

מאשה לובלסקי: אתה מקים חיץ בעם.

אריאל ויינשטיין: אני מקים חיץ בעם?

אברהם הירשזון: – – –

מאשה לובלסקי: – – –

אברהם הירשזון: – – –

מאשה לובלסקי: לא נכון.

אברהם הירשזון: אתם הקמתם חיץ בין יהודה ושומרון ובין עיירות הפיתוח.

מאשה לובלסקי: לא נכון.

אריאל ויינשטיין: אני מקים חיץ בעם?

אריאל ויינשטיין: תביאי היום חוק – כל סיעת הליכוד – שכל אזרח שווה.

אריאל ויינשטיין: כל אזרח שווה במדינה.

מאשה לובלסקי: – – –

אריאל ויינשטיין: אתם מתביישים.

מאשה לובלסקי: – – –

אריאל ויינשטיין: אתם מתביישים, בושה וכלימה.

מאשה לובלסקי: – – –

דב שילנסקי: רבותי – – –

אברהם הירשזון: יומיים הם מטיפים לנו מוסר.

אברהם הירשזון: הם הקימו חיץ בין עיירות הפיתוח ליהודה ושומרון.

אברהם הירשזון: כל יום הם הסיתו.

אריאל ויינשטיין: אני שמקים חיץ – – –

אברהם הירשזון: הם אמרו שאנחנו נותנים תקציבים ליהודה ושומרון על חשבון עיירות הפיתוח.

אברהם הירשזון: אז אתם מטיפים לנו מוסר?

אברהם הירשזון: בושה וחרפה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת הירשזון.

מאשה לובלסקי: – – –

דב שילנסקי: גברתי סגנית השר.

יעקב שמאי: את גזלנית.

יעקב שמאי: 14 מיליארד שקל נתתם.

יעקב שמאי: בושה וחרפה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, פה גמרו ואתה מתחיל?

אברהם הירשזון: אני מבקש שלא יטיפו לנו מוסר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת הירשזון, אינני יכול לאפשר לאף אחד.

יעקב שמאי: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, כל הלילה לא ישנת ויש לך עוד כוח?

אברהם הירשזון: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת הירשזון, גמרנו.

מאשה לובלסקי: – – –

דב שילנסקי: רבותי, אני נותן מכה עם הפטיש, סימן שכולם צריכים להפסיק את קריאות הביניים.

יוסף ונונו: חבר הכנסת ויינשטיין, מתי התחיל המשבר של המושבים?

דב שילנסקי: הו, שלום עליכם, חבר הכנסת ונונו.

דב שילנסקי: אתה מתחיל הכול מחדש?

יעקב שמאי: 14 מיליארד שקל – – – –

דב שילנסקי: אתה חשבת ששמאי יוותר לך?

אברהם הירשזון: שכחת שראשי עיירות הפיתוח שבתו פה לפני חודש ואמרתם להם שתעבירו להם?

אברהם הירשזון: שיקרתם להם.

דב שילנסקי: אני אתן לחבר הכנסת ונונו.

אריאל ויינשטיין: לא על חשבון הזמן שלי.

דב שילנסקי: תן לי.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אמרתי לחבר הכנסת מצא שמאחר שאני יושב במקומו אני עוד מעט אתחיל לצעוק, ואתה רואה.

דב שילנסקי: התחלתי לנהל את הישיבה והייתי כל כך מבסוט שזה הולך על מי מנוחות, ולפתע סערה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ויינשטיין, כשהתחילה הסערה – – –

יהושע מצא: אפשר לשאול שאלה?

דב שילנסקי: כן.

יהושע מצא: חבר הכנסת ונונו, ממתי הפכת למגן הקיבוצים?

יהושע מצא: הוא איש ערי הפיתוח.

יוסף ונונו: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת מצא, אתה רשום לרשות הדיבור.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ונונו, תשמע.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מצא, כשהוא ידבר – הוא רשום לרשות הדיבור – ותהיה פה, הוא ישאל אותך את השאלה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ויינשטיין, עכשיו כשהכול נרגע – הסערה פרצה בשנייה האחרונה של רשות הדיבור שלך.

דב שילנסקי: לכן אתה מקבל חצי דקה על מנת לגמור, ותו לא.

דב שילנסקי: אני מפעיל את השעון.

דב שילנסקי: קשה להפעיל את השעון לחצי דקה אבל אני מפעיל.

אריאל ויינשטיין: רבותי, כשאין תשובות ענייניות מעלים עניינים אמוציונליים, אומרים: אתם שונאים קיבוצים.

מאשה לובלסקי: נכון.

אריאל ויינשטיין: אמר אתמול השר יאיר צבן שאני מסית נגד הקיבוצים, ואז הוצאתי מכתב ששמרתי.

אריאל ויינשטיין: קיבלתי מכתב מהקיבוצים בעניין כביש חוצה-ישראל, מהעמותה של הקיבוצים.

אריאל ויינשטיין: הם כתבו לי מכתב, שלא היה חבר כנסת, גם לא מהקואליציה, שהגן כמוני על הצדק בנושא כביש חוצה-ישראל.

אריאל ויינשטיין: מכתב מהקיבוצים.

אריאל ויינשטיין: אני אקרא אותו עוד הפעם באחד הנאומים.

אריאל ויינשטיין: כותבים לי את זה הקיבוצים שאני שונא.

דב שילנסקי: כולנו נשמח לשמוע אותו, אבל על חשבון זמנך, והוא תם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ויינשטיין, בדרך למושב שלך אני אענה על השאלה שלך במקום סגנית השר, על מנת שלא ישאלו זאת עוד הפעם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דן תיכון וחבר הכנסת שמאי היו אתי כל הלילה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דן תיכון, כשאני כבר הלכתי קצת לנוח, ב-06:00, אתה עוד נשארת פה.

דב שילנסקי: איך יש לשניכם, לך ולמצא, ולעובדיה ולשמאי, עוד כוח להפריע עכשיו?

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, שאלה לי אליך: כמה זמן אתה כיושב-ראש יכול לסבול מצב ששולחן הממשלה ריק?

דב שילנסקי: זו שאלה לגיטימית, ואני בדיוק עמדתי להסביר משהו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ויינשטיין, אתה העלית את השאלה, וזה יהיה חלק מהתשובה גם לחבר הכנסת מצא.

דב שילנסקי: באתי הנה ומצאתי מכתב מ-29 לדצמבר 1994: אל מזכירות הכנסת – – –

יהושע מצא: אדוני, אני לא שומע.

דב שילנסקי: אתה לא שומע היות שחבריך הטובים רוצים שאתה תצטרך לשמוע את קולי בצעקות.

דב שילנסקי: אבל אני מדבר בניחותא.

דב שילנסקי: פיני בדש, מאתמול בבוקר, כל פעם כשאני מדבר, גם אתה מדבר.

דב שילנסקי: יש בך איזה להט.

פיני בדש: התור שלי לדבר, ואתם מדברים יותר מדי.

דן תיכון: נתנו לו לדבר שעה ורבע בלילה, והוא כבר לא יכול לדבר.

דב שילנסקי: "אל מזכירות הכנסת, מאת שר האוצר.

דב שילנסקי: הנני מאשר בזאת כי סגני השרים, הגברת מאשה לובלסקי" – אני אומר זאת כיוון שחבר הכנסת ויינשטיין העלה את השאלה לגבי סגנית השר, ואני רוצה להבהיר, וזה כאילו חלק מהתשובה אליך: "הנני מאשר בזאת כי סגני השרים, הגברת מאשה לובלסקי ומר מיכה גולדמן, יענו בשם" – קצת היה קשה לקרוא פה את הכתב – "יענו בשם משרד האוצר בעת הדיון בהצעת חוק תקציב – – –

לימור לבנת: הממשלה מטושטשת, לא הכתב.

דב שילנסקי: אבל תנו לי לגמור: "תקציב המדינה לשנת 1995".

דב שילנסקי: על החתום: אברהם בייגה שוחט.

מאשה לובלסקי: אבל, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להבהיר.

מאשה לובלסקי: אני באמת קיבלתי רשות לדבר בשם הממשלה.

מאשה לובלסקי: אבל לגבי ישיבה כאן כשר תורן של הממשלה, זה לא תפקידי, וגם לא נתבקשתי.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני חוסך לכולכם את העבודה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מצא, אני יודע מה אתה רוצה להגיד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת ונונו, תן תשובה.

פיני בדש: – – –

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אחרי שאתה קורא מכתב כזה, הייתי מצפה שהממשלה תשלח מישהו שייתן לה זרם חשמל.

יהושע מצא: גולדפרב חסר לה.

דב שילנסקי: ובכן, חברי הכנסת, נא לשבת.

דב שילנסקי: אני מבקש רגע שקט.

דב שילנסקי: אני מודיע, וזו עמדתי לאורך כל הזמן, וכולם יודעים שנהגתי כך גם כשהצד הזה, שהוא היום בקואליציה, היה באופוזיציה.

דב שילנסקי: נהגתי באותה דרך כשהייתי יושב-ראש הכנסת.

דב שילנסקי: אני נוהג כך, ותמיד בא הפתרון.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני מבקש שתשמעו את התשובה שלי.

דן תיכון: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת דן תיכון, מאין יש לך עוד כוח?

דב שילנסקי: כשאני הלכתי השכם בבוקר קצת לנוח אתה נשארת, ועוד יש לך כוח להפריע?

דן תיכון: אנחנו רק מתחילים עכשיו.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע משהו.

דב שילנסקי: אני מודיע ומבקש מאת מזכירות הכנסת להעביר את הודעתי ליושב-ראש הכנסת, והוא בוודאי יעביר לממשלה, שאני מחכה חמש דקות, ועכשיו ידבר חבר הכנסת פיני בדש.

דב שילנסקי: אם בתום חמש הדקות לא יהיה פה שר אחד לפחות, אעשה הפסקה.

יהושע מצא: הפסקה בת שעה לפחות.

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, בבקשה.

אברהם הירשזון: ראש עיריית ירושלים הגיע ואין שר.

פיני בדש: גברתי סגנית השר, את משוחררת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, בבקשה.

פיני בדש: רגע, אל תתחיל.

יהושע מצא: עכשיו אין גם סגן שר.

יהושע מצא: עכשיו אפשר לקרוא לגולדפרב.

מאשה לובלסקי: אני צריכה ללכת לוועדת הכלכלה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אני מבין שאתם רוצים להאריך את הזמן, שלממשלה יהיה יותר זמן להתארגן.

דב שילנסקי: אני מעריך את זה מאוד מאוד.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, איפה גולדפרב?

עובדיה עלי: הוא לא מייצג את הממשלה?

דב שילנסקי: אני לא קובע מי מייצג את הממשלה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אני לא מאשים את הממשלה.

פיני בדש: העירו אותם ב-01:00, ב-02:00, הביאו אותם ב-04:00.

פיני בדש: הם לא ישנו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת פיני בדש, תדבר מה שאתה רוצה.

דב שילנסקי: השעון כבר פועל.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו אחרי מרתון ללא שינה מאתמול, רצוף.

פיני בדש: אבד הקול, דיברנו הרבה זמן.

פיני בדש: על רוב ההסתייגויות דיברנו במסגרת חוק ההסדרים, אבל אני אמקד חזרה את הנקודות המרכזיות שדיברנו עליהן במשך הלילה ואתמול.

פיני בדש: קודם כול אזכיר, שלפי החוק לעידוד השקעות הון יש כמה דברים שיפסיקו לפעול מיום ראשון.

פיני בדש: חוק עידוד השקעות הון, למי שלא יודע, מיום ראשון נפסקת תחולתו.

פיני בדש: זאת אומרת, כל הנושא של תעשייה חדשה, מפעלים חדשים – – – אדוני היושב-ראש, אולי תעשה שקט?

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, את עוררת את כל הציבור שם.

דב שילנסקי: בבקשה.

פיני בדש: במסגרת תעשייה חדשה באזורי פיתוח א' – החוק לעידוד השקעות הון ירד מהפרק.

פיני בדש: חוק הביטוח הלאומי לתשלומי מילואים ירד מהפרק.

פיני בדש: חבר הכנסת דן תיכון, מיום ראשון ראשי הרשויות המקומיות יכולים להתחיל לגבות ארנונה ממשרדי הממשלה.

דן תיכון: לא.

פיני בדש: בחוק ההסדרים היתה צריכה להיות דחייה בשנה.

פיני בדש: הדחייה לא נכנסת לתוקף.

פיני בדש: זאת אומרת, שפג התוקף של הפטור שלהם ב-1994.

פיני בדש: מיום ראשון הרשויות המקומיות יכולות להתחיל לגבות ארנונה ממשרדי הממשלה.

דן תיכון: להלכה, כן.

דן תיכון: אתה יכול להתחיל לגבות, אבל הם לא ישלמו.

פיני בדש: הם לא ישלמו, את זה נראה.

פיני בדש: גם החוק לפיתוח ירושלים לא בתוקף.

פיני בדש: תיקון חוק מס שבח מקרקעין לא בתוקף.

פיני בדש: חוק יציבות מחירי מצרכים ושירותים לא בתוקף.

פיני בדש: את כל הדברים האלה הממשלה משכה, לא הצליחה להסתדר, הסתבכה עם עצמה, והנושא נפל.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת בדש, גם הוועדות ברשויות שנותנות הנחות בארנונה לקשישים יכולות לתת את ההנחות מיום ראשון.

פיני בדש: אבל לא למשרדי הממשלה.

פיני בדש: אומנם הם קשישים, אבל לא להם זה נועד.

פיני בדש: אני רוצה להתמקד בכמה דברים שלגביהם הגשתי הסתייגויות.

פיני בדש: בתקציב 1995 יש חוסר בנייה של 600 כיתות.

פיני בדש: משרד האוצר העביר מ-1995 ל-1994 600 כיתות בהקדמה ועדיין – – – חבר הכנסת עלי, כשאני הפרעתי בדיון על חוק הבשר, אתה צעקת עלי וכמעט הוצאת אותי החוצה.

פיני בדש: עכשיו אתה מפריע.

עובדיה עלי: אם הפרעתי, אני מתנצל.

דב שילנסקי: הנה קיבלת התנצלות, תמשיך.

פיני בדש: הממשלה העבירה מ-1995 ל-1994 – הקדימה בנייה של 600 כיתות.

פיני בדש: היתה אמורה להקדים למשרד החינוך מ-1996 ל-1995 בנייה של כ-600 כיתות.

פיני בדש: זה לא נעשה בפועל.

פיני בדש: נוצר ב-1995 מחסור ב-600 כיתות.

שלמה בוחבוט: כמה קיבלו בעומר?

פיני בדש: אתה מכיר את הססמה: אל תפריע לנו לעבוד, תן לנו לעשות לבד.

פיני בדש: למחלקה להתיישבות בוטל תקציב גם ברמת-הגולן וגם ביש"ע.

פיני בדש: בוטל תקציב של 50 מיליון שקל.

פיני בדש: צריך להחזיר אותו מייד, ולא לייבש את ההתיישבות.

פיני בדש: לכביש חוצה-ישראל צריך להגדיל את התקציב לשנת 1995, ולהגביר את העבודה בכביש זה.

פיני בדש: פיתוח אזורי תעשייה חדשים באזורי פיתוח בעדיפות א' והשלמה של אזורי התעשייה שהתחילו בעבודתם ולא סיימו – יש חוסר תקציב, אין מענה תקציבי מספיק ב-1995 לסיום אזורי התעשייה שמפתחים כרגע ולפיתוח אזורים חדשים.

שלמה בוחבוט: התקציב עלה מ-50 מיליון ל-300 מיליון לתשתית באזורי תעשייה.

שלמה בוחבוט: צריך לציין את זה.

פיני בדש: חבר הכנסת בוחבוט, אני לא תוקף את הנושא.

פיני בדש: אני אומר שנעשה.

פיני בדש: עדיין חסר וצריך להשלים.

פיני בדש: יש קצב מהיר יותר של פיתוח בהכנה להקמת מפעלים, אני מסכים אתך, אבל נעצרה הקמת מפעלים בגלל מחסור בקרקע.

יוסף ונונו: מה נעצר?

פיני בדש: באזורים מסוימים, לרבות בעיר באר-שבע, אין קרקע לבניית מפעלים חדשים.

פיני בדש: יש מחסור, ואין תקציב כרגע.

יוסף ונונו: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, אני מוסיף לך דקה בגלל ההפרעות.

פיני בדש: רק דקה?

פיני בדש: הם לא נתנו לי לדבר.

פיני בדש: עושים אינתיפאדה משמאל.

דב שילנסקי: אני מבקש, רבותי.

דב שילנסקי: אני נותן לו דקה נוספת לדבר, אני מבקש לאפשר לו לנצל את הדקה נטו.

פיני בדש: צריך להגדיל את התקציב שמיועד לשכר השופטים.

פיני בדש: אני חושב ששכר השופטים נמוך והדרישות שלהם צודקות.

פיני בדש: צריך להביא את זה לידי ביטוי בתקציב 1995.

פיני בדש: מעט מאוד ניתן לתשתיות בנגב.

פיני בדש: בשיטת הקיוסק – נתנו מעט מאוד.

פיני בדש: זה לא משלים פיגור של 20 שנה אחורה.

פיני בדש: מעט מאוד כבישים.

פיני בדש: חבר הכנסת בוחבוט, תפסיק להפריע לי.

פיני בדש: כשתעלה למעלה, תגיד מה שאתה רוצה.

דב שילנסקי: אני מבקש ממך.

שלמה בוחבוט: לא דיברתי.

שלמה בוחבוט: הוא קורא שפתיים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בוחבוט, אני מבקש בכל הרצינות.

פיני בדש: מעט מאוד תשתיות כבישים.

פיני בדש: היתה דרישה לתקציב ב-1994 – כ-15 מיליון שקל לשיפוץ אזורי תעשייה של ירוחם, אופקים, דימונה, נתיבות.

פיני בדש: זה לא יצא לפועל ב-1994.

פיני בדש: משרד האוצר מחויב, שר האוצר בביקור שלו התחייב לתקצב 15 מיליון שקל לשיפוץ אזורי התעשייה האלה בעיירות הפיתוח, כדי שיזמים יוכלו לבוא ולהשקיע באזורים האלה.

פיני בדש: תרבות בדרום.

פיני בדש: היתה ועדה בראשות חבר הכנסת אורון – גם אני ישבתי בוועדה הזאת – והיא הביאה מסקנות בדבר תקציב מיוחד של 5.6 מיליוני שקל לתרבות בדרום.

פיני בדש: היתה התחייבות שיקבלו את מסקנות הוועדה.

פיני בדש: לא התקבל תקציב ולא ביצעו את המסקנות.

פיני בדש: מנחת "שדה תימן", שנראה כמו בתימן, עד היום לא הוכנס למסגרת המנחתים בארץ ולא תוקצב לשנת 1995, כפי שהובטח.

פיני בדש: מענק לעיר באר-שבע.

פיני בדש: העיר באר-שבע היא עיר מרכזית בנגב.

פיני בדש: מצבה קשה ביותר.

פיני בדש: אני לא נגד עזרה לקיבוצים, אני בעד עזרה לקיבוצים, אבל לעיר של 150,000 איש, שהיא בירת הנגב, חייב להיות מענק חד-פעמי של 150 מיליון שקל.

פיני בדש: כמו שנותנים לקופת-חולים, כמו שנותנים לתע"ש, כמו שנותנים לכל המפעלים האחרים ולקיבוצים – מענק חד-פעמי לעיר הזאת כדי לחזק אותה וליישר קו.

פיני בדש: כי ללא עיר חזקה בנגב, כל הפריפריה בנגב מתמוטטת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש.

פיני בדש: עוד שני משפטים בנושא השלטון המקומי.

פיני בדש: אין לנו שר פנים.

פיני בדש: היום קראתי ב"מעריב", שכל הבכירים במשרד הפנים מתפטרים, כי אין שר פנים.

דב שילנסקי: זה משפט אחד.

דב שילנסקי: עכשיו השני.

פיני בדש: אין שר פנים ולכן המערכת מתמוטטת.

פיני בדש: תקציבי הפיתוח לא גדלו שנתיים נומינלית.

דב שילנסקי: זה נאום, לא משפט.

פיני בדש: תקציבי הביוב נעצרו.

פיני בדש: המענקים לביוב ירדו מ-20% – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, אתה ביקשת שני משפטים.

לימור לבנת: חבר הכנסת בדש, אריה דרעי הוא לא שר הפנים?

פיני בדש: דרעי הוא שר הפנים בפועל, אבל הוא לא שר הפנים של כולם.

פיני בדש: הוא שר פנים לנקודות מסוימות, אבל הוא לא שר הפנים לכולם.

לימור לבנת: מי שר הפנים?

פיני בדש: זאת שאלה קשה.

אברהם הירשזון: ראש הממשלה – – –

פיני בדש: עכשיו הוא מתפקד כשר החוץ.

פיני בדש: הוא טס כל הזמן לחוץ-לארץ.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש מיצה את זמנו.

פיני בדש: עוד משפט אחד.

דב שילנסקי: משפט אחד.

פיני בדש: המענק לביוב הורד מ-20% ל-10%.

פיני בדש: יש להחזיר אותו לרמה הקודמת, כי רוב הרשויות בארץ לא הספיקו לשקם את מערכת הביוב.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, אודה לך אם תשב.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, אודה לך אם תשב.

דב שילנסקי: כמה פעמים לחזור על הדבר הזה?

דב שילנסקי: אני הודעתי – – –

דן תיכון: מותר לעוץ לך עצה?

דב שילנסקי: כשאגמור.

דב שילנסקי: אני רוצה לדבר עכשיו, עכשיו זכותי לדבר.

דב שילנסקי: כשחבר הכנסת בדש עלה לדבר ולא היה כאן שר, הודעתי שאם תוך חמש דקות לא יהיה שר, אני עושה הפסקה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש דיבר יותר זמן, בגלל קריאות הביניים וגם בגלל – – –

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, נכנס שר.

דב שילנסקי: תני לי לדבר.

דב שילנסקי: כשאת מדברת אני לא מפסיק אותך.

דב שילנסקי: אני הודעתי, אבל גם מפני שלא רציתי להיות גזלן, לא כל כך הקפדתי עם חבר הכנסת פיני בדש – – – בדיוק השר הגיע.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, זה מה שאמרתי.

פיני בדש: הזעיקו את המשטרה לחפש שר והביאו את שר המשטרה.

דב שילנסקי: אדוני השר שחל, אני הייתי מאוד סבלן וחמש דקות נהפכו ל-15 דקות, ובדיוק כשכבר רציתי להגיד: סטופ, אני עושה הפסקה – אתה הופעת.

דב שילנסקי: עם כל הכבוד אליך, למה לא חשבתי באותו רגע על המשיח.

משה שחל: – – –

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, הוא לא ישן.

פיני בדש: עכשיו הוא שר חסר אנרגיה.

דב שילנסקי: אדוני השר, זה תודות לאנשי האופוזיציה שקראו פה כל הזמן קריאות ביניים, כך שהזמן התארך.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, מותר לעוץ לך עצה?

דב שילנסקי: כן.

דן תיכון: אנא קרב את המיקרופון אליך.

דן תיכון: אתה פונה אלינו ולא שומעים אותך.

דב שילנסקי: עכשיו שומעים.

דב שילנסקי: עצת חכם תמיד טוב לקבל.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

דב שילנסקי: יש לך חמש דקות תמימות.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא יכולתי לשמוח על שום שר שנכנס עכשיו לאולם יותר מאשר על שרההסברה, תיאום המידע, סליחה, שר המשטרה משה שחל, שנכנס לכאן עכשיו, ואני גם אסביר מדוע.

דב שילנסקי: סליחה, הוא עדיין גם שר האנרגיה והתשתית.

לימור לבנת: המשטרה, האנרגיה והתשתית.

לימור לבנת: פשוט התבלבלתי.

יעקב שמאי: ובצוות המשא-ומתן.

משה שחל: את רואה מה ההבדל בין חברים?

לימור לבנת: זה נכון.

לימור לבנת: אני אגיד למה אני מתייחסת, כי ממש בימים אלה קיבלתי מכתב ממרכז ההסברה, ששייך למשרד החינוך, התרבות והספורט, כפי שידוע, והיה אחד האגפים או אחת היחידות שהיו מועמדות לעבור למשרד ההסברה שרצו להקים ולתת אותו לשר שחל.

לימור לבנת: כתוב כאן, שמנהל מרכז ההסברה, יעקב שץ, מתכבד להגיש לנו חוברת חדשה בהפקת השירות לפרסומים וכו'.

לימור לבנת: מקום טוב באמצע – נתונים השוואתיים בין ישראל למדינות העולם.

לימור לבנת: קראתי אותה, וזה מעניין מאוד.

לימור לבנת: אחרי שקראתי את החוברת הזאת, אדוני השר, הצטערתי צער רב שלא הקמתם משרד הסברה.

לימור לבנת: הרי מה שראש הממשלה רצה לעשות, זה לקחת את היחידות האלה ולהוסיף את רשות השידור כמו בשנות ה-50, כשהיא היתה מחלקה במשרד ראש הממשלה.

לימור לבנת: הוא רצה, הוא חזר בו.

לימור לבנת: אילו היו מקימים את משרד ההסברה, אני אגיד לכם מה היינו שומעים.

לימור לבנת: זאת החוברת, אדוני השר, שהגיעה אלי כמו אל כל חברי הכנסת כנראה – מקום טוב באמצע, ובהקדמה שלה כתוב שיש תהליך מדיני ורוצים להראות לנו כמה טוב לנו בעצם בארץ.

לימור לבנת: הנה הסברת הממשלה.

לימור לבנת: קראתי והתפעלתי מאוד.

לימור לבנת: כדאי לכם להקשיב, כי אלה נתונים מאוד מעניינים.

לימור לבנת: אני קוראת את החוברת ואומרת לעצמי, באמת ממשלה נהדרת, עשתה דברים כל כך טובים.

לימור לבנת: אתן לכם דוגמה.

לימור לבנת: למשל: "מבחינת ההוצאה הציבורית על מערכת החינוך נמנית ישראל על המדינות הניצבות בראש הסולם.

לימור לבנת: ההוצאה כאחוז מהתמ"ג הגיעה בשנת" – תיכף אומר לכם איזו – "ל-6%.

לימור לבנת: נתון זה ממקם את ישראל במקום גבוה.

לימור לבנת: היא מקדימה את בריטניה, הולנד, אירלנד, איטליה, משתווה לדנמרק".

לימור לבנת: זה היה בשנת 1991, כך כתוב בחוברת.

לימור לבנת: מי היה בשנת 1991 בממשלה?

לימור לבנת: הליכוד.

לימור לבנת: מה הם אמרו הבוקר?

לימור לבנת: – שאנחנו פגענו בחינוך, והם מוסיפים.

לימור לבנת: הנה, בחוברת של הממשלה הזאת.

לימור לבנת: אבל בואו נמשיך הלאה, בואו נראה מה עוד כתוב כאן.

לימור לבנת: למשל, כתוב שמבחינת מספר הפרסומים המדעיים שפורסמו בשנים 1990-1981 נמצאת ישראל במקום הראשון בעולם.

לימור לבנת: הליכודניקים האלה, חסרי האינטליגנציה, אלה שבעצם לא ברמה לעומת האליטה של מרצ ומפלגת העבודה.

לימור לבנת: בכל זאת מקום ראשון בעולם, ממשלת ליכוד.

משה שחל: כשיש לנו חצי מזה.

לימור לבנת: אדוני השר, לא, אתם לא תיקחו את החצי הזה כשאתם רוצים ותשאירו לנו אותו כשאתם מעוניינים.

לימור לבנת: אני מכירה את זה.

לימור לבנת: "קידום המדע והטכנולוגיה מחייב את המדינה להשקיע בפעולות מחקר ופיתוח" – מה שנקרא מו"פ – "בישראל רמת ההשקעה בתחום המו"פ גבוהה יחסית למדינות המושוות.

לימור לבנת: בשנים 1991-1989 הוצאו על מו"פ 3.1% מהתמ"ג, השיעור הגבוה ביותר מבין המדינות", ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: בחמש דקות קשה מאוד לספר על כל נפלאות ממשלת הליכוד, או ממשלות הליכוד ב-15 השנה האחרונות.

לימור לבנת: אני שמחה ממש שקמה עכשיו ממשלה, שסוף-סוף מרכז ההסברה שלה עושה את מה שאנחנו לא עשינו: מסביר לציבור שישראל נמצאת בנושאים רבים בראש המדינות בעולם, ובנושאים אחרים – במקום טוב באמצע.

לימור לבנת: כך גם מקומה ה-19 בדירוג הפיתוח האנושי של האו"ם, ועוד כהנה וכהנה הרפתקאות.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד לכם, ידידי חברי הכנסת, הרעיון הזה, להקים משרד הסברה ולקחת כל מיני יחידות ולהפוך אותו למין שופר של הממשלה הכושלת הזאת, הוא רעיון חשוב.

לימור לבנת: אולי יהיה סוף-סוף מי שיסביר לנו למה עוד יש פקקים, למה אי-אפשר לנסוע בארץ ממקום למקום בלי להיתקע שעות כל יום בכניסות לירושלים ובכניסות לתל-אביב.

דן תיכון: כדי להגיע לירושלים מחיפה, השר שחל יוצא בשעה 04:00.

לימור לבנת: טוב, זה שר חרוץ, אבל בכל זאת האזרחים רוצים לחיות, לא רק לנסוע כל הזמן בכבישים.

לימור לבנת: אולי משרד הסברה כזה היה מסביר לנו, למשל, למה מחירי הדירות עלו בצורה כל כך דרמטית, הייתי אומרת.

לימור לבנת: אולי היו מסבירים לנו למה שבתו כאן ראשי ערי הפיתוח לפני כמה שבועות; למה לא מעבירים להם כסף לקליטת עלייה אחרי שהם קלטו את רוב העלייה, יותר מרוב הערים הגדולות.

לימור לבנת: אולי היו מסבירים לנו מה קרה לממשלה הזאת.

לימור לבנת: לדעתי, הממשלה הזאת חלתה פשוט באיזו מחלת ירח.

לימור לבנת: ממשלה סהרורית.

לימור לבנת: תראו מה קורה.

לימור לבנת: ראש הממשלה טס לעומאן ומכנס מסיבת עיתונאים ב-03:30.

לימור לבנת: מה קרה?

לימור לבנת: 03:30.

לימור לבנת: הבוקר הוא מכנס ממשלה ב-04:30.

לימור לבנת: השרים טרוטי עיניים, מסכנים, רחמנות.

לימור לבנת: הרי לא פלא שאין פה שר.

שלמה בוחבוט: לפחות זו ממשלה פעילה – – –

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, אני מאריך לך את הזמן בדקה וחצי בגלל ההפרעות שהיו פה.

דב שילנסקי: אני מבקש לאפשר לה למצות את הזמן שלה בלי הפרעות.

לימור לבנת: אולי אם היה מרכז הסברה הוא היה מסביר למה עלו מחירי העגבניות ומחירי המלפפונים.

לימור לבנת: מה קרה לסלט?

לימור לבנת: השר שחל, הרי אי-אפשר לאכול סלט.

לימור לבנת: נכון, עכשיו קצת יותר טוב, אבל כמה שבועות קשים היו לנו.

לימור לבנת: זה לא היה סימפתי ללכת לשוק ולקנות ירקות.

לימור לבנת: מה קרה?

לימור לבנת: זה שינוי סדרי עדיפויות?

לימור לבנת: במקום עגבניות תאכלו פלפל.

לימור לבנת: במקום מלפפונים תוכלו בצל ירוק.

לימור לבנת: זאת ממשלה שהתחייבה לציבור התחייבויות של שינוי סדרי עדיפויות ועכשיו ישבה כאן שש שעות, מ-04:30, כדי להחליט שלא לקיים את הבטחתה לבוחר, לתת יום חינוך ארוך לתלמידים.

לימור לבנת: אני דווקא רוצה לשבח פה, חבר הכנסת בוחבוט, את חבר הכנסת אלי דיין, את חבר הכנסת רפי אדרי ועוד כמה חברי כנסת שהצטרפו ליוזמתו של חבר הכנסת מאיר שטרית מהליכוד, ניסו לאלץ את הממשלה לקיים את הבטחתה לבוחר ולא עלה בידם.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת פשוט איבדה את העשתונות, ובאמת צריך להסביר לציבור.

לימור לבנת: הרי הם מתאבדים.

לימור לבנת: אנחנו לא צריכים לעשות שום דבר.

לימור לבנת: אתם במו ידיכם ממאיסים את עצמכם על הציבור כל כך מהר שלפעמים פשוט קשה להאמין.

לימור לבנת: ממשלה סהרורית עם ראש ממשלה סהרורי, שפשוט הולכים מדחי אל דחי.

דב שילנסקי: מה ההבדל בין דחי – בשווא – לדחי – בסגול?

דב שילנסקי: תלמדי אותי.

לימור לבנת: השני בסגול כי הוא בסוף פסוק, למיטב זיכרוני כרגע.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני בטוחה שלא רק אנחנו באופוזיציה, אלא גם הציבור לא מבין איך יכול מישהו להרים את ידו היום למען תקציב כזה, שהוא בעצם הבעת אמון בממשלה כשלציבור עצמו כבר אין בה אמון.

לימור לבנת: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה לך שפתרת לי את הבעיה, תיקנת אותי.

דב שילנסקי: תמיד הייתי אומר מדחי אל דחי – שניהם בסגול, והנכון הוא מדחי אל דחי – הראשון בשווא והשני בסגול.

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה.

דב שילנסקי: נדמה לי שאת מורה במקצועך.

דב שילנסקי: הנה בדיוק למדתי מחברת הכנסת לימור לבנת דיוק בעברית, ועתה אלמד ממך משהו.

דב שילנסקי: אני לא מדבר על פוליטיקה, אני מדבר על עברית.

דב שילנסקי: על פוליטיקה אסור לי לדבר מפה, אבל תיקון עברית תמיד מותר.

דב שילנסקי: יש לך חמש דקות תמימות.

דב שילנסקי: אני מקווה שייתנו לך למצות אותן בלי הפרעות.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אודה ולא אבוש, נדמה לי שאנחנו מצויים היום לא בשעתנו היפה ולא ביומנו היפה.

דליה איציק: עם זאת, אני חושבת שאנחנו צריכים להתעודד מדבר אחד: אני לא מכירה הרבה מפלגות והרבה ממשלות שמקדישות כל כך הרבה דיונים לנושא שהוא כל כך חשוב – יום לימודים ארוך, או הארכת יום הלימודים במדינת ישראל.

דליה איציק: ואפילו אם המטבע נראית קצת מכוערת, צריך להסתכל גם על הצד השני שלה.

דליה איציק: אני יכולה לומר, שאני לא זוכרת מאבק כל כך קשה בתוך המפלגה על נושא כל כך יפה וכל כך ערכי.

דליה איציק: ומהבחינה הזאת, אדוני השר, כל הכבוד לממשלת ישראל וכל הכבוד למפלגת העבודה.

דליה איציק: אדוני השר, אתה יודע בוודאי שאני נגד יום חינוך ארוך; אבל אני בעד הארכת יום הלימודים.

דליה איציק: יש הבדל עצום בין שני המושגים.

דליה איציק: במדינת ישראל, מזג האוויר, התנאים הפיסיים בבתי-הספר ותנאים אחרים לא מאפשרים להחזיק תלמידים בבית-הספר לא עד שעה 16:00 ולא עד שעה 17:00.

דליה איציק: די לנו וטוב לנו באותן שעות שאנחנו נשקיע בילדים, קרי עד 15:00.

דליה איציק: זה די ויותר.

דליה איציק: ואולי צריך פעם אחת גם לחשוב על חתכי רוחב ולא על חתכי אורך.

דליה איציק: יש מצבים שבהם שעה שישית ושביעית בבית-הספר היא בלתי אפשרית – ורק מי שעמד מול כיתה יודע על מה אני מדברת – במזג אוויר של 37 מעלות, 38 מעלות, בכיתות בלתי ממוזגות.

דליה איציק: כשמורה עומדת לפעמים מול 40 תלמידים, אי-אפשר ששיעור כזה יהיה ממש בעל ערך.

משה שחל: חברת הכנסת דליה איציק, לו היו מתקינים מזגני אוויר בבתי-הספר, זה היה משנה את דעתך ואת עמדתך?

דליה איציק: כן.

דליה איציק: אבל אני חושבת, אדוני השר, שטוב להם לילדים שישאירו להם קצת זמן להתארגן בעצמם.

דליה איציק: אי-אפשר לארגן להם את החיים כל היום, כל הזמן.

דליה איציק: אם מדינת ישראל, כשמדובר על שבע שעות לימוד ביום, תעשה את המירב בשבע השעות האלה, נלך כל יום לאן שצריך ללכת ונודה שעה שעה ונגיד: עשינו עבודה טובה.

דליה איציק: נוכל להסתכל בעיני הציבור ולומר: יש לנו במה להתפאר.

דליה איציק: ועשינו הרבה מאוד בתחום הזה.

דליה איציק: אדוני השר, אני שמחה שאתה יושב פה ואני רוצה להגיד לך מלה טובה.

דליה איציק: אני חושבת שאתה אחד מן השרים הטובים שיש בממשלת ישראל.

דליה איציק: אתה שר חרוץ, יש לך תיק קשה בתנאים בלתי נסבלים לפעמים, ואתה עושה עבודה נפלאה.

דליה איציק: אני רוצה שתדע, שלמרות האירועים האחרונים, שאפשר להסתכל עליהם כך או אחרת, איש לא ייקח ממך את מה שאתה מרוויח בזיעת אפך.

דליה איציק: אני רוצה כאן, דווקא מעל הבימה הזו, שכולנו יודעים לומר מעליה הרבה דברים זה על זה, להגיד לך גם מלה טובה.

משה שחל: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, מעונות לנשים מוכות.

דליה איציק: אדוני השר, גם הסוגיה הזאת נוגעת לך.

דליה איציק: אבל אני רוצה לדבר על נושא אחר.

דליה איציק: הייתי אתמול ביפו.

דליה איציק: ביקרתי במקלט לילדים מוכים.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד מגן, אני ממש מבקשת ממך, לך לבקר שם – ראש עיריית תל-אביב, רוני מילוא, עושה עבודה נפלאה בקטע הזה.

דליה איציק: ראיתי שם ילד בן שנתיים.

דליה איציק: תאמין לי, העיניים של הילד הזה מלוות אותי כל היום.

דליה איציק: אני מודה שבאתי לכאן וחשבתי, איפה הפרופורציה?

דליה איציק: ילד שנעזב על-ידי אמו, לא יודעים מי האב.

דליה איציק: הילד שוכב שם.

דליה איציק: אחרי שלושה חודשים שולחים אותו חזרה לאותה אם שמכה.

דליה איציק: ואני שואלת את עצמי?

דליה איציק: מה אנחנו עושים?

דליה איציק: איך אני יכולה להרשות לעצמי לדבר פה על נושאים אחרים כשאני יודעת שהילדים האלה שם?

דליה איציק: אין לי בכלל ספק שאנחנו צריכים לשכנע את שר האוצר, שהשקיע הרבה מאוד בנושא הרווחה, ואת שרת העבודה והרווחה, שבאמת אפשר לומר שהתקציב בתחום הזה ממש גדל, אבל לא די, לא די, שצריך להשקיע עוד.

דליה איציק: כשיש ילדים כאלה, אי-אפשר לדבר על שום דבר אחר.

דליה איציק: אי-אפשר לדבר אף לא על שעה אחת במערכת החינוך.

דליה איציק: כשיש ילדים כאלה, שסובלים, אי-אפשר לדבר אף לא על שעה אחת באמנויות או על כל דבר שהוא.

דליה איציק: תאמינו לי, זה מלווה אותי כל היום, ואני כבר סיירתי וראיתי בתי-ספר, ראיתי מעונות.

דליה איציק: חזרתי משם מזועזעת.

דליה איציק: נושא תאונות הדרכים.

דליה איציק: לפעמים נדמה לי שהמדינה הזאת צריכה פסיכיאטר לאומי כדי להסביר איך זה קורה – – –

אברהם הירשזון: גם הממשלה צריכה פסיכיאטר.

דליה איציק: איך קורה שאחרי פיגוע חבלני כזה או אחר כל המדינה מזועזעת, וטוב שהיא מזועזעת – – –

דב שילנסקי: חברת הכנסת דליה איציק, מאחר שאינני מחשיב את זמן הברכות בזמן הנאום, אני מחזיר לך את הזמן של הברכה ואת מקבלת דקה נוספת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, הרווחתי פעמיים, פעם אחת שהיתה לי אפשרות לפרגן לשר ופעם אחת שהחזרת לי את הדקה.

דליה איציק: אני מודה לך מאוד.

דליה איציק: אני שואלת את עצמי, אדוני השר, איך עושים כדי שהמדינה הזאת תחליט סוף סוף להזדעזע מ-21 הרוגים בשבוע.

דליה איציק: מה צריך לעשות?

דליה איציק: אני מודה ומתוודה, שבמשך השנה שהייתי כאן קראתי המון רעיונות.

דליה איציק: ההרגשה, גם של חברי הכנסת, היא שזאת גזירה משמים.

דליה איציק: תפגוש חבר כנסת, הוא יגיד לך: אה, את זה כבר עשינו.

דליה איציק: עזבי, אין מה לעשות; אין מה לעשות.

דליה איציק: אני שואלת: מה צריך להשקיע כדי ליצור כאן ובציבור תחושה שיש מה לעשות בעיקר הבעיה – באדם.

דליה איציק: עיקר הבעיה הוא הישראלי, שהוא שוויצר ואלים ושוביניסט – וכל מה שאתה רוצה אפשר להגיד עליו – והוא חושב שלו זה לא יקרה.

דליה איציק: הופכת להיות סיטואציה שמשפחה מפחדת לנסוע במכונית אחת במדינת ישראל.

דליה איציק: אדוני השר, אני אומרת לך, אני מפחדת להכניס את כל משפחתי לתוך מכונית אחת; אני אומרת: חלילה, שלפחות יישאר מישהו.

דליה איציק: איך אפשר להמשיך ככה?

דליה איציק: אדוני השר, אני קוראת לך להעיר את שר התחבורה וליזום דיון בממשלה ובכנסת – חבר הכנסת דוד מגן דיבר על זה כאן במליאה – זה מספיק חשוב, זה מספיק נוגע בנימים שלנו.

דליה איציק: לא בכדי בחרתי לדבר על הנושא הזה.

דליה איציק: יכולתי לדבר על הרבה נושאים.

דליה איציק: אני מבקשת ממך שתיזום דיון כזה בממשלה, זה חשוב ביותר.

דליה איציק: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יעקב שמאי.

דב שילנסקי: עד שהוא יגיע לדוכן נלבן בעיה עם חברת הכנסת דליה איציק, שעוד קודם, לפני שעלתה לדוכן, ציינתי שהיא מחנכת ומורה והנה היא השתמשה בביטוי "לפרגן".

דב שילנסקי: לו היה משה שרת המנוח יושב פה – – –

דליה איציק: אין בעברית מלה אחרת.

דב שילנסקי: רציתי לדעת מה התרגום לעברית.

דליה איציק: אין, לא מפרגנים.

דב שילנסקי: שאלתי את סגן מזכיר הכנסת, דוד לב, אולי הוא יודע?

דב שילנסקי: הוא אומר שהוא יודע את זה ביידיש.

רפאל אלול: פארגינען.

דב שילנסקי: פארגינען, מזה בא לפרגן.

דב שילנסקי: זה בא מיידיש.

רפאל אלול: פארגינען נישט.

דב שילנסקי: יפה.

דב שילנסקי: לדיון שלנו היום, שהתקיים בצורה רצינית ושקטה, הוספנו גם הומור ותרבות.

דב שילנסקי: בוודאי טוב.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אם מאמצים את המלה צריך להגיד פרגון, פ"א דגושה באותיות בג"ד-כפ"ת בראש מלה.

דב שילנסקי: הו, אתה כבר מעברת את היידיש.

דב שילנסקי: הוא נולד במרוקו ויודע לעברת יידיש.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב שמאי.

יעקב שמאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשעה 04:30, באשמורת הבוקר, כינס ראש הממשלה את ממשלתו כדי לגרום עוול חברתי אמיתי ולגרום עוול לנציגי מפלגת העבודה שיזמו את חוק יום לימודים ארוך.

יעקב שמאי: לאחרונה, כתוצאה מהרצון ומהצורך לשמור על כיסאו ושלטונו, מה לא עשה ראש הממשלה.

יעקב שמאי: הוא לקח את שגב, לקח את אלכס, הבטיח להם להיות שר וסגן שר, הוא פנה לכמה שרים, לזה הוא נתן ומזה הוא לקח – –

שלמה בוחבוט: ומה עשיתם עם אפרים גור – – –

יעקב שמאי: – – לזה הוא הציע לבנות משרד חדש, משרד תשתית ומשרד להסברה.

יעקב שמאי: השר שחל, שהבין שכל החצים יופנו למעשה נגד שר ההסברה, נהג בהדר ובכבוד וויתר על השררה של שר ההסברה, והשאיר את זה לרבין – להסביר.

יעקב שמאי: אני אוכל לומר את הדברים הבאים, כי השר שחל יושב כאן במקרה, ואינני יודע אם הייתי אומר זאת לו היה כאן שר אחר.

יעקב שמאי: השר היחיד שהרוויח מכל העניין הוא השר שחל, מפני שרבין במצוקתו הבין שהוא זקוק לך כמשפטן, שתשב לידו לנהל את המשא-ומתן עם מדינות ערב.

יעקב שמאי: הרווח כבר קיים, וכבר לא חשוב מה יקרה בממשלה – אם יצרפו, יוסיפו או יחליפו שר, זה כבר לא משנה.

יעקב שמאי: השר שחל יהיה השותף הרביעי למשא-ומתן, השר השלישי מסיעת העבודה, נוסף על השר שריד.

יעקב שמאי: אני מקווה שתדע לנטרל את האלמנטים השמאלניים של שריד, שממריצים מאוד את רבין, ואולי אתה תבלום את הסכנות העתידיות הצפויות לעם ישראל.

יעקב שמאי: זו תקוותי וזו ברכתי לך.

יעקב שמאי: חבר הכנסת רפי אלול וחבר הכנסת שלמה בוחבוט, שניכם הינכם נציגי עיירות הפיתוח.

יעקב שמאי: אתה רפי אלול היית ראש מועצה, ושלמה בוחבוט עדיין ראש מועצה.

שלמה בוחבוט: למה "עדיין"?

יעקב שמאי: כי רפי אלול איננו ראש מועצה.

שלמה בוחבוט: תגיד אפוא: בוחבוט ראש המועצה.

שלמה בוחבוט: אל תגיד "עדיין" ראש המועצה, כאילו – – –

יעקב שמאי: האופציה לבחירה תמיד קיימת.

יעקב שמאי: חבר הכנסת רפי אלול, אתה אחד מיוזמי החוק ליום לימודים ארוך, ונתמכת על-ידי חבריך וגם על-ידי חברינו בליכוד, וגם חבר הכנסת מאיר שטרית – – –

רפאל אלול: תמכתי גם בחוק שלך.

יעקב שמאי: צריך להזכיר, שבין יוזמי החקיקה היה גם חבר הכנסת מאיר שטרית.

יעקב שמאי: אבל תראו מה קרה.

יעקב שמאי: ניסו לשבור אתכם אחד אחד ולרסק אתכם.

יעקב שמאי: אני מציע לשר שחל להעביר לראש הממשלה את דברי הבאים: ראש הממשלה, לא ניסית לפרק את רפי אלול, את שלמה בוחבוט, את אלי דיין וחבריהם, אלא אתה מרסק את מערכת החינוך של מדינת ישראל.

יעקב שמאי: אילו היינו לפחות רואים את האור בקצה במנהרה והיינו חושבים שמכאן ואילך נוכל לתת לילדי ישראל יום לימודים ארוך, שכל אחד מאתנו מאמין שיש בו צורך ומקווה שהוא יהיה – אף שכל אחד יודע שיש בדרך קשיים תקציביים.

יעקב שמאי: אני אומר, שצריך לשמור על מסגרת של תקציב.

יעקב שמאי: אני אומר זאת לנציגי עיירות הפיתוח ולנציגי השכונות, גם לחברי בליכוד ולכם השרים.

יעקב שמאי: אין ספק שצריך לשמור על מסגרת של תקציב.

יעקב שמאי: אבל, אדוני השר, אם לשמור על מסגרת התקציב כדי למנוע יום לימודים ארוך בחינוך שלנו, נשאלת השאלה לאן רוצים להעביר את התקציב הזה.

יעקב שמאי: אם רוצים להעביר את התקציב – לאילו מטרות?

יעקב שמאי: ואם אין כסף, אז איפה אפשר לקחת?

יעקב שמאי: אדוני השר, אני מניח שאתה מכיר כמעט כל שורה בספרי התקציב של מדינת ישראל לשנת 1995.

יעקב שמאי: בעיקרי התקציב לשנת 1995, בעמוד 143, יש נושא הסדר הקיבוצים.

יעקב שמאי: ויש שם תופעה מדהימה מבחינה חינוכית, מבחינה מוסרית ומכל בחינה אחרת.

יעקב שמאי: הממשלה מקצה 13 מיליארד שקל לתנועות הקיבוציות שכשלו ונכשלו הן בניהול כושל והן בדרכים ובאמצעים שונים ומשונים על-ידי כל מיני גורמים שליליים, גם בתוך המערכת הקיבוצית.

יעקב שמאי: ואף לא אחד מהם, אדוני שר המשטרה, נתבע על-ידי התנועות הקיבוציות, על-ידי הבנקים או על-ידי בעלי חוב אחרים, לחקירה במשטרה או בתביעה אישית, גם כאשר הדברים נוהלו שלא בתמימות ובתום לב, אלא יש ידיעה שהעבירו כספים ואיבדו את ערכם וגרמו להפסדים כספיים כבדים, שהיום המדינה מעבירה כספים כדי לכסות אותם.

יעקב שמאי: אתן לך דוגמה.

יעקב שמאי: אני מכיר בערך החלוצי והציוני של תנועות ההתיישבות.

יעקב שמאי: אני עצמי חקלאי, ואני יודע מה היתה המשמעות של החקלאות בתקופה שלפני הקמת המדינה ואחרי הקמתה.

יעקב שמאי: אני גם יודע שאנחנו פיתחנו את ענפי החקלאות כך שהם מהטובים בעולם.

יעקב שמאי: ודי לי בדוגמה אחת.

יעקב שמאי: בעזרת הידע והכשרון של אנשים במדינה, ובאמצעות מכון וולקני, דונם עגבניות שנתן לפני 15 שנים 3 טונות מניב היום 30 טונות.

יעקב שמאי: והרי זה הישג עצום.

יעקב שמאי: ויש עוד הישגים, אבל אינני רוצה להיכנס עכשיו לנושא החקלאי.

יעקב שמאי: אבל מה קרה לנו?

יעקב שמאי: האם התנועה הקיבוצית התעסקה רק בעגבניות, רק בפלחה, רק בכותנה, רק בתעשייה?

יעקב שמאי: היא התעסקה גם בדברים אחרים.

דב שילנסקי: אין לך מזל, חבר הכנסת שמאי.

דב שילנסקי: לא היו לך הפרעות, כך שאינני יכול להוסיף לך אפילו דקה אחת.

יעקב שמאי: משפט מסיים, אדוני היושב-ראש.

יעקב שמאי: אני רוצה לומר לחברי הכנסת מעיירות הפיתוח, לכל עם ישראל ולממשלה הזו – – –

דב שילנסקי: נראה לי שמשפט הוא ארוך ארוך.

יעקב שמאי: אני כבר מסיים, באמת.

יעקב שמאי: דימונה היא יישוב שקלט פי-שניים מהאוכלוסייה שלו, המונה 35,000 תושבים, ואילו כל התנועה הקיבוצית מונה 130,000 תושבים.

יעקב שמאי: אני מבקש שתעבירו לכל עיירות הפיתוח מענקים בסדר גודל של 20% מהסכום שמעבירים לתנועות הקיבוציות.

יעקב שמאי: ואז, חברי הכנסת שלמה בוחבוט, רפי אלול, מאיר שטרית ואחרים, לא יהיה צורך בחוק יום לימודים ארוך.

יעקב שמאי: בכספי המענקים האלה ובפירות של הכסף הזה אפשר יהיה לקיים בעיירות הפיתוח יום לימודים ארוך לעולמי עולמים, ולא יהיה צורך בחוק הזה.

יעקב שמאי: אם הממשלה תסכים וגם תעשה זאת, היא ראויה לאמון.

יעקב שמאי: אם היא לא תסכים ולא תקצץ מצד אחד ותיתן לעיירות מצד שני, ראוי באמת שתתפטר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, יהיה יום לימודים ארוך או לא יהיה, זאת אינני יודע.

דב שילנסקי: אבל משפט הסיום שלך, אני יודע, היה ארוך, ארוך מאוד.

יעקב שמאי: יש משפט קצר ויש משפט ארוך.

יעקב שמאי: המשפט שלי היה ארוך.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רפאל אלול, בבקשה.

דב שילנסקי: יש לך חמש דקות תמימות.

דב שילנסקי: אני בטוח שלא יפריעו לך, כך שזה יהיה זמן נטו.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל בדברים שבהם סיים חברי חבר הכנסת שמאי.

רפאל אלול: אפשר לעמוד כאן ולהתריס כלפי הממשלה ולהתריס זה כלפי זה, אבל אי-אפשר להתעלם מכך שעם כל הרע שבזה, הרי ביומיים האחרונים זכינו לכך שערך חשוב ביותר לחברה הישראלית – נושא החינוך – היה במוקד הדיונים.

יעקב שמאי: אתה תצביע בעד העברה של 13 מיליארד שקל לתנועות הקיבוציות?

רפאל אלול: אתה תעמיד לי תנאים עכשיו?

רפאל אלול: תעמיד לי עכשיו תנאים, שמאי?

רפאל אלול: יהיה הוויכוח בינינו אשר יהיה, אבל העובדה שבנושא החינוך דובר כאן רבות במשך יומיים והממשלה התכנסה בשעה 04:30 כדי למצוא פתרון לבעיה, וגם העלתה איזה רעיון, שלפיו היא מסכימה ומודיעה שהיא מכירה ביום חינוך ארוך במדינת ישראל – זה כבר דבר חיובי.

רפאל אלול: יכול להיות שהקצב איננו לטעמי, אבל מראש קבעו שעד ל-30 באפריל תסיים הוועדה המיוחדת את הדיונים, כך שב-1 בספטמבר 1995 כבר יהיה יום לימודים ארוך.

רפאל אלול: העניין עוד לא הסתיים.

רפאל אלול: השבוע הבא יהיה שבוע ארוך ומתיש, סביב חוק ההסדרים.

רפאל אלול: ברור לי, וגם לכם ברור, שגם הנושא של יום לימודים ארוך יהיה במרכז הדיונים.

רפאל אלול: כולם מדברים על נושא החינוך, ואני מקווה שבשבוע הקרוב נמצא את הדרך להתגבר על העניין.

רפאל אלול: למעשה, יש כאן שתי הצעות – גם של אלי דיין ורפי אדרי ומאיר שטרית – הצעת החוק של מאיר שטרית והצעת החוק שלי, שאושרו כאן בקריאה טרומית, ואולי יש בזה פתרון.

רפאל אלול: וכבר הבוקר ישבו ודנו בנושא, והסכימו עקרונית לגשת לעניין.

רפאל אלול: מקובל עלינו שזה צריך להיעשות בהדרגה.

רפאל אלול: אם נשב על ההצעה במשך השבוע הקרוב, אני מאמין שנוכל להגיע לסידור כזה שיהיה מקובל על כל חלקי הבית.

רפאל אלול: בדקנו ומצאנו שבשנה הראשונה, בשנת 1995, מסגרת התקציב אינה נפרצת.

רפאל אלול: ותאמין לי, אדוני השר, שהינך שר מיומן במשא-ומתן ומיומן בנושא המשפטי, ואם תיתן ידך לעניין גם כמתאם בין הממשלה לכנסת בשבוע הקרוב, העניין יתקדם.

רפאל אלול: ראיתיך הבוקר כאשר נכנסת לבניין, ואמרתי לך: בוא נעשה משהו.

רפאל אלול: אני פונה אליך מעל הבמה הזו, דווקא אתה, השר שחל, כמי שמכיר את נבכי השלטון, כמי שמכיר על בוריים את הנושאים המשפטיים ובקי בנוהלי התקנון של הכנסת ובמשא-ומתן, אתה יכול להביא את העניין הזה לידי פתרון.

רפאל אלול: מפריעים לי מכל האגפים.

רפאל אלול: צריך גם להביא משהו מכובד לילדי ישראל, משהו שכל חלקי הבית הזה מעוניינים בו, אבל יש ויכוח על הכסף שצריך להשקיע בו.

רפאל אלול: אני בטוח שתהיינה בעיות עם הסתדרות המורים.

רפאל אלול: אני בטוח שתהיינה בעיות עם ההורים שלא מעוניינים שהילדים ילמדו עד 16:00.

רפאל אלול: אפשר, לדעתי, ליצור מצב של הליכה לקראת ולעשות סקר מתאים.

רפאל אלול: אומר לך, אדוני השר, שהייתי ראש מועצה – והיית במזכרת-בתיה, ביקרת בה.

רפאל אלול: במזכרת-בתיה יש כבר שלוש שנים יום לימודים ארוך, עד השעה 15:00,וכולם מרוצים.

משה שחל: עם ארוחת צהריים?

רפאל אלול: לא, לא.

רפאל אלול: ילדי הקטן הוא בכיתה א', ומהיום הראשון הוא לומד עד השעה 15:00.

רפאל אלול: הוא לוקח שני סנדביצ'ים, ותאמין לי שאפשר להסתדר.

רפאל אלול: במקרה יש גם מיזוג, כי יש הגנה מפני רעש של מטוסים, שאתה יודע עליו.

רפאל אלול: אני אומר שאפשר למצוא דרכים.

רפאל אלול: אגב, זה לא מייקר את העלויות.

רפאל אלול: לכן, אני מציע לך, אדוני השר – אולי זה שאתה נוכח כאן עכשיו זו יד הגורל.

רפאל אלול: תאמין לי שבשבוע ימים אפשר למצוא לעניין הזה פתרון.

רפאל אלול: מאחר שאני יודע שזמני קצר, ברשותכם, אני רוצה למקד את הדברים שלי בנושא כאוב נוסף, שגם לו צריך למצוא פתרון.

רפאל אלול: כל שנה עומדים כאן בתחילת נובמבר ומביאים את המספרים היבשים של העניים בישראל.

רפאל אלול: אומר עוד משפט אחד ארוך, כמו חבר הכנסת שמאי, ברשותך.

דב שילנסקי: יותר קצר משל שמאי?

רפאל אלול: לא, משפט אחד כמו שלו.

רפאל אלול: המספרים האלה שבדוח העוני אומנם מפורסמים פעם אחת בשנה.

רפאל אלול: 648,000 עניים.

רפאל אלול: לאותם 648,000 עניים יש דוח עוני כל יום, 365 יום בשנה.

רפאל אלול: הגשתי הצעת חוק – היא עדיין לא הובאה לדיון – בדבר הקמת רשות ממלכתית שתפקח על כך שכל הכספים מהתקציבים, והם רבים, המיועדים לעניים ולחלשים אכן יגיעו לכתובת הנכונה.

רפאל אלול: אני אומר לך, כבוד השר, תתפלא, עשיתי עבודה מקיפה בעניין הזה: אם הכסף המיועד לאותם אנשים אכן יגיע אליהם, יישארו עודפים בתקציבים.

רפאל אלול: לדאבוני הרב, בגלל מערכות ביורוקרטיות שונות ומשונות ובגלל סעיפים תקציביים שנלקחים בשמם של החלשים אבל לא מגיעים אליהם – הכסף לא מגיע אל אותם אנשים.

רפאל אלול: אני לא מדבר על כסף בשיקים, אלא על סיוע בחינוך, במשכנתאות, כמובן בדיור, בתעסוקה ובבריאות.

רפאל אלול: זרקתי זאת כרעיון.

רפאל אלול: בעוד כחודש תעלה הצעת החוק, ואני מקווה שכולנו נצטרף אליה ואולי זה יהיה סיוע לאותן משפחות ולאותם עניים.

רפאל אלול: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דוד מגן.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט, ואם הוא לא יהיה ידבר חבר הכנסת אברהם הירשזון.

דב שילנסקי: הוא ישנו – יפה.

דב שילנסקי: אבל בינתיים, אדוני השר, אני רוצה להגיד לך משהו.

דב שילנסקי: כשאני הלכתי להתרענן בשעה 06:00, אתה עדיין היית פה.

דב שילנסקי: כואב לי הלב, צר לי שאני הייתי צריך לגרום לכך שבמקום לנוח תצטרך לשבת פה, כי אינני יכול להסכים, בתור מי שמנהל ישיבה, ששולחן הממשלה יהיה ריק.

דב שילנסקי: יצאת מבניין הכנסת – אני יודע.

דב שילנסקי: אתה יודע לפי מה?

דב שילנסקי: כשראיתי אותך השכם בבוקר היית בז'קט כחול.

דב שילנסקי: עכשיו אתה בז'קט בהיר.

דב שילנסקי: סימן שהלכת להתרענן.

דב שילנסקי: אבל בכל זאת, הישיבה תימשך ולא אסכים לנהל ישיבה אם לא יהיה שר.

דב שילנסקי: כולנו מבסוטים, קיבלת פה מחמאות שאתה יושב כאן.

דב שילנסקי: אבל גם אתה בן-אדם.

דב שילנסקי: הייתי מציע לך – – –

רפאל אלול: – – –

דב שילנסקי: עם כל הכבוד, אנחנו מכבדים אותך, אבל בהתחשב בכוחות הפיסיים, נסתפק אם יבוא, למשל, שר התעשייה והמסחר, או שר אחר.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: בהתחשב בך, אני מעלה את הרעיון.

משה שחל: תודה.

משה שחל: אני מודה לאדוני – – –

דב שילנסקי: הרשימה עוד ארוכה מאוד.

משה שחל: אני יודע.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

דב שילנסקי: לך הקציבו ביד רחבה ונדיבה חמש דקות.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הדיון בחוק ההסדרים נקטע, ואנחנו צריכים לעבור לסגנון דיון אחר.

דוד מגן: מהמיקרו נעבור למקרו, ובמסגרת הדיון על חוק התקציב 1995 אין לנו ברירה – גם בגלל האילוצים הטכניים שנקבעו ומסגרת הזמן – אלא לדבר במושגים כלליים.

דוד מגן: כאיש אופוזיציה הייתי ממליץ בפני חברי, גם בדברי הביקורת על אודות הכישלונות הכלכליים של הממשלה, לשמור על הפרופורציות הנכונות.

דוד מגן: כדי להיות שלם עם עצמי, אני חייב להודות שלפחות בתחום אחד, בתחום הכלכלי-החברתי, בשעת חשבון הנפש, בשלהי שנת התקציב 1994, אפשר לומר, אדוני היושב-ראש, בפה מלא, שבמסגרת המלחמה לצמצום האבטלה הממשלה רשמה הישג מרשים והאבטלה ירדה אף מעבר להתחייבויות שהיו לממשלה בשנת 1994.

דוד מגן: אולם, אדוני השר, אני מבקש, שלצד ההישג הזה אנחנו כולנו, הממשלה והכנסת, נמשיך להתאמץ במלחמה, במלחמת החורמה בכיסי האבטלה.

דוד מגן: האבטלה כנתון סטטיסטי כללי ירדה.

דוד מגן: אולם בנגב – ובגליל לא הרבה פחות – כיסי האבטלה בערי הפיתוח עדיין תפוחים.

דוד מגן: בכל יישוב שכזה, אם זה בגליל ואם זה בנגב, המכה החברתית הזאת היא מכה אשר יש לה השלכות בכל תחומי החיים של הקהילה, ואל לה לממשלה ואל להן לזרועות הכלכליות השונות של הממשלה להשתבח בסטטיסטיקה, לנוח על זרי הדפנה ולומר: הנתון הסטטיסטי הוא אופטימי, רשמנו לעצמנו ציון חיובי, האבטלה ירדה, ובזה נסתיימה המלאכה.

דוד מגן: אמרתי: במקום שצריך לשבח – נשבח; במקום שצריך להביט בזכוכית מגדלת כדי לעקור את הבעיה מן השורש, דווקא בערי הפיתוח – צריך לעשות מאמץ מוגבר כדי להמשיך את המלחמה בנושא הכלכלי-החברתי הזה.

דוד מגן: לשון אחר, אדוני היושב-ראש – להמשיך להילחם ולהוריד את עקומת האבטלה מטה מטה, ובמיוחד באזורי הפריפריה, בנגב ובגליל.

דוד מגן: במסגרת הזאת אני בטוח כי אם תשכיל הממשלה לערוך חשבון נפש ולחשוב פעם שנייה על אודות אותה החלטה שגויה, שקבעה וסרטטה את מפת אזורי העדיפות הלאומית, היא תגלה את העיוותים – לעתים עיוותים שזועקים לשמים – ותכלול באותה מפה ערים שנאבקות ונאנקות תחת העומס החברתי הקיים בהן כשראשי הרשויות המקומיות אינם יודעים כיצד למצוא את הפתרונות.

דוד מגן: באותם מקומות יש צורך להעניק מעבר למה שאתם קוראים טיפול נקודתי.

דוד מגן: יש צורך להעניק שם עזרה של ממש בעצם שינויה של אותה מפה, אשר נקבעה – ואני אומר זאת באחריות – מתוך שיקולים זרים, לעתים פוליטיים צרים, לפני הבחירות לרשויות המקומיות ב-1993.

דוד מגן: במסגרת המלחמה באבטלה בערי הפיתוח צריך להודות בטעות ולשנות באומץ את מפת אזורי העדיפות הלאומית.

דוד מגן: בכלל, רצוי שנושא שכזה יבוצע מתוך קונסנסוס.

דוד מגן: הרי לא ייתכן מצב, שבעוד שנתיים או פחות משנתיים יתחלף השלטון ואז תבוא הממשלה החדשה ותאמר: רגע, לי יש רשימת יישובים אחרים, לי יש יישובים אחרים ברשימה אחרת, אני מסרטטת מפה אחרת, וחוזר חלילה.

דוד מגן: כך, כל פעם שהדמוקרטיה תכתיב חילופי שלטון נסרטט מפה אחרת?

דוד מגן: אי-אפשר לנהל כך לא את הכלכלה ולא את החברה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אלה דברים במסגרת הערת שוליים להישג שרשמה הממשלה ב-1994.

דוד מגן: אני מקווה מאוד שהערת שוליים זו תקבל את הטיפול במלוא תשומת הלב.

דוד מגן: בדברי על אודות התקציב לשנת 1995 אני מתבסס בעיקר על עבודה שעשה המכון שנקרא "מרכז שלם", וכדי שהוא לא יהיה חשוד עליך, ידידי חבר הכנסת רפי אלול – זהו מכון למדיניות לאומית.

דוד מגן: אתה, כמו חבר הכנסת שלמה בוחבוט וכמו השר שחל, חברי סיעת העבודה היושבים כאן, לא רחוקים מהמושג "לאומי", ולפחות אתם לא רואים בו מלה גסה.

דוד מגן: המכון הזה מזהיר, כי המשך המדיניות הנוכחית עלול להוביל למיתון תוך כדי סחרור אינפלציוני.

דוד מגן: הצעת התקציב לשנת 1995 – כפי שאנחנו, חברי הכנסת, למדנו, כפי שכלכלני המכון הזה לומדים – ההצעה הזאת, כפי שהיא מונחת היום על שולחן הכנסת מטעם ועדת הכספים, אינה תורמת דבר של ממש לייצוב המשק.

דוד מגן: הן המיסוי והן נתח התקציב בתוצר יעלו.

דוד מגן: רוב ההוצאות הנוספות אינן תורמות דבר לצמיחה ולשום מטרה לאומית חשובה.

דוד מגן: יש סכנה, אדוני היושב-ראש, כי בשנת 1995 יהיה מיתון, וייתכן שהמיתון הזה ילווה באינפלציה גואה.

דוד מגן: כדי למנוע זאת נחוצה מדיניות של ריסון הן בצד המונטרי והן בצד מדיניות התקציב.

דוד מגן: הואיל ובמסגרת הסד שנקבע, אדוני היושב-ראש, באמת אי-אפשר לפתח רעיון של ממש בדיון, אני פשוט נאלץ לקטוע את דברי, ואני מאוד מקווה שבמהלך הדיונים בראשית שנת התקציב 1995 אוכל לומר את הדברים הללו במסגרת ועדות הכנסת בתקווה שהממשלה תשמע ותנסה לתקן.

דב שילנסקי: החוכמה היא להגיד את התמצית בזמן הקצוב.

דב שילנסקי: אני חושב שאת המסר העברת כפי שרצית, ואני בטוח שגם חברנו, חבר הכנסת שלמה בוחבוט, ילך בעקבות חבר הכנסת דוד מגן ויכניס הכול לתוך המסגרת, עד לצלצול.

דב שילנסקי: בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אם הוא הולך בדרכי, הוא צריך קודם כול לפתוח בדברי שבח לאופוזיציה, כמו שאני פתחתי.

דב שילנסקי: הכול לשיקול דעתו.

דב שילנסקי: הוא רשם לפניו מה שאמרת.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, ידידי וחברי דוד מגן – – –

משה פלד: למה לא תגיד לי ברכה?

שלמה בוחבוט: אני לא מתעסק עם קיבוצניקים.

שלמה בוחבוט: זה רק לשם החיוך.

דב שילנסקי: תסלח, לי חבר הכנסת בוחבוט, לא על חשבון זמנך.

דב שילנסקי: אתמול מישהו עשה הלצה על איפכא מסתברא, שכולנו מבינים בהלצה, ואמרתי לו: תיזהר, הטלוויזיה משדרת ולפעמים בקהל הצופים לא כולם יכולים לתפוס את הבדיחה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לגלות לחברי הכנסת שאני גדלתי בקיבוץ עין-הנצי"ב, הרבה מאוד שנים, ואני מכיר מה זה קיבוצים ואני מוקיר את הקיבוצים.

דב שילנסקי: אבל לא כל הצופים יודעים את זה.

שלמה בוחבוט: עכשיו אני אומר להם את זה.

דב שילנסקי: כשאומרים: אני על אחת כמה וכמה, לא יחשדו בי – אבל זה לא תמיד כך.

דב שילנסקי: היום, בעידן השידור הישיר, צריך להיזהר גם בבדיחות.

דב שילנסקי: בבקשה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה שוב לברך את ידידי חבר הכנסת דוד מגן, שברוב הפעמים מגלה ממלכתיות, ואתה גם מדגיש את העשייה ואת ההצלחות של ממשלת ישראל.

שלמה בוחבוט: אני גא בזה שלא שכחתי ולא אשכח מדוע הגעתי לכנסת.

שלמה בוחבוט: אנחנו הגענו על מנת ליישם תוכניות גם בערי פיתוח, גם בשכונות ובכל מדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: לא הייתי רוצה שמפלגת העבודה – וממשלת ישראל – תשכח את הדגלים שהיא הניפה במערכת הבחירות.

שלמה בוחבוט: ואחד הדגלים שהנפנו הוא בנושא החברתי.

שלמה בוחבוט: לא הייתי רוצה שנושלך לאופוזיציה, כפי שהדבר נעשה לממשלת הליכוד ששכחה את העם, ששכחה את הנושאים החברתיים.

שלמה בוחבוט: לכן אני שמח וגא על כך שאנחנו נאבקים בנושא יום לימודים ארוך.

שלמה בוחבוט: ויש הישגים.

שלמה בוחבוט: עצם העובדה שראש הממשלה ושר האוצר קיבלו וכבר סוכם שב-1995 יוחל יום לימודים ארוך בשכונות, זה דבר גדול.

שלמה בוחבוט: בערי הפיתוח הוא מופעל כבר השנה.

שלמה בוחבוט: אני מקווה שתוך ימים מספר גם נגיע למצב – לפי המסמך שניסחנו בשעות הבוקר – שתוקם ועדה עד חודש אפריל, ושהיא תגיע למסקנה שאכן צריכים לקיים ב-1995 יום לימודים ארוך גם בערי הפיתוח וגם בשכונות עד 15:00, אם לא עד 16:00.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאסור לטשטש.

שלמה בוחבוט: הממשלה הזאת הגיעה להישגים גדולים.

שלמה בוחבוט: נכון, אולי לא תמיד אנחנו יודעים להסביר.

שלמה בוחבוט: אני רוצה רק להזכיר לחברי הליכוד שממשלת הליכוד, לאחר שנה וחצי – כשאתם התחלתם – כבר התחילה בקלקולים.

שלמה בוחבוט: כל אחד מאתנו צריך לקרוא יום-יום את ספר הנפילה.

שלמה בוחבוט: מה קרה?

שלמה בוחבוט: הממשלה כל הזמן היתה בדיחה.

שלמה בוחבוט: כמה זמן החזקתם?

שלמה בוחבוט: לא הייתי מציע לממשלת ישראל ללכת בעקבותיכם.

שלמה בוחבוט: להיפך, אני מאמין שבתקופה זו הממשלה הזאת חייבת להתייצב אתנו, לעשות שינויים.

שלמה בוחבוט: והיא התחילה בשינויים.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת עולים לכאן בזה אחר זה ואומרים שלא נעשה כאילו דבר בנושא הקליטה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לתת רק נתון אחד.

שלמה בוחבוט: במשך שנתיים רכשו 105,000 בתי-אב עולים חדשים דירות במדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: למעלה מ-5,000 בתי-אב קיבלו דירות ציבוריות.

שלמה בוחבוט: זה לא הישג?

שלמה בוחבוט: ההישג גדול ביותר.

שלמה בוחבוט: אני אומר לכם כראש עיר: ערי הפיתוח מקבלות היום תקציבים אדירים בנושא החינוך.

שלמה בוחבוט: ברוב המקומות כבר לומדים עד השעה 14:00.

שלמה בוחבוט: בנושא תשתיות, מתי נתנו פעם בערי הפיתוח כספים לשיפוץ בתי-הספר?

שלמה בוחבוט: זו השנה הראשונה שהממשלה הזאת נותנת כספים למטרה זו.

שלמה בוחבוט: בתקופת הליכוד גם סגרו את מפעלי ההזנה וקיצרו את שעות הלימודים עד 12:00.

שלמה בוחבוט: את כל הדברים האלה אתם צריכים לזכור.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, נכון שהתקציב חשוב ביותר, וצריך להיאבק עד לרגע שהוא יאושר.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לבשר, בנושא תרבות ואמנות, שהפריפריה תקבל תקציב אדיר בשנה זו.

שלמה בוחבוט: אנחנו עמדנו על כך ונאבקנו, ואני שמח שיצטרכו לעשות שינויים ויתחילו לראות את הדברים האלה בפריפריה.

שלמה בוחבוט: איך יעלה על הדעת ששנים רבות הגליל לא קולט לא את ערוץ-1 ולא את ערוץ-2, וגם לא FM?

שלמה בוחבוט: אני מקווה שהפעם הזאת – וכך הובטח על-ידי שר האוצר ועל-ידי כל הגורמים – אנחנו נחזק ונתגבר את קליטת השידורים בגליל ובערי הפיתוח.

שלמה בוחבוט: אלה אולי דברים קטנים, אבל הם גדולים.

שלמה בוחבוט: זה תפקידנו, של ידידי וחברי חברי הכנסת רפי אלול ואלי דיין ושלי, ואני חושב שמפלגת העבודה, סיעת העבודה, התברכה בחברי כנסת שמניפים ונושאים את הדגל החברתי.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, אם נעיין בתקציב נראה שיש גידול משמעותי ביותר בתשתיות.

שלמה בוחבוט: אנחנו מתרגלים מהר מאוד לכל דבר.

שלמה בוחבוט: מה קורה?

שלמה בוחבוט: יש כבישים, בונים מחלפים, משקיעים פתאום בתשתיות אחרות.

שלמה בוחבוט: היום יש בנייה של למעלה מ-20,000 יחידות דיור.

שלמה בוחבוט: לכל הדברים האלה אנחנו מתרגלים מהר מאוד.

שלמה בוחבוט: עשינו שלום עם ירדן, אז מה?

שלמה בוחבוט: את כל הדברים האלה עשינו בתקופה קצרה ביותר, ואני מאמין שבעוד שנתיים הממשלה הזאת תתייצב ותקבל רוב מוחלט במדינה הזאת ותנהיג שוב את מדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אברהם הירשזון, הבמה לרשותך.

דב שילנסקי: גם כלפיך היו מאוד נדיבים והקצו לך חמש דקות תמימות.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת יהושע מצא.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, בתחילת דברי אני מבקש להעיר רק הערה אחת לחבר הכנסת בוחבוט.

אברהם הירשזון: הקיצוצים שדיברת עליהם, שהיו בשנת 1984/85, אם אינני טועה, היו בתקופה ששמעון פרס היה בה ראש הממשלה, ולאחר מכן שר האוצר.

אברהם הירשזון: אנא, קח את זה לתשומת לבך.

שלמה בוחבוט: איזה קיצוצים?

שלמה בוחבוט: במה?

אברהם הירשזון: הקיצוצים בהזנה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר הפעם על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שייכנס לתוקפו בעוד יומיים-שלושה ימים.

אברהם הירשזון: אני חושב שהוא מהווה שינוי משמעותי בסדרי הבריאות במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: שרי הממשלה עלו וציינו אותו כאחד ההישגים הגדולים ביותר של הממשלה הזאת.

אברהם הירשזון: אני מבקש לציין שני דברים: חוץ מהשם, החוק הזה איננו החוק של הליכוד.

אברהם הירשזון: כאשר אליעזר שוסטק היה שר הבריאות, הוא דיבר על שליש תקצוב מממשלת ישראל.

אברהם הירשזון: כאשר השר אהוד אולמרט רצה להביא את החוק, הוא דיבר על תאגוד בתי-החולים.

אברהם הירשזון: שני הדברים האלה היו צריכים להוזיל בצורה משמעותית את הנטל שיהיה על האזרח.

אברהם הירשזון: והנה אתם באים ומציעים הצעת חוק, שעל-פיה החל מהשבוע הבא האזרח יצטרך לשלם עבור הבריאות בערך כפליים ממה שהוא משלם היום, והוא יקבל בריאות באותה רמה, ותרשה לי לומר – – –

רפאל אלול: אתה הצבעת נגד החוק?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אלול, מותר לשנות דעות.

אברהם הירשזון: אני מעיר לך הערה, ותיכף תבין מדוע אני מתכוון להעיר דווקא לך את ההערה הזאת.

אברהם הירשזון: אני אומר שחייבים ללכת לקראת החוק הזה בחשש גדול, משום שיש חשש גדול שהוא יעלה יותר כסף והשירות הרפואי ילך וירד.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת רפי אלול הוא יושב-ראש הלובי החברתי והוא אחד מאלה שדיברו על יום לימודים ארוך ועל דברים משמעותיים אחרים.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת שמאי, אתה ראש סיעת הליכוד בהסתדרות.

אברהם הירשזון: ביום רביעי, 28 בחודש, אני קורא ידיעה בעמוד 9 של העיתון "ידיעות אחרונות".

אברהם הירשזון: לא האמנתי.

אברהם הירשזון: נאמר בה: הצעה – חולה יוכל לבחור רופא, לקבל חדר פרטי ולקבוע תפריט.

אברהם הירשזון: ועל מה מדברים?

אברהם הירשזון: מדברים על כך שהחולה, בבתי-החולים הרגילים, הממשלתיים ושל קופות-החולים, תמורת תשלום מיוחד, יוכל לקבל שירות רפואי מיוחד.

יעקב שמאי: אוי ואבוי.

אברהם הירשזון: לא רק זה.

אברהם הירשזון: הוא יגיד: אני רוצה בתפריט גבינה לבנה זו וזו, דג סלמון, אולי ביצי קוויאר.

אברהם הירשזון: והוא יקבל גם חדר פרטי.

יעקב שמאי: ושאר החולים יהיו עשרה בחדר?

יעקב שמאי: זה מה שיקרה?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת בוחבוט, מי יבוא לקבל את השירות הזה?

אברהם הירשזון: תושבי עיר הפיתוח שלך?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת רפי אלול, מי יבוא לקבל את השירות הזה?

אברהם הירשזון: אנשי עיירות הפיתוח?

אברהם הירשזון: אנשי שכונות המצוקה?

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת של הליכוד, אתם שומעים מה הולך לקרות פה?

אברהם הירשזון: אנחנו מדברים על רפואה שתהיה לכל עם ישראל, רפואה שוויונית.

אברהם הירשזון: והנה עוד לא נכנס החוק לתוקפו, וכבר הולכים לעשות לנו אפליה – רפואה לעשירים ורפואה לעניים.

אברהם הירשזון: אתם מדברים על יום חינוך ארוך, ועל מה שהולך לקרות בעוד יומיים אתם לא מדברים.

אברהם הירשזון: אלה הדברים שהממשלה חרתה על דגלה?

אברהם הירשזון: זה עושק מכוון של עיירות הפיתוח ושכונות המצוקה, וצריך להצביע באצבע מאשימה על הממשלה הזאת.

שלמה בוחבוט: אתה יכול להסביר על מה אתה מדבר?

שלמה בוחבוט: אני לא הבנתי כלום.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת בוחבוט, תקרא את הידיעה הזאת, ואני אומר לך עם היד על הלב שאתה – ואני מכיר את פועלך – לא תוכל לחיות עם זה בשלום.

אברהם הירשזון: לא תוכל.

אברהם הירשזון: אני מכיר את כאבך האמיתי בנושא של עיירות הפיתוח.

אברהם הירשזון: לא תוכל.

יעקב שמאי: אני חושב שאתה צריך להביא את זה ללובי החברתי, ללמוד את הנושא הזה יחד, ואם זה כמו שאתה מתאר לנו, זה חמור מאוד.

יעקב שמאי: צריך לשנות את זה מהיסוד.

אברהם הירשזון: כל הכנסת צריכה להתאחד מאחורי עניין זה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצביע על דבר נוסף שהממשלה הזאת הולכת לעשות מ-1 בחודש, היא נותנת את ידה לכך.

אברהם הירשזון: ואני רוצה לומר לך, אדוני השר שחל, שבאמת מגיעות לך כל המחמאות על התנהגותך האצילית בנושא של משרד ההסברה; באמת התנהגות אצילית.

אברהם הירשזון: יש הפרדה בין נושא הבריאות לבין נושא האיגודים המקצועיים.

אברהם הירשזון: אין חוק איגודים מקצועיים.

אברהם הירשזון: והממשלה הזאת מאפשרת לסקטור הציבורי, שמשרד האוצר אחראי לו, לנהל משא-מתן על גבייה של כספים רק עבור ההסתדרות הכללית.

אברהם הירשזון: עבור ההסתדרויות האחרות – לא.

אברהם הירשזון: זאת אומרת, שמה שאתם הולכים לעשות – – –

יעקב שמאי: אבל אומרים שיהיו איגודים מקצועיים.

יעקב שמאי: אם יהיו איגודים מקצועיים, תהיינה גם הסתדרויות אחרות.

יעקב שמאי: לפרק את ההסתדרות הם לא רוצים.

אברהם הירשזון: אני רוצה שתבינו איזה עוול הולך להיות פה.

אברהם הירשזון: הממשלה הזאת מעזה לעשות מה שמפא"י בשנותיה האפלות לא העזה לעשות.

אברהם הירשזון: אתם הולכים להקים מנגנון גבייה ממשלתי רק להסתדרות הכללית, ואומרים: על-ידי כך נחסל את ההסתדרויות האחרות, כי הן לא יוכלו לחיות מהיום למחר, לא יהיה להן מנגנון גבייה.

משה שחל: – – –

אברהם הירשזון: משום שהמדינה הולכת לגבות כספים רק עבור ההסתדרות הכללית, והיא אומרת לשאר ההסתדרויות: לכו תגבו לבד מהחברים שלכן.

אברהם הירשזון: זה נורמלי?

אברהם הירשזון: הם הולכים לגבות כסף רק עבור חברי ההסתדרות הכללית.

יעקב שמאי: מי הם חברי ההסתדרות הכללית?

יעקב שמאי: אתה יכול לומר לי?

יעקב שמאי: פעם ידענו מי חבר בהסתדרות הכללית.

יעקב שמאי: היום אף אחד לא יודע מי הם חברי ההסתדרות הכללית.

אברהם הירשזון: נכון.

אברהם הירשזון: על זה אני רוצה לגשת לבג"ץ; אם זה יהיה, חבר הכנסת שמאי.

אברהם הירשזון: ולמרות הכול, אתם הולכים לגבות כסף, לשמש מנגנון גבייה, רק עבור חברי ההסתדרות הכללית.

יעקב שמאי: חבר הכנסת הירשזון, ההסתדרות הכללית לא תהיה קיימת במתכונתה הנוכחית ב-1 בינואר.

יעקב שמאי: לא ברור מי הם חברי ההסתדרות.

יעקב שמאי: לא קובעים, לא אומרים.

יעקב שמאי: אבל ההסתדרות הכללית תשאב כספים.

יעקב שמאי: למי?

דב שילנסקי: חבר הכנסת שמאי, מאיפה אתה לוקח את הכוחות?

דב שילנסקי: כל הלילה נאמת וצעקת וקראת קריאות ביניים.

דב שילנסקי: מאיפה יש לך עוד כוח?

יעקב שמאי: אני לא חשבתי על זה קודם.

יעקב שמאי: הוא צודק.

משה שחל: אני לא יודע על מנגנון גבייה ממשלתי.

משה שחל: ממה שאני שומע, מדובר על הסכם בין הארגונים הכלכליים לבין ההסתדרות, עם צווי הרחבה.

אברהם הירשזון: ברשותך, אבהיר את הדברים.

אברהם הירשזון: אני יודע שאתה אוהב ללמוד את הדברים ביסודיות.

אברהם הירשזון: אני מבין שיכול להיות שאתה לא יודע.

אברהם הירשזון: אני לא מדבר עכשיו בכלל על הארגונים הכלכליים.

אברהם הירשזון: אני מדבר עכשיו על הסקטור הציבורי, שהמעסיק הוא ממשלת ישראל, קרי משרד האוצר, הממונה על השכר, קוצ'יק.

אברהם הירשזון: הוא אחראי לנושא הזה.

אברהם הירשזון: וכשמנהלים משא-ומתן עם הסקטור הציבורי, אומר קוצ'יק: אני הולך לגבות כסף עבור ההסתדרות הכללית; מי שחבר בהסתדרויות האחרות, עבורו אני לא אגבה.

יעקב שמאי: אין הגדרה.

אברהם הירשזון: אני אגיע להגדרה.

אברהם הירשזון: ולא מדובר על תקופה.

אברהם הירשזון: הרי גם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי ניתנה איזו תקופת מעבר.

אברהם הירשזון: כאן, ללא שום תקופת מעבר, למעשה הממשלה הזאת אומרת: אני "הורגת" את ההסתדרויות האחרות, ואז תישאר רק הסתדרות אחת שעבורה יגבו את הכסף.

אברהם הירשזון: לעובד במדינת ישראל לא תהיה בחירה חופשית – הוא יוכל להיות רק חבר ההסתדרות הכללית.

אברהם הירשזון: זה דבר ששום ממשלה בישראל לא העזה לעשות.

אברהם הירשזון: אני מבקש מהשר לפעול נמרצות נגד דבר כזה, כי זה יביא לערעור בכל יחסי העבודה.

אברהם הירשזון: אני כבר מודיע לך: אם יכריחו אותי להתאבד, אני הולך ומוציא מודעות בכל העיתונים, שכל מי שהוא חבר הסתדרות העובדים הלאומית לא נגבה עבורו מס במשך שנה.

אברהם הירשזון: אז כולם יעברו אלינו, ויהיה פה תוהו ובוהו במשק.

אברהם הירשזון: לעומת זאת, אפשר לעשות את זה בהיגיון, במחשבה, לא להרוג אף אחד שהיה חלק מההסדרים ההיסטוריים; ואחרי תקופת מעבר יקומו כוחות חדשים, ומי שיהיה לו הכוח, יהיה לו הכוח.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: הודות לשאלה של השר, שהיתה עניינית ומקצועית – וגם אני לא הייתי בקיא בה – הייתי ליברלי ואפשרתי לך לעבור את מכסת הזמן.

דב שילנסקי: הנה, חבר הכנסת מצא היה פה כל הזמן – – –

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הוא ביקש שאמסור לך: הוא נקרא להתייעצות סיעתית בקשר לסדרי הדיון, ואמרתי לו שאני אבקש לאפשר לו לדבר בעוד רבע שעה.

דב שילנסקי: טוב.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורי אור, ואחריו – חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

דב שילנסקי: אם וליד חאג' יחיא לא יהיה, יהיה משה גפני, ואם משה גפני לא יהיה, יהיה אלי גולדשמידט, ואם אלי גולדשמידט לא יהיה, יהיה שאול עמור, ואם שאול עמור לא יהיה, יהיה אלי דיין – מה זה, איפה כולם – ואם אלי דיין לא יהיה, יהיה מיכאל איתן.

דב שילנסקי: אני כבר לא קורא את הרשימה כי היא ארוכה.

דב שילנסקי: אודה לסגנית מזכיר הכנסת אם היא תפנה את תשומת לבו של חבר הכנסת סאלח טריף לכך שניהלתי כל הלילה ישיבות, ואני עוד צריך לדבר ורוצה להכין לי את הנאום שלי, שיהיה לו טעם, ורוצה גם לאכול.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, אולי תסדר גם שר מחליף באותה הזדמנות?

דב שילנסקי: אני העליתי את הרעיון.

דב שילנסקי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני שואל: פה מרחמים אנשים על שר שהוא גם מתאם בין הכנסת לממשלה, כי כולם יודעים שכל הלילה הוא היה פה, ועכשיו הוא צריך לשבת כל הזמן.

דב שילנסקי: כפי שיש בשבילי מחליף, הוא שאל אם אני יכול לסדר גם בשבילו מחליף.

שבח וייס: אני יכול, בתור חיפאי, להחליף אותו.

דב שילנסקי: אמרתי: אין לי הכוח והסמכות בשטח זה, אולי יושב-ראש הכנסת יוכל להיות יותר פרודוקטיבי ממני.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורי אור, בבקשה.

אורי אור: אדוני היושב-ראש, שר המשטרה, חברי כנסת נכבדים, אני הגשתי הסתייגות לגבי תקציב הביטחון.

אורי אור: מובן שיהיה דיון.

אורי אור: לא אצביע בעד ההסתייגות, אבל מטרתי היום היא לחדד את העניין שאין לנו לובי ביטחוני, וראינו מה קרה פה אתמול בלילה.

אורי אור: יכול להיות שלא צריך להיות לובי ביטחוני, אבל אין זה אומר שכל הדברים שמטופלים בתקציב הביטחון טובים, מסודרים, ויש מספיק כסף בשבילם.

אורי אור: אנחנו, כולנו, שמחפשים כל הזמן איך למשוך קולות בפריימריס, איך לשאת חן בעיני הרבה מאוד אנשי ציבור, בעיני בוחרים רבים, לא מעלים את נושא הביטחון.

אורי אור: תארו לכם שהייתי מקים איזו עמותה, או לובי ביטחוני, והייתי אומר שכל אלה שהולכים להילחם בטנקים לא מספיק מוגנים יצביעו בעדי?

אורי אור: היו אולי הרבה מאוד, אבל אני לא יכול לעשות את זה.

אורי אור: תארו לכם שהייתי מקים עמותה שאומרת:

אורי אור: בואו נשפר את החדירות של פגז מסוים, כי זה יכול לעזור לנו במלחמה, אבל אין כסף ולא עושים את זה.

אורי אור: ודאי שהייתי זוכה לתמיכה רבה מאוד.

אורי אור: היות שיש לי רק שתי דקות בחרתי שתי דוגמאות להראות לחברי הכנסת שאולי כן יש חשיבות ללובי ביטחוני, שראוי שיעסוק בדברים האלה, נוסף על כך שעוסקים בהם בוועדת החוץ והביטחון.

אורי אור: הנושא הראשון הוא מחקר ופיתוח.

אורי אור: כולנו עוקבים, יודעים ושומעים מה קורה ברפא"ל, לא כולם יודעים – ואני לא הולך לומר פה – כמה ירד תקציב המחקר והפיתוח בשנים האחרונות.

אורי אור: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש וידידי שר המשטרה, צה"ל הוא הערובה היחידה לקיום כל הסכם שלום.

אורי אור: היום אפשר לקנות כל טכנולוגיה בעולם, אם יש לך כסף.

אורי אור: הפער היחיד שאנחנו יכולים לשמור בינינו לבין צבאות אחרים הוא רק על-ידי המחקר והפיתוח שלנו, שאנחנו טובים בו יותר מהרבה מדינות בעולם, בלי לפרט.

אורי אור: ואם אנחנו פוגעים במחקר ובפיתוח שלנו, הרי אנחנו פוגעים בדבר היחיד שנותן לנו את יתרון האיכות על פני צבאות שכנינו.

אורי אור: תסתכלו על ערב הסעודית, תסתכלו על מצרים – שתי מדינות שקונות כל ידע וטכנולוגיה מערביים בלי בעיות.

אורי אור: יש להן אותו ציוד שיש לנו.

אורי אור: אנחנו טובים מהן באותם הדברים שאנחנו מפתחים בעצמנו ואינם ניתנים למכירה.

אורי אור: דוגמה שנייה שאני רוצה לתת היא דווקא מהתחום החברתי.

אורי אור: ראינו בשבוע שעבר איך כמה חברי כנסת – בכלל זה חברי כנסת מהסיעה שלי ומסיעות אחרות – הצביעו על הגדלת סל הקליטה.

אורי אור: מה הם היו אומרים לו הייתי אומר לאותם אנשים שמערכת הביטחון בשנה הבאה הולכת לבטל אימון לעולים חדשים גילאי סוף שנות ה-20 ומעלה ולא תגייס אותם כל חייהם לשירות מילואים, מאחר שאין לה 120 מיליון או 130 מיליון או 180 מיליון שקל לאימון שלב ב'?

אורי אור: מה המשמעות של אזרח שגדל במדינת ישראל, לא היום כשהוא עולה חדש וקשה לו, אלא בעוד חמש, שש שנים, כשירווח לו, והוא לא משרת במילואים וילדיו רואים שאבא לא הולך לצבא?

אורי אור: האם בכך אנחנו לא מגדלים היום אזרח סוג ב'?

אורי אור: ואני מדבר פה על בין 30,000 ל-40,000 אנשים בסוף שנות ה-20 שלהם, בתחילת שנות ה-30, ומדובר על אימון שלב ב' – שלושה-ארבעה חודשים, לחלק פחות מזה – שלוקח אותם אנשים ועושה מהם נהגים, חובשים.

אורי אור: אלה לא דברים פחות חשובים, ולדעתי הם הרבה יותר חשובים.

אורי אור: אבל הם לא נושאים אקטואליים, היות שהם לא נושאים שאתה יכול ללכת אתם ברחובות ולצבור קולות של מאמינים ומשתתפים או להקים עמותות.

אורי אור: כי איזו עמותה תקים?

אורי אור: של עולים חדשים שלא משרתים בצבא?

אורי אור: איש לא יתמוך בעמותה כזאת.

אורי אור: אבל 30,000 איש, 40,000 איש, יצאו מסדר הכוחות הכללי של המילואים ויהיו אזרחים שונים מאזרחים אחרים.

אורי אור: ואני לא מדבר פה על חלוקת הנטל שהיתה צריכה להיות שווה ככל האפשר בין אזרחי מדינת ישראל.

אורי אור: מטרת דיבורי היום, רבותי, לבוא ולומר: ייתכן שיש צורך בלובי ביטחוני.

אורי אור: אין לובי כזה.

אורי אור: אבל זה שאין לובי בנושא הביטחון לא אומר שתקציב הביטחון ממלא את כל הצרכים ואת כל הדברים שאנחנו מאמינים שצריכים להיות בצה"ל ובמערכת הביטחון, כדי שתוכל מערכת הביטחון להמשיך להיות מערכת כזאת שתיתן לנו את הערבות היחידה לקיום הסכמי השלום.

אורי אור: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אורי אור.

שבח וייס: חברי השר שחל, אני משחרר אותך קצת, בסדר?

שבח וייס: רק תדאג לנו עד כמה שאפשר לאיזה שר.

שבח וייס: אתה באמת ראוי קצת למנוחה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו ננהל את הישיבה קצת זמן בלי שר.

שבח וייס: גם על הממשלה עברו הלילה ישיבות קשות, והשר המתאם שלנו מנסה לדאוג לנו לאיזה שר.

שבח וייס: אני מבקש לא לעורר את זה.

שבח וייס: אני בטוח שבעוד זמן מה יגיע שר.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מזמין את סגן השר וליד חאג' יחיא, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

שבח וייס: אני מבקש להקפיד על הזמן, חמש דקות וממש לא יותר, כי יש לנו עכשיו בעיה של כלכלת זמן.

שבח וייס: מי שיש לו שש דקות, ידבר שש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את הממשלה ואת שר האוצר, כמו כן את ראש הממשלה, על ההישגים בכלכלת ישראל בשנות קיום הממשלה הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני חושב שהתקציב המונח לפנינו ואנחנו צריכים להצביע עליו הוא תקציב טוב, אף-על-פי שיש לי הרבה הסתייגויות לגבי התקציב למגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במשך קיומה של מדינת ישראל היה המגזר הערבי מטרה לאפליה מתמשכת, היסטורית, יותר מ-45 שנים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הרבה מזכויותינו, זכויות הערבים, לא מומשו בתקופה הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לשמחתנו, ולמרות הצעקות, הזעקות והצווחות של הימין, המנסה לעשות שטיפת מוח בעניין הכישלונות של הממשלה הזאת; בכל זאת, ולמרות ההסתייגויות שלי, חלה התקדמות ניכרת במגזר הערבי, ואני מקווה שההתקדמות תלך ותגבר בצורה משמעותית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, יש לנו בעיות רבות ואנחנו רוצים לפתור אותן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: התשתיות במגזר הערבי, בביוב, בחינוך, בכלכלה, בתיירות – בכל אשר אתה יכול להצביע עליו אתה יכול למצוא פגמים וחסרונות וליקויים שיש לתקנם ומייד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בתקציב המונח לפנינו אנחנו לא מוצאים תרופה לכל המאוויים האלה ולכאבים שאנחנו סובלים מהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ביקשנו מאוד מאוד לתקן את חוק מס הרכוש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לצערי, הדבר נעשה בחטף ובמחטף והחוק הזה אושר מבלי שנדע.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בעתיד הקרוב ביותר אנחנו רוצים לחזור ולהתריע נגדו ולתקן אותו כמו שצריך לתקן הרבה דברים.

עובדיה עלי: סגן השר, אפשר לשאול אותך שאלה?

עובדיה עלי: מה קורה עם המגזר הדרוזי?

וליד צאדק חאג'-יחיא: תיכף אדבר על כך.

עובדיה עלי: זה חשוב.

עובדיה עלי: אני שמעתי את חבר הכנסת אסעד אסעד, והוא דיבר לעניין.

עובדיה עלי: איך אתה רואה את זה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מסכים שיש עוד הרבה מאוד לתקן הן במגזר הדרוזי והן במגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אני רוצה להודות פה – ואני לא רוצה לתרץ את עמדת הממשלה והשרים – שאי-אפשר למחוק פער היסטורי מתמשך במשך שנתיים, שלוש וארבע שנים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו צריכים לעשות העדפה מתקנת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו רוצים לעשות כל אשר לאל ידינו כדי לצמצם את הפערים שניבעו ונפערו בצורה גסה מאוד הן במגזר הערבי והן במגזר הדרוזי, וגם בשכונות המצוקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גם לנו יש שכונות מצוקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו צריכים לשים את הדגש בעניין הזה, כי זה חומר נפץ שלצערי הרב עלול להתפוצץ, ואנחנו צריכים לטפל בכך בצורה חכמה, מואצת וחזקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן, אין לי שום טענה כלפי חברי, חבר הכנסת אסעד אסעד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כל הדרישות שלו צודקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אנחנו צריכים להביא בחשבון, שהדרישות מכל המגזרים ובכל המקומות הן נוקבות כפי שהן ואנחנו דורשים שוב ושוב אפליה מתקנת.

אסעד אסעד: הדרישות שלי הן לא רק בעניין המגזר הדרוזי אלא בעניין המגזר הלא-יהודי בכלל.

אסעד אסעד: כל ההסתייגויות שהגשתי לתקציב הן לגבי כל המגזר הלא-יהודי.

אסעד אסעד: באתי עם נתונים מדהימים, עוד מעט אדבר על כך.

אסעד אסעד: תשמע את זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת אסעד אסעד, אין לי חילוקי דעות עמך על כך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חילוקי הדעות ביני לבינך הם לגבי דרך הטיפול בעניין הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם אנחנו יכולים ללחוץ על כפתור אחד ולהשיג שוויון עם הצד השני?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו צריכים לעשות מאמץ.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני בתור סגן שר החקלאות מרגיש, ואני חקלאי במקור, שעכשיו עושים דברים, עושים פרויקטים, מתקנים עוולות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במשרד החקלאות אנחנו עושים רבות וגם מצמצמים פערים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל להגיד שלא עשינו שום דבר – אני חושב שנחטא לאמת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה שצריך להנחות אותנו זה הריאליזם בחשיבה שלנו על העתיד, ולא לפרוק מטענים שהצטברו במשך הרבה מאוד שנים.

סאלח טריף: סליחה לרגע, אדוני סגן השר.

סאלח טריף: הואיל והזמן מוקצב, אני מבקש לסכם ולסיים.

עובדיה עלי: מה נעשה בשכונות המצוקה כמו עג'מי ביפו, כמו ג'ואריש ואחרות?

וליד צאדק חאג'-יחיא: נכללו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל נכון שלא נעשו הרבה דברים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן אני אומר: התקציב הזה אינו משמח אותי, ועד לפני כמה דקות היססתי, ואני חושב איך אצביע.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אני לא יכול להתכחש לעובדה שהתקציב בשנת 1992 – בזמן ממשלת הליכוד – היה מאוד מאוד זעיר ולא ענה על שום דרישה, בעוד היום יש לנו מפעלים ופרויקטים לאומיים רבים המשרתים את כלל האוכלוסייה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אדבר עוד דקה אחת.

סאלח טריף: בסדר, דקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לנו בעיית האקדמאים הערבים; יש לנו בעיית אקרית ובירעם, שעד היום לא פתרנו ואנחנו צריכים לפתור אותה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני שמח שחברי חבר הכנסת גולדשמידט נכנס לאולם, הוא עזר לנו ויחד תיקנו הרבה בחוק של כביש מס' 6, שמטיל עול עצום על המגזר הערבי, כי מדובר באדמות פרטיות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לנו גם הבעיה של הבדואים בנגב שאנחנו צריכים לטפל בה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש הרבה מה לעשות במגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מקווה שהשרים של ממשלת ישראל יכללו במסגרת התקציב העומד לרשותם גם משאבים למען המגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מי שחושב שאם מפלים את הערבים זה טוב ליהודים, טעות בידו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה שטוב לערבים, טוב ליהודים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו חיים במדינה אחת, וצריך לצמצם את הפערים כדי שלא להגביר את המתחים בתוך האוכלוסייה הערבית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת עובדיה עלי, אתם בוודאי יודעים, מי כמוך יודע, כמה זה טוב כאשר כולנו חיים תחת צל או יותר נכון תחת אור של שוויוניות והרגשה טובה למען כולנו.

עובדיה עלי: אפשר לשאול שאלה?

סאלח טריף: לא, חבר הכנסת עובדיה עלי, אני חייב לשמור על הזמן.

סאלח טריף: אני חייב להקפיד, כי אחרת יהיה צורך לפרוץ את מסגרת הזמן בשביל כולם.

סאלח טריף: אתה יודע שאני מכבד אותך.

עובדיה עלי: אני מוכן שזה יהיה על חשבון זמני.

עובדיה עלי: דיברתי אתך על שכונות מצוקה בערים המעורבות.

עובדיה עלי: זה ממש חומר נפץ.

עובדיה עלי: מצד אחד שכונת עג'מי ומצד שני תל-אביב-יפו; מצד אחד ג'ואריש ומצד שני רמלה; ואדי-ניסנס וחיפה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני רוצה להגיד לך, חברי, חבר הכנסת עובדיה עלי, היום אנחנו צריכים להתרכז ביתר שאת בעניינים חברתיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחרי שהאיום – במרכאות או בלי מרכאות – אחרי שהאיום הביטחוני שרבץ עלינו כל הזמן ירד, נתפנה היום כולנו למען העניין החברתי, ועל זה תהיה התשובה בעתיד הקרוב ביותר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה חשוב מאוד הן לערבים והן ליהודים, מכיוון שכל עוד יש ניכור חברתי, אוי ואבוי לחברה הזאת בגלל המתחים החברתיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה עלול להתפוצץ כאשר האיום החיצוני ייעלם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

סאלח טריף: אני רוצה להודיע לחברי הכנסת, אני נאלץ להקפיד על לוח הזמנים.

סאלח טריף: אני מבקש שתכבדו את זה ותקפידו על כך.

סאלח טריף: הזמן המוקצב לכל חבר כנסת יצוין על-ידי.

סאלח טריף: לחבר הכנסת משה גפני שש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני הגשתי כ-200 הסתייגויות לתקציב, ואני לא חושב שהדיונים המתמשכים על פני כמעט שבוע ימים הם יעילים.

משה גפני: אני חושב שצריך לצמצם את זה ואני אנסה, במסגרת שש הדקות, לדבר ממש באופן טלגרפי על עיקרי הדברים.

משה גפני: ראשית דבר, הנושא שבעקבותיו משכה הממשלה את חוק הסדרים במשק המדינה, הנושא של יום לימודים ארוך.

משה גפני: הממשלה הזאת עסקה ועוסקת בנושא המדיני, לפי דעתי ולפי דעתם של אזרחי המדינה, ללא הצלחה יתירה, אבל מעבר לוויכוח לגבי הנושא המדיני, היא הזניחה לחלוטין את הנושא החברתי – לחלוטין.

משה גפני: ובאים חברי כנסת ומתייחסים לנושא זה, וגם לי יש הסתייגות בנושא של יום לימודים ארוך.

משה גפני: אני חושב שזה דבר חמור מאוד שילדי ישראל נמצאים במצב שבו הם נמצאים מבחינה חינוכית.

משה גפני: הם לומדים מספר מצומצם של שעות ולאחר מכן מסתובבים ברחובות, והתוצאות במערכת החינוך, לצערנו הרב, נראות בכל פינה.

משה גפני: באה הממשלה בטענה, לכאורה אפילו בטענה צודקת: אי-אפשר להביא בהסתייגות נושא כל כך חשוב וכל כך קריטי ולהעביר אותו בצורה כזאת.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת שבשנה שעברה, אם אינני טועה – אני עדיין לא הייתי בכנסת – עברה כאן הסתייגות של חבר הכנסת חיים אורון וחבריו בנושא של קצבת הילדים, שנגעה לסכום של מאות מיליוני שקלים.

משה גפני: אני בעד קבלת ההסתייגות הזאת, מכיוון שאני חושב שקצבת הילדים לא נוגעת לשום דבר אלא אך ורק לקצבת ילדים, אבל ההסתייגות הזאת עברה.

משה גפני: והיום באה הממשלה ומושכת את חוק ההסדרים, כאשר יש הסתייגות שעלותה 180 מיליון שקל.

משה גפני: זה נושא חברתי מדרגה ראשונה, והופכים את המדינה, מעמידים את המדינה על הרגליים, מושכים את חוק ההסדרים, פוגעים בכל הנושאים שיש בחוק ההסדרים – שהם נושאים חשובים מאוד – וזאת רק מכיוון שלממשלה הזאת לא אכפת מהנושא החברתי, ואת זה אומר יושב-ראש הקואליציה, לא אני.

משה גפני: אני רוצה לדבר באופן טלגרפי על כמה נקודות שהציבור החרדי מקופח בהן, לפי דעתי, יותר מהמגזר הערבי, בכמה וכמה תחומים.

משה גפני: יש מחסור מתמשך של 600 כיתות לימוד במגזר החרדי, והממשלה כמנהגה נוהגת וממשיכה באותה דרך – שילדי ישראל ימשיכו ללמוד בקרוונים, בצריפים, שום דבר.

משה גפני: הם ממשיכים ופותרים בעיות פה ופותרים בעיות שם, והמגזר החרדי נשכח כל השנים, וגם היום.

משה גפני: היה פה במשך השנה 15 פעמים דיון על העיר בני-ברק – עם שביתות, סכנת נפשות – והכנסת דנה על כך פעם ועוד פעם, ושום דבר – אין פתרון, בשעה שפותרים בעיות של ערים הרבה יותר עשירות.

משה גפני: בני-ברק נמצאת בראש סולם העוני במדינת ישראל, והממשלה נוהגת בה כמו שנוהגים בסביון, והמצוקה הולכת וגוברת.

משה גפני: בונים בירושלים, ורכס שועפאט עומד להתאכלס – 2,100 יחידות דיור.

משה גפני: יהיו שם 7,500 ילדים בגיל בית-ספר.

משה גפני: השכונה מתאכלסת השנה.

משה גפני: זו בעצם מועצה מקומית קטנה.

משה גפני: לא בונים אף לא כיתת לימוד אחת, לא בונים בית-כנסת, לא בונים מקווה, לא בונים "טיפת חלב", לא בונים ולא כלום.

משה גפני: שום דבר.

משה גפני: השנה עומדות להיכנס 2,100 משפחות לרכס שועפאט, ושום דבר – אין מבני ציבור.

משה גפני: כאילו חיים במדבר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר באופן טלגרפי: בקדנציה הקודמת, כאשר אני נבחרתי לכנסת, היינו נגד הכספים הייחודיים וחוקקנו חוק לביטול הכספים הייחודיים כדי שהכול ייתנהל על-פי קריטריונים.

משה גפני: אני הייתי סגן שר במשרד הדתות וסיימתי את הקדנציה הקודמת כשבתקציב הישיבות היה סכום מסוים שהיה רבע או חמישית מהתקציב לסטודנט במוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: אותו סכום שהיה לפני שנתיים, שנתיים וחצי, כשהממשלה הזאת הוקמה, אותו סכום נשאר עד היום, אבל הפער בין תלמיד ישיבה לבין סטודנט גדל, ומבחינה תקציבית הוא עומד היום על 1 מול 8.

משה גפני: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

סאלח טריף: נא לסכם.

משה גפני: ויכולים לבוא היום ולומר – ויש מפלגה שאומרת את זה, ומפלגה חרדית – שהממשלה הזאת דואגת למגזר החרדי.

משה גפני: הרי אין שקר גדול מזה.

משה גפני: הממשלה הזאת מקפחת את הציבור החרדי, לא מעניינים אותה לא רכס שועפאט, לא בני-ברק, לא ישיבות, לא מצוקה של משפחות ברוכות ילדים – לא מעניין אותה שום דבר.

משה גפני: איך מעזים לבוא ולומר שהממשלה הזאת דואגת למגזר החרדי?

משה גפני: הכנתי פה רשימה ארוכה בכל סעיפי התקציב וגם הגשתי להם הסתייגויות.

משה גפני: והקיפוח, האפליה, זועקים מכל סעיף תקציבי.

סאלח טריף: תסלח לי, אני אבקש לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני מדלג על הכול.

סאלח טריף: פשוט שכחתי שהיום גם אני הצבעתי על חוק הבשר שלך.

סאלח טריף: פשוט בלבלת אותי.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש – – –

אברהם פורז: – – –

משה גפני: תעשה לי טובה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך – – –

אברהם פורז: – – –

סאלח טריף: לא, אני אוכל כשר, שלא יהיו לך אי-הבנות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך דבר אחד.

משה גפני: אמרת, אז אני מבקש – – –

סאלח טריף: אבל אתה חייב לסיים.

משה גפני: הוגשה הצעת אי-אמון, ואני רוצה שתדע את זה.

משה גפני: אני רוצה שחברי הכנסת ידעו.

סאלח טריף: אני יודע שראש הממשלה הבטיח.

משה גפני: לא על זה אני מדבר.

משה גפני: הוגשה הצעת אי-אמון על-ידי המגזר הדרוזי, אי-אמון בממשלה, ובאו אלי מהקואליציה – ואני רוצה שתדע את זה ואני רוצה שחברי הכנסת ידעו את זה.

משה גפני: באו אלי מהקואליציה ואמרו: אם לא תצביעו אי-אמון בממשלה, תקבלו בשביל כיתות, בשביל דברים כאלה.

משה גפני: ואני אמרתי, ואמרתי את זה לנציגי הדרוזים ואמרתי את זה לנציגי הממשלה: אני בעד זה שלא יקפחו שום מיעוט במדינת ישראל.

סאלח טריף: בסדר גמור.

משה גפני: ואני אצביע אי-אמון לממשלה גם אם יפתרו לי את כל הבעיות המנויות פה.

משה גפני: ואמרתי את זה לראשי הדרוזים.

סאלח טריף: תודה.

משה גפני: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, הנושא של חוק הבשר הוא נושא שנמצא בקונסנסוס.

אברהם פורז: – – –

משה גפני: ולכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, חוק הבשר הוא נושא שנמצא בקונסנסוס, הוא לא קשור לדעותי בתחום המדיני, לדעותי בתחום החברתי – הוא לא קשור.

משה גפני: הוא נושא שבקונסנסוס, וכמו שאני חושב שצריך לדאוג לכל מיעוט במדינת ישראל ועל כן אני מוכן שגם אנחנו נקופח והעיקר שלא יקופחו אחרים, כך אני דורש שגם אחרים ידאגו שזו תהיה הנורמה במדינת ישראל, ולא כפי שהממשלה הזאת נוהגת.

משה גפני: תודה רבה.

סאלח טריף: תודה לחבר הכנסת גפני.

סאלח טריף: אני מזמין את חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

סאלח טריף: בבקשה.

סאלח טריף: חמש-שש דקות לחבר הכנסת גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אי-אפשר להתייחס היום לנושא התקציב בלי לומר כמה מלים על מה שהתרחש אצלנו בקואליציה, בין הממשלה לבין חברים בתוך הקואליציה, ואני יודע שמרבית הדוברים בבית הזה, במיוחד מהצד הימני של המפה הפוליטית, יבואו חשבון עם הממשלה ועם הקואליציה ויאמרו: תראו איך אתם נראים, ב-04:30, לפנות בוקר, ישיבת ממשלה.

אלי גולדשמידט: לעגו לממשלה שבאה לשבת ב-04:30 ולדון ביום לימודים ארוך.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת: נכון, התמונה איננה אידיאלית, אבל מה הוויכוח?

אלי גולדשמידט: אין פה ויכוח פרסונלי, אין פה ויכוח אישי, אין פה ויכוח של תככים, אין פה אותם ויכוחים שהיו בערבי תקציב בשנים קודמות, שרק מהסתכלות על מה שקרה ליד חדרה של ועדת הכספים, כל אזרח במדינת ישראל היה מקבל גועל נפש.

אלי גולדשמידט: הציבור שכח את זה?

אלי גולדשמידט: זה היה כל-כך מזמן?

אלי גולדשמידט: על מה היה ליל שימורים הלילה הזה?

אלי גולדשמידט: על יום לימודים ארוך, על נושא חברתי.

אלי גולדשמידט: לא על נושא כזה או אחר של כסף, על ייחודיים.

אלי גולדשמידט: על נושא חברתי.

אלי גולדשמידט: ויכוח מאוד קשה, ויכוח שכל צד מביע בו עמדה לא פשוטה, אבל זה ויכוח שממשלה וקואליציה צריכות להתברך בו, כי זה ויכוח על הנושאים האמיתיים.

אלי גולדשמידט: וזה בא מתוך הקואליציה, ולא מתוך האופוזיציה.

אלי גולדשמידט: באים פה דוברי האופוזיציה בשלושת הימים האחרונים, עולים בזה אחר זה לדוכן הנואמים ואומרים: ממשלה שלא נותנת למגזר החברתי.

אלי גולדשמידט: באמת, איפה היתה הממשלה שלהם?

אלי גולדשמידט: איפה היה חבר הכנסת מאיר שטרית כשהם היו בשלטון?

אלי גולדשמידט: אתם נתתם יום לימודים ארוך למישהו?

אלי גולדשמידט: אתם הוספתם תקציבים בחינוך?

אלי גולדשמידט: אתם החזרתם קצבאות ילד ראשון?

אלי גולדשמידט: אתם הקטנתם את האבטלה מ-11.5% ל-7.5%?

אלי גולדשמידט: כמו תמיד, בדיבורים אתם הרבה יותר טובים מאתנו.

אלי גולדשמידט: אם יש דבר אחד שאני מודה שהצד הזה של הבית יותר טוב בו מהצד הזה של הבית – הרי זה יכולת הדיבור; אתם מדברים יותר טוב מאתנו.

אלי גולדשמידט: וזה פוגע, כי זו מערכת פוליטית, ובמערכת פוליטית הדיבור והרטוריקה קובעים הרבה פעמים את ההוויה.

אלי גולדשמידט: נכנס עכשיו חבר הכנסת עובדיה עלי.

אלי גולדשמידט: אני מודה שהוא אחד מחברי הכנסת שאני מתברך בכך שזכיתי להכיר אותו מכוח זה שאני חבר בבית הזה – אדם מן הרגישים ביותר בבית הזה לעניינים החברתיים, ולא רק להם, עם יושר אינלקטואלי והגינות.

אלי גולדשמידט: אני שואל אותו: איפה היתה הממשלה שלכם בנושא יום לימודים ארוך?

אלי גולדשמידט: איפה אתם הייתם?

אלי גולדשמידט: אני לא בא לתרץ, אני לא נמנה עם אלה שאומרים: הממשלה הזאת עושה כך ותראו מה הממשלה הקודמת עשתה.

אלי גולדשמידט: העובדה היא, יש הבטחה ליום חינוך ארוך בשכונות, אבל יש בעיה של פריצת מסגרת תקציב.

אלי גולדשמידט: אני נמניתי עם החברים שביקשו הלילה מחבר הכנסת אלי דיין לקבל את ההישג האדיר של החלטת הממשלה בנושא יום לימודים ארוך ולוותר על ההסתייגות שלו.

אלי גולדשמידט: לא הצלחנו בזה.

אלי גולדשמידט: מה היתה המחלוקת האמיתית?

אלי גולדשמידט: ראיתי את חבר הכנסת אלי דיין בחוץ עם עיניים דומעות.

אלי גולדשמידט: הוא היה מזכ"ל "עודד" – אדם שרגישותו החברתית היא מן המפורסמות; הוא נקלע למבוי סתום מבחינתו, וייתכן שהוא עשה שגיאה, אבל הוויכוח על הנושא החברתי היה מתוך הנשמה, מתוך הלב.

אלי גולדשמידט: לא צריך לזלזל בזה, זה לא היה ויכוח על השאלה מי יהיה מזכיר המפלגה או יושב-ראש המפלגה, או על "סכינאות" זו או אחרת בתחום הפרסונלי.

אלי גולדשמידט: זו ממשלה שעשתה המון בתחומים האלה.

אלי גולדשמידט: יושב פה שר הבינוי והשיכון.

אלי גולדשמידט: תראו לי עוד מדינה בעולם שקולטת 15% מהאוכלוסייה שלה בתוך שלוש, ארבע שנים, כשל-65% מהעולים החדשים יש דירות.

אלי גולדשמידט: יש דבר כזה בארצות-הברית?

אלי גולדשמידט: בגרמניה?

אלי גולדשמידט: בצרפת?

אלי גולדשמידט: באיזו מדינה בעולם יש דבר כזה?

אלי גולדשמידט: את זה לא הממשלה הזאת עשתה?

אלי גולדשמידט: גם אתם.

אלי גולדשמידט: אבל לבוא ולהציג את הממשלה, את הקואליציה הזאת כמנוכרת מבחינה חברתית?

אלי גולדשמידט: ממשלה שמשקיעה 5 מיליארדי שקלים בחינוך כשהיא יודעת שזה לא יורגש מייד משום שהעלאת רמת החינוך במדינת ישראל היא תהליך שנמשך עשור, אולי שני עשורים.

אלי גולדשמידט: היא הגדילה את המשכורות למורים כי היא רצתה לשאוב את הכוחות הטובים ביותר להוראה, וזה תהליך שדורש זמן.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שהממשלה שתיבחר בשנת 1996 או בשנת 2000 תיהנה מפרי עמלה של הממשלה הזאת.

אלי גולדשמידט: והתוספת הענקית בשעות בחינוך?

אלי גולדשמידט: את כל זה לא רואים, זה איננו?

אלי גולדשמידט: יש ויכוח עם שר האוצר.

אלי גולדשמידט: לשר האוצר יש תפקיד, הוא צריך לשמור על מסגרת תקציב; זה לא עושה אותו פחות רגיש מבחינה חברתית, אבל התקציב צריך לבטא את סדרי העדיפויות.

אלי גולדשמידט: יש לסקטור בני המיעוטים במדינת ישראל תביעות צודקות כלפי החברה הישראלית, שקיפחה אותו במשך כל שנות קיום המדינה קיפוח אדיר.

אלי גולדשמידט: מי שנכנס היום לכפרים הדרוזיים ולכפרים הערביים צריך להתבייש.

אלי גולדשמידט: אנחנו צריכים להתבייש.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אסעד אסעד, שמייצג עם חבר הכנסת סאלח טריף את המגזר הדרוזי, האם לא היתה התקדמות בשנתיים האחרונות?

אלי גולדשמידט: אני מסכים שבתוך תקופה כל כך קצרה אי-אפשר להתגבר על פערים אדירים כאלה, אבל יש עשייה.

אלי גולדשמידט: אם בסופו של דבר תיפרץ כל מסגרת התקציב ותהיה פה אינפלציה אדירה וכולנו ניפול, גם הצד הזה של הבית וגם הצד הזה של הבית, אף אחד לא ירוויח מזה שום דבר.

אלי גולדשמידט: באים אלינו בטרוניה: שומו שמים, העולים החדשים הם אלה שמהווים את האחוז הגדול בקרב מקבלי השלמת הכנסה.

אלי גולדשמידט: אם מסתכלים על זה בצורה אמיתית, זה בדיוק ההיפך.

אלי גולדשמידט: במדינת ישראל מרבית האזרחים המבוגרים מגיעים למצב שיש להם הסדר פנסיוני סביר כזה או אחר; הציבור שהגיע מברית-המועצות לשעבר בגיל מבוגר מקבל השלמת הכנסה, כי אין לו הכנסה ממקור אחר.

אלי גולדשמידט: מדינת ישראל משלמת את זה, אז צריך לברך על זה ולא לקלל.

אלי גולדשמידט: הבעיה של הקואליציה היא, שהעשייה שלנו היא עשייה גדולה.

אלי גולדשמידט: במקום כלשהו פספסנו את הדרך להסביר את זה לציבור.

אלי גולדשמידט: אתם הצלחתם בצורה מבריקה.

אלי גולדשמידט: בנושא הכבישים – – –

עובדיה עלי: רואים מה שקורה בכבישים, את התשתיות.

אלי גולדשמידט: רבותי חברי הכנסת, בזה אני מסכם.

אלי גולדשמידט: אני מקווה שהחלוקה הזאת כשהצד הזה של הבית מדבר יפה והצד הזה של הבית עושה יפה תוסיף ותתקיים.

אלי גולדשמידט: אני אומר לכם: עם כל הרטוריקה שנשמעת כאן, עם כל הביקורת, ציבור הבוחרים במדינת ישראל ישפוט בסופו של דבר על-פי העשייה.

אלי גולדשמידט: על-פי מיטב הבנתי, העשייה גם עכשיו וגם בתום תקופת כהונתה של הממשלה הזאת תוכיח שזו ממשלה שעשתה מהפכה; לא קדמה – מהפכה בתחום החברתי.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת חיים דיין.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רשמתי בפני שורה של נושאים שהכנסת הזאת דנה בהם מאז כינונה ועד היום.

חיים דיין: ידידי חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שמעתי את נאומך בקשב רב, ואתה דיברת רק על הישגים.

חיים דיין: לממשלה אין רק הישגים, יש גם הרבה כישלונות, וחשוב להציג את הדברים.

חיים דיין: באבטלה הממשלה נכשלה, במפעלים במצוקה – – –

אלי גולדשמידט: היא ירדה ב-4%.

חיים דיין: תיכף אסביר לך למה אני חושב שאין ירידה באבטלה.

חיים דיין: אם סגרתם לשכות תעסוקה בהוד-השרון כדי לתת ל-50,000 איש לרוץ למקום אחר במרחק של 50 קילומטר בצורה שהם לא יצליחו לחתום על מנת שיצומצמו נתוני האבטלה, זו לא הצלחה רבה.

חיים דיין: בעניין קו העוני הממשלה הזאת נכשלה; בטיפול במשפחות ברוכות ילדים הממשלה הזאת נכשלה; בעניין של העלייה בגירושים והגידול במספר המשפחות החד-הוריות – 5,000 משפחות חד-הוריות בשנה – הממשלה הזאת נכשלה; מצוקת הדיור של משפחות במצוקה – יש עשייה בנושא הדיור אבל קיימת מצוקה – גם בזה עדיין יש כישלון; הזנחת הנכים במדינת ישראל – כישלון לממשלה; העלייה במחירי המזון, התחבורה, הדיור וההלבשה – כישלון למדינת ישראל; עלייה בפקודות החוב עקב מוסר תשלומים ירוד בגלל המצוקה הכלכלית – הממשלה הזאת נכשלה; העלייה במחירי מעונות-יום למשפחות שנזקקות לכך – הממשלה הזאת נכשלה; עלייה גוברת בסמים ובעבריינות – הממשלה הזאת נכשלה; תמותת דרי הרחוב שאנחנו שומעים עליהם בכל יום – הממשלה הזאת נכשלה; הזנחת הזקנים והשאירים – הממשלה הזאת נכשלה; מצוקת ראשי הרשויות המקומיות, מצוקת הדרוזים והצ'רקסים –הממשלה הזאת נכשלה; גובה שכר המינימום והשחיקה – הממשלה הזאת נכשלה; מעצרים מינהליים של חפים מפשע – הממשלה הזאת נכשלה; אלימות כלפי מפגינים שרוצים להביע את דעתם – הממשלה הזו נכשלה; הסתבכויות ערבים ובעלי משכנתאות – הממשלה הזאת נכשלה; סגירת לשכות תעסוקה – הממשלה הזאת נכשלה; הקפאת הבנייה מעבר ל"קו הירוק" – הממשלה הזאת נכשלה.

חיים דיין: אבל יש לה הצלחה: כבישים במדינת ישראל.

חיים דיין: חשוב מאוד.

חיים דיין: על חשבון מה, על חשבון חיי אדם?

חיים דיין: על חשבון זה שאין לאנשים אוכל להביא הביתה?

חיים דיין: ריבונו של עולם – – –

אברהם פורז: איפה אין אוכל?

חיים דיין: נתתי רשימה של דברים שאם אני אבוא ואציג אותם אחד לאחד – – –

אברהם פורז: איפה אין אוכל?

חיים דיין: 184,000 משפחות מתחת לקו העוני – זה אין אוכל.

חיים דיין: מ-1,400 שקל משפחה צריכה להתקיים, ומזה היא צריכה לשלם שכר דירה, חשמל, ארנונה.

אברהם פורז: גם לדמגוגיה יש גבול.

אברהם פורז: זה לא רעב.

אברהם פורז: אתה עושה עוול.

חיים דיין: יש רעב.

חיים דיין: אני אקח אותך ואני אוכיח לך שיש רעב במדינה הזאת.

אברהם פורז: איפה?

חיים דיין: בוא אני אראה לך, בוא תלך אתי לסיור.

חיים דיין: הרי רק לפני שבועיים נתתי לכם הצגה על גברת שיש לה 1,400 שקל.

סאלח טריף: אני מציע שתצאו לסיור מייד.

סאלח טריף: תצאו לסיור מייד לבדוק.

חיים דיין: אני מוכל לצאת אתו.

סאלח טריף: תיקחו אותו, בבקשה.

חיים דיין: מאין באים הנתונים?

חיים דיין: האם המוסד לביטוח אינו מספיק רשמי בשבילנו כדי לתת לנו נתון, ש-184,000 משפחות נתונות במצוקה?

אברהם פורז: אבל אתה אמרת רעב.

חיים דיין: רעב, רעב.

חיים דיין: אם מ-1,400 שקל צריך לשלם גם ארנונה – והממשלה הזאת באה וחוקקה את חוק הארנונה, ומה היא באה ואמרה?

חיים דיין: קבעה תקרה מסוימת לפי גובה הכנסה ולפי מספר הנפשות.

חיים דיין: היא קבעה תקרת מקסימום להנחה, אבל היא לא קבעה תקרת מינימום.

חיים דיין: היום ראשי רשויות יכולים לבוא ולהחליט על אפס הנחה למשפחה שנמצאת במצוקה, כאשר היא נכללת בקטגוריה של גובה ההכנסה ומספר הנפשות.

חיים דיין: עד היכן?

עובדיה עלי: לא הבנתי למה רע לסלול כבישים.

חיים דיין: לא אמרתי שרע לסלול כבישים, אבל דיברתי על העדיפות – מה לפני מה?

חיים דיין: האם ילדים שנמצאים במצוקה ואנחנו מודעים לכך?

חיים דיין: ובאתי ואמרתי שהמוסד לביטוח לאומי מפרסם מדי שנה עד כמה נתונות המשפחות האלה במצוקה.

חיים דיין: אז מה, זה לא מספיק?

חיים דיין: אנחנו דנים פה על תקציב בו בזמן שאנשים עומדים ורואים אותנו ושומעים על מה אנחנו מדברים.

חיים דיין: כמה נדבר?

חיים דיין: יום?

חיים דיין: יומיים?

חיים דיין: שלושה ימים?

חיים דיין: אני קורא לממשלה הזאת, כפי שהיא מתייחסת לדברים שלנו: לכו "תתפסו בלאמפה", תיגעו בנורה החמה ואולי אז, כשכל העם הזה יצא לרחובות, אולי אז, בעוד שנתיים, כשמערכת הבחירות תגיע, תיתנו את הדין, ותבינו שלמי שמתנתק מהעם יש בעיה – כמו לליכוד שהתנתק מהעם.

חיים דיין: אבל אתם עברתם אותו היום בכמה וכמה דרגות.

חיים דיין: אתם לא מסתכלים במראה וגם לא רואים באיזה מצב האוכלוסייה נמצאת.

חיים דיין: תודה רבה.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת אסעד אסעד.

אברהם פורז: אני מציע לא לייעץ לעלות גבוה כפי שהציע חבר הכנסת הנכבד.

סאלח טריף: אני מציע שיקיים את הבטחתו ותצאו לסיור ביחד, ויראה לך, ואני אשמח אחר כך לדעת איפה זה קיים.

חיים דיין: הדבר הטוב שהממשלה הזאת עשתה הוא פיתוח כבישים, והתייחסתי לזה.

חיים דיין: כולם רואים את זה.

חיים דיין: אבל מה קודם למה?

סאלח טריף: אתה אומר זאת משום ששר הבינוי והשיכון נמצא כאן?

סאלח טריף: בבקשה, חבר הכנסת אסעד אסעד.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אסעד אסעד: הוא שאל אם לא היתה התפתחות או לא היה שינוי ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

אסעד אסעד: אני רואה שהשר פואד בן-אליעזר עוזב.

בנימין בן-אליעזר: אני לא עוזב.

בנימין בן-אליעזר: אני עומד פה.

אסעד אסעד: היו שינויים.

אסעד אסעד: אבל השאלה היא אם השינוי שחל בשנתיים וחצי האחרונות הוא בהתאם למה שהממשלה הזאת הבטיחה או שנשארנו באותו מצב.

אסעד אסעד: היו שינויים, שינויים קלים.

אסעד אסעד: לפי השינויים האלה, השר בנימין בן-אליעזר, אנחנו יכולים להגיע לשוויון המיוחל ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים אולי בעוד 20 שנה.

אסעד אסעד: אבל אם יש ממשלה שחרתה על דגלה להביא לשוויון, אי-אפשר להתקדם בצעדי צב.

אסעד אסעד: צריך להגדיל תקציבים ולפתח את היישובים הדרוזיים ואת היישובים הערביים בצורה משמעותית הרבה יותר.

אסעד אסעד: אני מוקיר ומעריך מאוד את חברי הכנסת אלי דיין ורפי אדרי.

אסעד אסעד: אני גם רוצה לציין דווקא את הממשלה הזאת בנושא ההשקעות בחינוך, גם במגזר הלא-יהודי.

אסעד אסעד: צריך להסתכל על חצי הכוס המלאה וגם על חצי הכוס הריקה.

אסעד אסעד: אני מעריך גם את הפעולה בנושא האבטלה.

אסעד אסעד: ברגע שיש נושא עקרוני, חברי הכנסת אלי דיין ורפי אדרי היו מוכנים להגיע למשבר עם הממשלה ועמדו על עקרונותיהם.

אסעד אסעד: כולנו יודעים שהממשלה הזאת תלויה בחברי הכנסת מהמגזר הלא-יהודי.

אסעד אסעד: הממשלה הזאת אינה יכולה להתקיים בלי חברי הכנסת ממד"ע, מחד"ש וחברי הכנסת ממרצ וממפלגת העבודה.

אסעד אסעד: אני יודע שבשבועיים האחרונים הם מנהלים משא-ומתן עם ראש הממשלה ועם שר האוצר בנושא הגדלת תקציבים.

אסעד אסעד: אנחנו מגיעים להצבעה על התקציב, ואני שומע מחברי הכנסת מהמגזר הלא-יהודי רק הבטחות.

אסעד אסעד: ומההבטחות האלה, אתה יודע, חבר הכנסת סאלח טריף, לא יוצא דבר.

אסעד אסעד: אם אין שינוי בחוק התקציב, לא יצא מזה ולא כלום.

אסעד אסעד: בכוונה הבאתי כמה דוגמאות, כדי להראות על מה הממשלה הזאת מדברת ומה היא מקצה למגזר הלא-יהודי.

אסעד אסעד: אקח דווקא נושא שכל כך כואב לכולנו, חבר הכנסת ויינשטיין, ב-90% מהיישובים במגזר הלא-יהודי אין מערכת ביוב.

אסעד אסעד: כשאתה בוחן את הקצאת התקציב לרשתות הביוב במגזר הלא-יהודי בתקציב 1995 – אפס.

אסעד אסעד: זה שוויון?

אסעד אסעד: בזה רוצים להגיע לשוויון?

אסעד אסעד: אפס.

אסעד אסעד: כאשר אין כמעט יישוב שיש בו מערכת ביוב.

אסעד אסעד: בשנה שעברה, ב-1994, היו כמעט 20 מיליון.

אסעד אסעד: השנה – אפס.

אסעד אסעד: אז זה שוויון.

אסעד אסעד: חבר הכנסת סאלח טריף, משרד הדתות.

אסעד אסעד: אתה יודע מה תקציב משרד הדתות?

אסעד אסעד: חבר הכנסת יגאל ביבי, תקציב משרד הדתות הוא מיליארד ו-83 מיליון שקל.

אסעד אסעד: אתה יודע כמה נתנו לדרוזים?

סאלח טריף: אני מודה לך שהערת לחבר הכנסת ביבי, כי אני לא יכול לענות לך מהמקום שאני יושב, אבל הוא בוודאי מכיר את זה טוב ממני.

אסעד אסעד: אתה יודע כמה הקצו לדרוזים?

סאלח טריף: גם השר לשעבר שאקי מכיר את זה.

יגאל ביבי: בושה וחרפה.

אסעד אסעד: אני מחזיק את ספר התקציב: 158 מיליון ש"ח מתוך מיליארד ו-83 מיליון שקל.

אסעד אסעד: 158 מיליון ש"ח.

אסעד אסעד: מה זה?

אסעד אסעד: זה לא בושה?

אסעד אסעד: זה שוויון?

אבנר-חי שאקי: בושה וחרפה.

אסעד אסעד: עם זה רוצים לסגור את הפערים?

אסעד אסעד: זו אפליה מתקנת?

יגאל ביבי: בושה.

אסעד אסעד: זו שערורייה.

אסעד אסעד: אתה יודע כמה הקצו למוסלמים?

אסעד אסעד: המוסלמים הם 15% מאוכלוסיית המדינה.

אסעד אסעד: אתה יודע כמה הקצו להם ממיליארד ו-83 מיליון שקל?

אסעד אסעד: רק 10 מיליון ו-274,000 שקל.

אסעד אסעד: אתה יודע מאין אלה באים?

אסעד אסעד: כי ההקדש המוסלמי בא עם האפוטרופוס.

אסעד אסעד: יש להם שם כביש.

אסעד אסעד: 10 מיליון מתוך מיליארד ו-83 מיליון שקל.

אסעד אסעד: כמה לנוצרים?

אסעד אסעד: יש 120,000 נוצרים במדינת ישראל – 357,000 שקל מתוך מיליארד ו-83 מיליון שקל.

אסעד אסעד: זה מה שהקצו לכל אוכלוסיית המיעוטים במדינת ישראל.

אסעד אסעד: אפילו לא מגיעים ל-11 מיליון.

אסעד אסעד: עכשיו אני עובר לעניין יותר חשוב.

אסעד אסעד: חבל שסגן השר וליד צאדק לא נמצא כאן.

סאלח טריף: חבר הכנסת אסעד, אני מבקש שתצטמצם, כי הזמן נגמר והוספתי לך דקה.

אסעד אסעד: אקצר.

אסעד אסעד: סגן השר וליד צאדק דיבר.

אסעד אסעד: אני מעריך אותו, אני מכיר אותו ויודע שהוא אדם ישר והגון.

אסעד אסעד: אבל במשרד שהוא מכהן בו, תקציב משרד החקלאות מיליארד ו-160 מיליון שקל, וההקצאה לתשתיות למגזר הלא-יהודי – מיליון ו-683,000 שקל.

אסעד אסעד: זאת אפילו לא בדיחה.

אסעד אסעד: זה השוויון?

אסעד אסעד: אלה ההקצאות?

אסעד אסעד: בזה רוצים לסגור פערים?

אסעד אסעד: זאת פשוט שערורייה.

אסעד אסעד: תודה רבה.

עובדיה עלי: מה בדבר שכונות מצוקה בערים המעורבות?

אסעד אסעד: אני יכול להשיב?

שבח וייס: דקה אחת קיבלת.

שבח וייס: קיבלת חנינה.

אסעד אסעד: שכונות המצוקה של המגזר הלא-יהודי בערים המעורבות: בלוד, ברמלה, בחיפה – ואדי-ניסנס וואדי אל-ג'מאל.

אסעד אסעד: מי שמגיע לשם ורואה את ההזנחה, את הדלות של מבני הציבור – זאת פשוט לא מדינת ישראל.

אסעד אסעד: אם רוצים באמת לדבר על העדפה מתקנת, אם רוצים לתקן את סדר העדיפויות, הגיע הזמן לעשות את זה הלכה למעשה ולא רק בדיבורים.

אסעד אסעד: הממשלה הזאת רק מדברת ולא עושה כלום.

אסעד אסעד: ובמיוחד, חבר הכנסת סאלח סלים, הממשלה הזאת תלויה בכם.

אסעד אסעד: אנחנו ביקשנו ביחד אתכם לתקן כמה דברים לקראת סוף השנה, למשל, חוק מס רכוש.

אסעד אסעד: איפה חוק מס רכוש ואיפה התיקונים?

אסעד אסעד: תודה רה.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן, ואם הוא איננו – חבר הכנסת סאלח סלים, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סלים.

שבח וייס: חמש דקות.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמתי לב שחלק מחברי הכנסת משתמשים בביטוי המגזר היהודי והמגזר הלא-יהודי.

סאלח סלים: אני לא מבין את הביטוי הזה.

סאלח סלים: יש מגזר יהודי – – –

שבח וייס: יש כבר התקדמות.

שבח וייס: פעם היו אומרים: נגזר עלינו, עכשיו זה: מגזר עלינו.

שבח וייס: יש התקדמות.

סאלח סלים: יש מגזר יהודי ויש מגזר ערבי.

סאלח סלים: אין מגזר צרפתי ומגזר אנגלי ומגזר אני לא יודע מה.

אסעד אסעד: הלוואי שזאת היתה הבעיה שלנו – סמנטיקה.

עובדיה עלי: יש דרוזים, יש צ'רקסים – – –

סאלח סלים: גם הדרוזים ערבים.

סאלח סלים: הם לובשים כפייה ועגאל, אוכלים מג'אדרה, מחשי ופלאפל.

עובדיה עלי: גם אני אוכל את זה.

שבח וייס: פלאפל כולנו אוכלים.

סאלח סלים: הדרוזים אותו דבר, אותם מנהגים, אותם מאכלים, אין שום דבר שונה.

אסעד אסעד: הדרוזים יותר אסלי – – –

סאלח סלים: נכון.

סאלח סלים: הדרוזים ערבים יותר אסלי מהנוצרים והמוסלמים.

סאלח סלים: לכן יש מגזר יהודי ויש מגזר ערבי.

סאלח סלים: אני מציע שנשת

סאלח סלים: מש בביטוי מגזר ערבי – זה מה שיש בשטח.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, בהצעת התקציב המונחת לפנינו יש, לפי דעתי, מספרים שמצביעים על תזוזה חיובית פה ושם, אבל לצערי התזוזה לא מספקת מגזרים שונים, במיוחד את המגזר הערבי, שסבל, ואין אף לא אחד בבית הזה שיכול להגיד שהוא לא סבל במשך 46 שנים.

סאלח סלים: חלק אפילו אמרו שיש צורך לעשות אפליה מתקנת למגזר הערבי בגלל הפיגור וההזנחה.

סאלח סלים: הזנחה מכוונת, מתוכננת.

סאלח סלים: זה לא בא במקרה, זה היה מתוכנן.

סאלח סלים: בעניין זה אף צד לא יכול להאשים את הצד השני ולהגיד שהוא יותר טוב.

סאלח סלים: גם מפלגת העבודה והמערך לפני כן היו בשלטון הרבה שנים, וגם הליכוד – שתי המפלגות האלה שנים רבות היו בשלטון ושתיהן נהגו באותו קו ובאותו יחס לאוכלוסייה הערבית.

סאלח סלים: חבר הכנסת חיים דיין מנה כאן כ-25 כישלונות של הממשלה, והוא אפילו לא הזכיר שהמגזר הערבי מקופח.

סאלח סלים: כאילו שהמצב מספק אותו והוא נהנה מזה.

סאלח סלים: אם מסתכלים בסעיפי התקציב, מה אנחנו רואים?

סאלח סלים: ניקח לדוגמה מענק לפיתוח רשויות מקומיות.

סאלח סלים: בשנת 1993 היו 82 מיליון שקל, בשנת 1994 היו 82 מיליון שקל, בשנת 1995 מוצעים 96 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: פחות מעליית האינפלציה.

סאלח סלים: זה פחות מעליית האינפלציה.

סאלח סלים: איפה האפליה המתקנת?

סאלח סלים: איפה התוספת?

אסעד אסעד: לביוב לא הקצו אפילו אגורה.

סאלח סלים: אגיע לעניין הזה.

סאלח סלים: איפה ההגדלה?

סאלח סלים: אלה מספרים של האוצר, ואני הבאתי לדוגמה שלוש שנים – 1993, 1994, 1995.

אסעד אסעד: מה בעניין שכונות המצוקה בערים המעורבות?

שבח וייס: הוא לא יספיק להשיב, כי יש לו עוד דקה וחצי, וזה עם תוספת של חצי דקה.

סאלח סלים: משרד השיכון אומנם פעל, אבל מה אומרים המספרים?

סאלח סלים: בשנת 1994 הוקצבו 54 מיליון שקל למגזר הערבי.

סאלח סלים: מה מוצע לשנת 1995, אדוני היושב-ראש?

סאלח סלים: 41 מיליון שקל.

סאלח סלים: ירידה מ-54 מיליון בשנת 1994 ל-41 מיליון לשנת 1995.

סאלח סלים: לא רק שלא הוסיפו את שיעור האינפלציה בשנה שעברה, אלא הורידו.

סאלח סלים: למגזר הערבי כולו הקצו 7 מיליוני שקל למבני ציבור.

שבח וייס: נא לסיים.

סאלח סלים: בתור ראש מועצה אני בונה עכשיו בניין ציבורי שעולה 8 מיליוני שקל.

סאלח סלים: מה הם 7 מיליוני שקל למגזר הערבי כולו?

שבח וייס: משפט סיכום.

שבח וייס: מה לעשות, הסיעות קיבלו זמן, כל סיעה נתנה לחבריה חמש דקות.

סאלח סלים: לנוכח המספרים שאנחנו רואים פה ובגלל התפתחויות פוליטיות שונות, אנחנו, סיעת חד"ש, נצביע נגד התקציב הזה.

סאלח סלים: תודה רבה.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת סאלח סלים.

שבח וייס: אנחנו עוברים לחבר הכנסת מיכאל איתן, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ונונו.

שבח וייס: נא להקפיד על הזמן.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן ייתן לנו דוגמה.

מיכאל איתן: אם אדוני יודיע לי בזמן.

שבח וייס: אני כבר מודיע לך שיש לך עוד חמש דקות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו דנים על תקציב המדינה.

מיכאל איתן: תקציב המדינה הוא נושא רחב היקף.

מיכאל איתן: שמענו אתמול בשורות מפיו של שר האוצר, שהוא מקווה ומאמין שהאינדיקטורים על מצב המשק מבשרים שהשנה הבאה תהיה שנה טובה מבחינה כלכלית.

מיכאל איתן: מובן שכל אחד מאתנו כאזרח המדינה הזאת, ובמיוחד כאיש ציבור, צריך לאחל לעם ישראל שאכן תהיה לו שנה כזאת.

מיכאל איתן: אבל מול האינדיקטורים שהציג שר האוצר עומדים אינדיקטורים אחרים, שמצביעים על כך שאנחנו בבעיה קשה, ועל מנת שנוכל להמריא ולעבור שלב בהתפתחות הכלכלית שלנו, עלינו לעשות מעשים.

מיכאל איתן: השאלה הראשונה שאני רוצה להבהיר היא, איפה אנחנו רוצים לראות את עצמנו.

מיכאל איתן: אם אנחנו רוצים לראות את עצמנו כמדינה מובילה בין המדינות המתפתחות, בין המדינות שאינן המדינות המפותחות – להישג הזה הגענו ואנחנו יכולים לשמור עליו.

מיכאל איתן: אבל אם אנחנו רוצים, כמו שרצה תמיד העם היהודי, להיות הישגיים, להתקדם, להשתפר, לשכלל, לתקן, ואנחנו רוצים להגיע לרמה של המדינות המתפתחות בעולם, היום אנחנו נמצאים בתחתית הסולם הזה – בין המדינות המפגרות ביותר בקבוצת המדינות המתפתחות.

מיכאל איתן: כדי שנוכל לעלות שלב ולהיות ברמה של מדינות מערב-אירופה ומדינות מתקדמות אחרות בעולם, אנחנו צריכים לעבור שינויים מבניים.

מיכאל איתן: והממשלה הנוכחית, לצערי הרב גם הממשלה הקודמת, לא טיפלה בכמה נושאים ולא מאפשרת למשק שלנו לעשות אותה קפיצת מדרגה.

מיכאל איתן: איני רוצה ואין לי זמן כרגע לדבר על מעורבות הממשלה מבחינת נטל המסים, על מעורבות הממשלה שעדיין קיימת בתחומים שונים שהמדינה לא צריכה להיות מעורבת בהם, שקשורים בעידוד תעשייה, אפילו בשוק ההון למרות הרפורמה בשוק ההון – מעורבות של הממשלה בתחומים שצריכים להיות פתוחים יותר לתחרות ולכלכלה חופשית.

מיכאל איתן: בזמן שנותר לי אני רוצה להצביע על תופעה ולהתמקד בה: המשק הממשלתי.

מיכאל איתן: בדרך כלל זהו משק לא יעיל ולא כלכלי.

מיכאל איתן: המשק הממשלתי איננו מאפשר צמיחה, משום שאנשים שעובדים במשק הממשלתי אין להם יוזמה, אין להם רצון, יש להם מגבלות.

מיכאל איתן: זהו משק יותר "כבד" – לא תמיד הוא מצליח להיות יעיל.

מיכאל איתן: כאשר מעבירים יחידות לתחום פרטי, היעילות שלהן גדלה והולכת, וזה מה שמביא לכלכלה הישראלית את היכולת לצמוח, את היכולת להיות יותר יעילה ולהגדיל את הצמיחה.

מיכאל איתן: אני רוצה להתמקד עכשיו בפינה אחת שקשורה בתחום הזה – משרד הבינוי והשיכון.

מיכאל איתן: משרד הבינוי והשיכון מחזיק חברות, שבינן לבין האינטרס של הממשלה אין דבר וחצי דבר.

מיכאל איתן: נכון, כשדיברתי קודם על כך שהמשק הממשלתי בכל מקרה הוא משק לא יעיל, אנחנו יודעים שיש תחומים מסוימים שבהם, למרות אי-יעילותו ולמרות המגבלות שלו, הוא חייב להיות משק ממשלתי.

מיכאל איתן: אבל זה צריך להיות בתחום הצרכים הבסיסיים, האינטרסים החיוניים, ולא בכל דבר ועניין.

מיכאל איתן: והנה, למשרד הבינוי והשיכון יש שליטה על חברות ממשלתיות שבמקום להיות חברות פרטיות שאם הן מפסידות או אם הן מרוויחות, בסופו של דבר זה נופל על אותם אנשים שצריכים לשלם מכיסם, אותם גורמים פרטיים – הכול על משלם המסים.

מיכאל איתן: לא רק שהחברות האלה לא יעילות – חוץ מחברת "שיכון ופיתוח", חברת "ערים" וחברות נוספות – לדוגמה, אפילו חברה שעוסקת בארגון תערוכות וירידים כמו "מרכז הבנייה".

מיכאל איתן: מדוע ממשלת ישראל, שמדברת כל כך הרבה על הפרטה, שמדברת על פתיחת המשק – גם הממשלה הקודמת וגם הממשלה הנוכחית – מחזיקה חברות כמו "מרכז הבנייה", שתפקידה לארגן תערוכות וירידים, ואינה מאפשרת העברת הגורמים האלה לידיים פרטיות, לתחרות חופשית, ובסופו של דבר לאחריות אישית של המנהלים?

מיכאל איתן: ירוויחו – יתקיימו, לא ירוויחו – ישלמו מכיסן.

שבח וייס: אני מודה מודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף ונונו.

שבח וייס: אחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: אני מאוד מבקש להקפיד על הזמן.

יוסף ונונו: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי היום דוברים שמנו שורה ארוכה של כישלונות בכלכלה הישראלית.

יוסף ונונו: או שהם מכסים את עיניהם כדי שלא לראות מה קורה, או שאינם קוראים עיתונים, או שאינם קוראים את השנתונים הכלכליים.

יוסף ונונו: מי שקרא היום את העיתון שמצטט את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יכול היה לקרוא שקצב הצמיחה בישראל הוא הגבוה ביותר בעולם המערבי ב-1994 – 8%.

יוסף ונונו: שיעור האבטלה הגיע השנה ל-7.6%.

עובדיה עלי: 7.4%.

אסעד אסעד: גם בקריית-מלאכי, בנתיבות, בשדרות?

יוסף ונונו: יש מוקדי אבטלה.

יוסף ונונו: יש אותם 15 יישובים המוגדרים כמוקדי אבטלה, ולגביהם אנחנו תובעים את הטיפול הנקודתי, הטיפול המיוחד.

יוסף ונונו: לא צריך לטשטש.

יוסף ונונו: אני מדבר על מי שמצייר פה את התמונה הכוללת.

יוסף ונונו: נכון שיש מוקדי אבטלה בדרום ובצפון, על זה אין ויכוח.

עובדיה עלי: מה המצב בקריית-מלאכי באבטלה?

יוסף ונונו: אני מצטער מאוד על שקריית-מלאכי הצטרפה השנה למוקדי האבטלה הקשים, והיא נמנית בתוך אותם 15 יישובים שהוגדרו כמוקדי אבטלה.

יוסף ונונו: לגבי המוקדים האלה אנחנו דורשים טיפול נקודתי ותמריצים מיוחדים.

יוסף ונונו: אני חושב שזו היתה תקלה כשהממשלה משכה את חוק ההסדרים, כיוון שדווקא השבוע היו שתי החלטות חשובות ביותר לגבי יום לימודים ארוך.

יוסף ונונו: בישיבת הקואליציה השבוע היתה החלטה, שמספטמבר 1995 כל היישובים והשכונות שבמסגרת פרויקט שיקום שכונות יעברו ליום לימודים עד השעה 14:00.

יוסף ונונו: אומנם, זה על-פי הסתייגותנו – שלי ושל חברי הכנסת עמנואל זיסמן, אבי יחזקאל ושלמה בוחבוט.

יוסף ונונו: והבוקר החליטה הממשלה, וההחלטה בידי: הממשלה מחליטה עקרונית על הנהגת יום לימודים ארוך במדינת ישראל, בעקבות יוזמתם של חברי הכנסת אלי דיין ורפי אדרי.

יוסף ונונו: ב-1 בספטמבר 1995 תורחב תוכנית יום לימודים ארוך עד השעה 14:00 ותוחל לא רק על ערי פיתוח ואזורי עדיפות לאומית, אלא גם על שכונות מצוקה – יהודיות, ערביות, דרוזיות וצ'רקסיות כאחת.

יוסף ונונו: מוקמת בזה ועדה לשם גיבוש ההמלצות שתוגשנה לממשלה תוך שבועיים.

יוסף ונונו: חבר הכנסת אסעד אסעד, יש פה החלטה, שיום החינוך הארוך יורחב בספטמבר 1995 גם לשכונות מצוקה יהודיות, ערביות, דרוזיות וצ'רקסיות כאחת.

יוסף ונונו: זה בהחלטת הממשלה הבוקר.

יוסף ונונו: חבל שמשיכת החוק היום טשטשה את שתי ההחלטות החשובות האלה דווקא בנושא יום חינוך ארוך.

יוסף ונונו: אני הגשתי לתקציב כמה הסתייגויות בשלושה נושאים עיקריים.

יוסף ונונו: הנושא האחד – בית-העלמין שעל הר-הזיתים, החלקה הספרדית בו – נושא שעלה בהצעה לסדר-היום – מקום שהוא מוזנח ופרוץ.

שבח וייס: אנחנו נסתפק בדוגמה הזאת.

יוסף ונונו: הנושא השני – עדכון המשכנתאות לזוגות צעירים, עולים חדשים וותיקים, שיהיה בשיעור כזה שאפשר יהיה לרכוש דירה.

שבח וייס: נא לסיים.

יוסף ונונו: והנושא האחרון – הזרמה מיוחדת של התקציב לשיקום שכונות באר-שבע.

יוסף ונונו: מינימום לשנה זו – 10 מיליון שקל.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת ונונו.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, בבקשה.

שבח וייס: אחריה – חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מסתובבת שמועה בביטוח הלאומי, שכדי לייעל את המערכת כל מעביד יעביר את המשכורת של העובד ישר לביטוח הלאומי, הביטוח הלאומי יוריד את המסים שהוא אמור לגבות ויחזיר לנו מה שנשאר מן המשכורת.

נעמי בלומנטל: זו הבדיחה שמסתובבת בביטוח הלאומי, אבל היא לקוחה מן המציאות, משום שמה שקורה עכשיו – נוספים לנו מסים על מסי הביטוח הלאומי שכבר קיימים, והביטוח הלאומי אמור לגבות גם את מס הבריאות.

נעמי בלומנטל: והיום מדברים על מס חדש, המס הלא-צודק מאוד, שמתחיל לרחוש בחדרי חדרים – מס הארגון.

נעמי בלומנטל: אשר למס הבריאות – צריך להבין שמיום ראשון כל אזרח ישלם עוד כמעט 5% משכרו לביטוח בריאות ממלכתי, ומסתמן שהבריאות שאנחנו נקבל תהיה פחותה בהרבה ממה שיש לנו היום.

נעמי בלומנטל: ועוד רעיון יש לממשלה הזאת: קופות-החולים שהוכיחו את עצמם, שעבדו בצורה יעילה ונתנו בריאות טובה יותר וגבו פחות או יותר אותם סכומים – קופות-החולים האלה עומדות לקרוס.

נעמי בלומנטל: ולעומתן – קופת-החולים הכללית, שכל השנים עומדת לפני קריסה, אנחנו ממשיכים להזרים לה מיליארדים ממשלמי המסים משום הגירעונות שלה.

נעמי בלומנטל: אותה קופת-חולים מקבלת עכשיו עוד ועוד כספים ותמריצים, ואילו קופות-החולים האחרות, שהוכיחו יעילות והוכיחו עבודה טובה – כנראה תקרוסנה ותיעלמנה מן העולם הזה.

נעמי בלומנטל: כתוצאה מכך, מ-1 בינואר 1995 אנחנו האזרחים נשלם מס בשיעור של כ-5% מהמשכורת שלנו אבל נקבל בריאות פחותה בהרבה.

נעמי בלומנטל: ובו בזמן, מי שיוכל להרשות לעצמו יוכל להוסיף לעצמו, כמובן, ולקבל עוד כהנה וכהנה.

נעמי בלומנטל: אבל מתרגש עלינו מס חדש.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: לא, חבר הכנסת טמקין.

נעמי בלומנטל: מתרגש עלינו מס חדש – מס הארגון.

נעמי בלומנטל: אולי חשבתם, מה פתאום יבואו – – –

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, למען בריאותך.

שבח וייס: הרי כולנו יודעים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לדבר על מס חדש, שעומד להתרגש עלינו.

נעמי בלומנטל: המס החדש נקרא מס ארגון.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, למנה הזאת זה מספיק.

נעמי בלומנטל: אנחנו מקבלים דיווחים, שאין מדינה נאורה שמטילה על אזרחיה מס ארגון בשיעור של 1% כמעט.

נעמי בלומנטל: אין מדינה נאורה בעולמנו שמטילה מס כזה על האזרח, והמס הזה עומד להתרגש על אזרחי מדינת ישראל כתוצאה מהמדיניות הכושלת, הזיגזגית, הבזויה, של הממשלה הזאת.

נעמי בלומנטל: העם הזה יתעורר בוקר אחד ויראה שהוא מקבל – כפי שהתחלתי את דברי, שהביטוח הלאומי הוא שמזרים לו את יתרת המשכורת שלו וזה מה שהוא יקבל מן המשכורת שלו – סכום הרבה יותר נמוך.

נעמי בלומנטל: הנטו שהוא יקבל ביד יהיה כזה שהוא יתגעגע לממשלה אחרת, ממשלה נאורה, ממשלה שתיתן לאזרח את מה שמגיע לו מיגיע כפיו – גם בריאות טובה, גם עבודה נכונה, ולא הכישלון שאנחנו רואים כל שעה לנגד עינינו.

נעמי בלומנטל: וראינו את זה גם הבוקר.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחברת הכנסת נעמי בלומנטל, שגם עמדה בזמן באופן יוצא מהכלל.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

שבח וייס: סליחה, חבר הכנסת זיסמן, יש לי בקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת דב שילנסקי ביקש להיות קודם.

דב שילנסקי: אני אחכה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: רשום פה ואני לא שמתי לב.

שבח וייס: חבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

שבח וייס: אחרי חבר הכנסת זיסמן יבוא חבר הכנסת דב שילנסקי, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת זיסמן, חמש דקות בדיוק.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתגובה על דבריה של חברת הכנסת נעמי בלומנטל אני רוצה לומר, היא נאבקה שזה יהיה, והיא הצביעה בעד.

עמנואל זיסמן: אולי עכשיו היא מתחרטת.

נעמי בלומנטל: אולי תקרא את הפרוטוקולים של ועדת העבודה והרווחה.

שבח וייס: העיקר זה המליאה.

עמנואל זיסמן: אני השתתפתי בישיבות.

עמנואל זיסמן: את היית בעד מס בריאות.

נעמי בלומנטל: אני נאבקתי על צדק.

שבח וייס: הזמן רץ, חבר הכנסת זיסמן.

שבח וייס: אתה תנאם, שהם יצעקו.

שבח וייס: אני ארגיע אותם.

שבח וייס: בבקשה.

עמנואל זיסמן: הזמן יתחיל מעכשיו.

שבח וייס: עכשיו ממש.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המטרה המרכזית והעיקרית של מדינת ישראל היא שובם של אחינו היהודים מכל העולם למולדת ההיסטורית.

עמנואל זיסמן: אני חייב לומר, שבתקציב המדינה יש סכום של 11.5 מיליארד שקל – 8% מן התקציב.

עמנואל זיסמן: זה גידול לעומת השנה שעברה.

עמנואל זיסמן: אין צל של ספק שנעשה פה מאמץ לשפר את קליטת העלייה.

עמנואל זיסמן: הוכח בכל השנים, מאז הקמת מדינת ישראל ועד היום, וגם בעלייה האחרונה, שהעלייה איננה נטל אלא להיפך, העלייה תורמת תרומה בלתי רגילה לחיזוקה ולהתפתחותה של מדינת ישראל.

עמנואל זיסמן: אין ויכוח על מה שקיים ועל מה שמופיע בתקציב המדינה.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לשבח את השר לקליטת העלייה, השר יאיר צבן, שהודיע לי הבוקר, שממוצאי שבת, דקה אחרי חצות, 1 בינואר 1995, בעזרת השם, כל עולה שיגיע ארצה יקבל עוד 25% לפי חוק סל הקליטה שהכנסת אישרה בשבוע שעבר.

עמנואל זיסמן: סל הקליטה יהיה יותר גדול.

עמנואל זיסמן: השר יכול היה לחכות, להביא תקנות, אבל הוא פעל מהר והוא מגשים את מה שנקבע לפי חוק סל הקליטה.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לשבח את שר האוצר, שאף-על-פי שהוא אמר שהתוספת תהיה מתקציב המשרד לקליטת העלייה, היא לא תהיה מתקציב המשרד לקליטת העלייה אלא – כפי שהוא אמר מעל הדוכן כאן – מתקציב המדינה.

עמנואל זיסמן: בהזדמנות זו אני מודה לו.

עמנואל זיסמן: כלומר, כל רואי השחורות, שאמרו שהנה יקצצו את תקציב המשרד לקליטת העלייה וכיוצא בזה, נשארו רואי שחורות, ואינני רוצה לציין שמות.

עמנואל זיסמן: ואני רוצה לומר גם שהדברים שמתפרסמים, כאילו זה על חשבון העולים שכבר נמצאים במדינת ישראל – גם זה אין לו שום אחיזה במציאות, חבר הכנסת בני טמקין.

עמנואל זיסמן: אני חייב לציין, שנוסף על התגבור שיש בתקציב בנושאים חברתיים וכלכליים, בנושאים של תעסוקה ודיור לעולים החדשים, יש לי יסוד להניח ששר האוצר יבדוק, באופן החיובי ביותר, את האפשרות – והייתי אומר את זה גם אם הוא לא היה נוכח באולם המליאה – לשפר ולחזק כמה וכמה סעיפים בתקציב שיביאו לשיפור קליטת העלייה של אוכלוסיות חלשות ומיוחדות בקרב העולים החדשים.

עמנואל זיסמן: אני מתכוון בעיקר לשני סוגים של אוכלוסיות של עולים חדשים.

עמנואל זיסמן: סוג אחד הם הקשישים.

עמנואל זיסמן: בשנתיים האחרונות מפנה הממשלה הזאת, בקצב ראוי להערכה, את אתרי הקרוונים.

עמנואל זיסמן: אלפי עולים עוזבים את אתרי הקרוונים, את הדיור הזמני, עם כל המשמעויות הקשות שיש בדיור זמני, ועוברים, בעזרת משכנתאות, לדיור קבע.

עמנואל זיסמן: מי שנשאר באותם אתרים זמניים הם בעיקר קשישים, בעיקר נזקקים, ומי שמכונים בלשון עממית "בודדים", זאת אומרת – יחידים ויחידות.

עמנואל זיסמן: מספרם גדול.

עמנואל זיסמן: אין להם זכאות לדיור, וחייבים לשנות את המדיניות בנושא הזה.

עמנואל זיסמן: ואכן, אחד הדברים שאנחנו תובעים הוא שינוי המדיניות.

עמנואל זיסמן: פירוש הדבר הקצאת משאבים שיאפשרו להם לקבל זכאות לדיור וליהנות גם מסיוע בתשלום שכר דירה.

עמנואל זיסמן: גם אחרי שהתקציב הזה יאושר, אני מקווה שבמהלך שנת התקציב הזאת יחול בנושא הזה שינוי לפי ההבנה שביני לבין שר האוצר.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת זיסמן.

שבח וייס: חבר הכנסת דב שילנסקי, ואחריו ישתלב בדיון שר האוצר.

שבח וייס: הוא ביקש להשתלב בדיון, וזו כמובן זכותו.

שבח וייס: חמש דקות בדיוק, חבר הכנסת שילנסקי, גם לסגנים שלי.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאחר שרק חמש דקות עומדות לרשותי אני מבקש להצטרף לכל הדברים הטובים והנכונים שאמר כאן חבר הכנסת עמנואל זיסמן ולהתייחס אליהם כאילו גם אני אמרתי אותם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, אני מאיים עליך.

דב שילנסקי: אם תמשיך ללכת בדרך הזאת בדבקות ולעמול למען העולים, עוד תקבל אצלי את התואר "מר קליטה ועלייה".

דב שילנסקי: היזהר.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, כאשר ניהלתי קודם לכן את הישיבה דיבר חבר הכנסת חיים אורון על עידן הפריימריס ועל הידרדרות בכנסת בגלל הפריימריס.

דב שילנסקי: אני צופה, שלקראת הבחירות ילך עניין זה ויחמיר.

דב שילנסקי: הוא אמר, בין היתר, שצריך להתחיל לחשוב על הפריימריס.

דב שילנסקי: אני ממליץ בפניכם לקרוא את מאמרו של חבר הכנסת בני בגין בנושא הפריימריס, המופיע היום בעיתון.

דב שילנסקי: זה לא מאמר פוליטי, זה נוגע לכל המפלגות, ויש בו הרבה מאוד חוכמה.

דב שילנסקי: כל מה שהתרחש פה סביב נושא חוק יום לימודים ארוך היה רק לצורך הפריימריס.

דב שילנסקי: זה היה משחק, ואינני רוצה להתבטא בצורה יותר חריפה.

שבח וייס: אני חושב ששר האוצר בדעתך.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, מונח לפני חוק יום חינוך ארוך, התש"ן–1990.

דב שילנסקי: אז על מה היתה כאן כל המהומה סביב הצורך בהעברת החוק הזה?

דב שילנסקי: החוק הזה כבר קיים, הוא התקבל ב-1990.

דב שילנסקי: ובחוק נאמר במפורש, שחוק זה יחול בהדרגה וכו' וכו', אך לא יאוחר מהתשנ"ד, כלומר שנת הלימודים הקודמת.

דב שילנסקי: אני לא רוצה לדבר פוליטיקה, אבל זה דבר פוליטי.

דב שילנסקי: החוק הזה התקבל בתקופת הליכוד.

דב שילנסקי: בינתיים קרה מה שקרה בשנתיים האחרונות, והליכוד ירד מהשלטון.

דב שילנסקי: אני משוכנע, שאילו המשיך הליכוד להיות בשלטון הוא היה מקיים את החוק הזה.

דב שילנסקי: אבל השלטון התחלף, ועכשיו לא מקיימים את זה.

דב שילנסקי: ובמקום לקיים את החוק שכבר קיים, וכיוון שהנושא פופולרי, קמים חברי כנסת ומעלים את הצורך בחוק כזה, ובעקבות זה קוראים להם: הלוחמים הגדולים למען העניין.

דב שילנסקי: והרי די היה להם לקחת את ספר החוקים ולמצוא בו את החוק הזה.

דב שילנסקי: החוק ישנו, אז על מה קמה הצעקה?

דב שילנסקי: הצעקה היתה בגלל הפריימריס ותו לא.

דב שילנסקי: מה שהיה פה – זו קומדיה.

דב שילנסקי: הממשלה כינסה כנס חירום וכו', ואם זו קומדיה, אז כולנו קומדיאנטים ותו לא, ועוד נמשיך להידרדר.

שבח וייס: אני מציע לך, חברי דב שילנסקי, שתחזור בך.

שבח וייס: אתה סגן יושב-ראש הכנסת, מחר יצטטו אותך, ואתה האחרון שתרצה שיצטטו את הדברים האלה.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להיבחר פעם נוספת.

דב שילנסקי: אינני צדיק גדול מכולם – – –

שבח וייס: אני מדבר על הביטוי.

דב שילנסקי: אמרתי זאת למען המליצה.

דב שילנסקי: דרך אגב, למי ששולט בלעז או ביידיש זה אולי מצלצל לא יפה, אבל בעיני זה הומור.

דב שילנסקי: קומדיה זה דבר טוב מאוד, אבל זה טוב מאוד בתיאטרון וזה לא טוב שאנחנו מכניסים את זה לכנסת.

דב שילנסקי: אני חוזר וקובע: החוק הזה קיים.

דב שילנסקי: פחדתי שהשר יוצא – – –

אברהם-בייגה שוחט: חס וחלילה.

דב שילנסקי: אני רואה שהוא חזר.

דב שילנסקי: ולכן אומר את הדברים הבאים: אדוני השר, כנסת נכבדה, ראינו שיש בתקציב כסף בשביל כל מיני דברים, רק בשביל דבר אחד אין כסף, רבותי.

דב שילנסקי: אדוני השר, חזרתי ואמרתי, ואני חוזר ואומר שוב, שאני רואה את עצמי כמחויב לניצולי השואה.

דב שילנסקי: אני אחד מהם.

דב שילנסקי: אני הייתי שם, היושב-ראש שבח וייס ואני הננו היחידים שהיינו בין חומות השואה ומחובתנו לזעוק בשמם.

דב שילנסקי: ובכן, בשביל דבר אחד אין כסף.

דב שילנסקי: ואני אינני מבקש שקופת המדינה תיתן לי אף לא גרוש אחד משלה עבורי – וכשאני אומר עבורי אני מתכוון לאלה שאני רואה את עצמי כקול שלהם.

דב שילנסקי: את הכסף שלהם לא נותנים.

דב שילנסקי: קיבלו בשבילם כסף, וראו לאן הם הגיעו.

דב שילנסקי: אדוני השר, הטבע עושה את שלו, ומדי יום הולך מספרם וקטן במספר אחד ויותר.

דב שילנסקי: עד מתי יחכו עם תיקון העוול?

דב שילנסקי: האם עד שאיש מהם לא יישאר?

דב שילנסקי: אני מדבר אל מצפון כולנו.

דב שילנסקי: אני יודע שזה לא נוגע ללבבות, אבל אני צועק ומדבר מעומק הלב, כי אני חי אתם, אני פוגש אותם, אני רואה אותם.

דב שילנסקי: קצת נשמה, אני מבקש, קצת יחס.

דב שילנסקי: עד מתי זה יימשך?

דב שילנסקי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שילנסקי.

שבח וייס: עכשיו ידבר שר האוצר, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת בנימין טמקין.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בברכה לשר הבינוי והשיכון.

אברהם-בייגה שוחט: למי שדפדף בשבוע הזה בעיתונים, אני מציע שלא להסתפק בקריאת הכותרות – ומייד אגיע לעניין הכותרות – אלא לקרוא גם את הידיעות שבעמודים הפנימיים.

אברהם-בייגה שוחט: השבוע שיווק המינהל במשרד השיכון למעלה מ-10,000 יחידות קרקע לבנייה.

אברהם-בייגה שוחט: שני האתרים המרכזיים והגדולים היו 4,000 יחידות בעיר בית-שמש וכ-5,000 דירות במודיעין, והשאר בחלקי הארץ השונים – בנגב ובגליל ובמקומות אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: מנתונים שמסר לי שר הבינוי והשיכון – וחזקה עליו שהנתונים נכונים – מתברר שהשנה שיווק משרד השיכון באמצעות מינהל מקרקעי ישראל כ-55,000 יחידות דיור על קרקע ציבורית.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרואה את התמונה הכוללת של המשק הישראלי יודע את משמעות הדבר מבחינת ההיצע של מקומות לבנייה, ויודע שהדבר הזה מוביל אותנו בדרך הנכונה – –

רון נחמן: לאופוזיציה.

אברהם-בייגה שוחט: – – וכבר ראינו שיש מגמה להתמתנות המחירים, ואני מקווה שהיא תימשך.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי אומר, שבחודשיים האחרונים מדד מחירי הדירות הוא מתחת למדד הכללי.

אברהם-בייגה שוחט: זאת אומרת, שיש ירידה ריאלית במחיר הדירות.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר שר השיכון בא למשרד, הוא לא מצא שם תוכניות על המדפים.

אברהם-בייגה שוחט: כששר השיכון בא למשרד, הוא לא מצא תוכניות לקרקע מתוכננת ואפשרות לשיווקה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, בשנת 1993 שווקו כמויות מוגבלות של קרקע – כ-13,000 יחידות בסך הכול, ואילו עד סוף שנה זו ישווקו כ-55,000 יחידות קרקע לבנייה.

אברהם-בייגה שוחט: גם בשנה הבאה התוכנית היא לשחרר בהיקפים כאלה.

אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי, באמצעות תקציבי פיתוח ותשתית, שהועמדו, אדוני היושב-ראש, לרשות מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון, יגדלו היקפי הבנייה בצורה משמעותית.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע, לא באופן רשמי, את נתוני 1994 מבחינת התחלות הבנייה – המספר יהיה כ-42,000.

אברהם-בייגה שוחט: הרוב המכריע הוא דרך השוק הפרטי והמגזר העסקי.

אברהם-בייגה שוחט: מדיניות הממשלה היתה לשווק קרקע, לדאוג לכוח אדם בהיקפים גדולים ולעשות מאמץ עליון לתקן תיקונים בחוקי הבנייה ובעבודת הוועדות.

אברהם-בייגה שוחט: אם המערכת הזאת תזוז במשולב וישתחררו הפקקים – ואנחנו יודעים שמבחינת כוח אדם התרנו להביא עובדים זרים, שכן המשק הישראלי לא היה מסוגל לספק את כוח האדם – יחול קידום בנושא.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לכם לקרוא – וזה היה רק השבוע – על שיווק הקרקע ל-10,000 יחידות דיור.

אברהם-בייגה שוחט: כך הביקוש ימצא לו את הדירות.

אברהם-בייגה שוחט: הקומבינציה הזאת של בנייה בהיקפים רחבים ושל ביקוש תביא להורדת המחירים.

אברהם-בייגה שוחט: המגמה הזאת של הירידה בקצב עליית מחירי הדירות התחילה כבר בחודש יוני.

אברהם-בייגה שוחט: לשמחתי הרבה, במדד נובמבר ובמדד אוקטובר, לראשונה זה כמה שנים משכו מחירי הדירות את המדד למטה ולא העלו אותו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לברך את המשרד, את מינהל מקרקעי ישראל, את השר ואת קבוצת האנשים שמשקיעה מאמץ עליון בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, שאם אכן המספרים ימומשו השנה, והם מומשו – הוא אמר לי שמדובר בקרוב ל-54,570, ולצורך עיגול המספר אגיד 55,000 יחידות רק על קרקע ציבורית, שכן יש גם התחלות בנייה על קרקע פרטית, וראינו בטבלאות שמספר הבקשות להיתרי בנייה עולה בצורה דרמטית – הרי שאנחנו, כך אני מקווה, נתגבר על בעיה חשובה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני כן הייתי רוצה להתייחס לכותרת שהופיעה היום באחד מהעיתונים, שאני לא רוצה להגיד את שמו, כותרת רחבת אותיות בצבע, שאמרה: "שנה טובה לכלכלה".

רון נחמן: הכנתי אותה פה.

אברהם-בייגה שוחט: הו, יפה.

רון נחמן: הכנתי אותה לנאום שלי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נשתמש באותה כותרת.

אברהם-בייגה שוחט: אם כך, חבר הכנסת רון נחמן, לפי דעתי, אם אתה משתמש באותה כותרת, אין לך אלא להצביע אתי על התקציב.

שבח וייס: הוא הודיע שהוא מתכוון לעשות זאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שאתה מתכוון לעשות זאת.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כותרת שנכתב בה: "שנה טובה לכלכלה", לא כל שר אוצר זוכה לקבל.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שתמיד יש כאלה שיראו את הדברים שאינם בסדר – ויש כאלה; לא אבוא ואגיד שכל המדדים טובים ואין בעיות מסוימות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני יכול להגיד לכם, חברי הכנסת – וחבר הכנסת רון נחמן, תקרא בעיון את הכתבה – שאנחנו מחזיקים בשני שיאים: בשיא בגידול התוצר לנפש בלמעלה מ-4%, למעט אולי שתי מדינות במזרח אסיה, תאילנד וסין, ששם התוצר פר נפש הוא נמוך מאוד; ובשיא בקצב ירידת האבטלה, לא בעבודות יזומות אלא כתוצאה מגידול אמיתי במשק.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לכם, רבותי, חברי הכנסת, שהכותרת הזאת "שנה טובה לכלכלה" היא לא רק לקוראי העיתון הזה, אלא היא שנה טובה לכלכלה לכל עם ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להתמודד עם בעיות.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו בעיה של קצב אינפלציה.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי לכם את מה שאמרתי על מחירי הדירות.

אברהם-בייגה שוחט: קיבלתי היום גם דיווח מהשווקים, וכאשר אני מקבל דיווח שמחיר עגבנייה בשוק הכרמל בתל-אביב הוא 3.5 שקלים ומחיר המלפפון 3 שקלים – אני חושב שכולנו יכולים לאכול סלט בלי לדאוג יותר מדי להוצאה המשפחתית.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו בנושא החינוך ובנושא יום לימודים ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את החברים, ודווקא מסיעתי; שמעתי גם את חברי הליכוד.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את חבר הכנסת שילנסקי מתגאה שממשלת הליכוד העבירה חוק יום לימודים ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שאם ממשלת הליכוד העבירה חוק כזה, חבל שהאזרחים לא עתרו לבית-המשפט על מה שהם עשו בתקציב החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כל אחד שיושב באולם הזה יודע שתקציב החינוך של מדינת ישראל עבר מהפכה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא עבר מהפכה ענקית.

אברהם-בייגה שוחט: יכול חבר הכנסת שילנסקי לנפנף בחוברת הכחולה של החוק, אבל חוק איננו עושה חינוך.

אברהם-בייגה שוחט: מה שעושה חינוך הוא מדיניות של ממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: מה שעושה חינוך הוא הקצאת כספים.

אברהם-בייגה שוחט: מה שעושה חינוך הוא פעולת משרד החינוך, שר החינוך, סגנו והצוות.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שעושה את החינוך – ומורים, מנהלים, ראשי עיריות וכל אלה שידם בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלה שחרתה על דגלה סדר עדיפויות כזה לחינוך, ממשלה כזאת יכולה להסתכל בגאווה בעיניהם של תושבי מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: מדובר ב-55% תוספת לתקציב בשנתיים.

אברהם-בייגה שוחט: בשלוש שנות תקציב – 5.5 מיליארדים נוספים לתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו חברי הליכוד מהאופוזיציה ואחרים יכולים לדפדף בספר התקציב וללמוד את המספרים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, כשעמד פה חבר הכנסת שילנסקי ונפנף בחוברת הכחולה של החוק – אני מציע לו להסתכל ולנפנף עוד בכמה חוקים, שברגע שהכנסת אישרה אותם הם נכנסו למגירות הליכוד, העלו אבק, וקורי עכביש כיסו את המגירות האלה.

אברהם-בייגה שוחט: כל דמגוגיה ודיבורים על חינוך לא יעזרו לחברי הליכוד – לא יעזרו לטשטש את העובדה שהממשלה הזאת היא שעשתה למען החינוך והיא הקציבה את הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר לחברי – נוכח האירוע בעניין יום לימודים ארוך – שראיתי את ידידי, חבר הכנסת דיין, מדבר בתקשורת ואומר: שר האוצר לא יכול לכפות על חבר כנסת שלא להגיש הסתייגות; המחוקק הוא מעל לזרוע המבצעת.

אברהם-בייגה שוחט: מעולם לא ערערתי על כך שהמחוקק הוא מעל לזרוע המבצעת.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הייתי אומר בחרדה מרובה, שכדי לקיים ממשלה וכדי לקיים קואליציה חייבת להיות התנהגות פוליטית שחברי הקואליציה משחקים בה במסגרת כללים, וזה לא פוגע בשום דרך שהיא בעצמאות הכנסת ובעצמאות חברי הכנסת, שהרי כל אחד מחברי הסיעה, סיעה כלשהי, יש לו רצונות.

אברהם-בייגה שוחט: אני רואה שיושב פה חקלאי, יושב פה מי שהחינוך החרדי מדאיג אותו ויושב – – –

שמואל אביטל: – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת אביטל, הרי אני יודע בדיוק למה אתה מתכוון ואני יודע שגם לך יש בעיה, ואולי לבניזרי, ואולי לעמנואל זיסמן, ואולי לבני טמקין, ואולי למיכה גולדמן.

אברהם-בייגה שוחט: אם כל אחד מאתנו, בגלל רצונות שלו, שהרבה פעמים הם צודקים – ואני לא בא ומתייחס למהות – יתנהג כאילו זכות ההסתייגות חזקה מזכות קיום הקואליציה והשלטון, לפי דעתי, הבית הזה יביא אנרכיה שלטונית ולא יביא את הפירות המקווים.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי, אני לא בא ממשרדיו הספונים בעץ אלון של בנק ואני לא בא ממשרד מצופה זכוכית, אני בא מהשדה – 22 שנים הייתי ראש עיר, וכמו אצל הרבה ראשי ערים אחרים נושא החינוך היה נושא מרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע מה זה גן ילדים, מה זה בית-ספר יסודי, מה זה חינוך מיוחד, מה זה חינוך משלים, מה זה ייעוץ חינוכי, מה זה תיכון ומה אלה מגמות.

אברהם-בייגה שוחט: חייתי זאת כמו כל אחד ואחד מראשי הערים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל ממשלה, וקואליציה, חייבת לפעול.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני שר השיכון, אני שמח שבאת.

אברהם-בייגה שוחט: האם שמעת את דברי באיזה מקום?

בנימין בן-אליעזר: שמעתי, תאמין לי.

אברהם-בייגה שוחט: יפה.

אברהם-בייגה שוחט: שיבחתי אותך על כך שהשבוע הוצאת מכרזים ל-10,000 יחידות דיור, בעיקר בבית-שמש ובמודיעין.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה נותן לי את המספר – אמרתי שאני חושב שמדובר ב-55,000 – – –

בנימין בן-אליעזר: 59,000.

אברהם-בייגה שוחט: 59,000.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול רק לשבח אותך ואת אנשי המינהל על הדבר הזה, שכן זה הפתרון הנכון לבעיית מחירי הדיור.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני אומר, אני לא צריך לקבל הטפת מוסר בעניין יום לימודים ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: אני צריך לקבל טפיחה על השכם על הקצאת התקציבים בתחום החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: מה אמר חבר הכנסת אלי דיין?

אברהם-בייגה שוחט: וכי כל אחד מאתנו יכול לעסוק בנושא שנראה לו חשוב?

אברהם-בייגה שוחט: ואני יוצא מתוך הנחה שהמאבק שלו ורצונו היו כנים.

אברהם-בייגה שוחט: מותר לי גם להגיד כמה מלים על הדרך.

אברהם-בייגה שוחט: שכן מה הצעתי?

אברהם-בייגה שוחט: לא אני, הקואליציה הציעה.

אברהם-בייגה שוחט: היום ראיתי שהוא אמר: שר האוצר כפה.

אברהם-בייגה שוחט: הרי הקואליציה ישבה לפני יומיים, וכמעט פה-אחד קיבלה את הצעתו של חבר הכנסת שלמה בוחבוט, אשר אמרה שני דברים: בשכונות יוארך יום הלימודים כבר ב-1 בספטמבר 1995, כפי שעשינו בערי פיתוח, בשעה נוספת – לפחות עד השעה 14:00; ותוקם ועדה שתבדוק את היישום, את העלות, את הצורך של פריסת יום הלימודים, עד סוף חודש מאי, כדי שבהתאם להמלצות הוועדה נוכל לפעול ב-1 בספטמבר.

אברהם-בייגה שוחט: האם כל אחד בטוח שלימודים עד השעה 16:00 – על-פי דברי החוק – זה דבר טוב?

אברהם-בייגה שוחט: ראינו – שר החינוך הביא נתונים על אורך יום הלימודים, או שבוע הלימודים בכל ארצות מערב-אירופה.

אברהם-בייגה שוחט: היום, לפני הנהגת יום לימודים ארוך בישראל, שבוע הלימודים בישראל ארוך יותר מאשר בכל מדינות אירופה, למעט מדינה אחת, הולנד.

אברהם-בייגה שוחט: השבוע הממוצע במדינות אירופה הוא בן 29-28 שעות לימוד; אצלנו – 34-33.

אברהם-בייגה שוחט: והצעת החוק דיברה על 44 שעות לימוד – דבר שהוא חריג.

אברהם-בייגה שוחט: תרשו לי להגיד, מתוך הכרתי את העניין, שיש בדבר הזה גם פגיעה, ולפי דעתי הוא לא יהיה לרצון ההורים ולא לרצון הילדים.

אברהם-בייגה שוחט: האם בכל מקום צריך לעשות את זה?

אברהם-בייגה שוחט: אולי יש מקומות שהאוכלוסייה בהם חלשה, וצריך השקעת כספים יותר גדולה, או שההחלטה צריכה לדבר על כך שבכל מדינת ישראל היא תהיה שווה?

אברהם-בייגה שוחט: לכן ביקשנו לבדוק את העניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שאי-אפשר לקבל החלטה כל כך חשובה, בהיקף כל כך גדול, בהסתייגות בחוק.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלה שמחליטה על העניין הזה צריכה להביא אותו, וכך אכן ייעשה.

אברהם-בייגה שוחט: החיים הציבוריים שלנו הם חיים משתנים.

אברהם-בייגה שוחט: יום אחד מישהו באופוזיציה, יום אחד מישהו בקואליציה, ולהיפך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל תרבות השלטון לא יכולה להתקיים כך – כחבר בוועדת הכספים ראיתי את הליכוד בשלהי תקופת שלטונו, כיצד מערכת כזאת התפוררה כאשר שר אחד היה בא לוועדה ומדבר בלשון מסוימת, ושר שני היה בא ואומר את ההיפך.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני קורא לחברי, לאלה שחושבים שחוק כזה, שיש לו משמעות כספית עצומה, הוא חוק שאפשר להעביר אותו בהסתייגות – אני קורא לחברי ואומר להם: בואו נעשה את הדברים בשיקול דעת, עם בדיקה ולפי היכולת הכספית שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: היושב-ראש ביקש ממני, בצדק, שלא אאריך בדברי, כי חברי הכנסת רוצים להתבטא בעניין התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: פתחתי ודיברתי על אותה כותרת בעיתון, ואני מניח שחבר הכנסת רון נחמן יקרא בפני הכנסת בשקיקה רבה את הנקודות שיש אתן בעיות, ויש נקודות כאלה.

אברהם-בייגה שוחט: לא הסתרתי.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני חושב, שההגינות הציבורית, היושר הפנימי שלך, חבר הכנסת נחמן, צריכים להיות כאלה, שתאמר מה הן הבעיות, אבל לא תסתיר את ההישגים.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, האם אפשר לשאול שאלה את שר האוצר?

סאלח טריף: בבקשה.

עמנואל זיסמן: אדוני שר האוצר, הרחבת את הדיבור על ההישגים בתחום השיכון, ואני מודה לך על כך.

עמנואל זיסמן: רציתי לשאול אותך:

עמנואל זיסמן: האם אין לזה שום נגיעה לכך שמנכ"ל משרד ראש הממשלה עם איזה צוות עשו סיורים בכל הארץ?

עמנואל זיסמן: מה התרומה שלו לכל זה?

עמנואל זיסמן: האם יש לו תרומה?

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שזה יהיה לא הגון מבחינתי כשר בממשלת ישראל לדבר ולהביע את הערכתו לפעולה כזאת או אחרת של הדרג המקצועי.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

סאלח טריף: חבר הכנסת רון נחמן, בבקשה.

סאלח טריף: אחריו – חבר הכנסת בני טמקין.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר, כנראה קלעתי בול, אדוני שר האוצר.

רון נחמן: העיתון "ממון" כתב היום בכותרת גדולה: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה אתמול את סיכומיה ל-1994 – שנה טובה לכלכלה.

רון נחמן: וראיתי את כל הכותרת – – –

אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי זו פתיחה טובה וסיום טוב לנאום שלך.

רון נחמן: ואני אומר לך יישר כוח, אדוני שר האוצר – על הכותרת.

רון נחמן: אבל אל תתעלם מהספח.

רון נחמן: את זה לא ראית, כי זה היה באדום.

רון נחמן: שיניתם את הצבע של המפלגה שלכם בבחירות מאדום לכחול.

רון נחמן: אז, אנא, תראה את הספח למטה.

רון נחמן: למטה כתוב: בורסה – שנת 1994 היתה שנת הצניחות.

רון נחמן: אז צריך תמיד להיות איזון.

רון נחמן: אנחנו נעשה חשבון של שנת הצניחות.

רון נחמן: אם כל כך טוב, אדוני שר האוצר – חבל שהוא כבר ברח מהאולם – הייתי רוצה לקרוא לך מה כותבים אזרחי מדינת ישראל.

רון נחמן: הנאום שלך הוא באמת נאום משכנע, נאום יוצא מן הכלל.

רון נחמן: אתה יודע, סבא שלי היה מנס-ציונה – זה היה ואדי-חנין – הוא היה מוכתר של המושבה.

רון נחמן: זה היה לפני הרבה שנים.

רון נחמן: סיפרו שפעם, כאשר היה כנס של הפרדסנים, מישהו תקף אותו כל הזמן, כמו שתוקפים אותך.

רון נחמן: אחרי שישב שעות הוא אמר:

רון נחמן: האיש הזה והזה נאם נאום יוצא מן הכלל, אבל יש לו רק בעיה אחת.

רון נחמן: שאלו אותו: איזו בעיה?

רון נחמן: אמר: הוא דיבר לאוזן שאני לא שומע בה.

רון נחמן: את זה אני אומר לך, אדוני שר האוצר, כי כדאי שתלמד מה אמרו גם בני העם הזה שאליהם דיברת.

רון נחמן: אני קיבלתי היום פקסימיליה מתושב של מדינת ישראל, אינני יודע אפילו מי הוא.

רון נחמן: הוא כותב לי, וזה הנאום שלי, אדוני היושב-ראש: "אל חבר הכנסת רון נחמן, רון שלום ובוקר טוב.

רון נחמן: זה ימים מספר אתה וחבריך נושאים נאומים פרי מחשבתכם ובסגנון הכנסת.

רון נחמן: אבל אני רוצה להזכיר לך, וברוח טובה ובונה, אתם שליחי הציבור ומייצגיו, אז תשמיעו את דברי הציבור בקולו או ככתבם.

רון נחמן: אתה יכול בפירוש להדגיש שאתה קורא דבר שהועבר אליך על-ידי אזרח, וקורא את המכתב כלשונו, כי זו דעת הציבור על ראש הממשלה והממשלה.

רון נחמן: ולהזכירך, יש לנקוט את כל הדרכים להורדת האינפלציה.

רון נחמן: ועל כן", הוא כותב לי, "לשיטת הממשלה, להוציא ממרכיבי המדד, בנוסף למס הבריאות, את מחירי הפירות והירקות, ובמקומם להכניס את מדד הפופולריות של ראש הממשלה והממשלה; להוציא את מרכיב הדיור, ובמקומם להכניס מדד אמון הציבור בראש הממשלה ובממשלה.

רון נחמן: וראה זה פלא, בתוך חודש אחד יורדים מ-20% אינפלציה לדפלציה.

רון נחמן: "משרד הסברה – צריך או לא? ומתי?

רון נחמן: 1.

רון נחמן: מדוע חש ראש הממשלה בצורך דחוף במשרד הסברה?

רון נחמן: 2.

רון נחמן: האם תחושתו כי הציבור אינו מכיר בהישגי הממשלה נכונה?

רון נחמן: 3.

רון נחמן: האם אחרי שתי שנות שלטון חושב ראש הממשלה כי העם מנותק מהמציאות?

רון נחמן: התשובות על שאלות אלו", כותב אותו תושב, "מצויות בתשובה על השאלה השלישית.

רון נחמן: והתשובה היא שלילית.

רון נחמן: העם לא מנותק מהמציאות.

רון נחמן: הממשלה היא שמנותקת מהעם.

רון נחמן: זו ממשלה שמנותקת מהיזון חוזר.

רון נחמן: אין משפחה, אין אשה או איש במדינה אשר אינם רואים וחיים את הישגי הממשלה יום יום.

רון נחמן: אלא שראש הממשלה, שניתק את עצמו לחלוטין מהעם, ראש ממשלה שמסוגל לחזור בו מכל ההתחייבויות שנתן לעם, שאומר שאוזנו תהיה כרויה לשמוע את בקשות הציבור, אך לא מקבל את הציבור הרחב ולא מקשיב לו; ראש ממשלה שעונה על שאלות ישירות של מראיינים בתשובה המקובלת עליו: שטויות, קשקוש, בבל"ת – ראש ממשלה כזה בונה אצל עצמו את התחושה שהעם מנותק.

רון נחמן: אבל האמת היא שהוא מנותק.

רון נחמן: הוא רץ בכיוון לא מוגדר, אך אינו עוצר לרגע, לא מעיף מבט לצדדים לראות האם מישהו עוד רץ אתו.

רון נחמן: העם לא מנותק מהמציאות החמורה שהממשלה יוצרת.

רון נחמן: הממשלה מנותקת מהעם ומהרגשתו.

רון נחמן: " זה לא נאום שלי, זה מכתב שתושב מדינת ישראל כותב אלי.

רון נחמן: זה ה"פידבק" הטוב ביותר שיש לך, אדוני שר האוצר, לך ראש הממשלה, לכם אנשי מפלגת העבודה.

רון נחמן: זה מה שהעם כותב.

רון נחמן: הוא אומר כך: העם נוסע בכבישים ורואה את הכבישים החדשים שנסללים, אלא שכשהעם תקוע בפקקים הוא מחשב את הפסדיו בקופות הגמל ובקרנות הנאמנות.

רון נחמן: כשהעם יוצא לשווקים לקנות מזון, הוא לא מבין מדוע עליו לשלם פי-חמישה ופי-שישה עבור עגבניות, מלפפונים וכרוב.

רון נחמן: וכשהוא מקבל בסוף הרבעון את חשבון הריבית שעלתה פי-שלושה בתוך שנה, הוא לא מבין מדוע המשכנתה התייקרה.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, צריך להסביר את המצוקות שהאיש ברחוב, בבית, בבית-הספר ובעבודה מרגיש, ואין לו עם מי לדבר, כי הקיר לא עונה.

רון נחמן: השמים סתומים והכבישים יכולים להיות פתוחים, אבל הלב של הממשלה הזאת איננו לב, זה לב אבן, לב אטום, והדברים האלה, אדוני, הם שיביאו אתכם מהר לאופוזיציה.

רון נחמן: אסיים, אדוני שר האוצר, ואומר לך מה אמר עליך מי שהיה האסטרטג של רבין, חיים אסא:

רון נחמן: את שר האוצר היה צריך להעיף כבר לפני שנתיים, ורוטציה בין השרים היא קוסמטיקה מפלגתית.

רון נחמן: תודה.

סאלח טריף: תודה לחבר הכנסת רון נחמן.

סאלח טריף: אני מזמין את חבר הכנסת בני טמקין.

סאלח טריף: אחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בזמן שניתן לי אני רוצה לדבר על שר האוצר של מדינת ישראל.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר, שכל מדינה מתועשת במערב, בעצם כל מדינה בעולם, היתה מתגאה ומברכת את שר האוצר על רשימת הישגים שאין כמוה בעולם כולו היום.

בנימין טמקין: אני אומר את זה לא רק כפוליטיקאי אלא כמי שעוסק באקדמיה במשך שנים רבות בכלכלה פוליטית.

בנימין טמקין: אין כמעט מדינה בעולם שיש בה רשימת הישגים כזו, ואני אעבור עליה במהירות רבה ובלי לפרט, כי כולם כבר מבינים.

בנימין טמקין: צמיחה כלכלית ללא תקדים; ירידה באבטלה, שהיא שיא; מהפכה בתשתיות בכבישים, שכל אזרח בישראל יכול לראות אותה; מהפכה בחינוך, אשר מבססת את עתיד מדינת ישראל בין המדינות המתקדמות בעולם אחרי שנים של הידרדרות תחת הממשלות הקודמות, ובעיקר תחת ממשלות הליכוד; החזרת קצבאות הילדים שנשחקו ונלקחו על-ידי הממשלות הקודמות, ובעיקר על-ידי ממשלת הליכוד; נתינה הדרגתית של קצבאות לילדים ערבים במדינת ישראל, על מנת ליצור שוויון בין כל אזרחי מדינת ישראל; חוק חיילים משוחררים, הנותן הזדמנות לחיילים להתחיל את חייהם האזרחיים בעמדה ראויה; חוק ביטוח בריאות ממלכתי, הצלחה כזאת, כאשר במדינות אחרות בעולם, ובכלל זה המדינה האדירה ארצות-הברית, לא הצליחו להעביר חוק ביטוח בריאות ממלכתי – הכנסת והממשלה ושר האוצר יכולים להיות גאים בכך שבמדינת ישראל לא יהיה יותר מצב שעשרות אלפי אנשים יהיו ללא ביטוח בריאות ממלכתי.

בנימין טמקין: אם אנשים כמוני, כשר האוצר וכחברי הכנסת שיושבים פה יצטרכו לשלם קצת יותר מס על מנת שכל אזרחי ישראל יהיו מבוטחים – אם זה מה שעשינו, בזה אנחנו יכולים בהחלט להיות גאים.

בנימין טמקין: חוק מס על רווחי הון בבורסה, שמטיל בפעם הראשונה בישראל את מה שמטילים גם בארצות-הברית, המדינה "הסוציאליסטית" הידועה; חוק שעושה צדק עם השכירים בישראל, אשר עד היום היו היחידים ששילמו מס.

בנימין טמקין: אני רוצה לשבח את שר האוצר על האומץ ועל העמידה על עקרונות ועל כך שסוף-סוף יש לנו בישראל גם יותר שוויון במסים.

בנימין טמקין: אני רוצה לשבח אותו על השיפור המדהים במצב העולים בישראל.

בנימין טמקין: ולא תעזור הצביעות כאן.

בנימין טמקין: במשך שנות שלטון הליכוד – חבר הכנסת אפרים גור, אתה יודע זאת טוב ממני – נשחק, למשל, סל הקליטה, ורק מזמן ששר האוצר הזה נכנס לתפקידו עודכן סל הקליטה, הועלה וגם הוצמד למדד.

בנימין טמקין: ואתה יודע, כמו שכל אזרח בישראל יודע וכל עולה בישראל יודע, שהאבטלה בישראל – – –

אפרים גור: חבר הכנסת טמקין, זו לא כל האמת.

רפאל פנחסי: – – –

בנימין טמקין: מכיוון שבמדינת ישראל, על-פי ניסיוני, פרגון אינו בדיוק אחת התכונות הנפוצות ביותר, וכאשר מישהו כבר מפרגן כדאי שה"מפורגן" ישמע.

בנימין טמקין: תודה.

בנימין טמקין: שיפור אדיר במצב העולים, ירידה באבטלה – אצלם עוד יותר גדולה מאשר הירידה באבטלה באוכלוסייה הכללית.

בנימין טמקין: הקבוצה היחידה – – –

אפרים גור: במקום מי הם עובדים?

אפרים גור: במקום מי?

אפרים גור: תגיד.

בנימין טמקין: לא יעזור לך.

בנימין טמקין: חבר הכנסת גור, אתה מהמערך או מהליכוד, או מחר במערך?

בנימין טמקין: תן לי לדבר.

אפרים גור: – – –

בנימין טמקין: אני לא יודע?

בנימין טמקין: אולי תעבור עכשיו לצד השני בשביל לדבר.

אפרים גור: במקום מי הם עובדים?

אפרים גור: איזה שכר הם מקבלים?

בנימין טמקין: לא יעזור לך שום דבר.

בנימין טמקין: הירידה בשיעור האבטלה אצל העולים גדולה מהירידה באבטלה באוכלוסייה הכללית.

בנימין טמקין: הקבוצה של העולים היא היחידה בישראל שהיתה בה אפילו ירידה ברמת העוני בשנה האחרונה, ואני מקווה שהירידה הזאת תהיה גם באוכלוסייה הכללית במדינת ישראל בשנה הבאה.

בנימין טמקין: אני רוצה לשבח אותך בעיקר על עמידתך אל מול חוסר אחריות ופופוליזם המתפשטים בכנסת הזאת בשני צדי המתרס, ולא רק בצד אחד של המתרס.

בנימין טמקין: אנשים שנתנו לממשלתם ולמפלגתם לשחוק את העולים יוצאים היום בחוקים.

בנימין טמקין: כאשר ויתרו על אפשרות להשיג לעולים הישגים ממשיים בתוספת לכל ההישגים שהממשלה הזאת – – –

אפרים גור: זו לא אמת, מה שאתה אומר, חבר הכנסת טמקין.

אפרים גור: זו לא אמת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גור, נא לא להפריע.

בנימין טמקין: לא יעזור שום דבר.

בנימין טמקין: אם אחת העובדות שציינתי איננה נכונה – –

אפרים גור: הנה, העובדה הזאת.

בנימין טמקין: – – שאצל העולים השיפור במצב האבטלה, השיפור במצב העוני, השיפור במצב הכלכלי הכללי איננו יותר גבוה מאשר באוכלוסייה הכללית – – –

אפרים גור: זה לא בזכותכם.

אפרים גור: יש להם ותק יותר גדול בארץ.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גור, אי-אפשר להפריע כל הזמן.

בנימין טמקין: אני רוצה לשבח את שר האוצר ואת הממשלה על העמידה האיתנה, על כך שהמדיניות היא מדיניות של הממשלה, שאנחנו חלק של קואליציה אחראית, שהממשלה הזאת יש לה משימות קשות ומורכבות, ובעיקר המשימה להביא שלום לעם ישראל, לתת תקווה להורים, לאמהות ולאבות, שהילדים שלנו לא יצטרכו להשתתף עוד במלחמות ולא יצטרכו לשלוט על עם אחר.

בנימין טמקין: התקווה הזאת מצדיקה שכל חבר כנסת, ובמיוחד חברי כנסת מהקואליציה, יתנהגו באחריות מלאה.

אסתר סלמוביץ: נא לסיים.

בנימין טמקין: אני מסיים.

בנימין טמקין: אני גאה על כך שסיעתי, סיעת מרצ, ממלאת באחריות מלאה את נאמנותה לקואליציה זו – – –

רפאל פנחסי: – – –

בנימין טמקין: ממלאת באחריות – – –

רפאל פנחסי: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פנחסי.

בנימין טמקין: רגע, אתה מדבר בתור חבר הקואליציה?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טמקין, אתה מפסיק עכשיו לפנות לחברי הכנסת ואתה מסיים עכשיו.

בנימין טמקין: רגע, אתה מודאג מהקואליציה?

רפאל פנחסי: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בני טמקין, תפסיק את הדו-שיח הזה.

בנימין טמקין: תפני לשם.

אסתר סלמוביץ: אני פונה לאן שאני רוצה ואתה מסיים.

בנימין טמקין: אני מסיים.

בנימין טמקין: אני חושב, שעל הממשלה אומנם להמשיך בדרכה, ואני מבקש מכל חברי הקואליציה לתת לה את התמיכה הראויה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת טמקין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עובדיה עלי.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת סאלח טריף.

רפאל פנחסי: – – –

בנימין טמקין: – – –

דוד מנע: חבר הכנסת טמקין, תענה עניינית.

דוד מנע: מוג-לב, צבוע.

דוד מנע: מה אתה עונה לו ככה?

דוד מנע: תענה לו עניינית.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פנחסי, די.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טמקין.

אסתר סלמוביץ: אתם מוכנים להפסיק את זה?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מנע.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מנע, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

בנימין טמקין: – – –

דוד מנע: איזה זלזול, איזו התנשאות.

דוד מנע: השמאל.

בנימין טמקין: השמאל – תגיד את זה בקול.

בנימין טמקין: מרכז הליכוד.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טמקין, אתה מוכן להפסיק את זה?

דוד מנע: אבירי השמאל.

דוד מנע: איזה זלזול.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מנע, מה אתה מופתע מהמתנשאים האלה?

עובדיה עלי: מה אתה מופתע?

עובדיה עלי: מה, זו פעם ראשונה?

עובדיה עלי: היהירות שלהם, ההתנשאות שלהם, הן שם דבר.

עובדיה עלי: מה אתם מופתעים כל כך?

עובדיה עלי: זה הם – הם לא ישתנו לעולם.

עובדיה עלי: מה הם מופתעים כל-כך מהמתנשאים האלה?

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש – – – חבר הכנסת טמקין, מה אתה מפריע?

עובדיה עלי: אולי תשב?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טמקין, אתה מפריע באופן שיטתי.

בנימין טמקין: מה קרה?

עובדיה עלי: אולי תשב ותשמע גם אחרים.

אסתר סלמוביץ: "מה קרה?", חבר הכנסת טמקין – עכשיו עומד נואם אחר על הדוכן.

עובדיה עלי: אתה מתנהג בבית הזה כמו ליצן, כמו מוקיון.

אסתר סלמוביץ: הרגישות צריכה להיות דו-כיוונית.

עובדיה עלי: מסתובב כמו סביבון ו"מה קרה?

עובדיה עלי: " – לא קרה כלום.

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שתי רעות חולות בולטות בכלכלת המדינה בשנה האחרונה.

עובדיה עלי: ראשית, האינפלציה שהתפרצה בצורה מאוד קשה ויש לה השלכות על כל משפחה בישראל.

עובדיה עלי: כשמדברים על אינפלציה – שהיתה צריכה להיות 8% ומגיעה ל-15% אולי יותר – זה מושג מופשט, אנשים לא יודעים מה המשמעות.

עובדיה עלי: אינפלציה, אז מה? 15%, אז מה?

עובדיה עלי: זה גדל ב-100% לעומת התחזית, אז מה?

עובדיה עלי: אני רוצה להדגים: לכל משפחה שיש היום משכנתה של 100,000 דולר, המשמעות היא שההלוואה הזאת התייקרה ב-15,000 דולר.

עובדיה עלי: מדוע?

עובדיה עלי: כי שער החליפין של הדולר פחות או יותר הוקפא, הוא לא גדל, ההלוואה נלקחה בשקלים, וברגע שהמדדים עלו והאינפלציה גדלה ב-15%, המשמעות של העניין היא שההלוואה הזאת גדלה ב-15,000 דולר.

עובדיה עלי: 45,000 שקל היתוספו לחוב של משפחה בישראל.

עובדיה עלי: אני יכול לעמוד כאן ולמנות דוגמאות רבות מני ספור איך האינפלציה משפיעה על כל בית בישראל, על כל משפחה בישראל, על כל אזרח בישראל.

עובדיה עלי: זו רעה חולה שיכולה למוטט את המשק, וכדאי שכולנו נתפכח ולא נתבשם מן ההישגים שיש או מן ההישגים המדומים שמדברים עליהם.

עובדיה עלי: והרעה השנייה הקשה זו הרעה החמורה במאזן התשלומים.

דן תיכון: המאזן המסחרי.

עובדיה עלי: הפער במאזן המסחרי גדל ב-2.3 מיליארדי דולרים.

עובדיה עלי: במלים אחרות, חבר הכנסת פורז, אנחנו ממשכנים את העתיד של המדינה, של הילדים והנכדים שלנו.

עובדיה עלי: אם הפער במאזן המסחרי גדל ב-2.3 מיליארדי דולרים, מה המשמעות למשק, מה המשמעות לדור הבא?

אברהם פורז: השאלה היא אם זה מופנה להשקעה או לצריכה.

דן תיכון: גם זה וגם זה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פורז, אני מציע שאת הוויכוח הזה ננהל בוועדת הכספים, אין לי פשוט זמן להשיב לך על זה, אבל לית מאן דפליג שאין איש שיסכים עם המצב החמור הזה.

עובדיה עלי: זה משכון העתיד של מדינת ישראל.

עובדיה עלי: מדוע זה קורה?

עובדיה עלי: התקציב גדול מדי, התקציב בזבזני מדי, מתנהגים בחוסר אחריות בסעיפים רבים, בו בזמן שבאים ואומרים שלסעיפים הכרחיים ונחוצים אין כסף.

עובדיה עלי: זה לא מתיישב וזה לא מסתדר לי מבחינת ההיגיון הפשוט.

עובדיה עלי: איך אתם מסבירים לציבור שאין כסף למעונות-יום?

עובדיה עלי: משפחה שיש לה שני ילדים במעונות-יום צריכה לשלם 1,500, 1,600 שקל בחודש.

עובדיה עלי: איך אתם מסבירים את בעיית המשכנתאות?

עובדיה עלי: איך אתם מסבירים את העובדה שיש כ-700,000 נפש מתחת לקו העוני?

עובדיה עלי: איך אתם מסבירים את תנאי הלימוד בבתי-הספר, את הצפיפות בבתי-הספר?

אברהם פורז: הדבר הכי קל הוא להגיד שזו ירושה של הליכוד ולוקח הרבה זמן לתקן אותה.

עובדיה עלי: יש שני דברים.

עובדיה עלי: קודם כול, אם תגיד שזו ירושה קשה של הליכוד, אתה פשוט תחטא לאמת, כי אנחנו יכולים לפרט, לעמוד כאן ולספר איזה משק השאיר לכם הליכוד.

עובדיה עלי: תסתכל בבקשה בנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם פורז: לא כל העניים האלה שייכים – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פורז, אתה לא יכול להפריע באופן שיטתי כל הזמן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פורז, אני מדברת אליך.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פורז, אם אתה אומר שאין תקציב, אני מבקש לדעת מדוע יש לכם כל כך הרבה כסף לתת לקיבוצים.

אברהם פורז: עוד לא נתנו, ואני מקווה שגם לא ייתנו.

עובדיה עלי: סלח לי, חבר הכנסת פורז, עם כל הכבוד, אל תקווה.

עובדיה עלי: אנחנו מדברים כאן על מספרים ועל נתונים המונחים כאן לאישור.

עובדיה עלי: תקציב המדינה מדבר על כך שיימחקו לקיבוצים סכומי עתק, ייפרסו סכומי עתק, יינתנו לקיבוצים סכומי עתק, וזה יכול להגיע למיליארדי שקלים.

עובדיה עלי: איך אתה מסביר את זה כשאתה בא וטוען כאן שאין כסף ליום חינוך ארוך או אין כסף להשבחת תהליך ההוראה, או אין כסף לטפל במשפחות העניות, או אין כסף לטפל במעונות-יום?

עובדיה עלי: והרשימה ארוכה ארוכה.

עובדיה עלי: אני מבקש לדעת מה תשובת

עובדיה עלי: כם על כך.

עובדיה עלי: אולי פעם אחת תבואו לכאן ותאמרו את האמת לעם.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פורז, אני נגד הגדלת התקציב, שלא יהיו לך אי-הבנות.

עובדיה עלי: יתירה מזאת, אני חושב שצריך להקטין את התקציב, להקטין אותו דווקא באותם סכומי עתק שניתנים לקיבוצים ולסקטורים מקורבי מפלגת העבודה.

עובדיה עלי: כאדם עם יושר אינטלקטואלי אני מצפה ממך שתעמוד כאן ותאמר זאת.

עובדיה עלי: אל תתחמק.

אברהם פורז: אני אומר לך שלא צריך לסייע לקיבוצים בהיקף המוצע.

עובדיה עלי: אדרבה, אדרבה.

עובדיה עלי: עכשיו בנושא החינוך.

עובדיה עלי: יום חינוך ארוך הוא דבר חשוב וחיוני, אבל, רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, אילו העמידו לרשותי 650 מיליון שקל ושאלו אותי איך להקציב אותם לפי הקדימות והעדיפויות שלי, אילו שאלו אותי: מה תעשה עם 650 מיליון שקל, האם תקציב אותם ליום חינוך ארוך או תקצה אותם לצרכים אחרים ונושאים אחרים במערכת החינוך?

עובדיה עלי: אני אומר לכם במלוא האחריות: לא הייתי בוחר באלטרנטיבה הראשונה.

עובדיה עלי: יש היום במערכת החינוך הרבה מאוד נושאים שדורשים טיפול הרבה יותר יסודי.

אביגדור קהלני: יש בעיה של תשתיות.

עובדיה עלי: יש בעיה של צפיפות בכיתות, שהיא גדולה מדי – 40 ילד בכיתה.

עובדיה עלי: יש בעיה של תשתיות, תנאים פיסיים קשים מנשוא בחלק מבתי-הספר.

עובדיה עלי: יש בעיה של קירור וחימום בבתי-הספר.

עובדיה עלי: יש בעיה של ילדים הנתקלים בקשיי למידה.

עובדיה עלי: יש בעיה קשה מאוד של השבחת תהליך ההוראה.

עובדיה עלי: יש נושא של שיפור מעמדו של המורה והעלאת רמת השכלתו והכשרתו של המורה.

עובדיה עלי: הרשימה ארוכה ארוכה.

עובדיה עלי: יש נושא מאוד חשוב של השכלה גבוהה.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אתם יודעים מה קורה היום למשפחות, בעיקר למשפחות חסרות אמצעים – מה שאני קורא "מבני עניים תצא תורה" – אותן משפחות המתקשות בתחום הכלכלי?

עובדיה עלי: מה קורה לסטודנט שבא מעיר פיתוח ורוצה ללמוד באוניברסיטה בירושלים או בתל-אביב?

עובדיה עלי: הוא צריך לשלם שכר לימוד, הוא צריך לשלם שכר דירה, הוא צריך לשלם בעד כלכלה, הוא צריך לשלם בעד נסיעות, והרשימה ארוכה ארוכה.

עובדיה עלי: צריך למצוא פתרון לבעיה הזאת ולהבטיח השכלה גבוהה חינם לכל סטודנט במדינת ישראל, במיוחד לאלה שבאים מהשכבות החלשות ומהמשפחות שאינן יכולות להתמודד עם העניין הזה.

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש, אני מבין שהשעון צלצל ואני חייב לסיים את דברי.

עובדיה עלי: אני מבקש שהממשלה לא תתבשם יותר מדי בהישגים שיש לה או אין לה.

עובדיה עלי: רשימת הכישלונות ארוכה וגדולה הרבה יותר.

עובדיה עלי: כדאי שהממשלה תגלה קצת צניעות כשהיא עומדת כאן ומספרת סיפורי בדיות לציבור ולכנסת ישראל.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת סאלח טריף.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

יגאל ביבי: לפי הרשימה אני צריך לדבר עכשיו.

אסתר סלמוביץ: ברשימה חבר הכנסת סאלח טריף לפניך, אבל הוא ניהל את הישיבה ונתן לחבר הכנסת עובדיה עלי לדבר קודם.

יגאל ביבי: אני רואה שבמקרה שלושתנו יחד, חבר הכנסת עובדיה עלי ראש הקבוצה ושני הסגנים שלו.

סאלח טריף: לכבוד הוא לי לדבר לפניך ואחרי חבר הכנסת עובדיה עלי.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שומע את חברי חברי הכנסת מכל סיעות הבית ואני נדהם.

סאלח טריף: כל אחד מעלה בעיות מרכזיות וקשות בחברה, קשות בכלכלה ובמדינה ומחייבות טיפול והשקעה רבה בתחומים שונים, חבר הכנסת עובדיה עלי.

סאלח טריף: אני שואל את עצמי לפעמים: האם אנחנו חושבים שהאזרח מטומטם?

סאלח טריף: מה קרה, גילו נפט במדינת ישראל?

סאלח טריף: מצאו מכרה זהב?

סאלח טריף: מישהו חושב ומשלה את עצמו שאפשר למצוא פתרון לכל בעיות החברה שכל אחד מאתנו מעלה כאן?

סאלח טריף: לפעמים אני מתפלא.

סאלח טריף: אנחנו מבקרים את הממשלה, אנחנו שוכחים שאתמול הרכבנו ממשלה אחרת ומחר אולי תהיה גם כן ממשלה כזאת או אחרת.

סאלח טריף: אבל בכל ההגינות, חבר הכנסת עובדיה עלי, מי יכול באמת ובתמים למצוא פתרון לכל הבעיות?

סאלח טריף: בריאות – זה חשוב, סמים – זו בעיה חשובה.

סאלח טריף: בכל יום מניחים לפנינו נייר אחר.

סאלח טריף: רווחה – זה חשוב, חינוך – זה חשוב, יום לימודים ארוך – זה חשוב.

סאלח טריף: ביטחון מדינת ישראל – עוד יותר חשוב.

סאלח טריף: השקעה בתשתיות – לא פחות חשוב.

סאלח טריף: תעשייה, תיירות – מה לא?

עובדיה עלי: קודם כול צריכים להיות סדרי עדיפויות נכונים.

סאלח טריף: על זה יש ויכוח.

עובדיה עלי: זה לא ויכוח – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת עובדיה עלי, אני ציינתי את ההגינות שלך קודם ואני מציין זאת גם עכשיו.

סאלח טריף: אבל כאשר אדם עולה על הדוכן הזה, בואו נהיה קצת הגונים.

סאלח טריף: האזרח בכל זאת יודע מה נעשה – הוא רואה, הוא שומע, הוא קורא, הוא כותב.

סאלח טריף: הוא יודע שהוא הולך לסופרמרקט וקונה, ואיזו צריכה ענקית יש במדינה, וכמה כסף יש לציבור, וכמה מכוניות אנחנו קונים כל שנה.

סאלח טריף: מאיפה זה בא?

סאלח טריף: מהמצב הגרוע ביותר שיש בכלכלה?

סאלח טריף: הביקורת לגיטימית.

סאלח טריף: גם לי יש ביקורת על הממשלה, ואני אגיד אותה, אף-על-פי שאני חבר הקואליציה.

סאלח טריף: אבל קודם כול אני רוצה להגיד לכם ולהזכיר לכם – ודיברו כבר לפני ולא אחזור על כך – את כל ההישגים של הממשלה הזאת.

סאלח טריף: הממשלה הזאת וגם שר האוצר – שהשמצתי אותו לפעמים – יש להם הישגים אדירים.

סאלח טריף: יש להם הישגים בתחום האבטלה; בהורדת האבטלה לשיעורים שאין להם תקדים; בצמיחה, שאולי שתיים, שלוש מדינות בעולם יכולות להשתוות בה למדינת ישראל.

סאלח טריף: האם את כל אלה אנחנו באים ומוחקים בהינף יד?

סאלח טריף: חבר הכנסת יוסי כץ, יש לנו השקעות אדירות בתחום החינוך.

סאלח טריף: דיברנו על יום חינוך ארוך וכולנו בעד, כולנו מאוחדים.

סאלח טריף: 5 מיליארדי שקלים השקענו בחינוך.

סאלח טריף: יש שיפור אדיר בתחום הזה, האם איש אינו רואה זאת?

סאלח טריף: עשינו כל כך הרבה בתשתיות.

סאלח טריף: מדינת ישראל בונה תשתיות, חבר הכנסת אפרים גור – זה חשוב גם לעולים החדשים.

סאלח טריף: באו חצי מיליון עולים ויותר, ומדינת ישראל בונה תשתיות ממטולה עד אילת.

סאלח טריף: כל אזרח שנוסע בכבישים רואה זאת, איש אינו יכול להכחיש ולא צריך להכחיש.

סאלח טריף: אני רואה איזה השקעות הקצו כדי לתקן את בעיות הביוב, המים, שיפור הכבישים והמחלפים במדינה.

סאלח טריף: אני אומר זאת משום שבצד השבחים הגדולים שיש לי לממשלה הזאת על מה שהיא עשתה בתחום הכלכלה, יש לי ביקורת עליה בשני נושאים.

סאלח טריף: אני חושב שהממשלה ושר האוצר לא טיפלו נכון בנושא האינפלציה ולא טיפלו נכון בנושא המס על הבורסה.

סאלח טריף: אני הייתי מאוד עקבי בנושא הזה, בעניין המס על הבורסה.

סאלח טריף: חבר הכנסת יעקב שפי ישב אתנו כמה ימים והוא ידע שאני, מההתחלה ועד הסוף הצבעתי נגד, משום שחשבתי שהבורסה היא גורם כלכלי ואמצעי חשוב להשקעות במדינה, לגיוס הון, ואסור לפגוע בה.

סאלח טריף: כאמור, הלכתי באופן עקבי מהתחלה ועד הסוף בעניין זה.

אריאל ויינשטיין: אפשר לומר לך משפט אחד?

סאלח טריף: זמני קצר, ואתה יודע זאת.

אריאל ויינשטיין: רציתי רק לומר לך שלא תתחרט על ההצבעה שלך, כי היום כבר כתוב בעיתונות שאפשר יהיה לגבות את המס על הבורסה רק בחודשים ספטמבר–אוקטובר.

סאלח טריף: אני לא יודע.

סאלח טריף: ראש הממשלה אמר שנעקוב אחרי המס.

סאלח טריף: אבל אני יכול להגיד לך, שאני כבר מניח הצעת חוק לתיקון החוק בעניין המס על הבורסה, כדי שנשמור על בורסה חזקה וצמיחה טובה במדינת ישראל.

סאלח טריף: אני חושב, שאם שר האוצר שומע אותי, הוא אכן ילך ויטפל בנושא הזה.

סאלח טריף: כמו שהוא טיפל בעניין המלחמה באבטלה, כמו שהוא טיפל בנושא הצמיחה וההשקעות, כך יטפל בעניין האינפלציה באופן מיידי וידאג לכך שהבורסה אכן תצמח, וזה יביא רק תועלת בתחום הכלכלי.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, אני רוצה להתייחס לנושא תקציבי המיעוטים בישראל.

סאלח טריף: חבר הכנסת פורז, מתוך מגמה של גישור על פערים, מתוך כך שהממשלה הזאת הולכת לשוויון, התקציבים למגזר המיעוטים גדלו באופן ניכר.

סאלח טריף: מי שטוען אחרת פשוט חוטא לאמת.

סאלח טריף: היה מאבק של בני עדתי, העדה הדרוזית.

סאלח טריף: אני גאה לומר שהתייצבתי עם כל חברי הכנסת, ואני מודה על כך שגיליתם תמיכה בנו ואהדה כלפינו.

סאלח טריף: ואכן, השגנו הישג אדיר שלא היה כמוהו.

סאלח טריף: אני זוכר שלפני שמונה שנים הייתי ראש רשות והוקצב לי סכום של 5 מיליוני שקלים לפיתוח לכל העדה הדרוזית.

סאלח טריף: היום אני עומד עם 250 מיליון שקלים.

סאלח טריף: אי-אפשר למדוד את זה באחוזים, חבר הכנסת קצב.

סאלח טריף: אני רוצה לומר לכם, שחל גידול אדיר.

סאלח טריף: ואני חושב שזה טוב למדינת ישראל שיש הליכה למגמה של שוויון זכויות, שהאזרח לא ירגיש מרומה, שלא ירגיש אזרח סוג ב', שירגיש שהוא אזרח שווה לכל אחד אחר במדינה, גם מפני שהוא ממלא את כל החובות והוא צריך לקבל את כל הזכויות.

סאלח טריף: אני אומר את הדברים האלה משום שאני עדיין לא שבע רצון מהתקציבים של שלושה, ארבעה משרדים בעיקר.

סאלח טריף: על כך הגשתי הסתייגויות.

סאלח טריף: אני אבקש שההסתייגויות שהגשתי בנושא התרבות והאמנות לערבים ולדרוזים תתקבלנה.

סאלח טריף: אנחנו נשאף לתוספת ונבקש את תמיכתכם לקבלת 7 מיליוני שקלים לדרוזים ו-15 מיליון שקלים לערבים מתוך סעיפי התקציב של התרבות והאמנות ולא על-ידי פריצת התקציב; מאותו סעיף של תמיכה במוסדות תרבות, אמנות ומחקר.

סאלח טריף: כנ"ל לגבי משרד הדתות, שחבר הכנסת אסעד אסעד זעק לגביו קודם, ובצדק.

סאלח טריף: לא עולה על דעתי שנקבל רק 2 מיליוני שקלים מתוך מיליארד שקלים, וזה לכל האוכלוסייה של המוסלמים, הדרוזים והנוצרים במדינת ישראל.

סאלח טריף: אנחנו זקוקים למבני דת ולטיפוח מורשת לא פחות מהעם היהודי.

סאלח טריף: אני חושב שכל הסעיפים שאנחנו מזכירים חייבים וראויים להיכלל בתקציב משרד הדתות – מאותו תקציב של בניית מקומות קדושים, מאותו תקציב של שירותי דת.

סאלח טריף: יש לנו שירותי דת.

סאלח טריף: יש לי הסתייגויות על 15 מיליון שקלים ועל 25 מיליון שקלים ועל עוד 5 מיליוני שקלים.

סאלח טריף: אני מאוד מקווה שאקבל לכך את תמיכת הבית.

סאלח טריף: אנחנו גם לא מקבלים במשרד החקלאות – – –

יגאל ביבי: – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת יגאל ביבי, אנחנו גם לא מקבלים שבמשרד החקלאות יהיה תקציב מעל למיליארד שקל לתמיכות בחקלאים.

סאלח טריף: משרד מונופוליסטי מדרגה ראשונה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח טריף, זמנך תם כבר לפני שלוש דקות.

סאלח טריף: אני מסיים.

סאלח טריף: וגם שם נדאג שמתוך אותם תקציבים של מענקי השקעות, של הסדרים למגזר החקלאי, של התיישבות חדשה, נקבל תמיכה ייחודית למגזר שלנו – תמיכה שאנחנו ראויים וזכאים לה.

סאלח טריף: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח טריף.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יגאל ביבי.

אסתר סלמוביץ: ואחריו – סגן השר מיכה גולדמן, ואחריו – חבר הכנסת סילבן שלום.

יגאל ביבי: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא, שכולנו צריכים להיות מודאגים ממה שקרה היום ואתמול במערכת השלטונית במדינת ישראל.

יגאל ביבי: מקובל בעולם, שיש אופוזיציה, יש קואליציה, וזכותו של כל אחד להביע את דעתו ולמלא את תפקידו.

יגאל ביבי: בימים האחרונים יש תוהו ובוהו, והאזרחים במדינת ישראל כבר אינם יודעים מי בקואליציה ומי באופוזיציה, ויש אנרכיה שלטונית.

יגאל ביבי: האנרכיה השלטונית צריכה להדאיג לא רק את הקואליציה, אלא את כל אזרחי מדינת ישראל.

יגאל ביבי: היום קרה דבר חמור בבית הזה.

יגאל ביבי: הממשלה משכה חוק לא בגלל התשת האופוזיציה, אלא משום שהיא אינה יכולה לשלוט על חבריה.

יגאל ביבי: זה היה איתות גם לשכנינו.

יגאל ביבי: מדינה שנמצאת במשא-ומתן עם מדינות ערב, עם אש"ף, צריכה להוכיח שיש לה ממשלה אמינה, שיכולה לתפקד, שיכולה להחליט, שיכולה לסכם דברים, שיש לה מרות.

יגאל ביבי: היום אמרתם גם לאלה שנושאים ונותנים אתכם, כי משא-ומתן עם חבריכם אינכם מסוגלים לנהל.

יגאל ביבי: אז איך תנהלו משא-ומתן עם האויבים, עם היריבים?

יגאל ביבי: הממשלה הזאת שאפתנית, וטוב לשאוף.

יגאל ביבי: הממשלה הזאת רוצה לשנות סדרי עדיפויות, ואלה זכויותיה.

יגאל ביבי: אבל לפעמים, מתוך מהירות, מתוך חיפזון, מתוך רצון לסיים מהר מהר דברים, עושים דברים שהם בכייה לדורות.

יגאל ביבי: יש פרויקט נתב"ג-2000, שדה תעופה גדול, כבישים, מחלפים באזור הזה.

יגאל ביבי: יש העניין של הפשרת הקרקעות החקלאיות, יש עניין של חוק הבריאות, יש עניין מס הבורסה.

יגאל ביבי: אופנתי בימים האלה נושא יום חינוך ארוך.

יגאל ביבי: יש דברים שצריך לעשות בשכל, מתוך תכנון, בצורה רצינית ואחראית, ואנחנו רואים שהממשלה הזאת, מתוך חיפזון, יכולה לגרום אסונות שהם בכייה לדורות.

יגאל ביבי: ואתן שתיים-שלוש דוגמאות.

יגאל ביבי: באמת כואב לי הנושא.

יגאל ביבי: נמל התעופה בן-גוריון מתוכנן בצורה שלומיאלית.

יגאל ביבי: הוא יפגע באור-יהודה.

יגאל ביבי: יצטרכו להזיז עשרות יישובים ליד השדה.

יגאל ביבי: מתכננים אומרים שהולכים שם לקראת אסון.

אברהם פורז: איפה אתה רוצה שהמטוסים ינחתו?

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת ביבי, היה שר תחבורה נהדר לפני השר הקודם.

אברהם יחזקאל: הוא עשה את זה "עשר", חכם.

יגאל ביבי: תראה, ביקרתי השבוע במושב צפריה – – –

אברהם פורז: איפה אתה רוצה שינחתו?

יגאל ביבי: חכה.

יגאל ביבי: מתכננים שם – – –

אברהם פורז: שאל את משה קצב.

יגאל ביבי: אבל אני אסביר לך.

יגאל ביבי: הייתי ראש עיר ואני יודע מה זה תכנון, עם כל הכבוד לך.

אברהם פורז: תשאל את משה קצב.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לך עכשיו שהוא עבד בהיגיון, מתוך בדיקה, בצורה מיושבת, ואתם עושים מהר מהר.

יגאל ביבי: מע"צ אינה יודעת מה עושה שדה התעופה, שדה התעופה אינו יודע מה עושים אלה – אין תיאום, אין שום דבר.

יורם לס: – – –

אברהם יחזקאל: – – –

אברהם פורז: – – –

יגאל ביבי: התוכניות עוד לא מוכנות, עוד לא מאושרות.

יגאל ביבי: על מה אתה מדבר?

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אפשר לבקש שקט?

יגאל ביבי: על מה אתה מדבר?

יגאל ביבי: עכשיו מתכננים.

יגאל ביבי: חלק גדול מהתוכניות עוד לא בא למועצה הארצית.

יגאל ביבי: על מה אתם מדברים?

אברהם פורז: – – –

יגאל ביבי: זה לא על חשבוני, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אני מבקשת שקט.

אסתר סלמוביץ: יש לנו עוד סדר-יום כל כך עמוס, ואין פה שום התחשבות.

יגאל ביבי: אתן לכם דוגמה איך לא עושים המתכננים אל"ף-בי"ת של תכנון.

יגאל ביבי: צפריה תהיה חצי קילומטר מבית-הנתיבות החדש.

יגאל ביבי: כל המטוסים יניעו שם את המנועים שלהם.

יגאל ביבי: כביש עם אלפי מכוניות יעבור ליד הבתים שלהם – המסלולים מאות מטרים מהבתים.

יגאל ביבי: הלוא ברור לכל אדם שמטפל באיכות סביבה שאת היישוב הזה יצטרכו לפנות.

יגאל ביבי: אז למה לא להגיד באומץ: עכשיו אנחנו מפנים ומתכננים בצורה חכמה יותר את המסלולים, את הגישות, את כל הדברים?

יגאל ביבי: והרי ברור שרק שלומיאלים עושים את התוכניות כפי שהם עושים היום.

יגאל ביבי: על הקרקע היקרה ביותר במדינה, ברדיוס אדיר, הולכים להפוך את החיים לבלתי נסבלים לתושבים בכל האזור – לא רק באור-יהודה אלא גם בעשרות יישובים אחרים – ולהרוס את הרזרבה הקרקעית של המדינה, במקום לחשוב לתכנן בים, לתכנן בנגב, לחשוב לטווח ארוך.

יגאל ביבי: הבעיה שלנו במדינה היא, שכל שר יודע שהוא מכהן שנה, שנתיים, שלוש, ארבע שנים.

יגאל ביבי: הוא רוצה להגיע מהר-מהר להישג, לחטוף, לעשות, בלי תכנון.

יגאל ביבי: לא פעם אני אומר, שבגרמניה רגילים לתכנן שמונה שנים ולבנות בשנה אחת; אצלנו מתכננים שנה אחת ובונים בשמונה שנים.

יגאל ביבי: חוסר תכנון זה האסון הלאומי של מדינת ישראל.

יגאל ביבי: כך בחוק הבריאות.

יגאל ביבי: עכשיו כולם נזכרו להגיד: כן, טעינו, לא חשבנו מספיק.

יגאל ביבי: אבל מה?

יגאל ביבי: זה היה פופולרי.

יורם לס: – – –

יגאל ביבי: אתה לא נזכרת עכשיו.

יגאל ביבי: אמרת כמוני שזו שטות, זו דמגוגיה, זו בושה, זו חרפה מה שהיה בכל העניין הזה.

יגאל ביבי: בלי מחשבה.

יגאל ביבי: עכשיו כולם בוכים.

אברהם פורז: – – –

יגאל ביבי: זה חוסר תכנון.

יגאל ביבי: כאיש תכנון – הרבה שנים הייתי מורה – אני רוצה לדבר על הדמגוגיה הגדולה של יום חינוך ארוך.

יגאל ביבי: פתאום, תוך כמה ימים, יום חינוך ארוך.

יגאל ביבי: רבותי, מערכת החינוך סובלת מהרבה ליקויים אחרים.

יגאל ביבי: תלכו לבני-ברק ותראו איך אנשים לומדים, תלכו פה למאה-שערים ותראו איך לומדים, תלכו ליישובים הדרוזיים ותראו איך לומדים.

יגאל ביבי: תלכו לטבריה, בחום הגדול ביותר לומדים בלי מזגנים.

יגאל ביבי: יש עוד בעיות קשות – ילדים חריגים שאין להם מורות טיפוליות, מחסור בפסיכולוגים, מחסור בדברים אחרים.

יגאל ביבי: אבל – העיקר יום חינוך ארוך.

יגאל ביבי: איפה?

יגאל ביבי: ב-40 מעלות חום ילמדו עד 16:00-15:00 בלי מיזוג, בלי הזנה?

יגאל ביבי: אני לא אוהב את הדברים האלה, אני לא אוהב את השיטות האלה.

יגאל ביבי: צריך לתכנן בצורה חכמה ורצינית.

יגאל ביבי: אנו מדברים הרבה על מחלפים.

יגאל ביבי: האופנה היא: סללנו כבישים, מחלפים, עשינו דברים כאלה.

יגאל ביבי: אני חושב שהנושא הרוחני והחברתי במדינת ישראל, אין עליו חשיבה מספקת.

יגאל ביבי: אני לא מאשים רק את הממשלה הזאת.

יגאל ביבי: אני חושב שכולנו אשמים בעניין החברתי, החינוכי, הרוחני של העם, בתחומים הערכיים.

יגאל ביבי: בנושא הזה לא משקיעים די מחשבה.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לכם, שאני גאה בחינוך שלנו.

יגאל ביבי: אני חושב שהחינוך שלנו מחנך לערכים, לאהבת מולדת.

יגאל ביבי: משום מה מתארים אותו בזמן האחרון כחינוך משיחי, כאילו אלה שהם אוהבי ישראל הם עוכרי ישראל, ולצערי, מקצצים בחינוך הזה.

יגאל ביבי: לצערנו, חלק גדול מהמוסדות יצטרכו להיסגר בזמן הקרוב בגלל חוסר התחשבות.

יגאל ביבי: אנחנו לא נתרפס, לא נלך לסחוט כל מיני סחיטות, ואני מקווה שהמצפון והאחריות הלאומית לא יאפשרו לגרום להרס מערכת חינוך נפלאה שבנינו.

יגאל ביבי: אני רוצה לדבר על הנושא של יש"ע.

יגאל ביבי: אתם יודעים, אני לא מה שנקרא "ימני קיצוני", אבל לא צריך להיות ימני קיצוני כדי להיות אנושי.

יגאל ביבי: רבותי, אני אומר את זה פעם אחת, פעמיים, שלוש וארבע פעמים: זה שאתם – אנשים כמו חבר הכנסת פורז ואחרים, יפי-נפש, המדברים על זכויות האדם וכל זה – הסכמתם שמתיישב בקריית-ארבע ישלם שכר לימוד בגני-ילדים כמו שמשלמים בצפון תל-אביב, לאחר 27 שנים שבהן הם היו פטורים כעיר פיתוח – – –

אברהם פורז: נוכל לאפשר להם לשלם חצי מחיר ובלבד שירדו משם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ביבי, יש לך תשע דקות, הן הסתיימו ברגע זה.

יגאל ביבי: זה בדיוק, אבל יש לי עוד שלוש דקות.

אסתר סלמוביץ: עוד דקה וזהו.

אסתר סלמוביץ: בדיוק עכשיו קיבלתי פתק מהיושב-ראש.

יגאל ביבי: עם כל הכבוד, כולם דיברו זמן כפול.

אסתר סלמוביץ: יש לך בדיוק תשע דקות.

אסתר סלמוביץ: אתה מקבל עוד דקה וזהו.

יגאל ביבי: מה אשמים אותם אתיופים או עולים מרוסיה שהביאו אותם לקריית-ארבע מפני שהיו שם דירות?

יגאל ביבי: מה אשמים המתיישבים שיגאל אלון ייסד את קריית-ארבע, והם התיישבו שם לא בצורה פראית?

קריאה: זיכרונו לברכה.

יגאל ביבי: זיכרונו לברכה.

יורם לס: מי?

יורם לס: לוינגר?

יגאל ביבי: יגאל אלון עודד, והתיישבו שם.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את הדו-שיח הזה.

יורם לס: לוינגר זה לא פרא אדם?

יגאל ביבי: אני מדבר עכשיו על לוינגר?

יגאל ביבי: על מה אתה מדבר?

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק להשיב לו.

אסתר סלמוביץ: דיברת תשע דקות, אני מבקשת לסיים, הזמן כבר תם.

משה פלד: – – – תמר גוז'נסקי – – – הרביצה לחיילות צה"ל.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פלד.

יגאל ביבי: כל אדם בעל מצפון לא צריך לישון בלילה כאשר ילדים שנמצאים במרחק של רבע שעה מחיפה פטורים משכר לימוד ואילו על ילדים בקריית-ארבע, בעמנואל ובמקומות ספר, שהם עניים ונמצאים במקום קשה, נגזר שישלמו ושהמורים שם לא יקבלו תמריצים.

יגאל ביבי: למה אתם מתעללים בתושבים אזרחי מדינת ישראל?

יגאל ביבי: רבותי, יש לי הרבה להגיד, ולא בצורה קנטרנית.

יגאל ביבי: אתם ממשלה של כל עם ישראל, תתנהגו ביושר, בהגינות; אלה לא דברים לקנטר בהם.

יגאל ביבי: אני הראשון שאשמח כשלא תפלו בין אזרח לאזרח.

יגאל ביבי: תקבעו סדרי עדיפויות כדי שלפחות לא תפגעו באזרחים.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את סגן השר מיכה גולדמן.

אסתר סלמוביץ: הוא איננו.

סילבן שלום: גברתי, אני אחריו.

אסתר סלמוביץ: אני לא קובעת את הסדר, זה מה שרשום אצלי.

אסתר סלמוביץ: אמרתי – זה רשום בסטנוגרמה ואני מוכנה להראות זאת – אחרי חבר הכנסת יגאל ביבי – סגן השר מיכה גולדמן; אחריו – חבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: מכיוון שהוא ממילא איננו, תעלה אתה, חבר הכנסת סילבן שלום.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שר האוצר דיבר כאן אתמול באריכות על ההצלחות הגדולות שלו, על ההישגים הכלכליים האדירים.

סילבן שלום: אני שואל אתכם, אזרחי ישראל וחברי הכנסת: האם הרגשתם בהצלחות האלה?

סילבן שלום: האם חשתם בשינוי כלכלי או בשיפור כלכלי כלשהו?

סילבן שלום: מה שקורה הוא, שבשנתיים האחרונות עברתם מדרגת אינפלציה של 9% לאינפלציה של כמעט 20% בחישוב שנתי.

סילבן שלום: קיבלתם משק שהגידול בתוצר בו היה של 7% בשנה, ועכשיו אתם נמצאים ב-4% בלבד.

סילבן שלום: איפה ההצלחה, אדוני שר האוצר?

סילבן שלום: בהסכמי השכר שחתמת עליהם?

אברהם יחזקאל: אתה נגד מתן שכר לעובדים?

סילבן שלום: בהסכמי השכר שנחתמו ערב הבחירות להסתדרות כשוחד בחירות?

סילבן שלום: האם מחירי הדיור הם הצלחה?

סילבן שלום: יושב כאן שר השיכון לשעבר, חבר הכנסת דוד לוי, שפתר את בעיית הזוגות הצעירים.

סילבן שלום: היום הבעיה הזאת צצה מחדש, היום לזוגות צעירים יש בעיה לקנות דירה בגלל שני מרכיבים: דבר ראשון, מחירי הדיור עולים באופן ריאלי; דבר שני, בגלל האינפלציה נגיד בנק ישראל נאלץ להעלות כל הזמן את הריבית והריבית מייקרת את המשכנתאות.

סילבן שלום: שני הדברים האלה פועלים בקווים מקבילים שמעלים כל הזמן את מחירי הדיור.

סילבן שלום: חברי הכנסת, כששר האוצר אומר: יום לימודים ארוך יביא לאינפלציה – אני לא מוכן לקבל את זה.

סילבן שלום: זה יביא לאינפלציה של 20%?

סילבן שלום: אני שואל אתכם: זה נשמע לכם רציני?

סילבן שלום: רק לפני חודש הביא שר האוצר תקציב נוסף של 5.5 מיליארדי שקלים – 5.6 אם אדייק – שמורכב, כולו, מהעברות לסקטורים מקורבים ומהסכמי שכר שהוא חתם עליהם ערב הבחירות להסתדרות.

סילבן שלום: זה לא הביא את האינפלציה?

סילבן שלום: 5.6 מיליארדי שקלים.

סילבן שלום: אבל יום לימודים ארוך הוא זה שיביא את האינפלציה.

סילבן שלום: כאילו הגענו ל-20% סתם כך.

סילבן שלום: מיום שנכנס שר האוצר הזה לתפקידו הוא החליט להיות שר יותר סקטוריאלי מכל שר אחר שיושב במשרדי הממשלה.

סילבן שלום: כששר רוצה תוספת תקציב, בדרך כלל שר האוצר עומד מולו ובכל צורה מנסה שלא לתת לו אותה, כי הוא שומר על מכלול המשק.

סילבן שלום: מה שקרה בעניין הבריאות, בעניין קופת-חולים, היה דבר מדהים.

סילבן שלום: שר הבריאות חיים רמון היה אומר לבייגה שוחט לא לתת את הכסף, ושר האוצר היה נותן יותר מאשר רצה השר הסקטוריאלי.

סילבן שלום: חבר הכנסת אבי יחזקאל, איך עלתה האינפלציה – בגלל יום לימודים ארוך או בגלל העברות לסקטורים מקורבים, או בגלל ההזרמה האין-סופית, או בגלל התקציב הנוסף, או בגלל הגידול החד בהוצאות הממשלה, גידול שלא היה לו אח ורע?

סילבן שלום: חברי הכנסת, כשאומרים לי שאין כסף למשהו, אני רוצה לדעת למה אומרים את זה – האם מפני שבאמת אין כסף לכך או מפני שמסתתרת מאחורי העניין כוונה אחרת?

סילבן שלום: מספרים לי שכל הנושא של יום לימודים ארוך – בגלל הרגשה מסוימת – קשור לכך שאלה שעשו את זה הם כאלה שמאחוריהם אולי עומד שמעון פרס, ומאחר שמאחוריהם עומד שמעון פרס אז בייגה שוחט, כנציגו של רבין, לא יכול לתת להם, כי זו נשיפה בעורפו של רבין.

סילבן שלום: זה כבר לא עניין כלכלי, זה לא קשור לאינפלציה; זה כבר לא יום לימודים ארוך, אלא זה קשור לשאלה מי הקבוצה שביקשה את זה.

סילבן שלום: הקבוצה שביקשה את זה מזוהה עם שמעון פרס.

סילבן שלום: שומו שמים והאזיני ארץ, איך בייגה שוחט ורבין ייכנעו לשמעון פרס?

סילבן שלום: הם לא ייכנעו, ולכן לא נותנים יום לימודים ארוך.

סילבן שלום: זו הסיבה האמיתית, ולא שום סיבה אחרת.

סילבן שלום: אי-אפשר להגיד שאין כסף ליום לימודים ארוך כאשר יש 18 מיליון שקל בכל חודש לרשות הפלשתינית; אי-אפשר לומר שאין כסף עבור התעשייה האווירית כשכל הזמן מעבירים לסקטורים מקורבים; אי-אפשר לומר שאין כסף לעניים כאשר קופת-חולים כבר קיבלה והקיבוצים בדרך.

סילבן שלום: אם כבר עשיתם מהלך גדול של מס על הבורסה, שבעקבותיו תגייסו מאות מיליוני שקלים – כידוע לכם, לא תגייסו אפילו שקל ורבע – הכסף הזה היה צריך ללכת ליום לימודים ארוך.

סילבן שלום: מה יותר נעלה מזה?

סילבן שלום: אבל מה אתם עושים?

סילבן שלום: אתם מעלים את מס הבריאות החל ב-1 בינואר.

סילבן שלום: כל הציבור ישלם מס בריאות ולא יקבל על זה פיצוי בתוספת היוקר, כי זה הוצא מהמדד.

סילבן שלום: מחודש ינואר ישלם כל הציבור תשלומים מופרזים לביטוח הלאומי, כי הוא ישלם לא רק על ההוצאות של שכר היסוד אלא על הוצאות הטלפון, על הוצאות הרכב, על האש"ל – על כל הדברים האלה הוא ישלם ביטוח לאומי.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי אומרים שהכספים האלה מיועדים למתן הקצבאות לילד הראשון והשני.

סילבן שלום: אני שואל: למה הכספים האלה לא מיועדים לקופת-חולים?

סילבן שלום: זה כסף שיש עליו סימון שהוא מיועד לדבר כזה ולא לדבר אחר?

סילבן שלום: אבל כאשר רוצים להכביד על הציבור במה שקשור לביטוח הלאומי לא יגידו שזה בשביל קופת-חולים, לא יגידו שזה בשביל הקיבוצים – יגידו שזה בשביל הקצבאות לילד הראשון והשני, כאילו מצד אחד אתה לוקח ומצד שני אתה נותן.

סילבן שלום: גם את מס הבריאות החלתם מינואר.

סילבן שלום: הבאתם לכך שהביטוח הלאומי יעלה והשכר השכירים ירד.

סילבן שלום: וגם חוקקתם את המס על הבורסה – מס שהרס את הבורסה, מס שהרס כל אפשרות של הפרטה במשק הישראלי ושל חידוש הצמיחה במשק הישראלי, אבל גם מס שלא יביא שום תועלת, כי הגבייה תהיה גבייה אפסית, אם בכלל.

סילבן שלום: מי אמר לכם שב-1995 הבורסה תרוויח?

סילבן שלום: הרי כדי שתהיה גבייה ממס צריך שהבורסה תרוויח.

סילבן שלום: אתם יכולים להבטיח את זה?

סילבן שלום: אתם יודעים את זה?

סילבן שלום: אתם נביאים?

סילבן שלום: לסיכום, גברתי היושבת-ראש, אני לא מבין מדוע לדברים החיוניים אין כסף, מדוע ליום לימודים ארוך אין, מדוע לנושא קו העוני אין, מדוע לשכונות ולעיירות פיתוח אין, אבל לסקטורים המקורבים תמיד יש.

סילבן שלום: ברגע שימחקו חובות לדיירים בשכונת גילה בירושלים, לזוגות צעירים שקנו דירות עם משכנתאות, כמו שעושים לקיבוצים, אני אתמוך בזה בשתי ידיים.

סילבן שלום: כל עוד לא נעשה הדבר, הציבור שומע ויודע שכל הזמן יש העדפה של סקטורים מסוימים לעומת כלל ציבור האזרחים.

סילבן שלום: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת משה פלד.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

משה נסים: לא מדברים אל היושב-ראש.

אסתר סלמוביץ: נכון, לא מדברים אל היושב-ראש.

אברהם יחזקאל: סגן השר גולדמן, אומרים: מאין יבוא עזרי.

אברהם יחזקאל: והוא בא דווקא.

אברהם יחזקאל: ראית?

אברהם יחזקאל: אבל בחדשות של 20:00 אתה תופיע.

אברהם יחזקאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היום שמעתי את חבר הכנסת סילבן שלום, ואין לי ספק שנאומו של חבר הכנסת סילבן שלום הביא פחות נזק ממה שעשו חלק מחברי במפלגת העבודה.

אברהם יחזקאל: אין לי ספק גם שנאומו של חבר הכנסת יגאל ביבי הביא פחות נזק, כי הוא דיבר על נמל-התעופה בן–גוריון, ויש לי פה שר תחבורה לשעבר מוכשר, ובוודאי יהיה גם שר מוכשר בעתיד.

אברהם יחזקאל: מה גיליתם?

אברהם יחזקאל: את אמריקה?

אברהם יחזקאל: מה עשיתם?

אברהם פורז: – – –

אברהם יחזקאל: תקשיב למה, חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – – ממשלת אחדות לאומית – – –

אברהם יחזקאל: כי היום קיבלתי החלטה.

אברהם יחזקאל: המשפט המפורסם – וגם הם אמרו זאת, בליכוד: "מהרסיך ומחריביך ממך יצאו".

אברהם יחזקאל: והם יוצאים מאתנו.

אברהם פורז: – – –

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת פורז, העובדה היא שגם אתה מפריע לי, ואתה ג'נטלמן בדרך כלל.

אברהם יחזקאל: מה קרה?

אברהם יחזקאל: מה קפצת?

אברהם יחזקאל: היום ראיתי איך הצבעתם על הנקניק.

אברהם יחזקאל: אני בטוח שנגיע לאופוזיציה עם הצבעות כאלה.

אפרים גור: כולם נקניקים.

אברהם יחזקאל: כולם נקניקים.

אברהם יחזקאל: ובכל מקרה, חבר הכנסת פורז – – – אני אגיע גם להמלצות בן-דרור ולספורט, אם תרצה, חבר הכנסת מיכה גולדמן, סגן השר.

אברהם יחזקאל: שמעתי היום את נאומי האופוזיציה, וצריך להגיע למסקנה האמיתית, שבתחומים החברתיים אין לכם כל כך מה לומר.

אברהם יחזקאל: תמשיכו להתעסק בעניין המדיני.

אברהם יחזקאל: אתן לך דוגמה למה.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת דוד לוי, ואולי אם תשב עם חבר כנסת נוסף שעוסק בענייני חברה, בכירים בליכוד – שב אתם על מיסוי הבורסה.

אברהם יחזקאל: אני לא בטוח שהם לא יתמכו בהטלת מס על הבורסה.

אברהם יחזקאל: אבל אז החוכמולוגים כולם, גם במפלגה שלי, יגידו: תראה, זו שאלה של עיתוי.

אברהם יחזקאל: אף פעם לא מתאים להטיל מס נוסף על שום דבר.

אברהם יחזקאל: שאלת העיתוי היא באמת שאלה לוגית אבל כמעט דמגוגית.

אברהם יחזקאל: הגענו למצב כזה שאומרים: יום לימודים ארוך.

אברהם יחזקאל: אתה, חבר הכנסת סילבן שלום, ואני, גדלנו באזורים מסוימים, ולכן אנחנו רוצים יום לימודים ארוך, עד 16:00.

אברהם יחזקאל: אבל מה אני אגיד לך?

אברהם יחזקאל: היום כבר יש מחנכים – ואני חבר ועדת החינוך – שיסבירו לך איך ילד היום לא יכול לשבת לא עד 16:00 – עד 14:00 תן לו, והוא "מתאבד" על המורה ועל מנהל בית-הספר.

אברהם יחזקאל: ב-facilities שיש היום, כשאין שירותים ואין מזגנים ואין חדרי הוראה, תפסנו ססמה.

אברהם יחזקאל: אני מהלובי החברתי, וביומיים האחרונים אמרנו: יום לימודים ארוך עד השעה 16:00.

אברהם יחזקאל: מי יכול לתת את העניין הזה?

אברהם יחזקאל: מישהו הבין מה העניין הזה?

סילבן שלום: למה קופת-חולים והקיבוצים?

אברהם יחזקאל: רגע, חבר הכנסת סילבן שלום, תקשיב היטב.

אברהם יחזקאל: הגענו למצב, שבשנתיים האחרונות הממשלה הזאת נתנה שכר למורים והוסיפה תוספות שכר.

אברהם יחזקאל: נכון, מול פני האומה אני קובע, שממשלת העבודה הוסיפה שכר ריאלי לעובדים.

אברהם יחזקאל: אתה מתנגד, חבר הכנסת סילבן שלום?

אברהם יחזקאל: עובדי מדינה שהשתכרו 2,000 שקל קיבלו עוד 300 שקל.

אברהם יחזקאל: גם זה לא מי יודע מה.

אברהם יחזקאל: אתה אולי נגד זה?

אברהם יחזקאל: מורה שהיתה מביאה הביתה 2,000 שקל, קיבלה עוד 500 שקל.

אברהם יחזקאל: אתה נגד?

אברהם יחזקאל: למה דיברת נגד זה?

אברהם יחזקאל: אמרת שאתה נגד שכר, שהממשלה הזאת נתנה שכר.

סילבן שלום: אני נגד?

אברהם יחזקאל: תחליט, אי-אפשר לאחוז במקל בשני קצותיו.

אברהם יחזקאל: אחר כך שמענו את הקטע על מחיר הדיור.

אברהם יחזקאל: נכון, שילמנו מחיר כבד ואנו עלולים לשלם מחיר פוליטי.

אברהם יחזקאל: אבל יש לנו עוד שנתיים.

אברהם יחזקאל: אנחנו מגיעים למצב שמחיר הדיור הולך ויורד, ואני מקווה שהוא ירד גם ריאלית.

אברהם יחזקאל: אם נשלם מחיר פוליטי, זה יהיה לא בגין מחיר הדיור.

אברהם יחזקאל: אמר בזמנו חבר הכנסת סילבן שלום, כשהוא עוד היה סטודנט – הוא אמר:

אברהם יחזקאל: הליכוד שילם מחיר על זה שהוא הפך להיות סקטוריאלי, על כך שהוציא כסף במקום לעיירות הפיתוח – לשטחים.

סילבן שלום: לא אמרתי את זה.

אברהם יחזקאל: אנחנו עלולים לשלם מחיר פוליטי בגין היותנו סקטוריאליים.

סילבן שלום: מה אתה מדבר בשמי?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום, לא באמצע.

אסתר סלמוביץ: אתה תסיים את דבריך.

אברהם יחזקאל: היית סטודנט, כמוני?

סילבן שלום: – – –

אסתר סלמוביץ: הוא היה סטודנט, אבל הוא לא אמר את זה.

אברהם יחזקאל: שמעתי אותך, חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם יחזקאל: כי אני רוצה לבוא ולומר, שהנימוקים שלך הם נימוקים באמת מכובדים, ראויים, אבל אם אלו הנימוקים, אין לכם שום טענה חברתית.

אברהם יחזקאל: מה קרה אצלנו היום, רבותי?

אברהם יחזקאל: אדוני סגן השר – ויושב פה מזכ"ל מפלגת העבודה – בשלושת הימים האחרונים הבאנו נזק לעצמנו יותר משהביאו כל נאומי האופוזיציה גם יחד.

אברהם יחזקאל: וצריך להודות על האמת הזו.

אברהם יחזקאל: לכן אני חושב שלצורך העניין הזה צריך להבהיר הבהרה פשוטה: רבותי, אנחנו, במפלגת העבודה, יש לנו עוד שנתיים, שני תקציבים.

אברהם יחזקאל: מה שאנחנו מבקשים מהליכוד הוא להמשיך לתת לנו לעבוד.

אברהם יחזקאל: נמשיך לחזק את החינוך, נמשיך להוריד את מחירי הדיור, נמשיך להשקיע בתשתית.

אברהם יחזקאל: חלק מהתוכניות היו בתקופה של שרים מהאופוזיציה – חלק מהדברים בתקופה שחבר הכנסת קצב היה שר ובתקופה של מי שהיה שר השיכון, בעניין של מע"צ.

אברהם יחזקאל: אנחנו נמשיך לחזק, ואתם תמשיכו לדבר בצורה אנמית.

אברהם יחזקאל: כי בנושא התקציב אין לכם case ולא יהיה לכם case.

אברהם יחזקאל: כך גם יהיה בשנים הבאות.

אברהם יחזקאל: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

אסתר סלמוביץ: נא לקחת ממנו דוגמה.

אסתר סלמוביץ: אני מאפשרת לחבר הכנסת סילבן שלום לומר משפט אחד, כיוון שהזכרת אותו, חבר הכנסת אבי יחזקאל.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך על האפשרות לומר את המשפט הזה, כי חבר הכנסת אבי יחזקאל ייחס לי דברים שאמרתי לכאורה כשהייתי סטודנט.

סילבן שלום: לצערי הרב, לא הכרתי את אבי יחזקאל כשהייתי סטודנט.

אברהם יחזקאל: היית יושב-ראש אגודת הסטודנטים בבאר-שבע.

סילבן שלום: אני הייתי אבל אתה לא הכרת אותי ואני לא הכרתי אותך, לכן לא היתה שום אפשרות שתשמע ממני אי-פעם משפט.

סילבן שלום: לעצם העניין, מעולם לא אמרתי ולא אומר שיש מצב של העדפה של התנחלויות מול שכונות, כי מבחינתי חד הן.

סילבן שלום: חלק גדול מתושבי השכונות בכלל עברו לגור בהתנחלויות, ולכן מהבחינה הזאת התמיכה שלנו צריכה להיות תמיכה גם ביישובים ביהודה ושומרון וגם בשכונות, ולא בהעברת כספים למקומות אחרים.

סילבן שלום: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: אני חושבת שכולכם צריכים ללמוד את כללי התחביר העברי.

אסתר סלמוביץ: אתם מבקשים לומר משפט אחד, ובמשפט אחד אתם אומרים לפחות עשרים.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה כעת את סגן השר מיכה גולדמן, שהוא נציג הממשלה לצורך העניין.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת משה פלד.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

מיכה גולדמן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמעתי היום את חברי הכנסת מהימין, שמעתי היום את חברי הכנסת מסיעתי שלי, חברי לקואליציה, וכששמעתי את הדברים שנאמרו פה היום לגבי יום לימודים ארוך, שאלתי את עצמי, האם מישהו מחברי הכנסת בדק את עצמו קודם הופעתו כאן מעל הבמה.

מיכה גולדמן: רבים דיברו כאן על רצון ביום לימודים ארוך, על רצון של השטח, של המורים, של ועדי ההורים.

מיכה גולדמן: כשאנחנו בודקים את עצמנו ושואלים מה סדר העדיפויות, כמה שעות מקבלים היום במערכת החינוך, באיזו שעה מסיימים היום בערי הפיתוח, באיזו שעה מסיימים בשכונות – רבותי וגבירותי חברי הכנסת, מערכת החינוך בשנתיים האחרונות היא מערכת חינוך שהוסיפה מאות אלפי שעות שבתקופת הליכוד שחקו אותן.

מיכה גולדמן: 15 שנים שחק הליכוד את מערכת החינוך.

מיכה גולדמן: תלמידים בכיתה א', בכיתה ב' – – –

סילבן שלום: מי ששלטה בתיק החינוך בין 1984 ל-1990 היתה מפלגת העבודה.

סילבן שלום: שר החינוך היה נבון.

סילבן שלום: תדייקו בעובדות.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שלום.

מיכה גולדמן: יש שרים בממשלה, אבל על מי מוטלת האחריות קודם כול?

מיכה גולדמן: ראשי הממשלה מ-1977 ועד 1984 היו ראשי ממשלות של הליכוד, הקואליציה היתה מורכבת מהמפלגה המרכזית – הליכוד היה המרכיב המרכזי שלה, ושר האוצר בא ממפלגות שהרכיבו את הקואליציה, ומדיניות הממשלה שהליכוד ניהל היתה לשחוק את החינוך.

מיכה גולדמן: ילדים סיימו ללמוד בשעה 12:00.

מיכה גולדמן: בערי פיתוח סיימו את הלימודים בשעה 11:30.

אריאל ויינשטיין: אתה יודע שלא היה שר חינוך מהליכוד.

מיכה גולדמן: אבל שר האוצר וראש הממשלה.

אריאל ויינשטיין: תראה מה עושה שר האוצר שלך.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ויינשטיין, אני מבקשת לא להפריע.

מיכה גולדמן: שר האוצר הנוכחי, אחד הדברים הראשונים הוא עשה על-פי מדיניות מפלגת העבודה – וראש הממשלה יצחק רבין, כשהקים את הממשלה, אמר: הדבר הראשון שנעשה, נחזיר את השעות שנמחקו ממערכת החינוך.

מיכה גולדמן: תלמידי כיתות א', ב' וג' מסיימים היום את הלימודים בשעה 13:00, ולא בשעה 11:30 ולא בשעה 11:45.

מיכה גולדמן: אני רוצה להקדיש עכשיו חלק מיוחד בדברי לנושא קליטת העלייה במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: כשהקמנו את הממשלה, לפני שנתיים וחצי, מצאנו פגיעה קשה בכל הקשור לקליטת העלייה במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: ממשלת הליכוד, שבתקופתה היתה עלייה של מאות אלפי עולים מחבר המדינות – מה עשתה למען התלמידים העולים בבית-הספר?

מיכה גולדמן: 2,500 תלמידים בגיל תיכון נסעו בשנת 1991 ו-1992 להשלים בגרות בחבר המדינות.

מיכה גולדמן: למה?

מיכה גולדמן: משום שבמערכת החינוך באותם זמנים – עם ממשלת הליכוד ושר האוצר של הליכוד – שחקו כל תקציב.

מיכה גולדמן: אני רוצה להודיע לכם: היום אין אפילו חמישה ילדים שנוסעים לחבר המדינות להשלים בגרות, משום שהוספנו עשרות אלפי שעות, שעות לימוד עברית, כדי שאפשר יהיה לשלב אותם במערכת הבגרות.

אפרים גור: אבל הם נושרים ומשוטטים.

מיכה גולדמן: בזמן הליכוד היו 14,000 תלמידים מחוץ למערכת החינוך כנוער מנותק.

מיכה גולדמן: הדבר הראשון שעשינו, חבר הכנסת אפרים גור יודע זאת והוא שיבח אותי בוועדת העלייה והקליטה ואמר: אתם הראשונים שנתנו יחס לתלמידים עולים, אתם הראשונים שטיפלו בנוער מנותק ממערכת החינוך – –

אפרים גור: מי אמר?

מיכה גולדמן: – – אתם הראשונים שקלטו במערכת החינוך 5,000 מורים עולים, מחוץ לתקן, שלא יסתובב מורה עולה חדש מחבר המדינות ללא תעסוקה.

אפרים גור: 20,000 מורים עולים – – –

מיכה גולדמן: אתם כל הזמן פגעתם בעולים.

מיכה גולדמן: אין היום אפילו מורה עולה אחד שמסתובב ללא פרנסה.

מיכה גולדמן: אתם דחפתם אותם לעוני, לחוסר עבודה.

אפרים גור: – – –

מיכה גולדמן: תביאו לי רשימה של עשרה מורים שלא נמצאים במערכת החינוך, רק עשרה מורים; לא 20,000, לא 15,000, לא 10,000.

מיכה גולדמן: כשתביא לי רשימה של 100 מורים – – –

אפרים גור: תקבל.

אריאל ויינשטיין: היום יש לך ויכוח עם העבודה.

אריאל ויינשטיין: למה אתה מתווכח אתנו?

מיכה גולדמן: אני רוצה שתדעו, אתם בדרככם שלכם הבאתי את העולים החדשים לאבטלה, לא דאגתם להם להסבה מקצועית, לא דאגתם לשלב את הילדים שהגיעו מחבר המדינות.

מיכה גולדמן: אני יכול לומר כאן היום: מערכת החינוך עשתה רבות בשנתיים האחרונות.

מיכה גולדמן: האוצר והממשלה קבעו את החינוך במקום הראשון בסדר העדיפויות.

מיכה גולדמן: הוחלפו 400 כיתות דליקות – 200 הוחלפו בשנתיים הראשונות ו-200 מוחלפות בשנתיים הבאות.

מיכה גולדמן: 2,000 כיתות נבנו ב-1993 ובתחילת 1994.

מיכה גולדמן: המגמה הזאת תימשך.

מיכה גולדמן: אנחנו נמשיך ונמשיך לצמצם את הפערים במגזר הערבי ובמגזר הדרוזי.

מיכה גולדמן: נמשיך לשלב את התלמידים העולים מאתיופיה ומחבר המדינות במסגרת החברה הישראלית בקליטה נכונה.

מיכה גולדמן: שנת 1994 היתה שנה של גידול בעלייה, כתוצאה מכך שמכתב שיוצא מישראל לחבר המדינות מודיע על ירידה באבטלה בקרב העולים, על שילוב של עולים במערכת החינוך, על שילוב של מורים, על דאגה לעולים שהגיעו מחבר המדינות, על תוכנית מיוחדת להבאת תלמידי תיכון לארץ כדי לאפשר להם בגרות ישראלית.

מיכה גולדמן: מערכת החינוך הישראלית מפעילה היום בחבר המדינות מערכת לסיוע לעולים לישראל, כדי שתהיה להם הכנה מוקדמת ואפשר יהיה לשלב אותם במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: רבותי חברי הכנסת, ביומיים האחרונים דיברנו הרבה מאוד על יום לימודים ארוך, דיברנו הרבה מאוד על מערכת החינוך.

מיכה גולדמן: אני חושב שהיום נוכל לבדוק את עצמנו ולראות מתי מסיימים את הלימודים בערי הפיתוח; מה המגמות ומה התוכניות של הממשלה לקראת השנתיים הבאות בשכונות; כמה תלמידים מגיעים היום לבגרות בשכונות, בערי פיתוח; נראה את המפעלים המיוחדים – הזדמנות שנייה לפני גיוס לצבא.

מיכה גולדמן: הממשלה קבעה לעצמה סדרי עדיפויות, לאחר 20 שנה של אי-עשייה במערכת החינוך, לאחר 20 שנה של פגיעה בתשתיות.

מיכה גולדמן: מי שמסתובב ברחבי ישראל רואה בנייה, רואה תשתיות, רואה מערכת חינוך לתפארת המדינה.

מיכה גולדמן: אין היום מדינה מערבית שיכולה להתפאר ב-14,000 מחשבים – לכל עשרה תלמידים יש מחשב.

דוד מנע: ספר את זה בשכונת-התקווה.

מיכה גולדמן: גם בשכונות תל-אביב.

מיכה גולדמן: שמעתי את חבר הכנסת אביגדור קהלני, הממונה על תיק החינוך בעיריית תל-אביב, והוא אומר: רבותי, אני לא מבין על מה הצעקות, אני לא מכיר העמדת שעות בהיקפים כמו אלה שמערכת החינוך מקבלת בשנים אלה.

מיכה גולדמן: רוני מילוא, ראש עיריית תל-אביב, אהוד אולמרט, ראש עיריית ירושלים – תשאלו אותם מה נעשה במערכות החינוך בשנה הזאת ובשנה שעברה.

מיכה גולדמן: ואלה ראשי ערים מסיעת הליכוד.

מיכה גולדמן: תשאלו את ראשי ערי הפיתוח, תשאלו את ראשי הערים לכל אורכה של מדינת ישראל – ומה תשמעו?

מיכה גולדמן: בואו נרכז את המאמץ בשיפור התנאים הפיסיים לתלמיד בבית-הספר – להתקין יותר מזגנים, לצמצם את מספר התלמידים בכיתה, לשפר שירותים, להוסיף מחשבים.

מיכה גולדמן: לא מדברים על לימודים עד השעה 15:00 או 16:00, אלא שואלים איך לשבח, איך להביא מורים יותר טובים, איך לחזק את מערכת החינוך.

מיכה גולדמן: מי התמודד עם עניין שכר המורים?

מיכה גולדמן: לאחר ועדת-עציוני נתתם 39%, וכעבור חצי שנה לקחתם במיסוי 40%.

מיכה גולדמן: אנחנו הוספנו שכר למורים לפני שנה וחצי, כדי להחזיר את גאוות המורה בישראל, כדי לתת את מה שמורה זקוק לו, כדי שמורה ידע שכשהוא יוצא בבוקר לבית-הספר יש לו תנאים יותר טובים, שיש לו הרבה יותר אפשרויות.

מיכה גולדמן: אני פונה אל כולנו, בואו נרכז את המאמץ בדברים הרבה יותר חשובים היום.

מיכה גולדמן: אני רואה את הדברים החשובים בעיקר בחיזוק מערכת החינוך, ביצירת גאוות יחידה במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: אם כולנו נסייר ונראה מה נעשה, נשבח יחד – קואליציה ואופוזיציה כאחת – את מערכת החינוך.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגן השר מיכה גולדמן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת משה פלד.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת דוד מנע.

אפרים גור: כמה זמן לכל דובר?

אסתר סלמוביץ: חמש דקות לכל אחד.

אפרים גור: כמה זמן היה לחבר הכנסת מיכה גולדמן?

אסתר סלמוביץ: עשר דקות.

אסתר סלמוביץ: הוא דיבר כנציג ממשלה.

אסתר סלמוביץ: כך נאמר לי.

אפרים גור: הוא דיבר כחבר הכנסת.

אסתר סלמוביץ: הוא יכול להיות נציג ממשלה.

אסתר סלמוביץ: הוא היה שליחו של שר האוצר.

משה פלד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, דווקא בימי הגשת התקציב רציתי לדבר על תהליך הייבוש של ההתיישבות בארץ-ישראל, על התהליך של קיצוץ התקציבים לרמת-הגולן, לבקעה, להתיישבות האחרת ביש"ע.

משה פלד: אבל האירועים האחרונים באפרתה גנבו את כל ההצגה ההתיישבותית, והם הסימפטום למה שקורה היום בהתיישבות בארץ-ישראל.

משה פלד: הנה אנחנו חוזרים למזרח התיכון הישן, המוכר לנו היטב.

משה פלד: כמה כותרות מעיתוני הבוקר: אסד, מובארק ופאהד מלך סעודיה דנו בסיכול מאמצי ישראל לכונן יחסים עם מדינות ערב; הנשיא מובארק חידש את הודעתו שלא יבקר בישראל כל עוד לא יהיה שלום עם סוריה.

משה פלד: כותרות ב"ידיעות אחרונות": מצרים תיישר קו עם סוריה; רבין ביקש חוות דעת משפטית להפסקת הבנייה באפרתה; המינהל האזרחי עקר אלף שתילי זיתים בטול-כרם; מספר לא קטן מ-530 עצורים ששוחררו ונמצאים ביריחו כבר משרתים במשטרה הפלשתינית ובכוחותיו של רג'וב; ירדן מאוכזבת מהטיפול הישראלי בפעילות אש"ף בירושלים; 100 יישובים לאורך קו התפר ימוגנו לפני שלב ב' של אוסלו.

משה פלד: אני חוזר ואומר, אנחנו חוזרים למזרח התיכון הישן והמוכר לנו היטב.

משה פלד: אירועי אפרתה ואל-ח'דר הם הסימפטום לנעשה בהתיישבות בארץ-ישראל.

משה פלד: פעם היו הולכים לבג"ץ על מנת לראות איך בונים ואיך מוסיפים עוד יישוב ועוד מטע ועוד בית ועוד משפחה בארץ-ישראל, בהתיישבות.

משה פלד: היום הולכים לבג"ץ על מנת לעצור את ההתיישבות.

משה פלד: באפרתה, שטח שסומן ונקבע כשטח המתאר של אפרתה – – – כבוד שרת העבודה, הרשי לי בבקשה.

משה פלד: תני לי את האוזניים של מזכיר מפלגת העבודה.

אורה נמיר: אני לא התרשמתי שהוא הקשיב לפני שנכנסתי.

משה פלד: אני דווקא הסתכלתי עליו וראיתי שהוא מהנהן בראשו.

אסתר סלמוביץ: זה מתוך הרגל.

משה פלד: באפרתה, גברתי השרה, שטח שסומן ונקבע כשטח המתאר של אפרתה, שטח שנקבע לבנייה כפרית ולבנייה פרטית, אנשי "שלום עכשיו" כבר קיבלו דיפלומה בשכיבה לפני הטרקטורים.

משה פלד: אני רוצה לספר לך סיפור, כבוד השרה.

משה פלד: לפני 30 שנה, אורי אבנרי כבר שכב מתחת לטרקטורים, לא באפרתה, בכרמיאל, מתוך אותה תביעה – שלא ליישב יהודים בשטח ערבי צפוף.

משה פלד: כבר יש לו דיפלומה בשכיבה מתחת לטרקטורים.

משה פלד: אנשי "שלום עכשיו", השוכבים כבר 30 שנה מתחת לטרקטורים, הם הם פורעי החוק.

אורה נמיר: איך בקיבוץ אצלכם?

משה פלד: מה זה נקרא "איך"?

אורה נמיר: מה עושים עם הטרקטורים?

משה פלד: טרקטורים אצלנו בקיבוץ חורשים וזורעים.

משה פלד: אני רוצה לומר לך, היתה עכשיו הפסקה של הגשם.

משה פלד: לא הספיקו לזרוע את השטחים לפני הגשם הגדול והיתה הפסקה של שלושה ימים.

משה פלד: השטחים התייבשו ובשלוש משמרות הספיקו לזרוע את כל שטחי הפלחה של עמק-יזרעאל.

משה פלד: הישג אדיר.

משה פלד: יומיים של זריעה.

משה פלד: אני רוצה לומר לכם, חברים, אנשי "שלום עכשיו" הם הם פורעי החוק, הם מסיגי הגבול.

משה פלד: הזיתים שניטעו בטול-כרם ובאל-ח'דר לא זיתי שלום אלה, אלה זיתים של ריב ומדון, חרחור מלחמה.

משה פלד: אבל אני רוצה להרגיע את כולם.

משה פלד: עברנו את אוסלו, עברנו את פרס נובל, על האירועים של אפרתה לא נעבור.

משה פלד: לא נוכל לסבול את הפסקת הבנייה במסגרת תוכניות המתאר של היישובים היהודיים בארץ-ישראל, בשום פנים ואופן.

משה פלד: זוהי הכרזת מלחמה.

משה פלד: זו לא תהיה מלחמת התקפה, זו תהיה מלחמת הגנה.

משה פלד: אנחנו נגן על הצירים, נגן על הילדים שנוסעים בבוקר לבית-הספר, נגן על המבוגרים שנוסעים בבוקר לעבודה וחוזרים בערב מן העבודה.

משה פלד: אני רוצה לסכם ולומר, מעולם לא היתה בישראל ממשלה שהצליחה בכשרון רב כל כך, בזמן קצר כל כך, להזיק הרבה כל כך, להביא כל כך הרבה נזק, זעם, כעס וכאב לאזרחיה.

משה פלד: ממשלה כזאת, ראוי לה אך ורק דבר אחד, שתלך אל העם ותקבל את אמונו מחדש.

משה פלד: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת משה פלד.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסי כץ.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת דוד מנע, ואחריו – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

יוסי כץ: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשתי לומר כמה דברים דווקא על הנושאים החברתיים, ואני שמח, גברתי השרה, שאת נמצאת כאן.

יוסי כץ: אני מחזיק בידי דוח חדש שהוצא על-ידי המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל.

יוסי כץ: המימון הוא בעיקר של ה"ג'וינט".

יוסי כץ: אין פה פוליטיקה, דוח מקצועי טהור, טרי, טרי, יצא רק עכשיו, והוא אומר את הדברים האלה: השנים 1993 ו-1994 היו מאופיינות בגידול משמעותי של ההוצאה הממשלתית לשירותים החברתיים.

יוסי כץ: בשנים אלה גדלה הוצאה זו הן בערכים מוחלטים ריאליים, הן בערכים ממוצעים לנפש והן במונחים יחסיים.

יוסי כץ: ראוי לציין, שרווחה תקציבית זאת באה לאחר תהליך ארוך של שחיקת המעורבות הממשלתית בנושאי חברה.

יוסי כץ: מגמה זו שררה במרבית שנות ה-80, שבהן קטנה ההוצאה הממשלתית ברוב מרכיבי ההוצאה החברתית.

יוסי כץ: עובדה זו באה לידי ביטוי בערכים ממוצעים לנפש ובמונחים יחסיים.

יוסי כץ: הדוח הזה עוסק ברמת השירותים החברתיים, בפעילות משרדי הממשלה בתחומים החברתיים, בקצבאות הביטוח הלאומי, במרכיבים החשובים של המערכת שהם חינוך, בריאות, קצבאות זיקנה וילדים.

יוסי כץ: הדוח הזה קובע חד-משמעית, שבכל אחד ואחד מן התחומים האלה היתה בשנים 1993 ו-1994 עלייה משמעותית ביותר.

יוסי כץ: את זה לא כתבה הממשלה ולא כתבו משרדיה, את זה כתבו מומחים רגישים לבעיות החברתיות.

יוסי כץ: זה לא אומר שאנחנו מרוצים.

יוסי כץ: אי-אפשר להיות שבע רצון בנושאים חברתיים.

יוסי כץ: אני משוכנע, שאילו הקצבנו לשרת העבודה והרווחה עוד מיליארד שקל, היה לה מה לעשות עם זה.

יוסי כץ: היא היתה פותרת עוד מצוקות חברתיות.

יוסי כץ: אבל צריך להסתכל אל הציבור ולומר לציבור את האמת, לא למכור לו תעמולה שהיא בבחינת, הייתי אומר תעמולה אינטרסנטית בלי שום בסיס מעשי.

יוסי כץ: חוק ביטוח בריאות הוא דוגמה יוצאת מהכלל.

יוסי כץ: ב-1 בינואר נצא לדרך עם חוק ביטוח בריאות, שבו כל השכבות החלשות, כל מקבלי קצבאות זיקנה, נכות, נכות עבודה, כל מקבלי התגמולים, נכי צה"ל, משפחות שכולות, הורים שכולים, אלמנות מלחמה, כל האזרחים שמשתכרים, ומדובר ב-80% מהאזרחים ברמות השכר הבינוניות ומטה, כל אלה ישלמו החל מינואר פחות ממה ששילמו בעבר.

יוסי כץ: נכון, מי שמשתכר יותר, ישלם יותר עבור הבריאות, אבל זה צדק חברתי.

יוסי כץ: אם כן, אי-אפשר לגלגל עיניים כל הזמן ולדבר על המצוקות בזמן הממשלה הזאת, כאשר זאת ממשלה שבאופן הברור ביותר מעדיפה את השכבות החלשות, נוקטת צעדים מתמידים לצמצום ממדי העוני.

יוסי כץ: אני מאחל לשרת העבודה, שתמשיך במהלכים שבהם היא התחילה באוגוסט האחרון, תביא אלינו לוועדה את השלב השני ותמשיך בתהליך הזה, שיעלה עוד עשרות אלפי משפחות מעל לקו העוני.

יוסי כץ: זאת התשובה ואין בלתה.

יוסי כץ: אי-אפשר להתעלם מעובדה מרכזית אחת, שנפתחו בארץ הזאת למעלה מ-100,000 מקומות עבודה חדשים והאבטלה ירדה במידה משמעותית.

יוסי כץ: כלום לא זה מה שרצינו?

יוסי כץ: זה בדיוק מה שרצינו.

יוסי כץ: זה לא אומר שלא צריך להוריד את האינפלציה, זה לא אומר שלא צריך לבצע דברים נוספים, אבל עינינו רואות שבנושא המרכזי יש שיפור.

יוסי כץ: אני רוצה לסיים בכמה מלים על חוק הפנסיה.

יוסי כץ: אני רוצה לחזק את שרת העבודה והרווחה.

יוסי כץ: אני מאחל לך, שבתקופה הקרובה ביותר תביאי לכנסת הזו חוק פנסיה מקיפה חובה, שיכלול את כל העובדים במשק, שיביא תחת הביטוח הפנסיוני מאות אלפי עובדים, בין שהם שכירים בין שהם עצמאים, שיביא אותם למעגל הביטוח הפנסיוני ויקנה את אחד ההישגים הגדולים של המערכת החברתית במדינת ישראל.

יוסי כץ: הכנסת כולה תעמוד מאחורייך, וזה ייזקף, ללא ספק, כהישג לזכותה של הממשלה, ובכך נשלים מערכת חשובה מאוד של בריאות ופנסיה ונצמצם את ממדי העוני.

יוסי כץ: אני מקווה שיבוא היום וגם במערכת החינוך, שזכתה לתנופה אדירה יותר מכל נושא אחר, נגיע ליום לימודים ארוך ולשיפורים נוספים.

יוסי כץ: אבל צריך להסתכל על המציאות, והמציאות היא שחל שיפור משמעותי בנושאים החברתיים.

יוסי כץ: הממשלה חייבת לקבל מנדט כדי להמשיך בדרך הזאת.

יוסי כץ: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת דוד מנע.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אביגדור קהלני.

דוד מנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לראשונה אני רואה תופעה חדשה בכנסת, שהשרים עולים לדוכן ומנהלים פיליבסטר בשם הממשלה.

אורה נמיר: אני לא עשיתי.

דוד מנע: חלילה, חלילה.

דוד מנע: זכותם המלאה על-פי לעשות את זה, והם מנצלים את זכותם המלאה הזאת בשיטה שנוהגת האופוזיציה.

דוד מנע: הדבר הזה מדהים, משום שרק ממשלה חלשה מעלה לדוכן שרים וסגני שרים בזה אחר זה – שר האוצר, שר הקליטה, סגן שר החינוך – כדי להגן על עמדת הממשלה.

דוד מנע: ומתי הם עושים את זה?

דוד מנע: תמיד בשעות שהם חושבים שצופים בהם הרבה, שהרי שר יכול לעלות על דוכן הכנסת כל אימת שהוא רוצה בכך.

דוד מנע: להערכתי, זו שיטה של ממשלה חלשה.

דוד מנע: סימן נוסף לכך שזו ממשלה חלשה הוא החוברת הזאת, שהוצגה היום על-ידי סגן שר החינוך, חוברת שמעולם לא חולקו כמותה בכנסת הזאת.

דוד מנע: אינני רוצה להיכנס לתכנים של החוברת הזאת, שכל אגודות הספורט במדינת ישראל חלוקות עליהם.

דוד מנע: הצבעים של החוברת מבליטים חוסר עשייה.

דוד מנע: כשיש חוסר עשייה ואי-הצלחה – נייר הכרומו גדול יותר, צבעוני יותר, יש בו גרפים וכל מיני סטטיסטיקות.

דוד מנע: אני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הכנסת למאמר שהתפרסם הבוקר בעיתון "הארץ", מאמר שכתב עיתונאי שאני מעריך ומכבד מאוד, העיתונאי אברהם טל, תחת הכותרת "תתגעגעו לליכוד".

דוד מנע: בין היתר הוא מזכיר הרבה פעולות שהליכוד לא עשה והממשלה הזאת כן עושה וחוטאת בזה חטא גדול.

דוד מנע: עלו לכאן חברי כנסת וגם שר האוצר ושיבחו את הממשלה על הישגיה.

דוד מנע: אילו הישגים היו לממשלה?

דוד מנע: האינפלציה של 15%?

דוד מנע: פי-שניים מזו שהיתה בתקופת ממשלת הליכוד, פי-שניים ממה שהם ירשו מממשלת הליכוד.

דוד מנע: נטל המס שעלה ב-5% בערך מאז ירד הליכוד מהשלטון ועד היום, במשך שנתיים, עד שלאט לאט אנחנו הופכים למדינה שבה אחוזי מיסוי מן הגבוהים בעולם?

דוד מנע: מדברים על הגדלה בתקציב החינוך.

דוד מנע: באים ואומרים: הגדלנו את תקציב החינוך.

דוד מנע: הרי זו פיקציה.

דוד מנע: מדוע?

דוד מנע: משום שהגדלת תקציב החינוך התבטאה בעיקר במשכורות המורים.

דוד מנע: ואם היה גידול לגבי תלמידים – זה גידול בשל הגידול במספר התלמידים ולא משום שתלמיד קיבל יותר.

דוד מנע: הלוא יש גם ילדי עולים וגם אחוז ילודה גבוה, לכן קיבלו יותר תקציבים לעומת שנים קודמות.

דוד מנע: הממשלה הזאת היא ממשלה שמעבירה לראשונה באופן בוטה כספים לסקטורים שלמים.

דוד מנע: הראינו ב"עיקרי התקציב", בעמודים 43-42, הזרמה של מיליארדי שקלים לתנועות הקיבוציות.

דוד מנע: אני בטוח שאילו היה חלק קטן מזה עובר למשרד העבודה והרווחה, שרת העבודה והרווחה היתה מתגברת על חלק גדול מהתחלואים של החברה הישראלית.

דוד מנע: אפילו התוכנית למלחמה בעוני, שהיא אולי תוכנית טובה, ואולי תשיג הישגים, היא פרי הפיתוח של שרת העבודה והרווחה ושל משרד העבודה, וגם למלחמה בעוני, המימון לא בא על-ידי קיצוץ הוצאות אחרות של הממשלה או על-ידי הזרמה תקציבית חיצונית, אלא על-ידי שינוי סעיפי תקציב פנימיים, לרבות שינוי מיסוי במוסד לביטוח לאומי, כלומר, גם הכבדת נטל המסים במוסד לביטוח לאומי.

דוד מנע: לא קרה ששר האוצר התעורר ואמר: יש תוכנית למלחמה בעוני – בואו נגדיל את התקציבים של משרד העבודה והרווחה, בואו נעביר מסעיפים שונים אל משרד העבודה והרווחה.

דוד מנע: לא.

דוד מנע: מה יעשו?

דוד מנע: יעשו שינויים שונים בחוקים שונים, במוסד לביטוח לאומי או בדרכים אחרות, ובלבד שלא יקצצו תקציבים מסעיפים אחרים או יעבירו תקציבים מיוחדים לנושא זה.

דוד מנע: זה הפטנט הנוח ביותר למשרד האוצר.

דוד מנע: בתקציבים מאוד זעומים אפשר היה לפתור את בעיות המפגרים במדינת ישראל, את הבעיות של דרי הרחוב, את הבעיות של נערות במצוקה, של נשים מוכות, של ילדים שנפגעים על-ידי הוריהם, סמים, מעונות לגמילה וכו' וכו' וכו'.

דוד מנע: בתקציבים של עשרות מיליוני שקלים אפשר לפתור נושאים רבים במחלקות השונות במשרד העבודה והרווחה.

דוד מנע: תקציבים זעומים של עשרות מיליוני שקלים יכולים היו לעזור לאותן מחלקות.

דוד מנע: הממשלה הזאת מוציאה כספים רבים על דברים סקטוריאליים, לא ממלכתיים, ולדברים שצריך להזרים אליהם כספים היא איננה מזרימה.

דוד מנע: ופה הקשר בין האכזבה מהסכם אוסלו, שהרי הטרור נמשך וכבר ציינו גם את הנושאים המדיניים, לבין האכזבה בתחום הכלכלי.

דוד מנע: שר האוצר יכול לבוא ולעלות לכאן ולשבח את עצמו כמה שהוא רוצה.

דוד מנע: אנחנו מרגישים את האזרחים.

דוד מנע: אנחנו מקבלים את הטלפונים של האנשים שמתקשרים אלינו ואת המכתבים שהם שולחים.

דוד מנע: אנחנו שומעים מה דעתם של התושבים על המס על הבורסה ועוד על מסים שונים.

דוד מנע: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מנע.

דוד מנע: אני מזמינה את חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

דוד מנע: אחריו – חבר הכנסת אביגדור קהלני, ואחריו – חבר הכנסת אברהם שפירא.

אלכס גולדפרב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המשאבים שהממשלה משקיעה בתשתיות הם חסרי תקדים במדינת ישראל.

אלכס גולדפרב: לא נסללו כל כך הרבה כבישים ולא הוקמו כל כך הרבה גשרים ומחלפים מאז הקמת המדינה, וזה רק במשך שנתיים מרוכזות.

אלכס גולדפרב: אין צל של ספק כי בעניין התשתיות, כמותית ואיכותית, הממשלה השיגה הישג בלתי רגיל.

אלכס גולדפרב: אבל מסתבר, כי בלי תיאום בין משרדי הממשלה השונים, הצלחה בפתרון בעיות התחבורה היא חלקית בלבד, ובאותו תחום משרד אחד יכול להצליח בגדול, ומשרד אחר, אם אין הוא מפתח אמצעים אלטרנטיביים, כמעט שאינו יכול לזקוף לזכותו הישגים.

אלכס גולדפרב: במדינה שבה צי כלי הרכב גדל משנה לשנה באחוזים גבוהים, המכפילים את עצמם, לא ניתן לפתור את בעיית מצוקת התחבורה ללא מחשבה ארוכת טווח, אשר כוללת בתוכה, לצד שיפור התשתיות, מחשבה על פתרונות אלטרנטיביים.

אלכס גולדפרב: תחבורה אלטרנטיבית לכבישים היא הרכבת, הן הרכבת הבין-עירונית, שתביא את הנוסעים ליעדיהם במהירות ובבטיחות, והן רכבת עירונית, שתדלג מתחת לפקקים; המרחקים יתקצרו והמשק ירוויח מיליוני שעות עבודה מבוזבזות בפקקים, יהיו פחות תאונות דרכים וירד בכמות ניכרת זיהום האוויר הנגרם על-ידי כלי רכב.

אלכס גולדפרב: תהיה זו צביעות מצדי אם אציע היום גידול בתקציב משרד התחבורה, אשר מטרתו דגש בתחבורה האלטרנטיבית.

אלכס גולדפרב: אני לא מתכוון להעמיד נושא זה כאיום מול הממשלה – של הצבעה נגד תקציב המדינה.

אלכס גולדפרב: איני חושב שבאיומים ניתן להשיג הישגים.

אלכס גולדפרב: בתוכנית מתאימה, בלחץ ציבורי ובדרכי נועם ניתן להשיג יותר מאשר באיומים.

אלכס גולדפרב: אני מציע לשר התחבורה כי ירשום את דברי, ישים את כל הדגש ויפנה את רוב התקציבים של משרד התחבורה להקמת תשתית מסילתית בין-עירונית ועירונית, כדי לפתור את מצוקת התנועה במדינת ישראל.

אלכס גולדפרב: אני מזהיר: ממשלות יקומו וייפלו על נושא התחבורה.

אלכס גולדפרב: לאזרחים נמאס להיות תקועים בדרך לעבודתם, ושעות בדרכם חזרה הביתה.

אלכס גולדפרב: עשייה אמיתית של משרד התחבורה בעניין זה, נוסף על מה שמשרדים אחרים כבר עשו ועושים, תפתור את מצוקת הפקקים.

אלכס גולדפרב: רק אז תוכל הממשלה להתפאר בפתרון אחת הבעיות החמורות במדינה, אשר גורמת לאיבוד מיליוני שעות עבודה, גברתי השרה, ואי-נעימות רבה לעשרות אלפי אנשים.

אלכס גולדפרב: הייתי מציע למשרד התחבורה לפתוח נתיב מהיר למכוניות המסיעות למעלה משלושה אנשים בשעות העומס, ואז אולי נקטין את כמות כלי הרכב הנוסעים בכבישים.

אלכס גולדפרב: ואולי יש לחשוב על תמריצים נוספים לאנשים המסיעים לפחות שלושה אנשים ברכבם.

אלכס גולדפרב: המצב כיום הוא בלתי נסבל, ולא משנה כמה כבישים נוספים ייסללו.

אלכס גולדפרב: אם התחבורה האלטרנטיבית לא תתפתח, אנחנו נישאר במצב שילך ויחמיר מיום ליום, וכדאי לזכור זאת עוד בשנת התקציב הזאת.

אלכס גולדפרב: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס גולדפרב.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אביגדור קהלני.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אברהם שפירא, ואחריו – חבר הכנסת יורם לס.

אביגדור קהלני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מאזין בימים האחרונים להתקפות הנערכות על הממשלה מעל במה זו, ואני ממש לא מבין מאיפה באה הצעקה הגדולה.

אביגדור קהלני: אני מנסה כרגע לראות מה הם הישגיה של הממשלה הזאת.

אביגדור קהלני: ביום האחרון עלה על הפרק נושא החינוך, ואני עוסק בחינוך יום יום ויכול להצביע על הישגים גדולים מאוד בתחום החינוך.

אביגדור קהלני: נראה לי שדי רחוק היום שבו נגיע ליום לימודים ארוך, אבל צריך לומר בצורה ברורה, שמאז עלתה הממשלה הזו לשלטון היא הגדילה את תקציב החינוך ב-55%, בהשוואה לשלטון הקודם.

אביגדור קהלני: כשמדברים על יום לימודים ארוך, אני הייתי מעדיף, במקום שילמדו עד השעה 15:00 או 16:00, שנטפל בתשתית האמיתית שלנו, למשל בבתי-הספר.

אביגדור קהלני: קשה לחייב את הילדים ללמוד עד השעה 16:00 כאשר אין מיזוג אוויר בכיתות, אין חדרים מתאימים, אין מעבדות, אין חדרי לימוד מרווחים וכו'.

אביגדור קהלני: הייתי יכול למנות סיבות רבות שבשלן לא הייתי מאריך את יום הלימודים מעבר לשעה 14:00.

אביגדור קהלני: בתחום החינוך יש כמה בעיות מרכזיות שעלינו לטפל בהן, שהכסף עדיין לא הביא להן פתרון.

אביגדור קהלני: קודם כול, צריך למזג את הכיתות בימים החמים, כדי שתלמידים יוכלו לשהות וללמוד בכיתות.

אביגדור קהלני: הורים מתל-אביב פונים אלי ומבקשים שבכיתות א', ב' וג' לא ילמדו עד השעה 14:30.

אביגדור קהלני: רק לפני שבוע ערכתי בתל-אביב כנס גדול בנושא יום לימודים ארוך, ושם הוכיחו לי בצורה ברורה מאוד, שאחת הבעיות המרכזיות בנושא זה היא המחסור במורים.

אביגדור קהלני: המדינה לא הספיקה להכין די מורים למספר גדול כל כך של שעות הוראה.

אביגדור קהלני: גם התלמידים עצמם מבקשים שלא ללמוד עד שעות אחר הצהריים המאוחרות.

אביגדור קהלני: אבל נניח שהתלמיד מעדיף חופש על לימודים, ובכל זאת צריך לבחון את הדבר.

אביגדור קהלני: הבטחנו שנקבע חמישה ימי לימוד, ויום שישי יהיה יום תרבות, אלא שאנחנו עדיין לא מוכנים לזה – תנועות הנוער, ספורט, מתנ"סים וכל אותם דברים שבהם אפשר למלא את ימי שישי.

אביגדור קהלני: ואז כל יום חינוך יימשך עד השעה 15:00.

אביגדור קהלני: מצד אחד אנחנו מכשילים את ההחלטה על שבוע לימודים בן חמישה ימים, ומצד שני אנחנו רוצים שהתלמידים ילמדו כל יום עד השעה 15:00 או 16:00.

אביגדור קהלני: אם כן, במה צריך להשקיע מה שמבקשים חברי להשקיע?

אביגדור קהלני: במעבדות – מעבדה אחת טובה בהרבה ממורים שיושבים ומדברים פרונטלית אל התלמידים – במחשבים, בחדרי לימוד מרווחים.

אביגדור קהלני: הסתכלו נא בחדרי השירותים בבתי-הספר, היכן הם נמצאים ואיך הם נראים.

אביגדור קהלני: צריך להוריד גם את מספר התלמידים בכל כיתה מ-40 ל-30.

אביגדור קהלני: צריך גם לשלוח את המורים להשתלמויות.

אביגדור קהלני: צריך להשקיע גם בחינוך לא-פורמלי, במתנ"סים, בתנועות נוער.

אביגדור קהלני: הבה נעניק טיפול אישי לבני השכבות החלשות.

אביגדור קהלני: נצמיד מורים לתלמידים שרוצים לעבור את בחינות הבגרות ומתקשים לעשות זאת בכוחות עצמם.

אביגדור קהלני: נעזור להם להתמודד עם בחינות הבגרות.

אביגדור קהלני: הבה נטפל בעלייה שלנו כמו שצריך.

אביגדור קהלני: היום מנסים לעשות הפרדה בין עיירות הפיתוח ובין שכונות המצוקה.

אביגדור קהלני: חלק מהאנשים מחברים ביניהן, וחלק לא יודעים את ההבדל ביניהן.

אביגדור קהלני: לדעתי, מצבן של שכונות המצוקה גרוע ממצב עיירות הפיתוח.

אביגדור קהלני: בשכונות המצוקה מצוי דור שלישי בארץ שאינו מסוגל להגיע לבגרות, וזו בעיה חמורה ביותר.

אביגדור קהלני: לכן אני מציע לממשלה שלא תפריד בין עיירות הפיתוח לבין שכונות המצוקה.

אביגדור קהלני: כשאני מסתכל על הכספים שהושקעו בחינוך, אני שואל את עצמי אם הכספים הושקעו בכיוון הנכון.

אביגדור קהלני: ובכן, אנחנו בכיוון הנכון.

אביגדור קהלני: אמסור כמה מספרים.

אביגדור קהלני: כ-14 מיליון שקל הושקעו.

אביגדור קהלני: רוב התלמידים בעיירות הפיתוח ובשכונות המצוקה לומדים עד השעה 13:30-14:00.

אביגדור קהלני: נוספו שם 265,000 שעות לימוד.

אביגדור קהלני: נעשו דברים גם בנושא הסטודנטים.

אביגדור קהלני: במספר הניגשים לבחינות הבגרות יש עלייה של 14.5%, וכמו כן נוספו כ-1,500 כיתות חדשות.

אביגדור קהלני: אלה הן ההשקעות שנעשו בשנה האחרונה.

אביגדור קהלני: לא אחת אני שואל את עצמי, אם היום טוב יותר במדינה מכפי שהיה אי-פעם.

אביגדור קהלני: אם לא טוב, איך קורה שמאות אלפי אנשים נוסעים לחופשה לטורקיה, ולא לאילת?

אביגדור קהלני: אם לא טוב, איך יש מספר כה גדול של כלי רכב שסותמים את הכבישים?

אביגדור קהלני: אם יש מי שחושבים שלא טוב לנו במדינה, אולי הם חושבים כך מפני שהם לא מכירים את המצב במדינות אחרות.

אביגדור קהלני: אני מסתובב בעולם ורואה דברים.

אביגדור קהלני: כולם חושבים שאמריקה היא המקום הטוב ביותר.

אביגדור קהלני: האמינו לי שמדינת ישראל היא אמריקה של העולם.

אביגדור קהלני: רק קצת יותר ביטחון ויש לנו מקום בטוח לעם היהודי.

אביגדור קהלני: אני מציע לכל אחד מאתנו לראות את החלק המלא של הכוס ולא את החלק הריק שלה.

אביגדור קהלני: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור קהלני.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אברהם שפירא – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יורם לס, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – השר עוזי ברעם, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, עם נעילת הדיון בחוק תקציב המדינה צריך לברך את הממשלה על ההישג הגדול, חסר התקדים, שאי-אפשר לקחתו ממנה, והוא הצמיחה המסחררת של המשק במדינת ישראל, צמיחה שאין לה בשנת 1994 אח ורע בשום מדינה מן המדינות המפותחות.

יורם לס: הצמיחה הזאת היא החמצן של המדינה, ובזכותה קורים כל הדברים הטובים, החל בירידה באבטלה וכלה בעליית הרמה של הצריכה הפרטית, המתבטאת בכל אותם דברים שהמשפחה הממוצעת בישראל מרגישה.

יורם לס: מן הראוי לשאול ברגע זה, מדוע בימי כהונתה של הממשלה הנוכחית המשק הישראלי צומח באופן שלא היה כמותו מעולם.

יורם לס: הייתי אומר שהתשובה על כך פשוטה, ואביא אותה באמצעות דוגמה שאני מפנה לצד הימני של האולם, אל שרידי המפלגה הליברלית שהיתה מפלגה של אנשי משק וכלכלה, סוחרים, יבואנים ויצואנים.

יורם לס: האם אדם שעוסק היום במסחר יקנה משהו מצ'צ'ניה למשל, או מנגורנו-קרבאך, או מאיזו רפובליקה?

יורם לס: האם לא ברור לכל אדם שעוסק בכלכלה שמקומות כאלה, שבהם שוררת מלחמה, לא קונים מהם שום דבר?

יורם לס: אולי בכלל בית-החרושת ייהרס במלחמה?

יורם לס: אפשר לקנות מכונות תפירה בבלגיה, שהיא מדינה יציבה, ומכונות כביסה בגרמניה.

יורם לס: אז למה לקנות בצ'צ'ניה ובנגורנו-קרבאך?

יורם לס: ומישהו חושב שישראל היא במרכז העולם?

יורם לס: סוחר שיושב לו בניו-זילנד, בשבילו הרצלייה נשמעת בדיוק כמו נגורנו-קרבאך.

יורם לס: אין שום הבדל בשבילו.

יורם לס: נגורנו-קרבאך זה שם מוזר והרצלייה זה שם מוזר.

יורם לס: אם הוא יודע שבאותו מקום – והוא לא יודע בדיוק מה הבעיה – יש איזו מלחמה, הוא לא יקנה שם.

יורם לס: מדינות שלמות היו סגורות בפנינו, ובעקבות השלום – ולא יעזור לצד הזה של הבית, עם הדמגוגיה שלו – נפתחו שווקים אדירים לפני מדינת ישראל, במיוחד בשולי האוקיינוס השקט, במדינות מוסלמיות ענקיות.

יורם לס: מסתובבים היום אנשים בהודו, שזו יבשת, זו לא מדינה.

אפרים גור: ולפני כן הם לא היו?

יורם לס: הם לא היו, חבר הכנסת גור.

אפרים גור: דווקא דוד לוי היה שר החוץ – – –

יורם לס: לא היו.

יורם לס: היו טיולים על החומה בסין.

יורם לס: אבל יחסי מסחר עושים עם מדינה שיש בה יציבות, שיש בה שלום, שאין בה אפרטהייד, ששומרים בה על זכויות אזרח.

יורם לס: העובדות טופחות על פניכם, אנשי הליכוד.

יורם לס: בזכות השלום יש כאן צמיחה מסחררת; לא מפני שאנחנו מוכרים משהו לשכנים שלנו, אלא מפני שהעולם נפתח בפנינו.

יורם לס: את העובדות האלה לא תוכלו להכחיש.

יורם לס: הן מופיעות בדוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהתפרסם היום גם בעיתונות.

יורם לס: צריך לברך את הממשלה, כאשר אנחנו עוסקים בתקציב, על השלום שמביא לצמיחה.

יורם לס: זה שם הסיפור.

יורם לס: מי שרוצה להחזיר את מדינת ישראל לגטו בעולם, למדינה ששולטת באנשים ושוללת מהם את זכויות האזרח – עליו לדעת במה מדובר.

יורם לס: גם אלה שהדמוקרטיה אינה נר לרגליהם במיוחד, ידעו: הכיס שלהם ייפגע גם הוא.

יורם לס: זה כל התקציב שנמצא בפנינו, תקציב של פריחה, בזכות השלום, וצריך לברך את הממשלה על התקציב שהיא מניחה בפנינו.

יורם לס: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יורם לס.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את כבוד השר עוזי ברעם.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

עוזי ברעם: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שהממשלה לא עומדת בדיון על התקציב עם פרמטרים פשוטים מבחינה ציבורית.

עוזי ברעם: אבל אין שום ספק שהתקציב מבטא בעצם מגמה כלכלית כוללת.

עוזי ברעם: המגמה הכוללת הזאת יש לה רגליים ויש לה נתיבים לכיוונים רבים, שונים ומפותלים.

עוזי ברעם: אני באתי היום, רבותי חברי הכנסת, לדבר על ההיבט התיירותי.

עוזי ברעם: נכון שתהליך השלום מביא להאצת התיירות לישראל.

עוזי ברעם: אבל צריכים לומר שהוא לא הדבר היחיד.

עוזי ברעם: בעצם ישראל היתה הופכת לארץ תיירות משגשגת כבר לפני שנים לולא היה מעליה סימן השאלה הביטחוני.

עוזי ברעם: אותה משפחה שמתעוררת בפורטוגל, בצרפת, או בארצות-הברית, ומחליטה לצאת לתיירות נופש, בדרך כלל פסלה את ישראל כאתר מועדף, משום שישראל היתה שדה מערכה פוטנציאלי מבחינת הדימוי.

עוזי ברעם: הממשלה הזאת, בשעה שמינתה אותי לשר התיירות, נתנה לתיירות תקציב גדול פי שלושה, ריאלית, מהתקציב שהיה ב-1990.

עוזי ברעם: תקציב השיווק שלנו, שהיה לפני ארבע-חמש שנים 20 מיליון, עכשיו הוא יותר מ-106 מיליון.

עוזי ברעם: רשתות בין-לאומיות שלא חשבו כלל לבוא לארץ, כמו "מריוט", כמו "אקור", באות עכשיו לישראל, בונות, נכנסות לשותפות ונותנות חסות של בתי-מלון.

עוזי ברעם: העלייה בתיירות הפעם כבר מוכחת בכל קנה מידה לפחות השוואתי למה שהיה.

עוזי ברעם: בשנת 1992, שנתנו הראשונה, הגיעו 1.8 מיליון תיירים.

עוזי ברעם: בשנת 1993 באו 1.69 מיליון תיירים.

עוזי ברעם: השנה, כשאנחנו גומרים את חודש דצמבר, אני יכול לומר שהמספר יתקרב ל-2.2 מיליוני תיירים.

עוזי ברעם: אם נעקר את מחירי התעופה ונאמר שהתייר הממוצע משקיע בארץ 1,300 דולר, אנחנו עומדים ב-2.7 מיליארדי דולר עם ערך מוסף של יותר מ-80%.

עוזי ברעם: זה ענף שבאופן ישיר מועסקים בו יותר מ-80,000 עובדים, ובאופן בלתי-ישיר וישיר – קרוב ל-150,000.

עוזי ברעם: זה ענף מאוד מעניין, שלא נפגע גם מהשינויים הביטחוניים שהיו בארץ, ואני לא מדבר על התיירות עצמה, לזה אגיע.

עוזי ברעם: הסגר לא השפיע על כוח האדם בנושא התיירות.

עוזי ברעם: גם שרי התיירות הקודמים דאגו בצורה נכונה שכוח האדם יהיה כוח ישראלי, יהודי וערבי, והתלות בכוח אדם מחוץ לישראל היתה מאוד מאוד מפוקפקת.

עוזי ברעם: אבל, ככל שאנחנו מדברים על תהליך השלום, עלינו לדעת שהתייר לא בא לשלום משום שיש טקס או יש בשורה.

עוזי ברעם: הוא בא לשלום אם יש אקלים של שלום.

עוזי ברעם: אנחנו נמצאים באיזה מאזן עדין וקשה בין תהליך השלום לבין הטרור.

עוזי ברעם: התייר שלא בא לפלורידה לפני כמה שנים, או לא בא לאלג'יר, או לא בא למצרים, לא החליט שלא לבוא לשם כי אין שם שלום.

עוזי ברעם: הוא החליט שלא לבוא לשם כי יש שם אירועי ביטחון.

עוזי ברעם: בינואר-פברואר השנה היתה בתיירות עלייה של יותר מ-20%, אך בא הטבח בחברון, ב-26 בפברואר, והתחילה מגמה של ירידה.

עוזי ברעם: מגמת הירידה התאזנה גם משום שהאירוע עבר, גם משום שתהליך השלום נמשך וגם משום שהשיווק כבר עבד בצורה רצינית.

עוזי ברעם: אבל כאשר התיירות ירדה והיתה בעיה בארצות-הברית בקרב היהודים, נסעתי לארצות-הברית לדבר עם ראשי הארגונים היהודיים ואמרתי להם: אתם חייבים לבוא לישראל; תבואו לירושלים, תבואו לתל-אביב, אל תבואו לחברון במציאות כזאת.

עוזי ברעם: אבל מה יכולתי לומר להם באוקטובר, אחרי הטבח בתל-אביב?

עוזי ברעם: אין ספק שמה שקרה שבוע לאחר מכן – השלום עם ירדן – קצת טשטש, או מהל את האירוע עצמו מבחינה תיירותית.

עוזי ברעם: אבל אנחנו צריכים לדעת, שבמאזן הזה בין טרור לבין שלום קשה לדעת מי ינצח.

עוזי ברעם: ברגע זה תהליך השלום חזק יותר.

אפרים גור: מהו תקציב השיווק לתיירות, ובכמה מדינות אנחנו משתמשים בכלי הזה?

עוזי ברעם: אני מגיע דווקא למדינות שמעניינות אותך.

עוזי ברעם: תקציב השיווק בתיירות הוא 106 מיליון שקל; יותר מ-30 מיליון דולר.

עוזי ברעם: יש לנו נציגויות ישירות בכמה ארצות, גם באירופה, גם בדרום-אפריקה, גם באסיה, ביפן ובקוריאה, גם בארצות-הברית בכמה מדינות ובקנדה.

עוזי ברעם: מעניינת ההתעוררות בנושא התיירות מברית-המועצות לשעבר, במיוחד מרוסיה.

עוזי ברעם: עם שיווק שהוא הכי דל, כי אין לנו שם בינתיים משרד, ואני מתכונן לפתוח משרד במזרח אירופה, מגיעים השנה קרוב ל-70,000 תיירים מרוסיה, כאשר התייר הרוסי הפוטנציאלי לא מוציא פחות כסף מתייר מערבי.

אפרים גור: לפעמים יותר.

עוזי ברעם: אני מדבר על ממוצע.

עוזי ברעם: יש פה תיירות משגשגת לאו דווקא יהודית, שיש לה סיכוי גדול להיות מוביל בנושא התיירות.

עוזי ברעם: אני מאוד מקווה שאנחנו נרחיב את השווקים, אבל למען הרחבת השווקים אנחנו מוכרחים להרחיב בתחום התעופה.

עוזי ברעם: אני בהחלט שמח לבשר לחברי הכנסת, שמה שקרה השבוע בנושא התעופה יכול להיות שהוא מהותי.

עוזי ברעם: אתם יודעים שיש שתי טיסות בשבוע של "אל על" לקנדה.

עוזי ברעם: אין שום מוביל קנדי שטס לישראל, וזאת מנימוקים כלכליים.

עוזי ברעם: באה חברת השיווק הסיטוני הגדולה ביותר בקנדה, חברת "סן-קווסט", שעובדת אתנו תקופה ארוכה, וביקשה רשות להעלות צ'רטר פעם אחת בשבוע; צ'רטר פעם אחת בשבוע מקנדה.

עוזי ברעם: היתה פה התנגדות גדולה, גם של רשות התעופה האזרחית וכמובן גם של "אל על".

עוזי ברעם: אני הודעתי לשר התחבורה, שבהתחלה מאוד היסס בעניין, שאני אביא זאת לדיון בממשלה, ופעם ראשונה קרה שמשרד התחבורה כפה את עמדתו הנכונה על רשות התעופה האזרחית, ויש הודעה בקנדה ש"סן-קווסט" תעלה החל מחודש אפריל.

עוזי ברעם: אבל, כאשר הדבר היה בדרך לביצוע, אין דבר שלא נעשה על מנת לשכנע את "סן-קווסט" שלא תעז לפתוח בישראל.

עוזי ברעם: אמרו להם שיפסיקו תוכניות שיווק, אמרו להם שלא תהיה להם יד בשום מוביל אחר, ואני מדבר על מוביל ידוע לכאן, אבל העיקשות, גם שלנו, וגם ההסכמה של משרד התחבורה, הביאה ב"טסט קייס" הזה ליכולת שיגור צ'רטרים מיעדים חדשים.

עוזי ברעם: אני רוצה לגעת בנקודה אחרונה, כי בדיון על התקציב אתה מדבר באופן כללי.

עוזי ברעם: אנחנו הולכים להגיש עכשיו, בפעם הראשונה, תמ"א – תוכנית מתאר ארצית – וזאת לאחר שהשלמנו 13 תכנונים אזוריים שמביאים בחשבון את האפשרות והפוטנציאל של האזור, מה האפשרות הכלכלית, איך נשמור על המאזן בין האקולוגיה הסביבתית ובין מאזן התיירות.

עוזי ברעם: אני חושב שהבשורה הגדולה ביותר היא, שאם עד היום אנחנו רואים את התיירות לישראל כמעט רק כתיירות ארכיאולוגית, היסטורית וצליינית, חוץ מאילת, עכשיו יהפוך הים התיכון, גם בדרום, אשקלון-אשדוד, וגם בצפון, קיסריה וצפונה, דרך תוכנית המתאר הארצית, לאזור של כפרי נופש שישלימו בהרבה את האופי התיירותי.

עוזי ברעם: מלה אחרונה.

עוזי ברעם: השלום מביא גם לשיווק אזורים.

עוזי ברעם: אנחנו משווקים בארצות-הברית, יחד עם הירדנים.

עוזי ברעם: אבל הבה לא נשכח שהשלום, מבחינת התייר הבודד בישראל, אינו מציג רק תמונה חיובית.

עוזי ברעם: כי אם עד היום תייר ממוצע בא לארץ ל-11 יום, לא יותר, בשיווק האזורי הוא בוודאי ישהה שמונה או תשעה ימים פה ושלושה ימים בירדן.

עוזי ברעם: הוא לא יבוא ל-15 יום.

עוזי ברעם: פירוש הדבר, שעל מנת לשמור על המאזן הכלכלי בתחום התיירות אנחנו צריכים להביא הרבה יותר תיירים.

עוזי ברעם: וכאן גם מקום הרשתות הבין-לאומיות.

עוזי ברעם: גם הרצון של יזמים רבים, יהודים וערבים, להיכנס לשוק יביא לשינוי גדול, וענף התיירות יהיה ענף מוביל בראייה הכלכלית של ישראל לטווח ארוך.

עוזי ברעם: נדמה לי שלפחות בנושא הזה אנחנו צריכים – – –

אפרים גור: אולי תוכל, ברשותך, להתייחס לשאלת רמת המחירים בתיירות.

עוזי ברעם: רמת המחירים בענף התיירות אינה נמוכה.

עוזי ברעם: מחקרים שעשינו באירופה הראו, שבעצם התיירות הפוטנציאלית שאנחנו מכוונים אליה היא של המעמד הבינוני ומעלה.

עוזי ברעם: הסיבה היא מיעוט חדרי המלון, עם כל הבנייה שנעשית עכשיו, לעומת הדרישה.

עוזי ברעם: כל זמן שזה יהיה המצב וכל זמן שעלות העובד בענף התיירות, מחיר העבודה, תהיה כל כך גבוהה לעומת עלות זו בטורקיה וביוון, יהיה קשה להתחרות במחירים.

עוזי ברעם: לכן אני רואה אותנו מתחרים עם מדינות מתוקנות באירופה שגובות מחירים כאלה.

עוזי ברעם: לדעתי, הפוטנציאל שלנו הוא הבאת 4 מיליוני תיירים עד שנת 2000.

עוזי ברעם: יש רבים שמדברים על 8-7 מיליונים.

עוזי ברעם: אני מעולם לא התבטאתי בסגנון הזה, כי חייב להיות איזון בין מספר התושבים בישראל, בין גודל המדינה, לבין היכולת הפוטנציאלית להשקיע בתיירות.

עוזי ברעם: תיירות הפנים התקדמה בארץ.

עוזי ברעם: למרות היציאה לטורקיה, עלתה השנה תיירות הפנים ב-4%, כאשר התיירות הכפרית והאירוח הכפרי נותנים גם למושבים וגם לקיבוצים תקווה חדשה – שנגוזה בחקלאות ומתממשת בתיירות.

עוזי ברעם: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לכבוד השר עוזי ברעם.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה באולם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דוד לוי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסף עזרן – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אפרים גור, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת גדעון שגיא, ואחריו – חבר הכנסת רפאל פנחסי.

אפרים גור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, עמיתי חברי הכנסת עסקו כאן במהלך הימים האחרונים וגם במהלך היום בסוגיות שונות הנוגעות לתקציב המדינה.

אפרים גור: בדקות הספורות הנתונות לי אתמקד ואתייחס להיבט של העלייה והקליטה בתקציב המדינה.

אפרים גור: הממשלה הזאת באמצעות המשרד לקליטת העלייה קבעה חמישה מדדים מרכזיים לקליטה טובה של העולים: המדד הראשון – תעסוקה הולמת; השני – דיור נאות; השלישי – חינוך ברמה גבוהה; הרביעי – תנאי רווחה לחלשים; החמישי – השתלבות חברתית.

אפרים גור: אני קובע בצער רב, יחד עם מאות אלפי עולים שהגיעו לכאן, שאף לא באחד מחמשת המדדים הצליחה הממשלה הזאת לשפר את מצבם של העולים החדשים.

אפרים גור: אין לעולים תעסוקה הולמת, משום שכ-70% מבעלי המקצועות החופשיים, האקדמאים והמדענים, אינם מועסקים במקצועותיהם.

אפרים גור: הם מועסקים בכל מיני עבודות דחק, עבודות שבהן החליפו את הפועלים שבאו מן השטחים, וכאשר מציגים כאן נתונים שלפיהם ירדה האבטלה בשנה האחרונה שוכחים משום-מה להזכיר, שמיטב האינטליגנציה היהודית ובעלי מקצועות טכנולוגיים שהגיעו מברית-המועצות לשעבר, שמדינת ישראל יכלה להפיק מהם תועלת מקצועית ואינטלקטואלית רבה מאוד, של יותר מ-2 מיליארדי דולר למשק המדינה, לפי אומדן של כלכלנים – הפוטנציאל הזה הולך ומבוזבז באותם מקומות שהערבים הפלשתינים מילאו בשנים עברו.

אפרים גור: דיור נאות.

אפרים גור: הממשלה הזאת הפסיקה את הדיור הציבורי.

אפרים גור: אין לה בעצם כל הצעה למתן יותר מ-80,000 פתרונות דיור לזכאים, קשישים, משפחות ברוכות ילדים, בודדים וקבוצות זכאיות אחרות.

אפרים גור: בתקציב הזה אנחנו רואים שבשנת 1995 היא מתכוונת לבנות כ-1,000 יחידות הוסטלים, בשעה שלמעלה מ-80,000 בודדים וזכאים זקוקים לדיור ציבורי סוציאלי על-פי הקריטריונים של הממשלה, ולפי הקצב הזה יידרשו אולי 80 שנה כדי לפתור את הבעיה הזאת.

אפרים גור: חינוך ברמה גבוהה.

אפרים גור: לצערי אני קובע, שבתחום קליטת העולים, בתחום התכנים שמוענקים לתלמידים עולים, לרבות שעות העזר שמעניקים להם, הממשלה לא שיפרה את החינוך של ילדי העולים.

אפרים גור: תנאי רווחה לחלשים.

אפרים גור: כבר הוסבר כאן לא פעם אחת, שלמעלה מ-30%, כמדומני 34% מבין מקבלי הבטחת הכנסה והשלמת הכנסה באים מבין העולים החדשים.

אורה נמיר: סליחה, כמה אמרת?

אפרים גור: 34%.

אורה נמיר: 36%.

אפרים גור: עוד 2%, 36%.

אפרים גור: ולגבי ההשתלבות החברתית.

אפרים גור: מדי שבוע וחודש אנחנו קוראים מחקרים של עורכי הסקרים למיניהם שמצביעים על שחיקה בתודעת הקליטה בישראל ועל כך ש-51% מן הציבור בישראל, ובעיקר הצעירים שבהם, רואים בעלייה המבורכת הזאת נטל ולא ברכה, וכתוצאה מכך העוינות, האנטגוניזם, המתחים החברתיים שנוצרים בין העולים החדשים לבין הוותיקים, שלא בצדק, ללא כל צורך, והדימוי השלילי שדבק באחת האוכלוסיות הטובות והמעולות שהגיעו אי-פעם למדינת ישראל.

אפרים גור: הסיוע בשכר דירה שהממשלה מעניקה לעולים חדשים בשנה השלישית לשהותם בישראל הוא נמוך ביותר מ-150% לעומת קצבאות הבטחת הכנסה שמקבלים ישראלים ותיקים.

אפרים גור: לצערי, אין בתקציב כל תוספת למטרה זאת.

אפרים גור: משכנתאות נשחקו, נשארו בעצם באותו מקום כפי שהיו לפני שנה ולפני שנתיים, ובתקציב לא ניתנה כל תוספת למטרה הזאת, שבלעדיה רבים מן העולים החדשים, כמו גם זוגות צעירים וקבוצות זכאיות אחרות, מתקשים להגיע לדירה המיוחלת.

אפרים גור: שרת הטכנולוגיה והמדע הופיעה כאן במליאת הכנסת, גברתי היושבת-ראש, וגם בוועדות הכנסת שאני חבר בהן, והודיעה כי למשרד האוצר אין כ-5.8 מיליוני שקל כדי לתקצב 150 הצעות מחקר גאוניות, מן הטובות ביותר, שנבחרו מתוך 450 הצעות מחקר של מדענים עולים; 5.8 מיליוני שקלים, שאולי יכלו לתקצב כמה הצעות מחקר שיכלו לזכות את מציעיהן בפרסי נובל, ואינני מגזים בדברי אלה.

אפרים גור: בניית הוסטלים – כבר אמרתי, כ-1,000 יחידות דיור ולא יותר מכך.

אפרים גור: בעיה נוספת שאנחנו מתמודדים עמה היא העובדה, שרבים מיהודי ברית-המועצות מתחילים להעדיף את הגולה על פני מדינת ישראל כתוצאה מן הקליטה הלא-מוצלחת כאן במדינת ישראל.

אפרים גור: ברור שבחמש הדקות שניתנות כאן לחברי הכנסת אי-אפשר למצות את הדיון בסוגיות הללו.

אפרים גור: לדאבוני הרב, חלק מן ההסתייגויות שהגשתי לתקציב בחוק ההסדרים נמחקו בגלל איזה מהלך פרלמנטרי שנעשה כאן אמש, ולכן לא התבטאתי באותם דברים שהכינותי בתחום הזה של העלייה והקליטה.

אפרים גור: אבל אשתדל, לאחר אישור תקציב המדינה, במהלך חודש ינואר ובמהלך שנת 1995, להציג את הנתונים אחד לאחד, מתוך מגמה להביא, יחד עם כל הבית ויחד עם הקואליציה והאופוזיציה, לשיפור המצב.

אפרים גור: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אפרים גור.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת גדעון שגיא – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רפאל פנחסי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת נסים זוילי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים רמון – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רפאל אדרי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דן תיכון, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת רן כהן, אחריו – חבר הכנסת משה קצב, ואחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

דן תיכון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי את שר האוצר שעלה לכאן אל הדוכן בצהלה גדולה וסיפר לנו על הצלחות מדומות בתחום הדיור.

דן תיכון: הוא נזקק לשר הבינוי והשיכון, שהציג בפניו מסמכים על התקשרויות להקמת יחידות דיור בהיקף של עשרות אלפים ועל ההיערכות הנועזת של משרד הבינוי והשיכון לקראת בנייה מסיבית והורדת מדד מחירי הדיור.

דן תיכון: רבותי, זה לא רציני, זה לא נכון, זה לא אמין.

דן תיכון: אני מקווה שלשר האוצר יש מושג, שלא כמו לגבי הדיור, בשאר הפרטים שהוא מדבר עליהם.

דן תיכון: רק כדי להבין מה קרה בשנתיים האחרונות: בירושלים התייקרו הדירות ב-65%, במונחים ריאליים – ב-56,000 דולר.

דן תיכון: דירות לזוגות צעירים, לא לוקסוס, רק 2.5-3 חדרים.

דן תיכון: בתל-אביב התייקר מחיר אותה דירה ב-57%, שזה בערך כ-60,000 דולר.

דן תיכון: בחיפה – ב-55%, שזה בערך כ-36,000 דולר.

דן תיכון: בא לכאן שר האוצר ומספר לנו על מסע הצלחות, וכל אחד יודע שבעבור דירה צריך לשלם 50%–60% יותר מאשר לפני שנתיים.

דן תיכון: נדמה לי שהדבר מגוחך, לא אמין, לא רציני, ושר האוצר ראוי לנזיפה.

דן תיכון: הוא נזקק לאיזו כותרת ב"ידיעות אחרונות".

דן תיכון: חבל שלא קרא את הכותרת של אותם נתונים כפי שפורסמו בעיתון "גלובס" אתמול בלילה.

דן תיכון: כבר ערכנו אתמול השוואה בין נתוני הלמ"ס – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – לשנת 1994 לבין נתוני הלמ"ס לשנת 1992, השנה האחרונה של שלטון הליכוד.

דן תיכון: רבותי, אפשר לא לדייק ואפשר לספר על שיאים עולמיים בצמיחה, ויכול להיות שזה נכון ויכול להיות שזה לא נכון, ויכול להיות שאפשר להעלות את התמ"ג באמצעות מתן תוספות שכר ענקיות, וזה מה שקרה במשק הישראלי, אבל צריך גם לומר בנשימה אחת, שישראל מחזיקה בשיא העולמי בתחום האינפלציה, שהרי האינפלציה עלתה.

דן תיכון: לפחות התחזית היתה 8%, ואנחנו מסיימים את השנה באינפלציה של למעלה מ-15%.

דן תיכון: אפשר לומר לכל לאלה שלא רוצים להעמיק ולאלה שעולים לכאן ומספרים סיפורים שהם בבחינת אלף לילה ולילה על כלכלה שאיננה קיימת – וכבר אמרנו, שבצד ההישגים יש צללים, ולקראת סוף השנה הצללים מאפילים על ההישגים.

דן תיכון: אני רוצה להזכיר את הכישלונות הגדולים של הממשלה בשנה הזאת.

דן תיכון: כבר הזכרנו במרוצת הנאומים שלנו בארבעת הימים את מה שקרה בתחום תוספות השכר.

דן תיכון: בשום מדינה בעולם לא יכולות להינתן תוספות שכר בשיעורים של עשרות אחוזים – 70%, 80%, 100%.

דן תיכון: בורות בכל תחום השכר.

דן תיכון: חותמים על חוזים, על הסכמים, ולא יודעים על מה חותמים.

דן תיכון: לא מריצים הסכמים על מחשבים, ואחר כך אומרים: טעינו, לא הבנו.

דן תיכון: והכול נעשה באיצטלה של ערב בחירות להסתדרות, כי צריך "לשחד" את המצביעים בבחירות להסתדרות.

דן תיכון: וזה גם לא עוזר, נוסף על כל הדברים הללו, שכן מישהו אחר זוכה באותן בחירות.

דן תיכון: ואתה שואל את עצמך: מה קורה לאותם אנשים באוצר?

דן תיכון: את מה שקרה בתחום הדיור כבר אמרנו: כשלא בונים, מחירי הדירות עולים.

דן תיכון: והממשלה הזאת מספרת לנו על תוכניות בנייה זה כשנתיים וחצי.

דן תיכון: בשלב הזה אני גם חייב להזהיר את שר הבינוי והשיכון.

דן תיכון: התוכניות האחרונה היא טובה, היא תספק עוד ועוד דירות, ומחירי הדירות יכולים לרדת, ואולי לא לרדת אלא לשמור על ערכים דומים לאלה שבהם מוכרים היום דירות.

דן תיכון: אבל אני רוצה לומר לשר האוצר ולשר הבינוי והשיכון, שהתוכנית הזאת תביא להתמוטטות הקבלנים במדינת ישראל.

דן תיכון: לא הזכרתי את מדד העגבנייה ואת מדד המלפפונים, שהאיצו את האינפלציה.

דן תיכון: לא עמדתי על המדיניות המונטרית שהביאה את שיעורי הריבית לגבהים שלא ידענו כמותם זה שנים רבות.

דן תיכון: 21% – זה תנאי חשוב לעצירת האינפלציה, אבל זה תנאי שהוא בהחלט לא מספיק.

דן תיכון: יש כאן תופעה בלתי מובנת: האינפלציה היא האויב הראשון והגדול ביותר בכל כלכלה מודרנית, וכאשר במדינה מסוימת, מודרנית, האינפלציה מגעת ל-4%–5%, כולם נזעקים, כי אינפלציה בשיעורים כאלה היא אינפלציה יחסית גבוהה.

דן תיכון: אז מספרים לנו סיפורים, שכאשר האינפלציה עולה ל-15%, שום דבר לא קורה.

דן תיכון: אבל, רבותי, בכל מדינה שיש בה אנשים חושבים, ברור דבר אחד, שצריך לעשות צעד נוסף בתחום קיצוץ התקציב.

דן תיכון: אבל הממשלה הזאת אטומה.

דן תיכון: את הצעד המתבקש היא לא עושה.

דן תיכון: במקום קיצוץ בתקציב היא דואגת לכך שהתקציב יעלה ב-8%–10% ריאלי.

דן תיכון: לא דיברנו על הפחתת הגירעון.

דן תיכון: לממשלות הקודמות היה חוק שדאג להפחתת הגירעון.

דן תיכון: הממשלה הזאת מבטיחה לנו בפתיח, בדברי המבוא, שהגירעון יקטן ויגיע ל-2.75%.

דן תיכון: מי לידנו יתקע שאכן כך יהיה?

דן תיכון: כאשר רוצים להפחית את הגירעון בתקציב המדינה, מעגנים זאת בחוק להפחתת הגירעון.

דן תיכון: כך עשו ממשלות הליכוד.

דן תיכון: את זאת לא עושה בפעם הראשונה ממשלת העבודה, וחבל.

משה קצב: החוק הוא לא לתקופת כהונה אחת, הוא חוק קבוע.

משה קצב: הממשלה הזאת שינתה את החוק.

דן תיכון: הממשלה הזאת שינתה את החוק בצורה כזאת שהיא התחייבה שתהיה הפחתה בגירעון; לא בכמה, לא בסולם יורד.

דן תיכון: ממשלות הליכוד טענו בחקיקה, שבעוד כשנה הגירעון יגיע לאפס.

דן תיכון: כאן מבטיחים לנו רק דבר אחד, שהגירעון יפחת מ-2.75% ל-2.74%.

דן תיכון: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת דן תיכון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת רן כהן; בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת משה קצב.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני בא לכאן כרגע מוועדת הכנסת, שם נעשה ניסיון לדחוף כמעט בכוח את חקיקת חוק ייבוא בשר קפוא.

רן כהן: אנחנו לא נותנים ולא ניתן, ובעניין הזה נהווה את המחסום העיקרי, כמו שהיינו הבוקר.

רן כהן: אנחנו בשום פנים ואופן לא ניתן יד לחקיקת חוק שבא לפגוע ברוב האוכלוסייה החילונית במדינת ישראל, להיכנס לצלחתה ולהתערב בחייה.

משה קצב: למרצ אסור להגיד אף פעם: לא ניתן.

רן כהן: בינתיים מרצ עמדה בכל ההתחייבויות שלה, יותר מכל מפלגה אחרת בארץ הזאת.

רן כהן: עובדה שאתם אומרים שזו ממשלת מרצ.

רן כהן: גם בעניין השלום, גם בעניין המדיני, גם בעניין מניעת כפייה דתית.

משה קצב: כן, בוודאי.

רן כהן: חבר הכנסת משה קצב, אני חייב לבשר לך, שהאוטובוסים שאתה בהיותך שר התחבורה אסרת את נסיעתם בשבת, חלקם נוסעים היום.

משה קצב: כל מי שנסע אז נוסע גם היום.

משה קצב: שום דבר לא קרה.

רן כהן: אני לא אגיד לך את המספרים, כי אני חושש שתשתמש בזה כדי לעצור אותם גם עכשיו, אבל בוא נעבור לעניין התקציב.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אפשר להיות אופוזיציה, אין בעיה להיות אופוזיציה, הייתי הרבה מאוד שנים באופוזיציה.

רן כהן: אבל גם אופוזיציה צריכה לדעת לראות דברים באופן מאוזן.

רן כהן: ההבדל האדיר בין שנת התקציב הזאת לשנים קודמות הוא בכך שאנחנו היום במצב טוב, כי אנחנו דנים בין תקציב טוב לבין תקציב עוד יותר טוב.

רן כהן: במשך ארבעה ימים הכנסת כמרקחה סביב יום לימודים ארוך.

רן כהן: אין דאגה שמא נחזור למה שהיה בימי הליכוד, כאשר הילדים שלנו הלכו הביתה ב-12:00.

מיכה גולדמן: ב-11:30.

רן כהן: הוויכוח הוא האם אנחנו נחיל בבת-אחת את החוק, וזאת תהיה בעיה.

רן כהן: אם הילדים שלנו ילמדו עד 15:00 או 16:00, לא בטוח שיהיו מורים די הצורך ולא בטוח שיהיה לכך כל התקציב.

רן כהן: הילדים שלי, למשל, מתנגדים.

רן כהן: אני לא יודע מה יעשו ילדי ישראל.

רן כהן: לדעתי, אם יעשו משאל בקרבם ובקרב הוריהם, אני לא בטוח שהם ירוצו באמוק.

רן כהן: אבל זה מצב יוצא מן הכלל, כי אנחנו דנים בשאלה, איך להעניק עוד יותר חינוך, נוסף על מה שהממשלה הזאת כבר נתנה – והממשלה הזאת עשתה מהפך, לא רק שלטוני.

רן כהן: הממשלה הזאת עשתה מהפך בתפוקה הלאומית.

רן כהן: אי-אפשר לדבר על חינוך, בריאות, סעד ורווחה וביטוח לאומי, מבלי שלמשק יש נפח.

רן כהן: מה שעשינו זה מהפך בתוצר הלאומי.

רן כהן: מדינת ישראל היום מייצרת בעשרות אחוזים יותר ממה שייצרה לפני שנתיים וחצי.

רן כהן: זה מה שנותן לנו את היכולת לחלק יותר להרבה יותר אנשים.

רן כהן: עובדה שהגענו למצב שבו הגידול בתוצר הוא 7%, ובתוצר היצרני העסקי הגידול הוא 8%.

רן כהן: עוד לא היה דבר כזה.

רן כהן: רק מדינה אחת בעולם עברה בתוצר הלאומי הגולמי את ה-7%, וזאת מדינת ישראל.

רן כהן: אין לה שנייה בעולם במובן הזה.

רן כהן: כל המדינות, לרבות ארצות-הברית, בריטניה, גרמניה וצרפת, כולן מפגרות לעומתנו.

רן כהן: לא להיות גאים בזה?

רן כהן: אפשר להיות אופוזיציה, אבל אתם יהודים וישראלים.

רן כהן: אסור לכם להיות גאים בכך שמדינת

רן כהן: כם משיגה הישג כל כך גדול בגידול התוצר הלאומי, בגידול התוצר לנפש?

רן כהן: אנחנו הגענו להישגים אדירים מהבחינה של יכולת הייצור של המשק.

רן כהן: אנחנו עשינו מהפך אדיר בתעסוקה.

רן כהן: 350,000 מקומות עבודה חדשים.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, אני מזכיר לכם מעל הבמה הזאת כיצד בכינו בדמעות על גורלו של מובטל אחד בלבד.

רן כהן: אמרנו שמובטל אחד הוא עולם ומלואו.

רן כהן: איך מרגיש המובטל כשהוא בא לביתו לא מן העבודה אלא מלשכת התעסוקה?

רן כהן: היו לנו כאן בארץ הזאת 230,000 בלתי מועסקים.

רן כהן: איך פתרנו חלק ניכר מאוד של הבעיה, אם לא על-ידי יצירת מקומות עבודה?

רן כהן: עשינו מהפך אדיר בחינוך.

רן כהן: הממשלה הקציבה ריאלית יותר מ-5 מיליארדי שקלים, כאשר כמעט הכול הולך לשעות הוראה שמגיעות ישירות לתלמידים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אנחנו מדברים עכשיו על מהפך בכבישים.

רן כהן: כלומר, יצרנו דברים אדירים, והתקציב הנוכחי מיועד להגדלת היכולת של המשק, כדי להגדיל את מה שיוכלו לצרוך אזרחי מדינת ישראל.

רן כהן: אני לא רוצה להיות באופוריה ואני אומר בגילוי לב שגם בתקציב הזה יש לנו בעיות.

רן כהן: בתקציב הזה עדיין יש, לדעתי, בזבוזים מיותרים, כמו למשל הפחתת עלות העבודה.

רן כהן: בתקציב הזה עדיין לא מובטח ששכר העובדים בייצור יחזיק מעמד או יעלה.

רן כהן: לכן אני דורש הסכם תוספת יוקר, או אמנה חברתית שתשמור על שכר העובדים וגם תגדיל אותו בהתאם לפריון.

רן כהן: לא יכול להיות מצב שהפריון של עובדי ייצור יעלה ב-8%, כמו בשנה שעברה, וזה מבורך, אבל ההכנסה לשעה של עובד באותו מגזר תרד ב-1%–2%.

רן כהן: זה לא יכול להיות.

רן כהן: אנחנו לא ניתן, אם מכאן מהכנסת ואם מההסתדרות, לא ניתן שעובדי מדינת ישראל יקופחו בתוצרת שהם עצמם מפיקים.

רן כהן: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת משה קצב.

דן תיכון: אני מבין שמתחילים בהצבעות, לא כן?

אסתר סלמוביץ: בקרוב, אני מקווה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת משה קצב, יש לך עשר דקות.

אסתר סלמוביץ: אחריו – סגן השר מיכה גולדמן, ואחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת יעקב שפי.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, היום התבזתה ממשלת ישראל באופן חסר תקדים.

משה קצב: לאחר שלושה ימי דיונים במליאה, הממשלה נאלצה למשוך הצעת חוק ממשלתית שהיא יזמה, לאחר ישיבת לילה דרמטית של הממשלה ב-04:30.

משה קצב: ישבתי שמונה שנים בממשלה, מעולם לא נקראנו לישיבת לילה.

משה קצב: וועדת שרים לענייני ביטחון התכנסה לישיבות מיוחדות גם בשעות הקטנות של הלילה, אבל בתקופות חירום.

משה קצב: וגם במצב זה הממשלה אינה מצליחה להביא לאיזו פשרה כדי לשמור על מעמדה.

משה קצב: הממשלה מתפרקת.

משה קצב: היא כבר מזמן איבדה את יכולתה לשלוט.

משה קצב: למעלה מ-50% מההצבעות במליאת הכנסת, הממשלה נכשלת בהן.

משה קצב: זה טבעי כאשר הממשלה מצליחה ב-100% של ההצבעות, כי לממשלה יש תמיד רוב, אבל כאשר האופוזיציה מצליחה ב-1%, זו הצלחה אדירה.

משה קצב: כשהאופוזיציה מצליחה ב-50% של ההצבעות, זה כבר מעיד על התערערותה של הממשלה ועל חוסר יכולתה לנהל את ענייני המדינה בכל התחומים.

משה קצב: עקב החלטת הממשלה למשוך את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה, שורה של חוקים לא יהיו תקפים החל מיום ראשון:

משה קצב: חוק יציבות המחירים לא יהיה בתוקף, ומשמעות הדבר שאין פיקוח על המחירים של מוצרים מסוימים; התמריצים במסגרת החוק לעידוד השקעות הון לא יהיו בתוקף; מתבטל המשך ההקלות במס שבח על מכירת דירות; יוגדלו התשלומים למוסד לביטוח לאומי בשיעור של 1%; והממשלה צריכה לשלם ארנונה לרשויות מקומיות.

משה קצב: כל אלה היו כלולים במסגרת חוק הסדרים במשק המדינה.

משה קצב: הממשלה מגישה לנו היום תקציב ללא שום בשורה.

משה קצב: יעדי התקציב שלפני שנה התחייב להגשימם שר האוצר הנוכחי בפנינו כאן, ובפני העם והמדינה, לא הושגו.

משה קצב: לגבי האינפלציה, לפני שנה הוא ידע לדבר גבוהה גבוהה.

משה קצב: הוא נכשל כישלון מוחלט.

משה קצב: שר האוצר בייגה שוחט איבד את כל האמינות שלו.

משה קצב: הוא פוגע באמינותה של הממשלה.

משה קצב: אני מציע לחברי הכנסת ולציבור לעיין בדברי שר האוצר לפני שנה מעל דוכן הנואמים כאן ולראות מה התחייב שר האוצר ומה התממש.

משה קצב: האינפלציה גבוהה ב-70%–80% מההתחייבות של האוצר לפני שנה כאן.

משה קצב: הוא הזרים ביד רחבה כספים לסקטור ההסתדרותי והקיבוצי, ועוד היד נטויה.

משה קצב: הוא לא דורש מההסתדרות, לפני שהוא מסייע להם, למכור את הנכסים.

משה קצב: הוא לא דורש מהתנועה הקיבוצית לעמוד בהתחייבויות שהיא נטלה על עצמה במשך כל השנים שבהן קיבלה סיוע ממשלתי.

משה קצב: קרנות הפנסיה צברו גירעון אקטוארי בהיקף של 28 מיליארד שקל, באשמת הממשלה הזו, באשמת המפלגה שמנהלת את ענייני המדינה, והממשלה לא מצליחה להתמודד עם הבעיה הקשה הזו.

משה קצב: התמוטטות הבורסה היא סימפטום לחוסר יכולתה של הממשלה לטפל בבעיות הכלכלה.

משה קצב: התמוטטות הבורסה מעידה יותר מכול על חוסר אמינותה של הממשלה, על העדר מדיניות כלכלית נבונה, אחראית.

משה קצב: יש בריחת הון, יש דלדול של רזרבות מטבע החוץ.

משה קצב: נטל המס גדל בשנת 1995 באופן משמעותי, בלי שאזרחי ישראל יקבלו תמורה הולמת לגידול הניכר בנטל המס.

משה קצב: הממשלה קיבלה ערבויות שהכינה ממשלת הליכוד, והיא לא מוכנה להקדיש אף לא אחוז אחד, אלא שלושה פרומיל מתוך אותו היקף אדיר של כספי ערבויות לטובת קליטת העלייה.

משה קצב: לצערי הרב, הממשלה ממשיכה בטעות של הפחתת עלות העבודה, כאשר מאז 1987 ועד היום שילמה ממשלת ישראל למעלה מ-20 מיליארד שקל, במקום ארגוני המעסיקים והעצמאים, למוסד לביטוח לאומי.

משה קצב: תארו לכם, חבר הכנסת גדליה גל, חבר הכנסת דן תיכון, מה היה מצבו של המשק אילו הושקעו 20 מיליארד שקל בפיתוח מקורות תעסוקה, בפיתוח המשק היצרני.

משה קצב: בוודאי יכולנו לחסל את היקפי האבטלה, וגם כאן עושה הממשלה טעות גדולה.

משה קצב: אין שום ממשות בהצהרות הממשלה על ירידה בהיקף האבטלה.

משה קצב: להיפך, בערי פיתוח מסוימות יש גידול ניכר בשיעור האבטלה, אף שאין גידול ניכר בהיקף העלייה למדינת ישראל; מה גם שהממשלה שינתה את ההגדרה של "מובטל" והזכאים לדמי אבטלה, ומשום שינוי הקריטריונים גם פחת מספר המובטלים, וגם הסגר על שטחי יהודה, שומרון וחבל-עזה יחד עם היתר יצרו פה טעות אופטית.

משה קצב: בשנה האחרונה, גברתי היושבת-ראש, יש גידול ניכר בהיקף העוני.

משה קצב: ניכרת מצוקה קשה בקרב משפחות רבות בשכונות מצוקה ובערי פיתוח.

משה קצב: מה ערך להתחייבויות שר האוצר מלפני שנה, כאשר עמד כאן על דוכן הנואמים והתחייב שיהיה פחות עוני, שיהיו פחות משפחות במצוקה, שיהיו פחות ילדים מתחת לקו העוני, כמו גם התחייבויות שרת העבודה והרווחה?

משה קצב: הממשלה לא מצליחה להתמודד עם בעיות הדיור הקשות של משפחות ברוכות ילדים, של זוגות צעירים, של עולים חדשים.

משה קצב: יוקר המשכנתאות ויוקר מחירי הדיור הם סימפטום למדיניות בלתי שקולה ובלתי אחראית בתחום הדיור.

משה קצב: המפגרים, שהם קבוצת אוכלוסייה ללא לובי בכנסת ובממשלה, שאין מי שייצג אותם, שאין מי שיוכל להיאבק בעבורם, שאין להם כוח פוליטי, הם לא קיבלו בשנה זו אף לא דירה אחת במסגרת נ"ר – נכסי רכישה – בתקציב משרד הבינוי והשיכון.

משה קצב: משרד הבינוי והשיכון, הממשלה אינה מוצאים לנכון להקציב אף לא דירה אחת במסגרת נ"ר לאוכלוסיית המפגרים במדינת ישראל.

משה קצב: על כן, גברתי היושבת-ראש, הממשלה הזו צריכה להגיע לסוף דרכה.

משה קצב: היא איננה יודעת לכלכל את צעדיה, איננה יכולה לשלוט.

משה קצב: הממשלה הזו הגיעה לסף פשיטת רגל, ומוטב שתלך הביתה מוקדם ככל האפשר.

משה קצב: תנו לעם להכריע.

משה קצב: הגעתם למצב של רוויה.

משה קצב: תנו לעם בישראל לומר את דברו.

משה קצב: לאחר שנתיים כל כך תוססות, כל כך דינמיות, עם כל כך הרבה מחדלים וכישלונות, תנו לעם להחליט.

משה קצב: אם תצליחו לקבל את אמון העם, ודאי שיהיו לכם ארבע שנים להמשיך במדיניותכם.

משה קצב: ככלות הכול, גם ניהלתם מדיניות חוץ וביטחון חדשה, שמעולם לא קיבלתם עליה אמון.

משה קצב: תעמידו את הכול למבחן העם.

משה קצב: ממילא הכול מתפורר, הכול מתפרק.

משה קצב: תראו מה קורה ביממה האחרונה בתוך משכן הכנסת, תראו מה קורה בממשלה בשבועות האחרונים, תראו מה קורה במדינה בחודשים האחרונים: שר מדבר סרה בחבריו בממשלה, בראש הממשלה; לא נשמעים לראש הממשלה; אין משמעת קואליציונית; אין יכולת לשלוט, למשול.

משה קצב: בגלל ההתפרקות הטוטלית הזאת –זעם ומצוקה בעם.

משה קצב: הדרך היחידה היא להעביר את הכול להכרעת העם.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מזמינה את סגן השר מיכה גולדמן.

דן תיכון: גברתי, אני מבקש להציע לסדר.

דן תיכון: אני חושב שאין זכות דיבור לסגן שר החינוך והתרבות לפי סעיף 50 לתקנון עם הכוכביות.

דוד מנע: מה זה, אובססיה של דיבורים?

דוד מנע: הוא כבר דיבר לפני חצי שעה.

דן תיכון: יכול להיות שהוא דיבר.

דן תיכון: אז הוא דיבר שלא על-פי התקנון.

ענת מאור: אני אבדוק.

מיכה גולדמן: גברתי היושבת-ראש – – –

ענת מאור: סגן השר, אני מבקשת דקה.

ענת מאור: חבר הכנסת תיכון העלה – – –

דן תיכון: – – –

מיכה גולדמן: יש מכתב משר האוצר.

דן תיכון: גברתי, גם בפעם הראשונה לא היתה לו זכות דיבור.

דן תיכון: אני מציע לך לבדוק בסעיף 50 עם הכוכביות.

מיכה גולדמן: קודם כול, מותר על-פי – – –

דוד מנע: אסור על-פי החוק.

מיכה גולדמן: למה אתה צועק?

מיכה גולדמן: אם שר האוצר – – –

ענת מאור: חברי הכנסת, אני מבקשת להפסיק.

דוד מנע: לפני חצי שעה דיברת.

מיכה גולדמן: חבר הכנסת דוד מנע, אני חושב שאם תצעק או לא תצעק – – –

דוד מנע: תראה מי עוזר לך, השר שוחט, סגן שר החינוך – – –

אברהם-בייגה שוחט: מה רע אם הוא מדבר?

דוד מנע: פעמיים בחצי שעה הוא עולה לדבר.

משה קצב: מה, הוא עושה צחוק מהכנסת – – –

אפרים גור: – – –

דוד מנע: חבר הכנסת בן-מנחם, גם אתה סגן שר – – –

אלי בן-מנחם: – – –

ענת מאור: חברי הכנסת, חבר הכנסת תיכון העלה סוגיה.

ענת מאור: אני מסבה את תשומת לבך, חבר הכנסת דן תיכון, לשתי הכוכביות שמתחת לסעיף 50: "דין סגן שר כדין שר לעניין נטילת רשות הדיבור, במסגרת העניינים שמסר לו השר" – – –

דוד מנע: יש סגני שרים ששומעים עליהם, ויש – – –

מיכה גולדמן: תודה רבה, חבר הכנסת דוד מנע.

דן תיכון: – – –

משה קצב: – – –

דן תיכון: הוא לא סגן שר האוצר.

דן תיכון: יבוא – – –

ענת מאור: אם כן, יש לי אישור בכתב משר האוצר, חברי הכנסת, ולכן אני מאפשרת על-פי התקנון לסגן שר החינוך לדבר.

ענת מאור: בבקשה.

משה קצב: הוא דיבר.

מיכה גולדמן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שמח – – –

ענת מאור: חבר הכנסת תיכון, העלית את הסוגיה, בדקתי אותה ואני מאפשרת לו לדבר.

דן תיכון: תסלחי לי, שימתין עד שתבררי.

ענת מאור: ביררתי.

משה קצב: הוא דיבר לפני חצי שעה.

משה קצב: שר האוצר פה.

משה קצב: בכבוד רב, שיעלה וידבר.

אברהם-בייגה שוחט: בעוד חמש דקות אני הולך.

מיכה גולדמן: ביומיים של דיון על התקציב – – –

דן תיכון: שיעלה וידבר שר האוצר.

ענת מאור: אדוני חבר הכנסת קצב, אני מבקשת להפסיק.

ענת מאור: בדקנו וראינו שמותר להסמיך.

ענת מאור: הערתם את ההערה – – –

דן תיכון: לא הערנו, תקראי את התקנון.

ענת מאור: בבקשה, סגן השר מיכה גולדמן.

מיכה גולדמן: שמעתי את חבר הכנסת קצב.

מיכה גולדמן: הוא הציג את הישגי האופוזיציה בשנתיים האחרונות.

דן תיכון: תקראי ליושב-ראש הכנסת.

ענת מאור: חבר הכנסת תיכון, אתה לא תגיד לי מה לעשות.

ענת מאור: אני מנהלת את הישיבה וסגן השר מדבר.

דן תיכון: על סמך מה הוא מדבר?

מיכה גולדמן: אני יכול לומר לכם: אין נושא שהממשלה הזאת לא יכולה להציג כהישג.

מיכה גולדמן: שמענו את חברי הכנסת מהליכוד.

מיכה גולדמן: אתם יכולים לומר מה עשיתם ב-15 שנים בתשתיות כבישים?

מיכה גולדמן: בחינוך, יש לכם מה להציג אחרי 15 שנים בשלטון?

קריאות: – – –

מיכה גולדמן: בשיכון ובינוי יש לכם להציג מה עשיתם?

מיכה גולדמן: אני יכול להציג את הישגי הליכוד: נסיגה בחינוך, נסיגה בתשתיות, בכבישים לא טיפלו לאורך 15 ו-20 שנה.

מיכה גולדמן: שמעתי מה השקעתם בכבישים – – –

מיכאל איתן: מי היה שר החינוך?

מיכאל איתן: נבון היה שר החינוך.

מיכאל איתן: שמעת על נבון?

מיכה גולדמן: שמעתי מה השקעתם בכבישים, ראיתי מה עשיתם בתשתיות לביוב, מה עשיתם בתשתיות של מים.

מיכה גולדמן: ראינו למה הבאתם את הרשויות המקומיות.

מיכה גולדמן: ראינו לאן הבאתם את המדינה ב-1992 – לאבטלה.

מיכה גולדמן: איזו אבטלה היתה ב-1992?

אפרים גור: בשנתיים 400,000 איש.

מיכה גולדמן: יגיד לכם שר האוצר למה הבאנו את המשק ב-1994.

מיכה גולדמן: ראינו מה עשו העולים באשדוד ב-1992; ראינו מה הם עושים היום.

אפרים גור: יש לי חדשות בשבילך, הם ממשיכים לעשות את זה.

מיכה גולדמן: אני יודע שזה כואב לכם מאוד.

מיכה גולדמן: האבטלה בערי הפיתוח היתה מעל 12% ב-1992, והיום ירדה שם האבטלה ל-7%, ל-8%.

מיכה גולדמן: אני יודע שזה כואב מאוד.

מיכה גולדמן: 15 שנה ניהלתם את האוצר, וראינו למה האוצר הגיע.

מיכה גולדמן: פקקי התנועה בכניסה לתל-אביב, כבישים בגליל, כבישים בנגב – קיפאון, אי-עשייה לאורך 15 שנה.

אפרים גור: עכשיו אין פקקי תנועה?

יעקב שפי: יש, יש; אלה פקקים מאז.

מיכה גולדמן: מדי שבוע אנחנו חונכים מחלף, חונכים עשרות קילומטרים.

מיכה גולדמן: אצלנו רואים את האור בקצה המנהרה – – –

אפרים גור: איזו מנהרה?

אפרים גור: גם מנהרת הכרמל תוכננה בזמננו.

יעקב שפי: בנינו את המנהרה.

מיכה גולדמן: – – – וכשאנחנו רואים את האור שמתקרב – יש סלילה של כבישים נוספים.

מיכה גולדמן: אני רוצה להתייחס עכשיו לנושא הספורט.

אריאל ויינשטיין: כמה שיאים בתקופה שלך, כמה שיאים בתקופה שלנו – 31 שיאים בשחייה, חמישה שיאים בגולף.

מיכה גולדמן: מצאתי נתונים בתקציב 1992, ואראה לכם אותם כדי שאזרחי מדינת ישראל יראו.

מיכה גולדמן: ב-1992 היה תקציב משרד החינוך לבניית מתקני ספורט 1.774 מיליון שקל.

מיכה גולדמן: ב-1993 כבר הציגה ממשלת העבודה, הקואליציה בהרכב העבודה ומרצ, תקציב גדול פי שלושה, 5.

מיכה גולדמן: 124 מיליוני שקל לבניית מתקני ספורט באזורי פיתוח, בהתיישבות העובדת, במגזר הערבי, במגזר הדרוזי, בערים הוותיקות, בערים החדשות.

מיכה גולדמן: ב-1994 הסכום גדל ל-9 מיליוני שקל.

מיכה גולדמן: משרד הבינוי והשיכון נתן תקציב מקביל למתקני ספורט, משרד הפנים נתן תקציב מקביל, המועצה להסדר הימורים בספורט נתנה עוד 20 מיליון שקל; נפח הפעילות הוא פי ארבעה לעומת מה שהיה ב-1992.

מיכה גולדמן: היום אתם נוסעים לאורכה ולרוחבה של מדינת ישראל ורואים בנייה של מגרשי ספורט, בנייה של בריכות שחייה.

מיכה גולדמן: ב-1995 יש תקציב מיוחד של 30 מיליון שקל לבנייה של אולמות ספורט, זאת מאחר שלאורך כל השנים לא העמידה ממשלת הליכוד אפילו שקל אחד לבנייה של אולם ספורט.

מיכה גולדמן: 1,300 אולמות ספורט חסרים במדינה כתוצאה ממדיניות כושלת של ממשלה שהביאה רק לנסיגה במערכת החינוך ולנסיגה בתשתיות.

מיכה גולדמן: לאורך 15 שנה אין במדינת ישראל אפילו נושא אחד שאפשר להצביע עליו שהוא איננו כישלון של הליכוד.

מיכה גולדמן: תסתכלו היום על התקציבים העומדים לצורך בניית מרכזים ימיים לאורך חופה של מדינת ישראל בים התיכון, בכינרת ובאילת; הקמת התאחדות לספורט בבתי-הספר להפעלת מועדוני ספורט בשעות הפנאי; הפעלת מערכות של תחרויות בין בתי-הספר; העמדת תקציבים לצורך הקמת דברים שלא היו קיימים בעבר.

מיכה גולדמן: לכן, בוודאי קשה לאנשי הליכוד לשמוע ביומיים האלה מה הם הישגי הממשלה.

מיכה גולדמן: מאחורי מה הם מסתתרים?

מיכה גולדמן: מאחורי הקלקולים של הליכוד, שלטון שקשה לתאר אותו במדינת ישראל.

מיכה גולדמן: מה שראינו ביומיים האחרונים בממשלה הזאת היא פינה קטנה ממה שקרה בליכוד לאורך 15 שנה.

מיכה גולדמן: היו פה לילות תקציב שבהם ראינו איך אתם קונים אנשים, איך קניתם מפלגות, איך קניתם כל מיני קבוצות.

מיכה גולדמן: אתם הייתם שלטון שקנה הכול בכסף, שלטון שנשמר רק על-ידי כסף.

אפרים גור: תקרא את הדברים של חבריך על הממשלה שלך.

מיכה גולדמן: יכולתי להציג כאן הרבה דברים, את השלטון המושחת שהיה בתקופת הליכוד, את הנורמות החדשות שאתם הבאתם למדינת ישראל – שחיתות, שחיתות, שחיתות.

אפרים גור: אצלכם אין נורמות מושחתות.

אפרים גור: אתם קונים בכסף את הסיעות ואת המפלגות.

אפרים גור: אין שחיתות אצלכם, הכול טהור.

מיכה גולדמן: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אם כן, חברי הכנסת, אני מזמינה עכשיו – – –

דן תיכון: רגע, תנזפי בו, קיבלת הוראה לנזוף בו.

ענת מאור: אני מזמינה עכשיו את חבר הכנסת נסים זוילי.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

ענת מאור: אחריו ניתן רשות דיבור לחבר הכנסת מודי זנדברג, שכן כתוצאה מהדחיות אין די דוברים מהאופוזיציה.

ענת מאור: אחריו, אחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב שפי.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת נסים זוילי.

אריאל ויינשטיין: אתה מוכן להגיב על דבריו של סגן השר?

אפרים גור: הוא לא הדובר שלו.

נסים זוילי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אני מוכרח להודות שאני לא מרגיש נוח ממה שקרה בתוך סיעתי בימים האחרונים ובעיקר בלילה האחרון.

נסים זוילי: אני חושב שזו תופעה שלא תורמת לתרבות הפוליטית במדינת ישראל, ונצטרך למצוא דרך להתמודד אתה בצורה דמוקרטית, לאפשר לממשלה למשול וגם להציב יעדים ולהשיג אותם.

נסים זוילי: עם כל התחושה הפנימית העמוקה שלי שלחוק המוצע יש מקום בחברה הישראלית ובמדינת ישראל, אסור היה לנסות להביא לחקיקתו בדרך שבה נעשה הדבר.

נסים זוילי: אני יודע שמפלגת העבודה תשלם על זה מחיר יקר, אבל אני בטוח שיהיו לנו הכוח והחוכמה להתגבר ולמנוע הישנות מקרים כאלה בעתיד.

נסים זוילי: אני לא רוצה להתנצח עם החברים מהימין.

נסים זוילי: אני רוצה לומר שהממשלה הזאת, כשחזרה – או כשעלתה – לשלטון לקחה על עצמה משימות קשות מאוד לביצוע, משימות שלא ניתן לבצע אותן בטווח מיידי או בטווחים קצרים.

נסים זוילי: אלה משימות שצריכות לשרת את כל החברה הישראלית, ולא רק חלקים מתוכה.

נסים זוילי: ההתמודדות עם העוני והמאבק בפערים חברתיים וכלכליים שהולכים ומתרחבים, אינם משימה של מפלגה זו או אחרת בתוך החברה הישראלית.

נסים זוילי: זו לא מחויבות מפלגתית.

נסים זוילי: זו מחויבות לאומית, משום שאנחנו נחיה בחברה שהפערים בתוכה ימשיכו להתרחב, לגדול, אנחנו נשב על חבית חומר נפץ חברתי, כשהמשמעויות של פיצוץ מסוג זה מוכרות לכולנו.

נסים זוילי: אם הייתי מגדיר את התחומים שלקחנו על עצמנו להתמודד אתם – בחלקם הצלחנו יותר, בחלקם הצלחנו פחות – הייתי מציג את שני היעדים המרכזיים כתעסוקה וחינוך.

נסים זוילי: אני חושב, שהממשלה הזאת יכולה להביט בגאווה על השנתיים וכמה חודשים של כהונתה ולהראות שאפשר להריץ כלכלה, שאפשר לפתח משק, בלי יצירת מערכות מלאכותיות.

נסים זוילי: אני חושב, שאם אנחנו מביטים על 1994, שנה שבה נוצרו 120,000 מקומות עבודה, אם אני לא טועה, שר האוצר – – –

אברהם-בייגה שוחט: מאה אחוז.

נסים זוילי: 120,000 מקומות עבודה חדשים במשק הישראלי, במשק שהיה רגיל ליצר עד לפני חמש שנים סדר גודל של 35,000 מקומות עבודה חדשים, זהו מהפך שמי שמנסה לזלזל באיכות שלו ובמגמות שלו, עושה עוול.

נסים זוילי: מעבר לוויכוח בין הליכוד לבין העבודה – לייצר במשק הישראל 120,000 מקומות עבודה בשנה זהו הישג – – –

אפרים גור: הדובר הקודם דיבר על 350,000 מקומות.

נסים זוילי: לא, הוא דיבר על מספר מקומות העבודה שנוצרו מאז עלתה הממשלה לשלטון.

נסים זוילי: אני דיברתי רק על השנה האחרונה – 1994.

נסים זוילי: בשנה זו נוצרו 120,000 מקומות עבודה חדשים.

אפרים גור: כמה מזה מקומות עבודה יזומים?

נסים זוילי: אף לא אחד.

נסים זוילי: זה חלק מהוויכוח שהיה.

נסים זוילי: לא היו מקומות של עבודה יזומה.

נסים זוילי: הכול נעשה בכוחו של המשק ובהתפתחויות חיוביות שנושאות פרי גם לטווח הארוך.

נסים זוילי: אני בא ואומר, בואו נסתכל על המספרים.

נסים זוילי: הרי הוויכוח בין המפלגות לא תמיד תורם למה שצריך המשק.

נסים זוילי: ירידה באבטלה מרמה של 11.55% ב-1992 לרמה של 7.5%, אני מוכרח להגיד שזה חלום שאני לא האמנתי שניתן להגשים בפרק זמן כל כך קצר, ואני מאמין ומקווה שניתן ללכת ולהתקדם בדרך הזו.

נסים זוילי: אני רוצה לגשת לשני נושאים, שלדעתי לא טופלו די הצורך ולא כהלכה.

נסים זוילי: אני רוצה להתייחס לנושא החקלאות.

נסים זוילי: לדעתי, משרד החקלאות נכנע לתכתיבי האוצר בניסיון לפרק את התכנון החקלאי, ואת התוצאות – – – אני יכול עוד דקה?

שמואל אביטל: אני מעביר לו את הזמן שלי.

ענת מאור: את הזמן שאין לך?

נסים זוילי: אני חוזר ורוצה להעיר שתי נקודות, שלדעתי לא התמודדנו אתן בצורה נכונה.

נסים זוילי: הנקודה הראשונה היא ביטול בפועל של התכנון החקלאי, דבר שהביא לתנודות גם בייצור, גם בשוק, וזה דבר שהמשק הישראלי שילם עליו בשנה האחרונה למעלה ממיליארד שקלים בעלייה של מדד יוקר המחיה, דבר שניתן היה למנוע תוך שמירה על התכנון ואכיפתו.

נסים זוילי: אני מקווה שאנחנו נפיק לקח ממה שקרה במערכת החקלאית בשנה האחרונה ונחליט בכל אופן לחזור לאיזו מערכת שיש בה תכנון ואיזונים פנימיים.

נסים זוילי: הנושא השני – אף שהורדנו בצורה יוצאת מגדר הרגיל את רמת האבטלה, לא התמודדנו בהצלחה עם האבטלה במוקדים הידועים כמוקדי אבטלה מועדים.

נסים זוילי: במוקדים האלה, שנמצאים באזורים מרוחקים ממרכזי אוכלוסייה, מוקדים שחיה בהם בדרך כלל אוכלוסייה חלשה, הייתי מצפה שהממשלה תעשה בשנת 1995 יותר, כדי לפתור גם את בעיית האבטלה הזאת.

נסים זוילי: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – חבר הכנסת מודי זנדברג.

ענת מאור: אבל פנה סגן השר אלי בן-מנחם, לכן נאפשר לך לפני הסוף – שדבר האופוזיציה יישמע.

אפרים גור: סגן השר רשאי ליטול רשות דיבור בכל עת שהוא רוצה?

ענת מאור: רשאי, אלא שקיבלנו את ההערה שזה יהיה צמוד לנושאי עיסוק משרדו.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, אני חייב לומר שבחנתי ובדקתי את התקציב שהוצג כאן ואני חושב שהוא התקציב הטוב ביותר שאפשר להביא בתנאים האלה כאן לכנסת.

פיני בדש: תגיד "כמעט טוב", מה זה "הטוב ביותר"?

רענן כהן: אני חושב שהוא נתן ביטוי בכמה תחומים רציניים.

רענן כהן: למשל, השקעה ניכרת בחינוך.

רענן כהן: במשך דור לא היתה השקעה כזאת בחינוך – תוספת שעות הלימוד, שיפור המבנים והגדלת מספר הכיתות.

רענן כהן: המשך ההשקעות בתשתית – כבישים, מחלפים.

רענן כהן: תסתכלו מה עשינו.

רענן כהן: לא יעזור לאיש, דברים ברורים, דברים שרואים בעין, ואני מסתכל גם על ממדי האבטלה.

רענן כהן: כל הנושאים שמפלגת העבודה נשאה על דגלה, היא אכן הגיעה אליהם.

רענן כהן: דיברה על צמצום ממדי האבטלה, ואכן הגיעה לכך.

רענן כהן: נכון שהדבר הביא להגברת האינפלציה, אבל זה המחיר שהיינו צריכים לשלם, ושילמנו את המחיר הזה.

רענן כהן: על זה אנחנו צריכים לומר לשר האוצר: כל הכבוד למהלכים, לעוצמות, אם כי הייתי מבקש יותר רווחה באותם נושאים שאני חושב שאנחנו צריכים להגיע אליהם.

אפרים גור: כמה פלשתינים לא באים עכשיו לישראל לאותם מקומות?

רענן כהן: תפנה ליושבת-ראש.

רענן כהן: אני רוצה להוסיף על זה גם את חוק חיילים משוחררים שהתקבל בכנסת הזאת.

רענן כהן: מדובר בסכומים לא קטנים.

רענן כהן: אני מקווה שנביא לצמצום נטל המילואים בממדים שמדינת ישראל לא ידעה.

רענן כהן: אני בטוח שאעשה הכול כדי שנביא את הצמצום הזה ונאפשר לדור הצעיר להתחיל לשרת מספר סביר של ימים.

רענן כהן: אני רוצה גם לומר כמה משפטים לגבי ערביי ישראל.

רענן כהן: האוכלוסייה הערבית מהווה 18% מאוכלוסיית המדינה.

רענן כהן: מדינת ישראל חייבת לראות בערביי ישראל אוכלוסייה של מדינת ישראל ולהתחיל לטפל בשאלות המרכזיות של האוכלוסייה הזאת.

רענן כהן: אם לא נטפל – זאת האוכלוסייה שלאחר תהליך השלום תיהפך לאחת האוכלוסיות אולי המורכבות ביותר, מבחינת יחסי הערבים והיהודים במדינת ישראל, ויש לזכור שעד היום הם ראויים לכל הברכה ולכל האמון.

רענן כהן: אני רוצה לציין את פרויקט "חמד".

רענן כהן: אדוני שר האוצר, הפעלנו אחד הפרויקטים היפים ביותר.

רענן כהן: יושב כאן סגן שר השיכון, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, שיודע על הפרויקט היפה והמפואר שנבנה למען חיילים משוחררים.

רענן כהן: אני מקווה שבשנה הבאה שר האוצר יאפשר לנו להקים פרויקטים נוספים עם שר השיכון, כדי שנוכל להביא בשורה לדור הצעיר, לחיילים המשוחררים זכאי משרד השיכון, שהדירות יהיו זולות ב-20% מאשר במכירה בשוק החופשי.

רענן כהן: כי זו התרומה החשובה ביותר שאנחנו יכולים לתת לדור הצעיר, וזו חובתה של המדינה, וכך גם נעשה.

רענן כהן: אני מקווה שבשנה הבאה, ב-1 בינואר 1996, נוכל להביא את חוק הגמלאים למדינת ישראל, ונביא בשורה לגמלאים.

רענן כהן: כי אני חושב שזו חובתנו וזו השליחות שלנו, לדאוג לאלה שהקימו את המדינה, אלה שסייעו לנו בכל דרך.

רענן כהן: אם לא נכיר במעשיהם הרי אנחנו לא ראויים להיות משרתי הציבור במדינת ישראל.

רענן כהן: אוסיף משפט אחד, אני מקווה שבשנה הבאה נוכל ללכת גם על הנושא הבא: להפריד את פרדס-כץ ולאפשר לאוכלוסייה החילונית לחיות את חייה בצורה מסודרת ולא להיות בתוך אוכלוסייה שבהחלט כולה חרדית, ובשל כך אין אוכלוסייה זו מקבלת את השירותים הראויים.

רענן כהן: נקודה אחרונה וסופית היא בנושא שיטת הבחירות.

עמנואל זיסמן: לא סופית, אחרונה.

רענן כהן: אחרונה.

רענן כהן: אני מודה לך מאוד, חברי הטוב, חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

רענן כהן: שיטת הבחירות שמתחילה להיות תהליך מקובל בכל המפלגות במדינת ישראל, אנחנו צריכים לומר לעצמנו לגביה: בואו ניזהר, נבחן אותה.

רענן כהן: אנחנו חייבים ליצור בכל המערכת הזאת את הבלמים.

רענן כהן: כי לפי מה שאנחנו רואים, השיטה הזאת שאנחנו מנסים לגבש תהיה השיטה שתביא הרס במערכת.

רענן כהן: היא לא תיצור את התלות בין המפלגה, בין הסיעה ובין המערכת ובין לנבחר.

רענן כהן: אנחנו צריכים ליצור משהו שנותן ביטוי של מחויבות גם לגבי המערכת האידיאולוגית שלו, אבל שנותן את היכולת לפעול בצורה מסודרת.

רענן כהן: אם נלך לשינויים האלה, הרי שנביא לא רק בשורה אלא שינוי משמעותי, ונדמה לי שהשינוי הזה יבוא במסגרת מפלגת העבודה.

רענן כהן: כל מי שמנסה להספיד את מפלגת העבודה – יש עוד שנתיים, ואני מקווה שנפעל בסופו של דבר כדי לנצח בבחירות, ננצח בגדול ונראה את הסוף.

רענן כהן: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מזמינה את סגן השר אלי בן-מנחם.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אפרים גור: תן איזו בשורה לעולים בנושא הבנייה.

אלי בן-מנחם: יש לי הפתעה בשבילך.

אלי בן-מנחם: אתה רק מדבר והעולים עולים.

אלי בן-מנחם: אבל אנחנו פותרים להם את הבעיות.

אלי בן-מנחם: תבדוק נתונים.

אלי בן-מנחם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, החלטתי ליטול את רשות הדיבור כי אני חושב שמה שקורה ביומיים-שלושה האחרונים אינו הוגן ואינו צודק.

אלי בן-מנחם: כאדם שבא מדרום תל-אביב, תושב שכונות לא קלות, כשאני שומע היום את המתקפות הקשות מכל הכיוונים על הממשלה ועל שר האוצר, אני מרגיש רע מאוד, כי עשינו הרבה מאוד דברים.

אלי בן-מנחם: חלק גדול מהדברים עדיין לא נראים, אבל הציבור יכריע במערכת הבחירות בעוד שנה-שנתיים, ואני משוכנע שהציבור יחליט לתת לנו את המנדט מחדש.

אלי בן-מנחם: מכיוון שמיקדו אותי בנושאים של המשרד, אתייחס לנושאים של משרד השיכון.

אריאל ויינשטיין: תרשה לי לשאול אותך שאלה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אריאל ויינשטיין: האם אתה באמת חושב שהציבור ישכח בעוד שנה או שנתיים שגזלו ממנו חסכונות בעשרות מיליארדי שקלים – – –

ענת מאור: חבר הכנסת ויינשטיין, אחר כך מעירים שזה לא שייך לתחום עיסוקו של סגן השר.

אלי בן-מנחם: אתה מדבר על הבורסה?

אריאל ויינשטיין: קופות גמל – – –

ענת מאור: חבר הכנסת ויינשטיין, אתם צריכים להיות עקביים.

ענת מאור: תחליטו אם אתם רוצים שהוא יעסוק רק בתחום משרדו.

אריאל ויינשטיין: זה תחום משרדו.

אריאל ויינשטיין: הוא רוצה שלאנשים יהיה כסף לקנות דירות.

ענת מאור: בגלל היצירתיות, אם תרצה תוכל להשיב גם על זה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ויינשטיין, אגיד רק משפט אחד.

אלי בן-מנחם: אני לא כלכלן.

אלי בן-מנחם: היו לי בעניין זה שיחות עם שר האוצר, וקיבלתי את דעתו.

אלי בן-מנחם: אם שכיר שמשתכר 1,500 או 2,000 שקל בחודש צריך לשלם מס, והוא עובד קשה מאוד ומזיע, זה לא הגיוני ולא מקובל שאנשים שמרוויחים כסף קל לא ישלמו מס.

אלי בן-מנחם: זהו.

אלי בן-מנחם: אני לא מוסיף.

אלי בן-מנחם: הרי אתה יודע את זה כמוני.

אלי בן-מנחם: יש גבול לכל תעלול.

אלי בן-מנחם: במדינה מתוקנת בכל מצב משלמים מס.

אלי בן-מנחם: אחרי מה ששמעתי מכם, גם אני הייתי קצת לחוץ.

אלי בן-מנחם: אחרי מה שקרה, אחרי ההחלטה של ראש הממשלה ושר האוצר ליישם את מס הבורסה, פתאום הבורסה מתחילה להתייצב.

אלי בן-מנחם: אמרתי לך, אני לא מומחה גדול לענייני בורסה.

אלי בן-מנחם: תשאל אותי על דברים אחרים שבהם אני יותר מומחה.

אלי בן-מנחם: אבל נראה שהמצב לא כל כך רע, ואני מעריך שבסופו של דבר שר האוצר צדק ולא אני.

אלי בן-מנחם: ברשותכם, אני רוצה להמשיך בנושאים שלי.

אפרים גור: ברשות היושבת-ראש, אני רוצה לשאול אותך בתחום המשרד שלך.

אלי בן-מנחם: אם אסיים את דברי ולא אענה לך בעניין העולים החדשים, אז תשאל אותי.

אלי בן-מנחם: יכול להיות שדברי יספקו אותך.

אלי בן-מנחם: אני רוצה להתייחס לנושאים שאני ממונה עליהם גם בתוך המשרד, גם בנושא המאבק בסמים; מה קרה בשנתיים האחרונות בנושא שיקום שכונות; מה הדברים החדשים בנושא החינוך בשכונות, אם הפערים קטנו או גדלו, כפי שאתם טוענים.

אלי בן-מנחם: אני טוען, אני חוזר ומדגיש, לדעתי בשנתיים האחרונות נעשו דברים למען השכבות החלשות – בהקטנת מספר המובטלים, בנושא הצמיחה, בנושא החינוך, בהקטנת פערים בין ילדי דרום תל-אביב לצפון תל-אביב.

אלי בן-מנחם: כבר יש נתונים, רבותי.

אלי בן-מנחם: אלה נתונים שאנחנו מטפלים בהם דרך משרד השיכון, דרך השיקום החברתי.

אלי בן-מנחם: הנתונים מוכיחים שהפערים הולכים וקטנים.

אלי בן-מנחם: כשבאנו למשרד השיכון מצאנו, שהמדינה השקיעה כמיליארד ו-200 מיליון דולר בשיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: התחלתי לסייר בשכונות והגעתי לבית-שאן, פגשתי קשישים.

אלי בן-מנחם: אתם מכירים אותי, אני מסתובב יותר בשטח מאשר בסוויטות בבתי-מלון.

אלי בן-מנחם: פנה אלי קשיש ואמר לי: אלי, אתם משקיעים הרבה מאוד כסף בכבישים, בעצים, במדרכות, אבל אני חי בתוך בית ויש לי ניילון על הגג, כי ההחלטות של משרד השיכון הן שלא נכנסים לתוך בית, לא עוזרים, עושים הרבה תפאורות מבחוץ.

אלי בן-מנחם: אחרי שראיתי את זה, היתה החלטה מיידית של השר ושלי להיכנס ולשפץ.

אלי בן-מנחם: אם אנחנו משקיעים בשיקום שכונות – זה כדי לעזור קודם כול לחלשים ביותר.

אלי בן-מנחם: אני שמח להודיע, שבשנתיים האחרונות שיפצנו אלפי בתים מבפנים, בתים של קשישים, אשה מגיל 60 וגבר מגיל 65, פנסיונרים שחיו בלי ברז, בלי כיור, עם גג דולף.

אלי בן-מנחם: שיפצנו להם את הבתים.

אלי בן-מנחם: אתם צריכים לראות את אלפי האנשים האלה עם אור בעיניים, עם תודה.

אלי בן-מנחם: אנחנו לא עשינו שום דבר, פשוט עשינו את העבודה שלנו.

אלי בן-מנחם: מה שלא נעשה במדינה במשך 15 השנים הקודמות – – –

אריאל ויינשטיין: לא.

אלי בן-מנחם: במשך 30 שנה.

אלי בן-מנחם: בסדר?

אלי בן-מנחם: אני מדבר על רעיונות חדשים בנושא שיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: בחלק אתה תסכים אתי, חבר הכנסת ויינשטיין, כי אלה נושאים כלכליים.

אלי בן-מנחם: תיכף אגיע אליהם.

אלי בן-מנחם: בנושא הרחבת הדיור, היתה החלטה שבשכונת שיקום אפשר להרחיב בית, אבל בהלוואות שקיבלו לא היה אפשר להרחיב 4 מטרים רבועים.

אלי בן-מנחם: המדינה נתנה הרבה מאוד הלוואות, אבל במציאות שום משפחה לא לקחה את ההלוואה, כי לא היה לה כסף נוסף כדי להשלים.

אלי בן-מנחם: עדכנו את זה.

אלי בן-מנחם: ישבתי אצל שר האוצר בייגה שוחט, הבעיה נפתרה בתוך עשר דקות.

אלי בן-מנחם: הוא היה ראש עיר, הוא בנה עיר במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אנשים לא האמינו, אבל הדברים האלה נפתרו בדקות, כי אלה דברים הגיוניים.

אלי בן-מנחם: דיברנו על הרחבות דיור.

אלי בן-מנחם: באתי וטענתי, שעד היום המדינה משקיעה סכומי עתק בשיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: שכונה שנכנסת לשיקום יודעת שהיא תקועה כמו מסמר בלי ראש, היא לא יוצאת משיקום.

אלי בן-מנחם: שכונות נכנסו לפני 15 שנה, והן עדיין בשיקום.

אלי בן-מנחם: יש בשכונות חבר'ה שהתרגלו, אני מבין אותם, התרגלו לחיים קלים, מקבלים גן-ילדים, מקבלים פה, מקבלים שם, מתרגלים שהכול נותנים להם.

אלי בן-מנחם: באתי עם רעיון אחר.

אלי בן-מנחם: אמרתי: שכונות שאנחנו מכניסים אותן לחיזוק, לא לשיקום, ניתן להם תנאי הלוואה להרחבת דירות; הרחבת הדירות היא הדבר הכי חשוב בשכונות, כי חיים שם בצפיפות, בתנאי שיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: בתוך שנה-שנתיים אנחנו נכנסים ויוצאים מהשכונה, והשכונה נראית יפהפייה, עם מדרכות, עם הרחבת דירות.

אלי בן-מנחם: המדינה משקיעה שם מינימום, התושב שותף, וכשהוא שותף – הוא גם שומר על הבית.

אלי בן-מנחם: זה רעיון חדש.

אלי בן-מנחם: בדרך הזאת אנחנו נכנסים מהר, יוצאים מהר, ובתקציב שיש לנו אנחנו מגיעים למקומות קשים נוספים, והם לא יצטרכו להמתין 20 שנה עד שייכנסו לשיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: דבר שלישי, חבר הכנסת ויינשטיין, הוא נושא כלכלי.

אלי בן-מנחם: במרכז הארץ יש הרבה מאוד שכונות שיקום, אבל יש לנו בעיה.

אלי בן-מנחם: בשנות ה-50 בנו דירות בבתים בני קומתיים, עם גגות רעפים.

אלי בן-מנחם: יש להם חצרות של 4-3 דונמים, שטח אדמה אדיר, מלא קוצים.

אלי בן-מנחם: זה במרכז הארץ – בקריית-אונו, בפתח-תקווה, בתל-אביב, בגבעתיים, ברחובות, באזורי הביקוש, באזורים שאין למדינה קרקע.

אלי בן-מנחם: באנו עם רעיון חדש; אמרנו שנלך לעסקה כלכלית, לשיקום כלכלי.

אלי בן-מנחם: במקום לעשות שפריץ וטיח, להרחיב מצד שמאל ולהרחיב מצד ימין, והבית יישאר בן שתי קומות עם טלאים ובתוך שנתיים הכול יתחיל להתפרק, נפרק את הבית כולו, מלמעלה עד למטה, נעשה תוכנית מתאר חדשה, נבנה בניינים חדשים, רבי קומות.

אלי בן-מנחם: אותו תושב יקבל דירה יותר גדולה, יותר מרווחת.

אלי בן-מנחם: זה ישתלם לתושב, הוא יקבל דירה תמורת דירה, דירה יותר גדולה בלי להוסיף כסף, כי אין לו כסף, הוא יקבל בית חדש לגמרי.

אלי בן-מנחם: הקבלן ירוויח, ועיני לא צרה בכך שהקבלן ירוויח.

אלי בן-מנחם: היישוב והעירייה ירוויחו, המדינה תרוויח.

אלי בן-מנחם: לא השקענו כסף, במקום להשקיע שם עשרות מיליונים בשיקום שכונות.

אלי בן-מנחם: עסקות כלכליות כאלה, לשנות תוכנית מתאר, לבנות לגובה, תבדוק אצל צבי בר ברמת-גן, תבדוק אצל גיורא לב בפתח-תקווה, בוא נבדוק בעשרות יישובים.

אלי בן-מנחם: רעיונות חדשים, בלי שהמדינה משקיעה, כולם מרוויחים, גם התושב, גם העיר, גם הממשלה.

אלי בן-מנחם: זה מתחיל לרוץ, והלוואי שזה יימשך כך בכל הארץ, ואז נוכל גם לתת דירות מרווחות חדשות, לא של שנות ה-50, וגם היזם ירוויח.

אלי בן-מנחם: אין לנו אינטרס שהוא יפסיד.

אלי בן-מנחם: חבל שלא חשבנו על זה עשר שנים קודם לכן, אבל אנחנו רק שנתיים בשלטון.

אלי בן-מנחם: זה נושא חדש, ואנחנו עושים הרבה מאוד בעסקאות כלכליות במרכז הארץ.

אלי בן-מנחם: זה נעשה על-פי החוק, עם מינהל מקרקעי ישראל, עם כולם, אבל כולם נהנים והמדינה מרוויחה.

אלי בן-מנחם: שיקום חברתי.

אלי בן-מנחם: אנחנו הגברנו את התקציבים החברתיים.

אלי בן-מנחם: אני טענתי כל השנים, אתה שמעת אותי גם בקדנציה הקודמת, אמרתי ששיקום שכונות זה לא רק שפריץ וטיח, כי השפריץ והטיח מתקלפים.

אלי בן-מנחם: חשובים יותר החינוך, הקטנת הפשיעה, הגדלת אחוז המתגייסים לצה"ל משכונות המצוקה.

אלי בן-מנחם: גם כאן התחלנו יש מאין.

אלי בן-מנחם: יש לנו תקציב שהגדלנו אותו כמעט ל-40 מיליון שקל.

אלי בן-מנחם: אנחנו היום בתוך השכונות.

אלי בן-מנחם: הקמנו מרכזי למידה לילדים שהולכים לתוכניות אינטגרציה כאלה ואחרות, ורובם היו נושרים ממעגל הלימודים; מרכזי למידה עם מורים טובים בתוך השכונות.

אלי בן-מנחם: המורים מחזקים את התלמידים; העשרה לבגרות, למקצועות ספציפיים.

אלי בן-מנחם: וגם כאן, כבר יש לנו נתונים שבשנתיים האחרונות הרבה יותר ילדים מאזורי מצוקה מצליחים לקבל תעודת בגרות מלאה.

אלי בן-מנחם: אני שמח על כך, כי זה חינוך.

אלי בן-מנחם: הגברנו תקציבים לעולים חלשים.

אלי בן-מנחם: לצערי, הסוכנות היהודית החליטה, כשהגיעה העלייה הגדולה, להפסיק את התקציבים לשיקום שכונות למען קליטת עלייה.

אלי בן-מנחם: אבל מה לעשות שהעולים החלשים הגיעו לשכונות החלשות.

אלי בן-מנחם: תבדקו את הפריסה – רוב העולים החלשים הגיעו לשכונות מצוקה.

אלי בן-מנחם: ואז נתתי הוראה לראש האגף החברתי.

אלי בן-מנחם: אמרתי לה: גברתי, חגית חובב, לא יכול להיות שבשכונות שיקום, שמצבן גם כך קשה, נצטרך לספוג את העולים.

אלי בן-מנחם: אני מבקש תקציבים מיוחדים לעולים מתוך התקציבים החברתיים.

אלי בן-מנחם: העברנו תקציבים ייחודיים לעולים חלשים בשכונות חלשות.

אלי בן-מנחם: אנחנו מלמדים אותם עברית, מתמטיקה, ומחזקים אותם.

אלי בן-מנחם: כדי שלא יסחבו את החלשים למטה, אני מביא אותם למצב שהם יהיו שווים לחלשים אחרים, כדי שיחד יעלו מדרגה נוספת ויעלו כיתה.

אלי בן-מנחם: זאת אומרת, אלה דברים ייחודיים.

אלי בן-מנחם: הכנסנו באתרי הקרוונים עובדים סוציאליים כדי לעזור להם, כי האנשים חלשים.

אלי בן-מנחם: אנחנו מנסים לחסל את אתרי הקרוונים.

אלי בן-מנחם: אנחנו עובדים קשה מאוד בכל מיני סוגים של עזרה.

אלי בן-מנחם: אפילו בנושא המאבק בסמים אנחנו פועלים הרבה יותר מהשיקום החברתי בתקציבים, בהסברה בתוך שכונות השיקום, כי אחד הדברים שהכי מפחידים את האנשים בשכונות האלה הוא נגע הסמים.

אלי בן-מנחם: גם כאן חיזקנו את הנושא של המאבק בסמים עם תקציבים עקיפים, כדי לעזור לשכונה.

אלי בן-מנחם: הדבר החשוב – אנחנו מייעלים את המערכת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אלי בן-מנחם: תיכף אגיע לנושא הסמים.

אלי בן-מנחם: כשאני שומע היום, אדוני שר האוצר, שיש מאבק על יום חינוך ארוך – כילד בכפר-שלם היה לי בבית-הספר יום חינוך ארוך, ארוך מאוד, עד השעה 15:00-16:00.

אלי בן-מנחם: אבל בשעה 11:00, המורים אמרו לי: אלי – – –

יוסף עזרן: לכן זכית להגיע מכפר-שלם להיות סגן שר.

פיני בדש: לא, הוא הפסיק ללמוד בשעה 11:00.

אלי בן-מנחם: יש לי הפתעה בשבילך, חבר הכנסת עזרן.

אלי בן-מנחם: אם היית שומע אותי, לא היית אומר את זה.

אלי בן-מנחם: אני למדתי והלוואי שעוד רבים כמוני היו מגיעים למה שהגעתי, כי אני בן למשפחה בת 11 ילדים.

אלי בן-מנחם: אני קרעתי את עצמי.

אלי בן-מנחם: המשפחה נתנה לי את החום ואת כל מה שיש לה.

אלי בן-מנחם: ההורים שלי, שהאמא תזכה לחיים ארוכים, נתנו לנו אוכל מהפה שלהם כדי שאנחנו נקבל, ואני שמח שכולם יצאו בסדר.

אלי בן-מנחם: אבל אני רוצה לחזור לנושא.

אלי בן-מנחם: בבית-הספר קיבלנו חינוך עד שעה 16:00, אבל בשעה 11:00 אמרו לנו: איזה כדור אתם רוצים, כדורגל, כדורסל, כדור פינג-פונג?

אלי בן-מנחם: תצאו לשחק עד שעה 15:00-16:00.

אלי בן-מנחם: אלה לא היו לימודים, זה היה לתת ריפוי בעיסוק, כי אז המצב במדינה לא היה כזה שהחזיקו את הילדים עם המורים הטובים.

אלי בן-מנחם: כשאני שומע היום התקפות קשות של חברים שלי בתוך הסיעה שלי, אני מזועזע, ואגיד למה.

אלי בן-מנחם: תקציבי החינוך גדלו בשנתיים האחרונות בכ-6 מיליארדי שקל.

אלי בן-מנחם: התקציבים שגדלו בצורה הכי משמעותית הם תקציבי החינוך.

אלי בן-מנחם: בחינוך זה לא רק יום חינוך ארוך.

אלי בן-מנחם: בחינוך צריך מורים טובים, למשוך את הטובים להוראה, שלא יהיו בשכונות מורים שלא יודעים לכתוב את השם שלהם.

אלי בן-מנחם: היו כאלה אלפים, אתם יודעים את זה, כי הטובים לא הלכו להוראה בגלל המשכורת הנמוכה.

אלי בן-מנחם: מה עשתה הממשלה?

אלי בן-מנחם: היא הביאה למצב של חיזוק המשכורות של המורים, כדי שגם הטובים יגיעו להוראה.

אלי בן-מנחם: בשבילי מורה טוב בשכונת מצוקה שווה שש שעות הוראה נוספות, כי אם הוא לא יודע ללמד הוא מכשיל את כל הילדים.

אלי בן-מנחם: הם מגיעים לחטיבות הביניים, ואחרי שנה זורקים אותם לעבוד בשוק הכרמל.

אלי בן-מנחם: זאת אומרת, השקיעו בחינוך.

אלי בן-מנחם: בנושאים האלה, אני כאיש שכונות, כואב לי לשמוע, כי דווקא הממשלה ושר האוצר עשו הכי הרבה למען החינוך במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: תבדקו – מאז קום המדינה, איזו ממשלה הגדילה תקציבים בצורה משמעותית כזאת?

אלי בן-מנחם: ולאן הגיעו התקציבים האלה?

אלי בן-מנחם: הם הגיעו בעיקר לשכונות, לאזורי פיתוח, כי שם אנחנו צריכים את ההוראה.

אלי בן-מנחם: להוסיף עוד שעה בדמגוגיה, בפופוליזם, זה לא יפתור לי את הבעיה.

אלי בן-מנחם: הבעיה שלי היא מי המורה, אם הוא יהיה מורה חזק או מורה שלא יודע לכתוב את השם שלו.

אלי בן-מנחם: בואו נראה את כל המכלול.

אלי בן-מנחם: בנושא הזה עשינו, ונמשיך לעשות עוד הרבה, כי יש לנו עוד שנתיים.

אלי בן-מנחם: נמשיך לעשות גם בנושא השיקום הפיסי-החברתי, "בנה דירתך", דירות לזוגות צעירים שהיום אנחנו מפתחים בכל הארץ, דירות שעולות 80,000 דולר במרכז הארץ, כי הממשלה החליטה ובייגה שוחט החליט להביא למצב של הוזלת מחירי הקרקע לזכאים הנזקקים ולזוגות צעירים.

אלי בן-מנחם: נכון שהיום עוד לא רואים את זה.

אלי בן-מנחם: בתוך שנה נוריד בצורה משמעותית את הלחצים.

אלי בן-מנחם: כנ"ל לעולים חדשים.

אלי בן-מנחם: תבדקו כמה עולים חדשים שהגיעו בשש השנים האחרונות, כמה מהם הגיעו לדירה.

אלי בן-מנחם: כמעט 60% הגיעו לבית משלהם.

אלי בן-מנחם: כשאומר לי חבר הכנסת אפרים גור: עולים חדשים – שיראה מה הממשלה עשתה לעולים החדשים.

אלי בן-מנחם: הנושא האחרון הוא נושא הסמים.

אלי בן-מנחם: אני קיבלתי את המינוי לטפל בנושא המאבק בסמים מראש הממשלה יצחק רבין לפני שנתיים.

אלי בן-מנחם: התקציב בנושא המאבק בסמים היה 9 מיליוני שקל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ויינשטיין, תבדוק, אתה בחור שיודע לבדוק.

אלי בן-מנחם: הגדלנו את התקציבים הישירים לכמעט 30 מיליון שקל בתוך שנתיים, פי שלושה, 200% תוספת.

אלי בן-מנחם: יש גם תקציבים עקיפים של משרד המשטרה, של משרד החינוך ושל משרד העבודה והרווחה.

אלי בן-מנחם: התקציבים מגיעים יחד לכ-200 מיליון שקל.

אלי בן-מנחם: זה תקציב גדול, ולדעתי עדיין לא מספיק.

אלי בן-מנחם: צריך להמשיך לעשות.

אלי בן-מנחם: הסקרים היום מוכיחים שיש ירידה של 25% בשימוש בסמים.

אלי בן-מנחם: אלה לא סקרים שמוזמנים על-ידי.

אלי בן-מנחם: ביישובים כמו באר-שבע, קריית-גת, אשדוד, הנתונים מוכיחים שיש ירידה, ואני שמח על כך; לא רק בקרב הבוגרים, גם בקרב בני הנוער, ירידה של 25%.

אלי בן-מנחם: כל זה בגלל הרבה יותר השקעה בבתי-הספר – במניעה, בשיעורים, בתשדירים ובפעולות בשטח יחד עם העיריות, יחד עם המשרדים האחרים.

אלי בן-מנחם: השקענו בהקמת כפרי גמילה.

אלי בן-מנחם: בשנה הקרובה יהיה כפר גדול מאוד ליד באר-שבע.

אלי בן-מנחם: כלומר, יום יום כ-4,000 איש במדינת ישראל מטופלים על-ידי הממשלה, על-ידי המדינה, בטיפול ביתי, באשפוזים, במרכז גמילה גדול, בכל מיני שיטות.

אלי בן-מנחם: מחמירים בעונשים, מקלים על אלה שרוצים לעזור לעצמם.

אלי בן-מנחם: היום המצב הוא, שיש גל של אנשים שרוצים לצאת ממעגל הסמים, גל של אנשים שיוצאים עם ראש מורם.

אלי בן-מנחם: פעם היה "in" להיות נרקומן.

אלי בן-מנחם: היום, לצאת מסמים זה "in".

אלי בן-מנחם: אנשים צעירים יוצאים ממעגל הסמים והופכים להיות מדריכים, בחסותנו.

אלי בן-מנחם: אל תצבעו את הכול בשחור.

אלי בן-מנחם: בנושאים האלה אנחנו עושים ונמשיך לעשות.

אלי בן-מנחם: כבר יש נתונים.

מאיר שטרית: למה מרציאנו אומר שאתה הורס לו את הטיפול בנושא הסמים?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר שטרית, אל תהיה דמגוג כמו כל האחרים.

אלי בן-מנחם: לך זה לא מתאים.

אלי בן-מנחם: הודעתי למרציאנו דבר אחד: כל מוסדות הגמילה בארץ יפעלו על-פי חוק פיקוח על מוסדות גמילה; כל המוסדות האלה יפעלו על-פי מינהל תקין.

מאיר שטרית: מה באמת קורה שם?

אלי בן-מנחם: מה שקרה נגמר.

אלי בן-מנחם: הם חתמו שהמוסד יעבוד בצורה מסודרת, עם רופא, עם נציג המועצה האזורית, עם נציג משרד הבריאות ועם נציג משרד העבודה והרווחה, כי אני חייב לשמור על החוק כמוכם.

אלי בן-מנחם: היו שם בעיות, אני לא רוצה לפרט יותר.

אלי בן-מנחם: יש לנו מוסדות נפלאים, ואני שמח להודיע שלפני יומיים הגיע אלי מרציאנו והסכים לחתום על כך שהמוסד יפעל על-פי החוקים של מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: כשהוא יפעל, יהיה טוב.

אלי בן-מנחם: מה שעומד מול עיני זה לא מרציאנו.

אלי בן-מנחם: הוא לא מעניין אותי.

אלי בן-מנחם: אותי מעניין אותו מטופל שהגיע וסבל עשרות שנים.

אלי בן-מנחם: משפט לסיכום.

אלי בן-מנחם: האמינו לי, בנושאים החברתיים נעשו הרבה דברים.

אלי בן-מנחם: יש תוצאות.

אלי בן-מנחם: לכן, כואב לי כשאני שומע את החברים שלי.

אלי בן-מנחם: אני לא באתי, לא עליתי, לא אמרתי.

אלי בן-מנחם: אני גם אגיד את הדברים הגרועים, דברים שהם לא בסדר.

אלי בן-מנחם: לדעתי, נושא הדיור לקח זמן.

אלי בן-מנחם: היינו צריכים להתחיל לפני שנתיים, אבל עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.

אלי בן-מנחם: התחלנו קצת מאוחר, אבל התחלנו עם זה חזק, כדי לעצור את מחירי הדירות, להוריד את מחירי הדירות, לעזור לזוגות הצעירים, לאותם אנשים שסבלו הרבה מאוד שנים.

אלי בן-מנחם: אני מעריך, שעד שנת 1996, כשנבוא עם תוצאות – לא תוכלו לומר שהממשלה לא עשתה.

אלי בן-מנחם: כי הממשלה עושה.

אלי בן-מנחם: היא לא עושה את זה למען הבחירות, היא עושה את זה מפני שהיא מאמינה בדרך החברתית.

אלי בן-מנחם: ואם אני אומר את זה, אני אומר את זה כאיש היחיד בכנסת, מכל 120 חברי הכנסת, שגר בשכונת שיקום.

אלי בן-מנחם: אני מדבר מהלב, אתם יודעים את זה.

אלי בן-מנחם: תמיד אמרתי מה שאני חושב.

אלי בן-מנחם: נעשו הרבה מאוד דברים, ונמשיך לעשות, יחד.

אלי בן-מנחם: מה שאני מציע הוא: בואו נעשה את זה יחד, כי אנחנו לא עושים את זה למען המפלגה, אלא לטובת המדינה, כדי להביא להקטנה משמעותית של הפערים שהיו בה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת מודי זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני זוכר, לפני שנה, שעה שדיברו על התקציב, קבעה הממשלה בהצהרות כאן, ונציגי הממשלה וחברי הכנסת של הקואליציה אמרו כאן: השנה, בשנת 1994, נפתור את הבעיה של עליית מחירי הדיור; השנה ניתן פתרון למצוקה של זוגות צעירים שרוצים לרכוש דירה ואינם יכולים; השנה נרסן את האינפלציה.

אליעזר זנדברג: על כל הדברים האלה דיברו, על כל הדברים האלה אמרו, ועל הדברים האלה הוסיפו כהנה וכהנה הבטחות על גבי הבטחות ואמרו: יהיה בסדר, יהיה טוב.

אליעזר זנדברג: בשנה הזאת כבר לא היה התירוץ של השנה הראשונה, שאמרו: הכול על הליכוד, לפני כן הוא עשה כך וכך ולכן לא יכולנו.

אליעזר זנדברג: בסוף 1993 אמרו: שנת 1994 תהיה שנה טובה.

אליעזר זנדברג: ושנת 1994 היתה שנה גרועה.

אליעזר זנדברג: ב-1994 הממשלה לא עמדה בציפיות, היא לא עמדה בהבטחות, לא עמדה בהתחייבויות.

אליעזר זנדברג: והיום אנחנו שומעים זמירות חדשות: עד 1996 יהיה בסדר.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לומר, שכשם שהממשלה לא עמדה בהתחייבויות שלה בשנה הזאת, כך היא לא תעמוד בהתחייבויותיה בשנה הבאה.

אליעזר זנדברג: ואני מסופק מאוד אם אכן ב-1996 יהיה בסדר, כפי שהבטיחה הממשלה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, אני וסיעתי נצביע נגד התקציב.

אליעזר זנדברג: נצביע נגד התקציב בשל כישלון הממשלה עד כה בטיפולה בתחום הכלכלי והחברתי.

אליעזר זנדברג: נצביע נגד התקציב במחאה על כך שהממשלה הזאת לא מקיימת את התחייבויותיה, מפירה אותן, פועלת בניגוד להן, ולמעשה גורמת לכך שהציבור כולו במדינת ישראל מתאכזב ומבין שמדובר בממשלה הססנית שמתקשה להחליט, שאומרת דבר אחד ועושה דבר אחר, ולפעמים אומרת שני דברים ועושה דבר שלישי.

אליעזר זנדברג: זו ממשלה שלא ראויה לאמון, וכך אנחנו ננהג בעת ההצבעה על התקציב.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת יוסף עזרן, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב שפי.

ענת מאור: אז תהיה, כמובן, זכות הסיכום לשר האוצר, וכמובן ליושב-ראש הוועדה.

יוסף עזרן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, לא אנצל את כל הזמן העומד לרשותי.

יוסף עזרן: התחייבתי שאנצל רק 50% מהזמן העומד לרשותי, גברתי, ואני אעמוד בכך.

ענת מאור: אבל הזמן עומד לרשותך.

יוסף עזרן: אני מודה לך מאוד.

יוסף עזרן: רבותי, אני חושב, ששר האוצר, שעשה מאמצים גדולים, למעשה ממולכד על-ידי חוק שחוקקה הכנסת בזמן הממשלה הקודמת, והוא החוק להקטנת הגירעון, זאת אומרת, להקטין בהדרגה, כל שנה, את הגירעון.

יוסף עזרן: אתה זוכר, חבר הכנסת שטרית.

יוסף עזרן: ולצערי הרב, בגלל המלכוד הזה, מה עושים?

יוסף עזרן: מצד אחד נותנים הרגשה שאכן מפחיתים בתקציב ונצמדים ליסוד החשוב הזה של ירידה בגירעון התקציבי, אבל מצד שני – אנחנו יודעים את הסיפור.

יוסף עזרן: במשך שנת התקציב שוב יפרצו את מסגרת התקציב, מכל מיני סיבות.

יוסף עזרן: וכאן ייכנסו לאוטוסטרדה של התקציב באיזו לולאה לוליינית, וכאן יצאו ממנו.

יוסף עזרן: אנחנו יודעים איך זה פועל.

יוסף עזרן: אני שקלתי להתייחס בכובד ראש לתקציב הזה.

יוסף עזרן: אבל כשראיתי שמצד אחד נצמדים לעניין הקטנת הגירעון וכביכול מציגים תקציב די מאוזן והגיוני; מצד שני ראינו שהמס על הבורסה יכניס קרוב ל-600 מיליון שקלים – – –

יהושע מצא: אתה ערב לכך?

יוסף עזרן: כך אומרים.

יהושע מצא: אתה ערב לכך?

יוסף עזרן: לא, אני בקושי ערב למה שאני אומר.

יוסף עזרן: אני ערב רק לדבר אחד, שהם כלואים וכבולים בססמה הנבובה הזאת של החוק, של גירעון יורד, הדרגתי.

יוסף עזרן: אבל אני לא מאמין שכך יהיה.

יוסף עזרן: ובכן, אם לדבריהם אכן המס הזה הוא צודק והוא חברתי, חייבים לממן בו אותם 600 מיליון האמורים לכסות את יום חינוך ארוך.

יוסף עזרן: מה מספרים לנו?

יוסף עזרן: כאן תוקפים את חבר הכנסת אלי דיין, שהוא תוצר מובהק של יום לימודים ארוך.

יוסף עזרן: רבותי, חבר הכנסת אלי דיין הוא תוצר מובהק של עיר פיתוח, שפרץ את המעגל הנורא הזה שקוראים לו חינוך לקוי בעיר פיתוח, בגין המורים, בגין האמצעים.

יוסף עזרן: ואדם כזה, כשהוא רוצה שאותם סיכויים שהיו לו, שניתנו לו, שבזכותם הגיע למה שהגיע ופרץ את מעגל הקסמים – לו אין זכות לדבר על חינוך משלים.

יוסף עזרן: ואם תגידו לי: מה, יאחסנו ילדים?

יוסף עזרן: נכון.

יוסף עזרן: אני לא רוצה שיאחסנו ילדים.

יוסף עזרן: אבל תדעו, רבותי, גם אם המצב הוא שיאחסנו אותם, חלילה, בבתי-ספר, והכוונה שיהפכו בתי-ספר למחסנים לילדים, תדעו שהרי זאת הצלה עצומה, והיא עדיפה מהסתובבות ברחובות.

יוסף עזרן: אתם יודעים מה פירוש הדבר בעיר פיתוח, כשמשפחה של שמונה ותשע נפשות שמתגוררות בקוביית בטון של שנות ה-60, כאשר בקיץ זה רותח ובחורף הם קופאים מקור – איפה הם מסתובבים?

יוסף עזרן: ברחובות.

יוסף עזרן: מה יש ללמוד ברחובות?

יוסף עזרן: האם אנחנו לא חוסכים סכומים מינימליים וגורמים לכך שהילדים ייפלטו לרחובות?

יוסף עזרן: רבותי, ההתעקשות על שמירה על ילדינו מפני האווירה ההרסנית של הרחוב – אדוני שר האוצר, אני לא מוכן לקבל שאתה אדיש לזה, חלילה.

יוסף עזרן: אני מכיר אותך, אדוני, בהיותך אדם שפיתח עיר פיתוח, ואתה רגיש לנושאים החברתיים.

יוסף עזרן: אני לא מקבל דברים שונים שנאמרו כאן.

יוסף עזרן: אני מוקיר ומעריך אותך.

יוסף עזרן: אבל אני מתפלא איך אפשר להתנגד, איך אפשר להתנפל על חברנו חבר הכנסת אלי דיין, שהוא תוצר מובהק של יום חינוך ארוך.

יוסף עזרן: ואדוני, הוא פרץ את המעגל של חינוך לקוי בעיר פיתוח והצליח להגיע להשכלה ולמה שהוא הגיע, בזכות השעות האלה.

יוסף עזרן: ואדוני לא יזלזל בכך.

יוסף עזרן: אני הייתי שנים רבות רב של עיר פיתוח.

יוסף עזרן: לכן אני אומר, הרי מס הבורסה הצודק שאתה רוצה ליישם, הוא בהחלט יכול לכסות את ההוצאה התקציבית של יום חינוך ארוך, של חינוך משלים.

יוסף עזרן: אני מסכים אתך, יש חוק שלפיו אסור לפרוץ את מסגרת התקציב.

יוסף עזרן: הכוונה היא שיש התחייבות ממשלתית חוקית לשמור על עניין צמצום הגירעון.

יוסף עזרן: תשמור על זה, אבל אל תתעלם מעניין החינוך.

יוסף עזרן: אתה תצא גדול מאוד כאשר תפנה את המס הבורגני הזה של מרוויחי ומתעשרי הבורסה לילדים בערי הפיתוח.

יוסף עזרן: אתה תצא גדול, וזה מתאים לך.

יוסף עזרן: מפני שכך באמת נהגת כל הזמן.

יוסף עזרן: אני פונה אליך ומבקש ממך, שבדיונים ובהחלטות על התקציב – ואני שמח שהורדת את העניין של חוק ההסדרים, כי תמיד אפשר להביא אותו קטעים קטעים; צר לי מאוד, אבל כך צריך להיות – תביא בחשבון את הנקודה הזאת.

יוסף עזרן: זה יהיה לזכותך, וזה ישלים את המאבק ואת דרך החיים שדגלת בה תמיד.

יוסף עזרן: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב שפי – בבקשה.

ענת מאור: אחריו – שר האוצר, אם ימצא לנכון, ואחריו – יושב-ראש הוועדה, ונתחיל את הסיכומים.

יעקב שפי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זה כמה ימים אני יושב במליאה, מיום שני בצהריים.

יעקב שפי: בילינו כאן לילות ארוכים.

יעקב שפי: שמענו כאן אלפי הסתייגויות.

יעקב שפי: היו עשרות שעות של שידורים.

יעקב שפי: אבל נדמה לי שרוב הדוברים מהאופוזיציה דיברו לא למליאה ולא על ההסתייגויות שהם הגישו.

יעקב שפי: הם דיברו לערוץ-3, כי רצו לעורר דעת קהל באשר לטענות שלהם כלפי הממשלה.

יעקב שפי: טבעי הוא שהאופוזיציה מתוסכלת.

יעקב שפי: אנשי האופוזיציה, בלי להביא נתונים מדויקים – אני לא אומר את זה בהכללה, כי היו גם כאלה שדיברו לעניין – ברובם לא דיברו לעניין אלא התקיפו והשמיצו את הממשלה.

יעקב שפי: הם הגישו אלפי הסתייגויות – הנה הן, אני מחזיק בידי את רשימת ההסתייגויות – אבל לא שמעתי שאחד מהם פותח את הספר ומדבר על ההסתייגות שבגללה הוא עומד על הדוכן.

יעקב שפי: הם רשמו את ההסתייגויות רק כדי שיוכלו להשמיץ את הממשלה.

יעקב שפי: אני מדבר על נתונים בדוקים.

יעקב שפי: במעט הזמן שיש לי אני אקרא אותם מהכתב, ומי שיש לו שאלות, יבוא ויבדוק מה עשתה הממשלה בשנתיים וחצי האחרונות, מאז אנחנו בשלטון, לעומת מה שעשתה ממשלת הליכוד.

יעקב שפי: חוק חיילים משוחררים.

יעקב שפי: מה לא נאמר על החוק הזה, שנוגע למאות אלפי בני נוער שלנו שמשרתים היום בצבא ועומדים להשתחרר.

יעקב שפי: אלה שמשת

יעקב שפי: חררים בעוד יומיים כבר ייהנו מהחוק הזה, חוק שלא הצליחו להעביר אותו בקדנציה הקודמת.

יעקב שפי: על העלייה כבר דיברו קודמי.

יעקב שפי: השקעות בתשתית.

יעקב שפי: ממשלת העבודה השקיעה בפיתוח תשתיות 120% יותר מההשקעות בזמן שלטון הליכוד.

יעקב שפי: 10.6 מיליארד שקל הושקעו ב-1994, לעומת 4.8 מיליארדים ב-1991, בתקופת ממשלת הליכוד.

יעקב שפי: השקיעו ביותר מ-30 מחלפים וצמתים חדשים.

יעקב שפי: נבנית העיר מודיעין.

יעקב שפי: נסללו עשרות כבישים דו-מסלוליים ורגילים בעלות של 2.2 מיליארדי שקל.

יעקב שפי: עמד כאן קודם מישהו מהליכוד ואמר: איזה פקקים.

יעקב שפי: רק תארו לכם מה היה קורה אילולא השקיעו מה שמשקיעים היום – לא הייתם יוצאים בכלל מהבית לעבודה, הייתם תקועים בבית.

יעקב שפי: השקעה בתשתית למפעלים תגדל ב-1995 ב-50% לעומת 1994.

יעקב שפי: מי עשה את זה בעבר?

יעקב שפי: הושקעו 400 מיליון שקל בפיתוח רשת הביוב, יותר מפי שניים ממה שהקציב שלטון הליכוד.

יעקב שפי: ברשת המים השקיעה הממשלה בפיתוח 274 פרויקטים.

יעקב שפי: 81,780 התחלות בנייה החלו משנת 1992.

יעקב שפי: צמיחת המשק – 18% גידול בתוצר המקומי הגולמי לעומת 1992.

יעקב שפי: 33% גידול ביצוא לעומת 1992.

יעקב שפי: 10% גידול בתיירות כל שנה, וזה מכניס הרבה דולרים למדינה.

פיני בדש: – – –

יעקב שפי: חבר הכנסת פיני בדש, לא נעים לשמוע, אבל אני שמעתי אתכם ארבעה לילות, השמצתם בלי נתונים, עכשיו תשמע נתונים.

יעקב שפי: אם יש לך השגה על הנתונים, בבקשה תבוא אלי אחר כך.

יעקב שפי: אני קורא מן הכתב.

יעקב שפי: כל נתון מדויק.

יעקב שפי: השקעה ביותר מ-500 מפעלים חדשים.

יעקב שפי: תראו לי במה השקעתם קודם.

יעקב שפי: כמיליארד שקל אשראי בערבות המדינה לעסקים קטנים.

יעקב שפי: מפתחים היום את העסקים הקטנים, כן, חבר הכנסת ויינשטיין.

יעקב שפי: ביטחון חברתי.

יעקב שפי: קצבאות ילדים.

יעקב שפי: חוק הבריאות.

יעקב שפי: אלה דברים שלא היו קודם, רק דיברו עליהם, היום עשו אותם.

יעקב שפי: מלחמה בסמים, סגן השר אלי בן-מנחם כבר דיבר על כך.

יעקב שפי: המלחמה בעוני, החוקים שאנחנו מחוקקים היום בנושא המלחמה בעוני, זה לא היה בעבר.

יעקב שפי: טיפול בשכונות.

יעקב שפי: מאחר שזמני תם אגיד עוד משפט אחד על האבטלה.

יעקב שפי: האבטלה ירדה בצורה משמעותית.

עמנואל זיסמן: בכמה?

יעקב שפי: ביותר מ-35%.

יעקב שפי: אין דבר נורא מהאבטלה, כי האבטלה מביאה לעוני, מביאה לכל החוליים.

יעקב שפי: לכן אני חושב שצריך לברך את שר האוצר על התקציב שהוא מגיש בפנינו ולהעביר אותו ללא הסתייגויות.

יעקב שפי: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מתכבדת להזמין את שר האוצר אברהם שוחט לשאת את דברו.

ענת מאור: אדוני השר, בבקשה.

עמנואל זיסמן: אני יכול לשאול?

אברהם-בייגה שוחט: יש לי הצעה, מייד תשמע אותה.

אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאוד שמחתי לשמוע חלק מהדוברים, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, שלא התעלמו מהתוצאות היפות במשק הישראלי ב-1994, שלפי דעתי נבעו מכך שניהלנו מדיניות נכונה גם בסוף 1992 כאשר הגענו לשלטון, גם ב-1993 וגם ב-1994.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שתקציב 1995 גם הוא מנותב במסלול נכון ומשמש כתקציב המשך, כשסדרי העדיפויות שנקבעו בתקציבים נתנו לנו את הפירות המקווים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שבמהלך נאומי חברי הכנסת תמיד מרימים את האצבע, גברתי היושבת-ראש, ומבקשים לשאול שאלה.

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שאנחנו נמצאים בשלהי הדיון וכבר דיברתי כאן היום, אני בהחלט לא מתנגד להשיב על שאלות.

אברהם-בייגה שוחט: פנה אלי קודם חבר הכנסת שטרית ואמר: אני רוצה לשאול אותך שאלות בשניים-שלושה נושאים.

אברהם-בייגה שוחט: ואני שומע כעת שחבר הכנסת זיסמן גם הוא רוצה לשאול שאלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכן לכך אף שהדבר אינו במסגרת הנוהל הרגיל, אבל נוהל השאלה והתשובה הוא נוהל קיים.

אברהם-בייגה שוחט: ברשותך.

ענת מאור: אני בהחלט מאפשרת, בהסכמת השר, באווירה הטובה הזאת.

ענת מאור: חבר הכנסת שטרית, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת זיסמן, ואחריו – סגן השר ואליד צאדק.

מאיר שטרית: אדוני השר, בשנת התקציב 1994, כשבודקים את האינדיקטורים – מה קרה במשק, אין שום ספק שיש הישגים בשלושה תחומים: בתמ"ג שעלה מ-5.3% בשנת 1993 ל-6.7% ב-1994, הישג דומה בתחום ההשקעות וכן ההישג בתחום הירידה באבטלה.

מאיר שטרית: מול ההישגים האלה, היו החמרות בכמה אינדיקטורים.

מאיר שטרית: היתה עלייה גדולה בצריכה הפרטית לנפש – ב-3.2% בשנת 1993 וב-7.5% בשנת 1994.

מאיר שטרית: כתוצאה מכך עלה עודף היבוא האזרחי מ-31.4 מיליארד דולר ל-32.4 מיליארד דולר.

מאיר שטרית: השאלה שלי היא לגבי שנת 1995: מה התוואי שאתה קובע בתקציב כדי להיאבק בהחמרות שהיו?

אברהם-בייגה שוחט: חברי חבר הכנסת מאיר שטרית, גברתי היושבת-ראש, הדברים שאמרת הם נכונים באופן בסיסי.

אברהם-בייגה שוחט: המשק היה מאוד פעיל.

אברהם-בייגה שוחט: הגידול בתוצר היה גבוה.

אברהם-בייגה שוחט: הגידול בתוצר העסקי היה קרוב ל-8%, והיתה פעילות רבה במשק.

אברהם-בייגה שוחט: הצמיחה הזאת הביאה לנו, כמובן, את התוצאה המבורכת ביותר – יצירת מקומות עבודה והורדת האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שהפער ביבוא האזרחי מול היצוא גדל, ואני יכול להגיד לך, שבסך הכול במערכת התשלומים הוא גדל יותר מכפי שהזכרת.

אברהם-בייגה שוחט: חוסר האיזון היה 2.3 מיליארדים, אבל אני מציע שננתח ממה זה נבע.

אברהם-בייגה שוחט: בגדול, 900 מיליון דולר תוספת להשקעות ולציוד, שכן השקעות גדלו בערך ב-16%.

מאיר שטרית: 16.3%.

אברהם-בייגה שוחט: 16.3%.

אברהם-בייגה שוחט: מרכיב חשוב שני הוא התאמות מחירים בסחר הבין-לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: הסחר הבין-לאומי התייקר מאוד, ולכן כאשר קנינו מוצרים שילמנו יותר כסף, בערך 800 מיליון; זה מגיע ל-1.7 מיליארד ועוד 600 מיליון הצריכה הפרטית.

אברהם-בייגה שוחט: הצריכה הפרטית היתה יחסית גבוהה.

אברהם-בייגה שוחט: יש בה אלמנט מבורך ויש בה אלמנט שנחשב שלילי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו בעניין הפילוסופיה שלי.

אברהם-בייגה שוחט: צריכה פרטית שנובעת ממקורות של המשק, בעצם בשביל זה חיה המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: מה המדינה רוצה לתת?

אברהם-בייגה שוחט: היא רוצה לתת לצריכה ציבורית יותר חינוך, יותר רווחה, יותר בריאות, יותר כבישים, יותר איכות סביבה – כל אותם דברים שמרכיבים את איכות החיים אצלנו.

אברהם-בייגה שוחט: גם הצריכה הפרטית איננה שלילית, אם היא נעשית כראוי.

אברהם-בייגה שוחט: האם מישהו מאתנו מצטער על ש-140,000 ישראלים קנו מכוניות?

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו בעיה בכבישים, אבל אני רוצה שכל מי שחי במדינת ישראל, גם השכיר, יוכל להגיע למכונית.

אברהם-בייגה שוחט: האם מישהו מאתנו מצטער על שנקנו 350,000 טלוויזיות השנה?

אברהם-בייגה שוחט: אני רק מקווה שזה נעשה בקרב כל האוכלוסייה, שגם השכבות החלשות קנו.

אברהם-בייגה שוחט: וכך לגבי מוצרים נוספים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: הגידול בצריכה הפרטית נבע מכמה דברים.

אברהם-בייגה שוחט: קודם כול, עולים רבים נכנסו למעגל הצריכה.

אברהם-בייגה שוחט: ולמה הם נכנסו למעגל הצריכה?

אברהם-בייגה שוחט: כי הם התחילו לעבוד.

אברהם-בייגה שוחט: הירידה באבטלה בקרב העולים היתה משמעותית עוד יותר מכפי שהיא היתה בקרב הוותיקים, כלומר מ-29% אבטלה ביולי 1992 ל-10% בערך ב-1994, ומשמעות הדבר היא שנכנס כוח קנייה, אנשים מרוויחים יותר, וגידול התוצר הוא הרבה מאוד בתחום השכר.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר הדברים האלה קרו האנשים האלה נכנסו למעגל הצרכנים, לשמחתי הרבה, ואני חושב שזה טוב לכולנו.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שהיתה גם בריחה של כסף משוק ההון, ויכול להיות שחלק מהכסף הזה הלך לצריכה, וזה דבר לא טוב, כי במקום חיסכון קיבלנו צריכה ציבורית מוגזמת.

אברהם-בייגה שוחט: אשר לציפיות שלנו לגבי השנה הבאה, אנחנו מעריכים שתהיה ירידה בשנה הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו כבר יודעים שברבעון האחרון של שנת 1994 יש ירידה דרמטית בצריכה הפרטית לנפש.

אברהם-בייגה שוחט: הרי מלכתחילה חשבו שהיא תהיה בסביבות 10%, כי הסתכלו על התוואי של תחילת השנה.

אברהם-בייגה שוחט: הירידות הגדולות, עד 2%, והגידול של 1% בלבד איזנו במידה רבה את עליית הצריכה הפרטית.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מניח ומאוד מקווה שנעמוד בזה, שכתוצאה מהגידול ביצוא וכתוצאה מהירידה בצריכה הפרטית, הפער בין מאזן התשלומים וייבוא הון יהיה יותר קטן.

אברהם-בייגה שוחט: היום אנחנו מממנים חלק מייבוא ההון הזה בערבויות אמריקניות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מגייסים הון בשוק ההון האמריקני ל-30 שנה נגד הערבויות האלה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אין ספק שזה מגדיל את החוב שלנו לטווח ארוך ואת הצורך להחזיר אותו, ולכן אשמח מאוד אם הפער הזה יצטמצם.

אברהם-בייגה שוחט: ועכשיו לשאלתך בעניין האינפלציה.

אברהם-בייגה שוחט: האינפלציה היא אכן בעיה, ובנושא הזה לא השגנו את מה שרצינו, בניגוד לדברים אחרים, כמו יותר תעסוקה, יותר תוצר, יותר השקעות וכו' שבהם הצלחנו.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים באינפלציה של 14%–15% בערך.

אברהם-בייגה שוחט: התוצאה השנתית הסופית תיקבע כמובן רק אחרי שנדע מה מדד חודש דצמבר, שיתפרסם ב-15 בינואר.

אברהם-בייגה שוחט: בכל אופן נדמה לי שאנחנו בנתיב הנכון.

אברהם-בייגה שוחט: האינפלציה, למעט דיור וירקות, היתה בסביבות 9.5%, זו האינפלציה הבסיסית במשק.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לך, שהמשיכה של הירקות והדיור נבלמה.

אברהם-בייגה שוחט: בחודשיים האחרונים, לראשונה זה הרבה זמן, מחירי הדיור משכו את המדד למטה.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, היתה ירידה ריאלית אל מול עליית המדד של הדיור, ואני מקווה שהמגמה הזאת תימשך.

אברהם-בייגה שוחט: שיבחתי קודם את שר השיכון על שבשבוע הזה יצאו מכרזים לכ-10,000 יחידות דיור בשני מקומות מרכזיים – 5,000 במודיעין, 4,000 בבית-שמש, ועוד 1,000 במקומות שונים בארץ.

אברהם-בייגה שוחט: זה שווה לכמות שיצאה בכל שנת 1993.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1993 יצאו בסך הכול 11,000 יחידות, כמספר שיצא לאחרונה בשבוע אחד בלבד.

אברהם-בייגה שוחט: השנה נגיע ל-56,000 יחידות דיור משווקות.

אברהם-בייגה שוחט: יש יותר התחלות בנייה.

אברהם-בייגה שוחט: אפשרנו עבודת כוח אדם זר במספרים גדולים מאוד, כ-40,000 איש.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב ששרשרת הייצור התקדמה כך שהיא פגשה ביקושים, ולכן המחירים החלו לרדת.

אברהם-בייגה שוחט: גם במחירי ירקות חל שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: אחת לשבוע אני מקבל דיווח מהשווקים, ולמדתי שמחירי הירקות ירדו, לשמחתי באופן דרמטי: עגבניות – 3.5 שקלים הקילו, מלפפונים – 3 שקלים קילו, מול 10 שקלים ו-11 שקלים קודם לכן.

אברהם-בייגה שוחט: לפי הערכתי, תהיה לזה השפעה רבה, שכן אנחנו יודעים שמחירי הירקות, שעלו ב-54%, תרמו בערך 2% לעליית המדד.

אברהם-בייגה שוחט: אם אכן שני הדברים האלה מתרחשים, ואין לנו איזו אינפלציה פנימית שאנחנו לא מצליחים לעמוד עליה, אז לפי הערכתי האינפלציה בשנה הבאה תעמוד שוב בסביבות 11%.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד עוד לחברי הכנסת, שאם הממשלה תבוא עם איזו הסכמה כוללת, זה יהיה מלווה בקיצוץ תקציבים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתכונן להגדיל את הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מנהלים מדיניות תקציבית מאוד נכונה, ואם נצטרך למצוא מקורות בשביל חלק מהפעולות שבהסכמה, אני אציע לממשלה קיצוץ תקציבים, ואני מקווה שהכנסת תאשר זאת.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי שבמערכת של 120 מיליארד שקל תמיד אפשר לקצץ, אף שזה כואב ואף שלא אוהבים את זה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שטרית, אלה הן פחות או יותר תחזיותי לגבי 1995.

אברהם-בייגה שוחט: חלקן, דרך אגב, כתובות בספר התקציב.

ענת מאור: תודה.

מאיר שטרית: עוד שאלה אחת, אדוני השר.

מאיר שטרית: אפרופו קיצוצים, בשנת 1994 היה השכר המתוקצב 18.7 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: בתקציב 1995 יש 24.7 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: דהיינו, גידול של 32%, ולא 22%, כמו שכתוב ב"עיקרי התקציב".

אברהם-בייגה שוחט: זה נובע מהעובדה שבתקציב 1994 מימון חלק מהתקציב היה מהתקציב הנוסף.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מופיע פה.

אברהם-בייגה שוחט: בספר התקציב מופיעה ההתייחסות בין 1994 לפני התקציב הנוסף אל מול 1995.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אנחנו בסוף שנת התקציב, אחרי הדפסת הספר הזה באנו עם תקציב נוסף, שבתוכו 1.9 מיליארד שקל תוספות שכר.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מדברים בעצם על הסכם עבודה שהיה ב-1993 ו-1994, ותחזית ל-1995.

אברהם-בייגה שוחט: הדברים התפרסמו בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ואין סיבה להסתיר אותם.

אברהם-בייגה שוחט: תוספות השכר השנה במגזר הציבורי היו 8.4%, ויש בזה מרכיבים מרכזיים.

אברהם-בייגה שוחט: המורים, כ-120,000, קיבלו תוספות שכר יותר גדולות.

אברהם-בייגה שוחט: המרצים באוניברסיטאות, וזו אוכלוסייה קטנה, כ-6,000 איש קיבלו תוספות גדולות.

אברהם-בייגה שוחט: הרופאים והאחיות קיבלו תוספות יותר גדולות, וגם העובדים הסוציאליים.

אברהם-בייגה שוחט: בשאר המגזרים הגידול אינו נורא כל כך.

אברהם-בייגה שוחט: כך שיש אכן תוספות שכר.

אברהם-בייגה שוחט: במונחים של כלל המשק הגידול בשכר הוא יחסית נמוך, 1.1%.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד שמח שלא היתה בריחה של השכר למגזר העסקי, ואני מקווה שזה יחזיק מעמד.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו היום משק הרבה יותר גמיש.

אברהם-בייגה שוחט: מפעל מרוויח משלם יותר, וכך זה צריך להיות.

אברהם-בייגה שוחט: מפעל מפסיד, שאינו יכול לשלם, צריך לשמר את כושר התחרות שלו ולא לשלם תוספת שכר.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד שמח על הגמישות הזאת במשק.

אברהם-בייגה שוחט: אם יתברר, שלמרות ההעלאות הגדולות במגזר העסקי אין פריצה בכיוון הזה, ונראה שכך זה יהיה, שכן כבר עברנו שנתיים, ואם החששות – ואינני אומר שהם נבעו מכוונות רעות – שכל מערכת השכר תפרוץ לכיוון המגזר העסקי, יתבדו, אני מאוד מאוד אשמח.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה לומר זאת, מפני שזו תופעה לא כל כך טובה, אבל במגזר התעשייתי היתה ירידה ריאלית של 1.9%.

אברהם-בייגה שוחט: בתעשייה היה דבר חשוב אחר, היה שם גידול פריון של 4.4%.

אברהם-בייגה שוחט: אלה הם שני דברים שיוצרים איזון לרווחיות היצוא, שמדאיגה אותנו, שכן אם יש בעיה בשער המטבע, אבל יש התייעלות של 4.4%, הרי משמעות הדבר היא שהמפעל עובד עם אותו כוח אדם ואותו ציוד מייצר יותר.

אברהם-בייגה שוחט: אם השכר לא היה מרכיב ששיבש את הרווחיות, הרי שהבעיה היא בחומרי הגלם, שער המטבע ודברים מהסוג הזה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, בבקשה.

ענת מאור: הקצרנית ביקשה שתדבר למיקרופון.

עמנואל זיסמן: אדוני השר, יש לי סדרה של שאלות.

עמנואל זיסמן: האם אתה יכול לומר לנו מה הן הבשורות בתקציב המדינה לציבור הגמלאים בישראל?

עמנואל זיסמן: ותואיל להתייחס לשני חששות גדולים שיש לגמלאים.

עמנואל זיסמן: האחד, שהשיטה האוניברסלית של הענקת גמלאות עלולה, חס וחלילה, להתחלף בשיטה סלקטיבית של מבחני הכנסה.

עמנואל זיסמן: השני, יש חשש גדול בקרב הגמלאים, שככל שתוכנית ההפרטה תקבל תאוצה, לא יישמרו הזכויות שלהם.

עמנואל זיסמן: בסך הכול, האם אתה יכול להגיד לנו מה אומר התקציב לציבור הגמלאים?

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת זיסמן, גברתי היושבת-ראש, קשה לי להיכנס לפרטים, אבל בכל זאת אומר כמה דברים.

אברהם-בייגה שוחט: קודם כול אני מפריד כמובן בין גמלאי שיש לו גמלה מכובדת וחי את חייו לבין אחד מתוך 190,000 אנשים המצויים בחברה הישראלית החיים רק מהביטוח הלאומי פלוס הטבה סוציאלית.

אברהם-בייגה שוחט: יש 190,000 איש בחברה הישראלית, כידוע.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, ולכם, חברי הכנסת, שב-1 בינואר אנחנו נכנסים למערכת מיסוי כוללנית אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: יהיו שלושה שינויים מרכזיים.

אברהם-בייגה שוחט: שינוי אחד, שהוא פחות מרכזי, אבל הוא המשך למה שהתחלנו בשנה שעברה, הוא רפורמה במס הכנסה ששוויה לאזרח היא בערך מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, המדינה תגבה מיליארד שקל פחות.

אברהם-בייגה שוחט: זאת רפורמה שמרחיבה מאוד את מדרגות המס.

ענת מאור: הצוות העוזר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: למשל, תקרת המס השולי שבה מגיעים ל-50% עמדה על 9,200 השנה, והיא תעבור ל-11,700.

אברהם-בייגה שוחט: זאת אומרת, זה משמעותי למקבלי דרגות השכר הגבוהות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל גם בתוך המערכת של המדרגות יש התרחבות.

אברהם-בייגה שוחט: כפי שאמרתי, האזרח ישלם פחות מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: יש דבר שני ודבר שלישי, שהם שניהם חשובים מאוד סוציאלית ויוצרים שוויון יתר בחברה הישראלית.

אברהם-בייגה שוחט: ואני יודע את דעותיו של חבר הכנסת פרופסור יורם לס, שחושב שזה לא מספיק, אבל בכל אופן כדאי להדגיש זאת.

אברהם-בייגה שוחט: מערכת הביטוח הלאומי עברה מהפכה מבחינת הגבייה.

אברהם-בייגה שוחט: במערכת הביטוח הלאומי הוגדל הבסיס לתשלום משלוש פעמים השכר הממוצע, שזה 12,000 שקל בחודש, לארבע פעמים השכר הממוצע, שזה 16,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, בעלי ההכנסות הגבוהות, גברתי, ישלמו יותר.

אברהם-בייגה שוחט: שנית, הוכנסו רכיבים נוספים לצורך ביטוח לאומי, דברים שקיימים לגבי מס הכנסה ולא קיימים לגבי ביטוח לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: אלה כל מיני תשלומי לוואי שלא היו קיימים.

אברהם-בייגה שוחט: ומכיוון שעשינו זאת, יכולנו להוריד את שיעורי המס בביטוח הלאומי לאוכלוסיות היותר חלשות – זה מ-200 שקל ועד 2,200 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר התשלום היה 5.43%, הוא ירד לחצי.

אברהם-בייגה שוחט: בואו נעשה חשבון.

אברהם-בייגה שוחט: אותו איש שחי ברמת הכנסה נמוכה משלם במקום 100 שקל 50 שקל, ובנטו שלו זה דבר משמעותי.

אברהם-בייגה שוחט: זה משפיע גם על הדרגות הנמוכות – טיפה למעלה – כי אם מישהו מרוויח 3,000 שקל וקודם שילם בערך 150 שקל, הוא ישלם על ה-2,000 הראשונים 50 שקל, על ה-1,000 השני הוא ישלם גם כן 50 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, הוא מקבל הנחה גדולה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: עשינו איזון במערך התשלומים, דרך ההרחבה למעלה והצמצום למטה, ולמעשה יצרנו מצב שבו יש הרבה יותר שוויון בחברה הישראלית.

אברהם-בייגה שוחט: בסיכומו של דבר, אלה שמרוויחים מעט ישלמו פחות, אלה שמרוויחים יותר ישלמו קצת יותר, והדבר יתאזן.

אברהם-בייגה שוחט: גם שיטת הגבייה בדמי ביטוח בריאות על-פי החוק היא שיטה הרבה יותר פרוגרסיבית מכפי שהיתה בעבר.

אברהם-בייגה שוחט: היא הרבה יותר פרוגרסיבית.

אברהם-בייגה שוחט: חלקו של המס הקצוב היה גדול מאוד אל מול השינוי במדרגות.

אברהם-בייגה שוחט: גם המדרגות, לצערי הרב, הפסיקו, נדמה לי, ב-7,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, חבר הכנסת לס?

נסים זוילי: 10,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: לא, 7,000 שקל, לא 10,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: עכשיו המס פרוגרסיבי מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו 3.1% ברמה הנמוכה, ולאחר מכן זה מתגלגל ל-4.8%.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אלה שהרוויחו פחות ישלמו פחות מס בריאות בצורה משמעותית.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו הפנסיונרים, אפילו מקבלי השלמת הכנסה, גם הם ישלמו 47 שקל במקום 77 או 80 שקל לחודש.

אברהם-בייגה שוחט: הם ישלמו כמעט חצי ממה שהם שילמו קודם.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, 1 בינואר 1995 הוא לא סתם תאריך שבו אנחנו נכנסים לשנה חדשה.

אברהם-בייגה שוחט: 1 בינואר 1995 הוא ראשיתה של שנה שיש בה רפורמה ענקית בתשלומים לביטוח בריאות ובתשלומים לביטוח לאומי ורפורמה במס הכנסה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שלא כל אזרחי מדינת ישראל ישלמו פחות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עשינו סימולציה ומדגם של כל עובדי המדינה, כדי לראות איך הדברים קורים.

אברהם-בייגה שוחט: כ-85% מהאנשים יקבלו שכר גבוה יותר.

אברהם-בייגה שוחט: לגבי כל אלה שהם ברמת שכר עד 6,000 שקל, לדוגמה, אין שום בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: הם יקבלו יותר.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה עם אנשים שיש להם אחזקת רכב גבוהה, שכן היא נכנסת בבסיס הביטוח הלאומי, וקודם היא לא נכנסה.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה אם יש לבעל אשה עובדת.

אברהם-בייגה שוחט: התשלומים לביטוח בריאות יהיו הרבה יותר גדולים, כי קודם הביטוח היה משפחתי ועכשיו הוא יהיה אישי.

אברהם-בייגה שוחט: כשהשניים עובדים התשלום יהיה יותר כבד.

אברהם-בייגה שוחט: איני רוצה להיכנס לפרטים.

אברהם-בייגה שוחט: הדברים האלה נדונים היום במערכת המשקית, ההסתדרותית, כדי לראות כיצד אנחנו בכל אופן עושים משהו בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: לפי הערכתי, אנחנו נבוא עם פתרון מסוים שיקל את העניין.

אברהם-בייגה שוחט: אשר לגמלאים – כל הגמלאים – אנחנו ממשיכים לסבסד כרטיסי נסיעה בתחבורה הציבורית לגמלאים.

אברהם-בייגה שוחט: לא עשינו שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: לא התכוננתי לשאלה ואינני יכול להגיד בביטחון, אבל אם אינני טועה, יש לגמלאים הנחה של שליש ממחיר הנסיעה בתחבורה הציבורית.

אברהם-בייגה שוחט: יש השקעות גדולות מאוד במועדוני-יום לקשישים.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול שמענו יחד את שרת העבודה והרווחה, שאמרה שבשנה שעברה נפתחו ארבעה מועדונים והשנה ייפתחו שמונה מועדונים.

אברהם-בייגה שוחט: שירותי הרווחה, גם בקהילה וגם באמצעות משרד העבודה והרווחה, שמים לב יותר לבעיות הקשישים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רואים אצלנו תופעה שקיימת בעולם המערבי, של יותר אנשים בגילים יותר מבוגרים.

אברהם-בייגה שוחט: אורך החיים הממוצע נע כלפי מעלה.

אברהם-בייגה שוחט: יותר ויותר אנשים חיים שנים רבות יותר, עד מאה ועשרים, והאנשים האלה צורכים שירותים קהילתיים בהיקפים גדולים יותר.

אברהם-בייגה שוחט: במקום שעמדתי בראשו, הגוף המאורגן והגדול ביותר הוא מועדון הגמלאים במתנ"ס; למעלה מ-1,200 איש היו באים להרצאות במוצאי שבת ולפעילויות במהלך השבוע.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שהדבר הזה נעשה בהרבה מאוד יישובים במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה שתונח על שולחננו במהרה, ואי-אפשר להתחמק ממנה – קרנות הפנסיה, בעיקר קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו יודעים שיש גירעון אקטוארי לא קטן, והשאלה היא איך אנחנו מייצבים את הקרנות.

אברהם-בייגה שוחט: זו לא שאלה תיאורטית, השאלה היא איזו תשובה אנחנו נותנים ל-750,000 איש, ועם בני הזוג המספר גדול הרבה יותר, שנמצאים בקרנות האלה.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה אקטוארית.

אברהם-בייגה שוחט: בעיה אקטוארית משמעותה, שבחשבון הכולל אנחנו יודעים שלקרן תהיה בעיה בעוד כמה שנים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הגענו לנקודת זמן – כמו שטיפלנו בהרבה מאוד נושאים בצורה יסודית, למשל קופת-חולים; לצערי, עוד לא גמרנו עם התעשיות הביטחוניות, אבל אנחנו עושים רפורמות ופעילויות גדולות, וגם הנושא הזה יצטרך להיות מונח על השולחן.

אברהם-בייגה שוחט: הוא בוודאי יגיע לכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שבשבוע הקרוב תהיה ישיבת ממשלה שבה תוצגנה האלטרנטיבות.

אברהם-בייגה שוחט: שרת העבודה ואני קבענו פגישה לשבוע הבא, שכן יש לה הצעה מסוימת ויש כמה הצעות שלנו, של ועדת-פוגל.

אברהם-בייגה שוחט: נצטרך ביחד לראות איך וכיצד אנחנו מתגברים על העניין מתוך מגמה לתת תחושת ביטחון, כמובן יחד עם ההסתדרות, שהיא בעלת הקרנות, כדי לתת תשובה הנוגעת לביטחון האישי של מאות אלפי אזרחים, שהיום הם מודאגים.

אברהם-בייגה שוחט: אני משוכנע שהממשלה הזאת תדע לתת תשובה.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה שואל אותי, חבר הכנסת זיסמן, בנקודת הזמן הזאת הנושא הזה הוא הנושא המטריד ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: זו לא תוספת כזאת או אחרת, אלא מדובר במספר עצום של גמלאים מקבלי פנסיה, או שהם מקבלי פנסיה בפוטנציה.

אברהם-בייגה שוחט: הם בעצם שומעים וקוראים על הבעיות הקשות שמלוות את היציבות האקטוארית של הקרנות, והם רוצים לדעת באיזו מידה יש אכן ביטחון שכאשר הם יגיעו לגיל פרישה יהיה שם כסף, והאדם שכבר פרש יוכל לדעת שהקרן עובדת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שהתקציב יעבור היום כלשונו, ובהמשך מונח על שולחני, לקראת דיון במוסדות השונים, גם הפוליטיים, גם הממשלתיים וגם בכנסת, נושא קרנות הפנסיה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חותר להגיע לפתרון כזה שירגיע את האנשים, פתרון שייתן להם ביטחון שקופת הפנסיה שלהם לא נעלמה, אלא היא שרירה, קיימת ויכולה לתת את הביטחון.

ענת מאור: האם סיימת להשיב לחבר הכנסת זיסמן?

אברהם-בייגה שוחט: כן.

ענת מאור: סגן השר וליד צאדק, בבקשה.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת יורם לס.

עמנואל זיסמן: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שזה חידוש מרענן.

עמנואל זיסמן: אולי ננהיג זאת כמוסד קבע.

אברהם-בייגה שוחט: אני שמח.

אברהם-בייגה שוחט: אני אוהב זאת.

אברהם-בייגה שוחט: הדיאלוג הזה טוב.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל כדאי לעשות זאת באווירה שקטה כזאת ולא באווירה של צעקנות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי היושבת-ראש, בנאומי היום אחר-הצהריים דיברתי בשבח הממשלה ושר האוצר, על ההישגים שלהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כמי שבא ממפלגה יהודית-ערבית, ולא רק מייצג את המגזר הערבי, אני מאוד שמח על ההישגים האלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל כששר האוצר מדבר היום על המגזר התעשייתי והעסקי, נדמה לי שאנחנו מדברים על מגזר מסוים ולא על כלל האוכלוסייה, מכיוון שבמגזר הערבי אנחנו עדיין רחוקים מאוד מהעניין של תיעוש הכפר הערבי, פיתוח התשתיות במגזר הערבי, מה שניתן לעשות מלבד חקלאות, שעדיין אנחנו בראשית הצעדים בה, ויש הישגים בחקלאות, אבל לא מספיק.

וליד צאדק חאג'-יחיא: עדיין יש הדברים האלמנטריים בחקלאות שצריך לעשות, כמו דרכים חקלאיות, תשתיות מים, רשתות מים, חממות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בכל אלה עדיין אנחנו בתחילת התנופה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אולי גם תחשוב על תוכנית חומש, תוכנית רב-שנתית, שתצביע לא רק על הישגים נקודתיים פה ושם – ואנחנו לא יודעים לאן אנחנו מובילים את הכלכלה במגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני באמת חושב שהגיע הזמן שנתווה תוכנית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אולי נשמע גם כמה דברים לגבי ההישגים במגזר הערבי.

ענת מאור: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני סגן השר וליד צאדק, גברתי היושבת-ראש, לשאלה הזאת יש מקום וטעם.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לחלק את תשובתי לשני חלקים.

אברהם-בייגה שוחט: בכל מקרה שהמשק הישראלי צומח ויש השקעות בתשתית לעיני כל האוכלוסייה של מדינת ישראל – אולי כדי לסבר את האוזן אגיד שכביש ואדי-עארה, שהורחב לארבעה מסלולים, משרת את האוכלוסייה היהודית בגליל, משרת את עפולה, משרת את היישובים הערביים בוואדי-עארה, את הכניסה למשולש, ובסיכומו של דבר, כאשר מדינת ישראל עושה השקעה מהסוג הזה, ההשקעה הזאת היא למען התושבים שחיים באותו אזור והעסק נותן תשובה.

אברהם-בייגה שוחט: כך גם הכביש מעכו לכרמיאל, ואנחנו יודעים שהכביש הזה משרת אוכלוסיות גדולות מאוד בהשקעה גדולה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: כביש תל-שוקת–באר-שבע שנמצא כעת בבנייה הוא כביש שמשרת הרבה מאוד בדואים.

אברהם-בייגה שוחט: אזור הייצור החופשי שקבעתי שיהיה על-יד צומת תל-שוקת ישרת אוכלוסייה ערבית ויהודית כאחת.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי לחבר הכנסת טלב אלסאנע, שהוא תושב לגיה, שהחלטה שלי בעניין אזור ייצור חופשי 4 קילומטרים מצומת שוקת לכיוון באר-שבע, בשכנות לחבר הכנסת אורון, בשכנות לחבר הכנסת טלב אלסאנע ולא כל כך רחוק מהמקום שבו אני גר, ערד, זו אבן פינה – – –

חיים אורון: אם לא תזכיר את חבר הכנסת פיני בדש, יחשבו – – –

אברהם-בייגה שוחט: אגב, פיני בדש, כלולים בזה ארבעה חברי כנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שהמקום הזה יצליח.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת פיני בדש, הזכרתי את כל חברי הכנסת שגרים מסביב לאזור ייצור סחר חופשי, ושכחתי אותך.

אברהם-בייגה שוחט: אמר חבר הכנסת אורון: אתה חייב להזכיר את פיני בדש, כי אחרת יהיה לנו סקנדל.

אברהם-בייגה שוחט: הנה אני מזכיר אותך.

פיני בדש: הוא דואג לי?

אברהם-בייגה שוחט: אדוני סגן השר, אני יודע מה משמעות עניין לגיה, חורא, כסייפה, שגב-שלום, הקיבוצים, עומר, ערד, בעיקר באר-שבע.

אברהם-בייגה שוחט: זה בסיס כלכלי איתן שיעלה את רמת החיים, ייצור מקומות עבודה, ייתן לאזרחים שגרים בסביבה תנופה – אם העסק יצליח, ואני מקווה שהוא יצליח.

אברהם-בייגה שוחט: זאת התשובה הכללית.

אברהם-בייגה שוחט: פחות אבטלה במשק – גם המגזר הערבי והדרוזי נהנה.

אברהם-בייגה שוחט: יותר השקעות – גם הם נהנים.

אברהם-בייגה שוחט: יותר מקומות עבודה – גם הם נהנים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, אני מסכים אתך שיש בעיות ספציפיות.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כולנו יודעים שההשקעות במגזר הזה במשך הרבה מאוד שנים היו נמוכות מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע, ואני שמח על התודה ועל השבחים שאמרת, שהממשלה הזאת שינתה הרבה.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שלא די, אבל אם לוקחים את גרף התקציב החל מ-1992 בואכה 1993 אל 1994 ו-1995, גרף התקציב הוא כך: גם במענקי פנים, גם בפיתוח פנים – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: גם בחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: גם בחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו בחקלאות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שמגדלי הירקות הערבים יספקו מהר מאוד סחורה למשק הישראלי, שכן היתה לנו בעיה של ירקות וכל חקלאי שגידל ירקות הרוויח בצורה יוצאת מן הכלל, ואני שמח על כך.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אני אומר לך שיש מדיניות כוללת וממנה נגזר בעצם טוב יותר לכל האזרחים, ואני מסכים אתך שצריך לתת גיבוי חזק יותר ליישובים במגזר הערבי בתשתיות, בחינוך וכמובן גם בתעסוקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת יורם לס, בבקשה.

יורם לס: אדוני שר האוצר, אין זה סוד שקיים בציבור חשש כבד לקראת הפעלת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, לא רק לגבי הכסף שיגבו מהאזרחים אלא בעיקר, וזה מה שחשוב, בנוגע לרמת השירות הרפואי שהאזרחים יקבלו.

יורם לס: בישיבת הוועדה אמר היום מנכ"ל קופת-חולים "מכבי", שהממשלה כופה עליו קיזוז של 12% מתקציבו, והוא השתמש במלה שואה.

יוסי כץ: הוא ביקש ממני למחוק מהפרוטוקול.

יורם לס: אני מוחק מהפרוטוקול.

יורם לס: אבל את הקיצוץ של 12% במערכת שאי-אפשר להוריד בה בקודש – החרדה שהיתה בדברים שלו הדאיגה אותי, ולא רק אותי.

יורם לס: ראשי המערכת כולה, ובעיקר מנהלי בתי-החולים, מודיעים על חישוקים תקציביים מוחלטים שהולכים להנחית עליהם.

יורם לס: את כל זה אני אומר לא כדי לקיים עם כבוד השר דיון תקציבי בפורום הזה, אלא כדי לשאול מה דעתו בנושא ערכי, לא בנושא של תקציב.

יורם לס: במשרד הבריאות היום מתכוונים – והודיע זאת מנכ"ל משרד הבריאות בישיבה של ועדת משנה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה שאני עומד בראשה – להנהיג רפואה פרטית בבתי-החולים הממשלתיים.

יורם לס: זאת תוכנית שקיימת, ואבקש מכבוד השר להביע את דעתו על נושא זה.

שבח וייס: אדוני השר, עכשיו תשובה לחבר הכנסת לס, אחר כך – חבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את דבריך.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק ש-1 בינואר 1995 הוא תאריך מלא רפורמות.

אברהם-בייגה שוחט: הזכרתי קודם את הרפורמה בגבייה בביטוח לאומי, הזכרתי את נושא הבריאות ואת מס הכנסה.

אברהם-בייגה שוחט: מותר לי גם להגיד, שב-1 בינואר 1995, כפי שעמדתי על כך, ימוסה שוק ההון הישראלי, ואנחנו נכנסים לתקופה חדשה, תקופה שבה נקבל מערכת מיסוי אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקשיב גם לחששות שהעלית בעניין מס הבריאות, או בעניין השיטה החדשה.

אברהם-בייגה שוחט: כל שיטה חדשה יוצרת בעיות.

אברהם-בייגה שוחט: יש רפורמה גדולה מאוד, יש התנתקות משיטת הגבייה הקודמת, יש קפיטציה הרבה יותר רחבה, ולכן הטענות ששמעת מקופת-חולים "מכבי" – וזה לא חשוב כרגע אם הן הוגדרו כשואה או כמסוכנות לקופה – הדברים האלה נובעים, כמובן, משיטת הקפיטציה ומחששם לירידה בהכנסות.

אברהם-בייגה שוחט: הרפורמה הזאת היא רפורמה גדולה, חבר הכנסת לס.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו יודעים שמיליארדים מוצאים לצורך הבריאות, והשאלה היא איך תתנהל מערכת ההקצאות במצב של השתנות.

אברהם-בייגה שוחט: איני יכול לתת לך תשובה ספציפית בנושא שהעלית, של שירותים פרטיים בבתי-החולים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מודה ומתוודה שלא נתתי על כך את הדעת, אבל אני יכול להגיד לך שלא צריך לחשוש ממהלכים של שינוי, תפיסות חדשות, פעילות אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: לא כל מה שישן צריך להרוס, אבל גם לא כל מה שחדש צריך למלא אותנו חששות.

אברהם-בייגה שוחט: אם הדברים נעשים באיזון הנכון, אם הדברים נעשים בדרך כזאת שנותנים לנו ביטחון שאנחנו בדרך נכונה, אני מניח שגם הכניסה למהלך של חוק הבריאות החדש – זה יהיה מהלך שילווה בקשיים, ילווה בבעיות מסוימות, אבל בסיכומו של דבר, כניסה למערכת חדשה בכל אופן מחייבת אותנו לעשות את הניסוי.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, בבקשה.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, ידידי שר האוצר, כמי שהיה ראש עיר מהטובים בארץ, יושב-ראש פורום ערי הפיתוח, הרקורד שלך בתחום הזה ידוע, וגם דעותיך ועמדותיך ידועות.

עובדיה עלי: אני מבקש לדעת אם יש איזו מדיניות של פיזור אוכלוסין.

עובדיה עלי: פיזור האוכלוסין היה תמיד מטרה לאומית ראשונה במעלה, בכל ממשלות ישראל.

עובדיה עלי: יש לי איזו הרגשה, שהיום התפיסה היא של אזורי ביקוש, שהיא בעצם על בסיס כלכלי.

עובדיה עלי: אם אני מנתח ובודק אותה מבחינה כלכלית, אני חושב שהגישה אולי נכונה.

עובדיה עלי: אבל אם בוחנים את הנושא הזה בהיקף הרחב, עם ראייה לאומית כוללת, מקיפה, כשבוחנים את כל ההשלכות האסטרטגיות, הביטחוניות, ההתיישבותיות – האם אתה מסכים עם הגישה לרכז את הבנייה באזורי ביקוש בלבד, או האם אתה תומך באותן עמדות שתמיד תמכת בהן, של פיזור אוכלוסין, חיזוק הפריפריה, ערי הפיתוח.

עובדיה עלי: אני מדבר כרגע בתחום השיכון במיוחד, ובתחום של קליטת העלייה.

עובדיה עלי: גם בנושא של קליטת העלייה יש איזו תפיסה ופילוסופיה של קליטה ישירה, שכל עולה יקבע לאן הוא בא.

עובדיה עלי: זה נכון, זו תפיסה ליברלית.

עובדיה עלי: מבחינה פילוסופית יש איזה היגיון במדיניות כזאת.

עובדיה עלי: אבל ממשלה שרוצה לפזר אוכלוסין חייבת לנקוט אמצעים של הכוונה ושל עידוד להגיע לפריפריה.

עובדיה עלי: אני מאוד מוטרד בסוגיה הזאת גם ביחס לגליל, ובגליל יש בעיה דמוגרפית, כפי שאתה יודע, אינני מתבייש לומר – ייהוד הגליל, שמירת הרוב היהודי בגליל, וגם ביחס לנגב, אזור רחב ידיים, שצריך ליישב אותו.

עובדיה עלי: אם לא תהיה הכוונה ומדיניות מכוונת, במיוחד בשני המשרדים האלה, שמתלווה אליהם כמובן משרד התעשייה והמסחר ביצירת מקורות תעסוקה והכנת תשתיות בתחום הזה – אנחנו נעמוד יום אחד בפני שוקת שבורה.

עובדיה עלי: והנושא הזה הוא בלתי הפיך.

עובדיה עלי: בצד השיקולים הכלכליים, האם אינך חושב שצריך לראות גם את השיקולים האחרים, שאת חלקם פירטתי ואת האחרים אתה יודע אולי טוב ממני?

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת עובדיה עלי, אדוני היושב-ראש, מכיוון שחבר הכנסת עלי פתח בשבחים, אני לא אמנע מלומר שחבר הכנסת עלי, בהיותו ראש עיריית עפולה, היה גם כן ראש עיר למופת ולדוגמה, גם מבחינת ניהול תקציבי נכון של העיר – אני חושב שהיסודות שהוא הניח קיימים גם היום, אני יודע על כך, כי רק השבוע נפגשנו עם ראש העיר הנוכחי של עפולה – וגם ברמת הפיתוח התעשייתי והכלכלי.

אברהם-בייגה שוחט: ואתה יודע שעל כך אזרחי עפולה חייבים לך הרבה מאוד תודה, ואני בטוח שכך הם פני הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אשר לשאלתך, אני יכול להגיד לך בביטחון מלא, שיש מדיניות, או יש רצון, גם אצלי, ולדעתי גם בממשלה, בכיוון של פיזור אוכלוסייה.

אברהם-בייגה שוחט: עם זאת, אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה, שאם נבנה רק בפריפריה, תהיה לנו בעיה של תעסוקה, תהיה לנו בעיה של מחירים.

אברהם-בייגה שוחט: אני זוכר שבשעתו, נדמה לי שכבר היית ראש עיר, היה ויכוח על מודיעין, אם לבנות את מודיעין או לא לבנות את מודיעין.

אברהם-בייגה שוחט: הוויכוח היה גדול וכבד.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני אתן לך דוגמה לעוצמת הבעיה.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה בנתה את הבנייה התקציבית לקראת קליטת העלייה, בעיקר בפריפריות, בעיקר בנגב ובגליל.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר נעשה כי הקרקע יותר זולה, כי אולי התכנון יותר טוב, כי יש פחות בעיות בוועדות הבנייה.

אברהם-בייגה שוחט: והנה, בשנת 1993, שבה היו בידי הממשלה כ-45,000 יחידות דיור, עלה מדד הדיור בערך ב-25%, קרוב ל-15% מעל למדד הכללי.

אברהם-בייגה שוחט: מה אני רוצה להגיד בזה?

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד שמלאי של דירות במקום מסוים לא בהכרח יוצר את הביקושים.

אברהם-בייגה שוחט: וכאשר הביקושים, בגלל תעסוקה וכל מיני דברים כאלה, הם יותר במרכז, המחירים בעצם נקבעו על-ידי הביקושים במרכז.

אפרים גור: מה עם הבנייה הציבורית לזכאים, אדוני שר האוצר?

אברהם-בייגה שוחט: אענה לך אחר כך.

אברהם-בייגה שוחט: אני עונה קודם כול לחבר הכנסת עובדיה עלי.

אברהם-בייגה שוחט: לכן חייב להיות איזון מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: איפה הפתרון?

אברהם-בייגה שוחט: הפתרון בהחלט במה שאמרת, בהפניית מקורות תעסוקה, ביצירת תשתיות, כדי שיהיה כדאי לבוא ולהשקיע בעפולה, בנצרת, במגדל-העמק, בבית-שאן, בשלומי, במעלות, וכנ"ל בנגב.

אברהם-בייגה שוחט: ונדמה לי שבתחום הזה יעידו תקציבי הפיתוח שאנחנו נותנים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אתה מכיר את הגליל, אתה יודע מה נעשה בציפורי, אני חושב שגם באלון-תבור יש הרחבה גדולה, אני מקווה שגם בעפולה, אף שיש בעיית קרקע.

אברהם-בייגה שוחט: ודרך תקציבי מדינה וביצוע תשתיות אנחנו יוצרים אופציות לתעשייה.

אברהם-בייגה שוחט: סיפרתי קודם על אזור ייצור סחר חופשי בצומת-שוקת.

אברהם-בייגה שוחט: בחוק קבענו שזה יוקם רק באזור פיתוח א', כי ידעתי שהמשיכה תהיה לכיוון המרכז, ולא רציתי בדבר הזה.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, אני נמנה עם אלה שמאמינים שבתהליכים המקרו-כלכליים יש להשקיע בתשתיות.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כביש ואדי-עארה הוא נכס לתושבי עפולה והצפון, אבל הוא גם כביש שמקרב אפשרות להיות במקום.

אברהם-בייגה שוחט: אותו דבר כביש ואדי-מילק, שפותח לכיוון עמק-יזרעאל ולכיוון הצפון.

אברהם-בייגה שוחט: אם נשקיע בתשתיות האלה, אם נשקיע באזורי תעשייה, אם נשקיע במערכת קשר וכבישים, בגלל מחירי הקרקע במרכז תהיה סטייה גדולה אל הפריפריה.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר תהיה עבודה, כמובן כפוף לזה שנשקיע בחינוך, בתרבות ובשירותים, אנשים יבואו.

אברהם-בייגה שוחט: שנינו יודעים שכשאדם מגיע לעיר, הוא שואל על התעסוקה.

אברהם-בייגה שוחט: אולי לפני כן הוא שואל על החינוך, הוא שואל על אורח החיים, על איכות החיים.

אברהם-בייגה שוחט: וכאשר נוצרת המסגרת שבונה את השיקולים שלו, דרך הדיור, דרך חינוך ילדיו, דרך האווירה, דרך החזקת המקום – אז הוא מקבל את ההחלטה.

אברהם-בייגה שוחט: היה לנו ויכוח על העניין של יום לימודים ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע, אתה מכיר היטב את מערכות החינוך, גם באת מתוך המערכת הזאת לפני היותך ראש עיר, ההחלטה להאריך את יום הלימודים בערי פיתוח היתה החלטה מגמתית, שבאה לתת העדפה.

אברהם-בייגה שוחט: אולי היא לא מספיקה, ויש ויכוח האם זה מספיק או לא מספיק, אבל זה בהחלט הכיוון.

אברהם-בייגה שוחט: יש היום בנייה בערי הפיתוח.

אברהם-בייגה שוחט: היא לא בנייה ממשלתית ציבורית, חבר הכנסת גור, ואני שמח שהיא לא כזאת.

אברהם-בייגה שוחט: ואנחנו נותנים עזרה.

אברהם-בייגה שוחט: מחיר הקרקע באזור פיתוח א' הוא 35% מהערכת שמאי, ואתה מקבל זכות של 91%; דרך אגב, גם יישובים דרוזיים וערביים שנמצאים באזורים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: שנית, מחיר הפיתוח הוא 50%.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה סופגת 50% מעלות הפיתוח.

אברהם-בייגה שוחט: והא ראיה שפורסמו מכרזים על-ידי המינהל ומשרד השיכון, וכמעט בכל הערים, אינני אומר שבכולן, יש בנייה יזמית, שהיא הטובה ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: היא מקבלת את מעטפת המשכנתאות, היא מקבלת את הסכום לתשתית, היא מקבלת את מחיר הקרקע הזול, ואז היא יכולה להוריד מחיר, כשהיא באה לפגוש את הצרכן.

אפרים גור: זה יכול לתת פתרון לזכאים, שיכולים ליטול משכנתאות ולרכוש דירות.

אפרים גור: מה עם עשרות אלפי המשפחות שלפי הקריטריונים של הממשלה הן זכאיות לדיור ציבורי סוציאלי, ובהעדר היצע הדיור אין הן יכולות לקבל – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת גור, אני חושב שבאוכלוסיות ספציפיות צריך לטפל בדרך ספציפית.

אברהם-בייגה שוחט: אתן לך דוגמה.

אברהם-בייגה שוחט: בהיותי ראש מועצה, בשנות ה-80, הגיעה עליית "מבצע משה" מאתיופיה.

אברהם-בייגה שוחט: השיטה אז היתה שיטה של קליטה מסוג אחר מאשר היום.

אברהם-בייגה שוחט: במרכזי הקליטה בעירי היו כמה מאות משפחות.

אברהם-בייגה שוחט: איך טיפלו בהן אז?

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה חיפשה דירות.

אברהם-בייגה שוחט: יש מי שהלכו לדיור ציבורי שהיה במקום, והבעיה נפתרה מייד.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה חיפשה דירות, מה שנקרא דירות נ"ר, היו רצים פקידים, הדירה היתה מוצאת חן בעיני המשפחה או לא היתה מוצאת חן בעיניה.

אברהם-בייגה שוחט: במשך שלוש שנים יישבו כך 700 משפחות.

אברהם-בייגה שוחט: באנו ואמרנו לעולי אתיופיה, יושבי הקרוונים: אנחנו ניתן לכם משכנתה נדיבה, נדיבה מאוד, 100,000 דולר, עם החזר חודשי נמוך מאוד; אתם תחפשו ואתם תחליטו איפה אתם רוצים לגור.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרוצה לגור בדירה יותר גדולה במקום יותר זול, יחליט כך.

אברהם-בייגה שוחט: השני רוצה בדירה יותר קטנה במקום אחר – יחליט כפי שהוא רוצה.

אפרים גור: אבל זה רק להם וליוצאי סוריה.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק ליוצאי סוריה.

אברהם-בייגה שוחט: מייד אגיד לך.

שבח וייס: חבר הכנסת גור, אני מבקש שתאפשר גם לחברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: ובתוך שלושה-ארבעה חודשים התפנו 2,700 משפחות בלי שפקידים ליוו אותן, לא נוצרו אזורים שבהם גרו בצפיפות וקיבלו סטיגמה, אלא העסק התנהל בעצמו.

אברהם-בייגה שוחט: לאחר מכן הרחבנו את זה בתנאים קצת אחרים, אבל עדיין מרחיבים עד 230,000 שקל למשפחה לכל דיירי הקרוונים.

אברהם-בייגה שוחט: ישראלים – היו בערך 1,400 משפחות, ועולים חדשים, יוצאי ברית-המועצות, שגם הם אכלסו את מחנות הקרוונים.

אברהם-בייגה שוחט: והתהליך הזה הולך.

שבח וייס: אני יודע את התור, אני מייד אודיע עליו.

שבח וייס: שר האוצר יסיים, אחר כך – חבר הכנסת פיני בדש, אחר כך – חבר הכנסת מאיר שטרית, אחר כך – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

מאיר שטרית: אני רוצה לשאול באותו עניין.

שבח וייס: גם זה באותו עניין.

פיני בדש: – – –

שבח וייס: רק שנייה, הוא עוד לא סיים.

אברהם בורג: ממושך משהו.

אברהם-בייגה שוחט: לא, אבל יש בזה הרבה מאוד טעם, אנשים שואלים – – –

אברהם בורג: הוא ממצה את עומק הדיון.

שבח וייס: ממושך אבל גם מושך.

אברהם-בייגה שוחט: אברום, אני לא מועמד לסוכנות, למה אתה תוקף אותי?

אברהם בורג: כן, אבל אתה לא תומך בי.

אברהם בורג: יש לך מין הרגל לתמוך תמיד במועמד שהוא לא אני.

שבח וייס: נחמד.

שבח וייס: שעת הווידויים תגיע עוד מעט, זה יהיה עוד יותר מעניין.

שבח וייס: חבר הכנסת בדש.

פיני בדש: אדוני השר, אני לא אעביר לך עכשיו את כל השאלות שקיבלתי בביפר מהצופים כדי שאשאל אותך, אבל אעלה עניין אחד.

פיני בדש: בכל העולם הרכבת היא כלי תחבורה הכרחי.

פיני בדש: כל שנה נוספים 120,000 כלי רכב.

פיני בדש: גם כשתסיימו את כביש חוצה-ישראל, הוא יהיה כביש פקוק ישראל, כי לפי קצב קניית כלי הרכב שעולים על הכבישים היום, כמות התשתיות שאנחנו מפתחים לא מספיקה.

פיני בדש: למה אין החלטה להשקיע תקציב רציני, גדול, ברכבת מהירה מהנגב עד הצפון?

פיני בדש: זה יקרב את הנגב וזה ישחרר את הפקקים בארץ.

פיני בדש: הנגב הפך היום אחד האזורים הפקוקים ביותר, אתה יודע את זה.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, יש לי בקשה: אם תשובותיך תהיינה תמציתיות, נוכל לשתף הרבה יותר חברי כנסת.

אברהם-בייגה שוחט: הבנתי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לך, שבניגוד להרבה מאוד ממשלות ולהרבה מאוד שרי אוצר, אני חשבתי שצריך להשקיע ברכבת כדי לראות כיצד העסק ישנה את מודל ההתנהגות, ובחרתי בכמה צירים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו משקיעים היום ברכבת חיפה–תל-אביב בסביבות 400 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: 200 מיליון מהם הושקעו, ו-200 מיליון מהם – בתהליך השקעה.

אברהם-בייגה שוחט: המגמה היא להגיע בתוך שנה למצב שבו תהיינה שתי מסילות בתוואי תל-אביב–חיפה, לרבות תחנות הביניים, רכבת של 145 קילומטרים לשעה, תחנות בתוך איילון, שהתחילו לבנות אותן, ולראות את הרגלי הצריכה התנועתית של האזרחים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רוצים לראות אם באמת שירות טוב, תחנות מוצלות, רכבת שנוסעת במהירות גדולה, בתכיפות גדולה, ישנו את הרגלי הצריכה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו החלטנו על השקעה ברכבת מכפר-סבא–פתח-תקווה לתל-אביב.

אברהם-בייגה שוחט: רכבת לבאר-שבע – קיים ציר אחד.

אברהם-בייגה שוחט: ההשקעה עכשיו ברכבת חשמלית, או רכבת מהירה, מקדימה את זמנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא שולל את העניין.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מכינים תוכנית-אב לרכבות, ואני אומר לך שאם הניסיון של תל-אביב–חיפה, שזה תל-אביב–חדרה–נתניה–חיפה, יצליח, המדיניות תפרוץ קדימה גם בתחומים אחרים.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת מאיר שטרית, אחר כך – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

שבח וייס: למיקרופון, כי גם הקצרניות שלנו רוצות לרשום.

מאיר שטרית: אדוני השר, מאחר שאתה העלית את העניין של דירות נ"ר, אני מבקש לשאול אותך שאלה קונקרטית בעניין הזה.

מאיר שטרית: היום – יותר נכון לפני חודש – יש 1,400 משפחות ישראליות שכבר קיבלו תעודה, עברו את כל הוויה-דולורוזה שאתה מכיר בשביל לקבל תעודה שהן זכאיות לדירת נ"ר.

מאיר שטרית: יש 1,400 משפחות זכאיות במשרד השיכון לדירות נ"ר, שיש להן תעודה ביד כבר כמעט שנה, שלא לדבר על אלפים נוספים שמחכים בתור.

מאיר שטרית: בתקציב המדינה מופיע סכום של 34 מיליון שקל לרכישת דירות נ"ר למשפחות, למקרים סוציאליים, כשהצורך המינימלי, כדי לפתור רק את בעיית מי שמחכה בתור, הוא 1,400 דירות.

מאיר שטרית: אולי את זה אפשר לפתור לפחות למסכנים האלה, שמחכים שנים על שנים לפתרון?

אברהם-בייגה שוחט: נכון שהתקציב לדירות נ"ר, גם לעולים, גם לוותיקים, לא עונה על רמת הציפיות, אבל אני רוצה להזכיר שאנחנו, באמצעות התקציב, מממנים שכר דירה לזכאים, למשפחות חלשות ולעולים בהיקף של 1.2 מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: דירת נ"ר נותנת פתרון טוב יותר, שכן האיש לא נע ונד, הוא לא צריך להשקיע, המדינה משקיעה, לוקחת ממנו שכר דירה, בדרך כלל נמוך, בהתאם ליכולתו.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עשינו שתי פעולות.

אברהם-בייגה שוחט: קודם כול, התקציב לדירות נ"ר גדל מאוד גם בתחום של העולים, גם בתחום של הוותיקים, אבל אין הקומץ משביע את הארי, רחוק מכך.

אברהם-בייגה שוחט: מצד שני, באוכלוסייה של העולים, למשל, נכנסנו לפרויקט תלת-שנתי של בניית 5,000 יחידות הוסטל.

אברהם-בייגה שוחט: יחידת הוסטל היא יחידה קטנה למשפחה מבוגרת, תוך ניצול טוב יותר של שטח הדירה, עם כמה מתקנים קהילתיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שבשנה זאת, בסופה, נקבל את התמונה של אותם דברים ראשוניים שאנחנו צריכים לספק לעולים.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, אחריו – חבר הכנסת רון נחמן, ואחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

מאיר שטרית: אולי אפשר להתחיל בהצבעות?

שבח וייס: רבותי, אתם הרי יודעים שאני אתחיל בהצבעות כשיושב-ראש ועדת הכספים יבוא ויבקש.

שבח וייס: מכאן אני לא יכול אפילו לשאול אותו מתי זה יהיה.

אריאל ויינשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אנחנו שומעים כאן בימים האחרונים נתונים ומספרים על מצב המשק, אבל בחשבון כולל האזרח שואל את עצמו: האם הנתונים האלה משרתים אותי?

אריאל ויינשטיין: הכלכלה צריכה לשרת את האזרח, בין השאר ובעיקר, ואזרחי המדינה מרגישים היום שחסכונותיהם נוסרו בעשרות מיליארדי שקלים בשנה האחרונה.

אריאל ויינשטיין: והאזרח שואל: טוב, נתונים, מספרים, מצב המשק, אבל אני עצמי חסכתי שנים, ומה קורה?

אריאל ויינשטיין: אני מדבר על קופות גמל, שהחשבונות עליהן יגיעו בימים הקרובים, ואנשים יראו שכל אחד הפסיד ריאלית, ובסך הכול הפסדים של עשרות מיליארדים.

אריאל ויינשטיין: עכשיו אני מבקש לומר עוד נתון אחד.

שבח וייס: לא, לשאול.

אריאל ויינשטיין: התשואה של קופות הגמל בשבע השנים האחרונות היתה תשואה ריאלית של 2.7% בכל שנה.

אברהם-בייגה שוחט: כולל השנה.

אריאל ויינשטיין: לא, בלי 1994.

אריאל ויינשטיין: אלה נתונים בדוקים.

אריאל ויינשטיין: זאת אומרת, אי-אפשר לבוא ולומר: רבותי, בשנים קודמות האנשים הרוויחו הרבה, אז מותר ששנה אחת יפסידו.

אריאל ויינשטיין: ההפסדים השנה הם ללא תקדים וללא יחס, וזה המבחן העיקרי של האזרח, כשהוא בא ושואל את עצמו: איזו מדיניות כלכלית יש לי?

אריאל ויינשטיין: איזה שר אוצר יש לי?

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שמה שקרה בשוק ההון גרם לתחושה רעה אצל חלק מן האזרחים אשר קנו מניות, בעיקר כששערן היה גבוה, ומכשירים פיננסיים אחרים, ולאור הירידה בשוק ההון הפסידו.

אברהם-בייגה שוחט: חלק הפסידו באופן ריאלי – השאלה מתי קנו – וחלק אפילו באופן רישומי.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר קנית ב-100 וזה הגיע לסביבות 200 ולאחר מכן זה ירד ל-140, ההרגשה שלך היא שהפסדת, שכן תמיד קראת והסתכלת שהיית ב-140.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת ויינשטיין, אני לא רוצה לחלוק על המספרים שנתת, אני מניח שבדקת אותם, אבל אני חייב לבדוק, שכן לי נמסר – יכול להיות שאני טועה – שבחמש השנים האחרונות, לרבות הצפי של השנה הזאת, התשואה תהיה בסביבות 3%.

אברהם-בייגה שוחט: השנה שעברה, שבה עלה שוק ההון, היתה שנה עם תשואה גדולה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: השנה, בגלל הנפילות, התשואה כמובן שלילית.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שמי שמשקיע וחוסך בקופת גמל צריך לראות את החיסכון לטווח ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא יכול לעשות חשבון משנה לשנה, הוא צריך להסתכל על התשואה לאורך זמן.

אברהם-בייגה שוחט: גם אני חוסך בקופת גמל, ואני חוסך שמרן.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקבל את המספרים ואני רואה אותם.

אברהם-בייגה שוחט: אני מצדי מתחייב לבדוק, שכן לי יש נתונים אחרים.

אריאל ויינשטיין: אם אפשר, יש בידי הנתונים.

אריאל ויינשטיין: במחצית הראשונה של 1994 היתה תשואה ריאלית שלילית של 8.3% בקופות הגמל, לעומת תשואה ריאלית של 3.2% במחצית השנייה של השנה, ושל 2.7% – – – בשבע השנים האחרונות התשואה היא חיובית, בשיעור של 2.7%.

שבח וייס: טוב, הוא אמר כ-3%, אז זה דומה.

אריאל ויינשטיין: אלה הנתונים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שתשואה ריאלית של 3% כולל הצמדה במהלך של שנים זו תשואה של חוסך שמרני שלא אוהב השקעות ספקולטיביות.

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לך, שיש אנשים שאם היו אומרים להם: אדוני, במשך עשר שנים תקבל 4% ריבית צמודה – הם היו רואים בזה חיסכון נכון.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, בבקשה.

שבח וייס: מאריאל לאריאל.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד, וכבר יש צלצול, כנראה אחרי זה נעבור להצבעות.

אברהם-בייגה שוחט: רק אל תשאל אותי על אולם הספורט באריאל.

אברהם-בייגה שוחט: הוא כבר גמור?

רון נחמן: לא, עוד לא.

רון נחמן: אני זקוק עוד ל-2 מיליוני שקלים.

שבח וייס: בסוף עוד תגמרו פה עסקה.

רון נחמן: אדוני שר האוצר, נושא הבורסה וההשקעות שהשקיעו אנשים בבורסה ונפגעו עכשיו כתוצאה מנפילת הבורסה, ונכנסו עכשיו לההפסדים – אתה בוודאי מכיר את הבעיה.

רון נחמן: אנחנו נמצאים ערב הפעלת החוק.

רון נחמן: אחרי שנעשו כל הדברים האלה, איך לפי דעתך יוכלו האנשים האלה לקזז את ההפסדים שלהם או לצמצם אותם?

שבח וייס: אדוני שר האוצר, רוצים פה ממש סקופ עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מחלק סקופים.

שבח וייס: מה יש?

שבח וייס: ככה, לקראת יום שישי.

שבח וייס: אולי "סקופון".

אברהם-בייגה שוחט: אני אוהב לתת אינפורמציה ולהסביר, זה נראה בעיני יותר נכון.

אברהם-בייגה שוחט: ההערה שלך נכונה.

אברהם-בייגה שוחט: החוק בנוי כך במתכונתו כפי שאושר בוועדת הכספים ולאחר מכן במליאת הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: זה אכן חוק שבגללו עלול אדם שקנה מניה ברמה גבוהה, ולאחר מכן היא ירדה במהלך 1994, להגיע לבסיס של נתון שווי המניה בדצמבר 1995, ולאחר מכן אם יש רווח והוא מוכר, אכן יש בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: בכל מערכת מיסוי יש בעיה מהסוג הזה, לא תמיד, שכאשר מסתכלים על האירוע לאחור ועל אירוע מס הכנסה קדימה, נוצרים עיוותים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתכונן לתת כאן איזו התחייבות בעניין חיפוש או מתן פתרון.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיב במלה המקסימלית שאני יכול – שהנושא נמצא באיזו מחשבה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע איך, מתי ואם.

אברהם-בייגה שוחט: אבל ברור לי שגם אני הייתי שמח אילו יכולנו להביא פתרון אמיתי מבוסס על נתונים.

אברהם-בייגה שוחט: העניין לא כל כך פשוט.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אחרון אחרון – כנראה חבר הכנסת יוסף בא-גד.

שבח וייס: נא לקצר, אנחנו כנראה מתקרבים להצבעה.

יוסף בא-גד: אדוני השר, הלובי החברתי הגיש לך רשימת פעולות והדגיש את עניין ההטבות למשפחות ברוכות ילדים.

יוסף בא-גד: אני חוזר: הטבות למשפחות ברוכות ילדים – הנחה בדמי נסיעה, חוק משפחות ברוכות ילדים, הנחות במסי ארנונה וכו'.

יוסף בא-גד: אתה אתי, כבוד השר?

יוסף בא-גד: אני שואל מה תבשר לאומה בליל שישי זה, יום חמישי בלילה, על הטבות למשפחות ברוכות ילדים, במגמה לעודד את הילודה?

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תשובתך.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת בא-גד, אתה נכנסת לאולם מעט יותר מאוחר, אבל אני אמרתי, ש-1 בינואר הוא לא רק תחילת שנה קלנדרית חדשה, אלא זו שנה שבה התנהגות המיסוי במדינת ישראל תהיה אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: יש יותר שוויון וצמצום פערים, יש ירידה במסים לשכבות החלשות, שבדרך כלל הן גם המשפחות מרובות הילדים שיש בהן בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לך, שהממשלה הזאת כממשלה עשתה בתחום החברתי דברים אדירים במהלך השנתיים וחצי האחרונות.

אברהם-בייגה שוחט: ביום ראשון ייכנס לתוקפו חוק ביטוח בריאות.

אברהם-בייגה שוחט: כל אזרח מדינת ישראל יקבל על-פי החוק שירותי בריאות, ולא חשוב אם הוא שילם או לא שילם, הביטוח הלאומי ידאג לקבל ממנו את כספו.

יוסף בא-גד: יש ויכוח אם זה לטובה או לרעה.

אברהם-בייגה שוחט: נחיה ונראה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל עובדה היא, שכל אזרח חייב לקבל על-פי חוק סל שירותי בריאות.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1 בינואר ייכנס לתוקפו גם חוק מיסוי שוק ההון.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, לא רק השכר אלא גם רווחי הון יהפכו להיות מרכיב בבסיס המס שלנו.

יוסף בא-גד: גם על זה יש ויכוח.

אברהם-בייגה שוחט: כל דבר יכול להיות בוויכוח.

אברהם-בייגה שוחט: גם על בשורות יכולות להיות דעות חלוקות ושונות.

אברהם-בייגה שוחט: אשר עשינו בתחום החינוך, אשר עשינו ברווחה, חוק חיילים משוחררים, קצבת ילד ראשון ושני – – –

יוסף בא-גד: זה נכון.

יוסף בא-גד: על זה שיבחתי את הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהזמן הדרוש לך לשבח את הממשלה רב יותר מהזמן הדרוש לביקורת.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חברי הכנסת, נדמה שיש מקום עוד לשאלה אחת.

שבח וייס: אם לא, אדוני שר האוצר, אני מאוד מודה לך.

שבח וייס: כדאי לאמץ את הטכניקה הזאת.

שבח וייס: תאמר כמה דברים לסיכום, לפני שאנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי חברי הכנסת, אני אסיים את הדיון התקציבי ואומר באופן ברור ביותר, שהתקציב המונח כאן, לפי הערכתי משמש כפוטנציאל ל-performance של המשק הישראלי כפי שראינו בשנים 1993 ו-1994.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו סיכמנו שתיים-וחצי שנות פעילות בתוצאות יפות וטובות.

אברהם-בייגה שוחט: ואני בטוח, שהתקציב שאני מבקש שהכנסת תאשר בקריאה שנייה ושלישית, גם הוא תקציב שמבשר יותר תעסוקה, יותר שירותים, יותר תשתיות, יותר חינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אני אודה לכם מאוד על אישור התקציב.

שבח וייס: תודה רבה, אדוני שר האוצר.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת.

שבח וייס: בעוד זמן קצר מאוד נעבור להצבעות.

שבח וייס: אני מבקש עוד צלצול אחד, ולסגור את הדלתות הקדמיות לפחות.

שבח וייס: צפויות לנו הרבה הצבעות, אני מבקש לשבת ולא להפריע.

שבח וייס: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אתה תאמר לי מתי אני יכול להתחיל בהצבעה.

גדליה גל: אפשר להתחיל.

שבח וייס: נא לשבת, אנחנו מתחילים בהצבעות.

שבח וייס: חברי הכנסת אריה דרעי, חגי מירום, חיים דיין, אריה גמליאל, חיים אורון, עבד-אלוהב דראושה, נא לשבת.

שבח וייס: אני מבקש לערוך את ההצבעות בשיטה ידנית, אם אפשר.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני זקוק לך במסגרת ההסדרים שלנו.

שבח וייס: אני רוצה לערוך את ההצבעות בשיטה ידנית.

שבח וייס: יש הסכמה מצדכם?

שבח וייס: רק חבר הכנסת איתן, אני לא יכול לנהל משא-ומתן עם עשרה אנשים.

מיכאל איתן: אנחנו נבקש מפעם לפעם הצבעה אישית.

שבח וייס: בסדר, בינתיים אפשר להתחיל בהצבעה ידנית?

מיכאל איתן: – – – גם אישית.

שבח וייס: אוה, גם אישית.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת.

שבח וייס: תעקבו אחרי.

שבח וייס: אנו מצביעים על-פי החוברת הצהובה הזאת.

שבח וייס: מתחילים.

שבח וייס: הסתייגויות לסעיף תקציבי 01 – נשיא המדינה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 01 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 01 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 01 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 01 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההסתייגויות בסעיף הזה הוסרו.

שבח וייס: לפיכך, מי תומך בסעיף 01 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 01, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנו עוברים לסעיף 02.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 02 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 02 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 02 לא נתקבלו.

קריאה: – – –

שבח וייס: מייד.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע וחבריו, המופיעה באמצע עמוד 2?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 02 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההסתייגויות לסעיף 02 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 02 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 02, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד השלישי, סעיף 03.

רן כהן: – – –

שבח וייס: אני מבין.

שבח וייס: אני אשתדל לתפוס את זה.

שבח וייס: אני מקווה שאני זוכר את כל השמות.

שבח וייס: ההסתייגות הראשונה לסעיף 03 הוסרה.

שבח וייס: זו ההסתייגות של סיעת מרצ.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת יוסף בא-גד.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 03 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 03 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגויות הוסרו.

שבח וייס: מי בעד סעיף 03 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 03, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 3 אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד הרביעי, סעיף 04.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 04 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל לא יכול להסיר את ההסתייגות, כי יש צירוף של חברי כנסת מכמה סיעות.

שבח וייס: ההסתייגות השנייה הוסרה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ד' מגן לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 04 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: אתם לא מצביעים, ואחר כך אני אצטרך למנות מחדש.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 04 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על סעיף 04 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה, לאחר שכל ההסתייגויות הוסרו.

שבח וייס: מי בעד סעיף 04 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 04, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 04 אושר.

שבח וייס: אתם עדיין מדברים בזמן ההצבעה וגם לא מצביעים, חלק מכם.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 7, סעיף 05.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 05 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 05 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 05 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 05 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן?

רענן כהן: אני מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 9.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף זה הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 05 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 05, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 10, סעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת חיים קופמן.

קריאה: – – –

שבח וייס: נכון, יש הסתייגות קודמת של חבר הכנסת מחאמיד וחבריו.

שבח וייס: אתם יודעים למה אני שוכח כל פעם?

שבח וייס: כי יש שורה ארוכה ומתחת קו קצר.

שבח וייס: להבא אני מבקש למתוח קו מתאים.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת האשם מחאמיד וחבריו?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: אני רואה שחבר הכנסת יצחק לוי לא רוצה להצביע.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 06 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברים, לאחר שכל ההסתייגויות הוסרו, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על סעיף 06 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי תומך בסעיף הזה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 06, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 14, הסתייגות לסעיף 07.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אלי גולדשמידט?

אלי גולדשמידט: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את ההסתייגות.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 07 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, לאחר שכל ההסתייגויות הוסרו, מי תומך בסעיף 07 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 07, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 16, סעיף 08.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 08 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות בסעיף הזה הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 08 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 08, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 19, סעיף 09.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת אברהם פורז וחבריו הוסרה, כידוע לכם.

שבח וייס: הם הסירו אותה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 09 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: אנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות?

שבח וייס: מי נגד?

רענן כהן: חבר הכנסת גולדשמידט הסיר את ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: או.

שבח וייס: קיי.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 09 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 09 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 09 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות בסעיף זה הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 09 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 09, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 21, להסתייגויות לסעיף 10.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 10 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 22.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 10 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף הזה הוסרו.

שבח וייס: לפיכך, מי תומך בסעיף 10 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף הזה אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 23, להסתייגויות לסעיף 12.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 12 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: כל ההסתייגויות לסעיף 12 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 12 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 12, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 24, להסתייגויות לסעיף 13.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת הסירו את הסתייגויותיהם.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 13 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 13 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 13 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסענע לסעיף 13 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 13 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה, אחרי שההסתייגויות הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 13?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 13, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 13 אושר כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 26, להסתייגויות לסעיף 14.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 14 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: ההסתייגויות לסעיף 14 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 14 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 14, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 27, להסתייגויות לסעיף 15.

שבח וייס: חבר הכנסת אורי אור הסיר את הסתייגותו.

קריאה: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: עם כל הכבוד, רק חבר הכנסת מיכאל איתן יאמר לי.

שבח וייס: בינתיים לא קיבלתי שום הודעה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ז"ב בגין וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 15 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 15 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההסתייגויות לסעיף 15 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 15 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 15, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 28.

שבח וייס: לסעיף 16 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 16 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 16 נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 29.

שבח וייס: לסעיף 17 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 17 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 17 נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 30, להסתייגויות לסעיף 18.

שבח וייס: חברי מרצ הסירו את הסתייגויותיהם.

מיכאל איתן: איפה אנחנו נמצאים?

שבח וייס: אנחנו נמצאים עכשיו בעמוד 30, בסעיף 18, בהסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור, ועוד לא הצבענו.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: רק על ההסתייגות הזאת.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצבעה אלקטרונית – היכונו – על ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור בנושא קליטת העלייה ברשויות.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: מי שלא יהיה במקומו, לא אוכל לחשב את הצבעתו.

שבח וייס: הצבעה מס' 4 בעד התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 18 – 34 נגד – 63 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: 34 תומכים בהסתייגות, 63 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך גם ההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים בהצבעה ידנית על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: מי בעד?

מיכאל איתן: על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד לסעיף 180102, רשויות מקומיות דרוזיות, אני מבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: אצלי זה נמצא יחד תחת הכותרת של חבר הכנסת אסעד אסעד, ואתה מבקש להפריד.

שבח וייס: נעשה הצבעה אלקטרונית על כל הקטע של חבר הכנסת אסעד אסעד, כי אני לא רוצה להפריד בתוך ההסתייגות עצמה.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי תומך בהסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד לסעיף 18?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 5 בעד התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 18 – 39 נגד – 57 נמנעים – 1 התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 18 לא נתקבלו.

שבח וייס: 39 תומכים, 57 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 18 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 18 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקוים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 18 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 18 לא נתקבלו.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 31.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 18 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: יש אנשים שלא מצביעים.

שבח וייס: סעיף 18, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר בקושי.

קריאה: היה רוב?

שבח וייס: אתם רוצים, אעשה הצבעה חוזרת על סעיף 18.

שבח וייס: אם לא תצביעו תתקבלנה כאן הסתייגויות; לי אין התנגדות שהן תתקבלנה.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 18 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 18, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 32, להסתייגויות לסעיף 19.

שבח וייס: חבר הכנסת אביגדור קהלני הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 19 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 19 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 33.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 19 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 19 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 19 לא נתקבלו.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 34.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 19 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 19, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 35, להסתייגויות לסעיף 20.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אבי יחזקאל וחבריו?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים הצבעה אישית על הסתייגות מס' 4: תמיכה בתזמורת אנדלוסית ומוסיקה מזרחית, בקבוצת ההסתייגויות של חבר הכנסת אבי יחזקאל ומאיר שטרית.

יצחק רבין: הוא לא הסיר – – –

שבח וייס: אבל הוא לא לבד, אדוני ראש הממשלה, יש שם חברי הכנסת סאלח טריף, עמנואל זיסמן, שלמה בוחבוט.

שבח וייס: חברי הכנסת, שאלתי: האם חבר הכנסת אבי יחזקאל הסיר?

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר?

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף ונונו הסיר?

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף הסיר?

שבח וייס: תגידו לי אם כן או לא, כי אני לא רואה תמיד את תנועות הראש.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר?

שבח וייס: חבר הכנסת שלמה בוחבוט הסיר?

שבח וייס: אני חייב לשאול.

שבח וייס: קוראים לזה קבוצת זיסמן, בוחבוט, יחזקאל.

שבח וייס: מכיוון שההסתייגות שלהם הוסרה, אנחנו לא יכולים לעשות הצבעה אישית.

שבח וייס: אנחנו נשארים בעמוד 35.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של אבי יחזקאל וחבריו לסעיף 20?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 20 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אנחנו ביקשנו – – –

שבח וייס: אבל כולם הסירו.

מאיר שטרית: אני לא הסרתי.

שבח וייס: סליחה.

שבח וייס: שאלתי את חברי הכנסת אבי יחזקאל, אלי דיין, יוסף ונונו, סאלח טריף, עמנואל זיסמן – – –

קריאה: ההסתייגות השנייה.

שבח וייס: בהסתייגות השנייה.

שבח וייס: אתם רוצים הצבעה אישית או אלקטרונית?

שבח וייס: אני שומע רק את חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אישית.

שבח וייס: חברי הכנסת, חוזרים להצבעה אישית על הסתייגות של חברי הכנסת אבי יחזקאל ומאיר שטרית בעמוד 35, בסעיף המתחיל 202033, וכל הקבוצה בהמשך.

קריאות: – – –

שבח וייס: אדוני המזכיר, אתה לא תתחיל כל זמן שלא יהיה כאן שקט.

שבח וייס: לא נתחיל, אתם רוצים לשבת כאן כל הלילה, בבקשה.

שבח וייס: לא נתחיל.

שבח וייס: חברי הכנסת, לא נתחיל בהצבעה אישית אם לא תירגעו.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: חברי הכנסת נעמי בלומנטל, לימור לבנת, צחי הנגבי.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני לא יכול להתחיל כי יש רעש כאן.

שבח וייס: תעזור לי קצת בקטע שלך, ופה יעזרו לי בקטע הזה.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: חבר הכנסת דרעי, אנא, אני לא יכול להתחיל כך.

שבח וייס: חבר הכנסת דרעי, אי-אפשר כך.

שבח וייס: חבר הכנסת יצחק לוי.

שבח וייס: אני מבקש להוציא את הנושא האנדלוסי עכשיו מוויכוח.

שבח וייס: אדוני המזכיר, בבקשה.

שבח וייס: לא, להפסיק, חבר הכנסת בני בגין מפריע לי.

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) שמואל אביטל – נגד.

שבח וייס: לא שומעים את התשובות שלכם.

שבח וייס: עוד הפעם מההתחלה, אדוני המזכיר.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) שמואל אביטל – נגד.

קריאות: – – –

שבח וייס: אל תפריע.

שבח וייס: אנחנו לא נתקדם.

שבח וייס: אדוני המזכיר, להפסיק את ההצבעה.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רפאל אדרי – נגד; אהוד אולמרט – בעד.

קריאות: – – –

שבח וייס: אדוני המזכיר, לעצור את ההצבעה.

קריאות: – – –

שבח וייס: תגיד עוד שלוש פעמים "תתביישו לכם" ואנחנו נמשיך בהצבעה.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש לי הצעת ייעול.

שבח וייס: אנחנו נאפשר לכל אחד מהצדדים להגיד לצד השני "תתביישו לכם", ונתחיל בהצבעה.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת בוחבוט, אתה מצד זה, ומישהו מצד זה.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: הנה, חבר הכנסת מצא.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: עכשיו מתחילים.

שבח וייס: חבר הכנסת אולמרט, נא לשבת.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, זה לא הוגן, יש פה אנשים שלא ישנו שלוש יממות.

שבח וייס: תני לנו להצביע.

לימור לבנת: מה ההערה?

שבח וייס: אנחנו רוצים לגמור, זו כל ההערה, ואת מפריעה לנו.

שבח וייס: חבר הכנסת הירשזון, אנא, שב במקומך.

שבח וייס: נא להמשיך.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אורי אור – נגד; חיים אורון – נגד; דליה איציק – נגד; מיכאל איתן – בעד; רפאל איתן – אינו נוכח; רפאל אלול – נגד; שולמית אלוני – נגד; טלב אלסאנע – בעד; אסעד אסעד – בעד; יוסף בא-גד – בעד; זאב בנימין בגין – בעד; פיני בדש – בעד; שלמה בוחבוט – נגד.

שלמה בוחבוט: נגד 10,000 שקלים – – –

קריאה: 10 מיליון.

שבח וייס: נא להמשיך.

שבח וייס: בלי תוספות.

שבח וייס: או בעד או נגד.

שבח וייס: כל אחד רוצה לעשות פה טרמפ עם סיפור.

שבח וייס: חבר הכנסת מאיר שטרית, מספיק.

שבח וייס: נא להמשיך.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אברהם בורג – נגד; יגאל ביבי – בעד; יוסף ביילין – נגד; נעמי בלומנטל – בעד; בנימין בן-אליעזר – נגד; אליהו בן-אלישר – בעד; אליהו בן-מנחם – נגד; שלמה בניזרי – נגד; עוזי ברעם – נגד; תמר גוז'נסקי – בעד; שאול גוטמן – אינו נוכח; מיכה גולדמן – נגד; אלכס גולדפרב – נגד; אלי גולדשמידט – נגד.

קריאות: בעד – – –

שבח וייס: נא להמשיך.

קריאות: – – –

שבח וייס: נא להמשיך.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אפרים גור – בעד; מרדכי גור – אינו נוכח; גדליה גל – נגד; אריה גמליאל – נגד; משה גפני – אינו נוכח; אלי דיין – נגד; חיים דיין – בעד; יעל דיין – נגד; עבד-אלוהב דראושה – בעד; אריה דרעי – נגד; אברהם הירשזון – בעד; זבולון המר – אינו נוכח; צחי הנגבי – בעד; אריאל ויינשטיין – בעד; שבח וייס – נגד; יוסף ונונו – נגד.

שבח וייס: סליחה, להפסיק.

שבח וייס: חבר הכנסת בוחבוט, אני אפסיק את כל ההצבעה בגללכם.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, אנא, שב במקומך.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אברהם ורדיגר – נמנע; רחבעם זאבי – אינו נוכח; נסים זוילי – נגד; עמנואל זיסמן – נגד; אליעזר זנדברג – אינו נוכח; וליד חאג' יחיא – נגד; נעמי חזן – נגד; מיכאל חריש – נגד; בנימין טמקין – נגד; סאלח טריף – נגד; שאול יהלום – בעד; אברהם יחזקאל – נמנע; רן כהן – נגד; רענן כהן – נגד; יוסי כץ – נגד; לימור לבנת – בעד; מאשה לובלסקי – נגד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – בעד; דוד ליבאי – נגד; עוזי לנדאו – בעד; יורם לס – נגד; ענת מאור – נגד; משה מאיה – אינו נוכח; דוד מגן – אינו נוכח; האשם מחאמיד – בעד; חגי מירום – נגד; דוד מנע – בעד; נואף מסאלחה – נגד; יהושע מצא – אינו נוכח; דן מרידור – בעד; רון נחמן – בעד; אורה נמיר – אינה נוכחת; משה נסים – בעד; בנימין נתניהו – בעד; סאלח סלים – בעד; אסתר סלמוביץ – בעד; אפרים סנה – נגד; יוסף עזרן – מקוזז.

יוסף עזרן: מקוזז לפי חוק הבשר.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) עובדיה עלי – בעד; שאול עמור – בעד; אברהם פורז – נגד; חנן פורת – אינו נוכח; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – נגד; שמעון פרס – נגד; עמיר פרץ – נגד; גדעון פת – אינו נוכח; יאיר צבן – נגד; דוד צוקר – אינו נוכח; אביגדור קהלני – נגד; חיים קופמן – אינו נוכח; ישראל קיסר – נגד; משה קצב – בעד; יצחק רבין – נגד; אברהם רביץ – אינו נוכח; אמנון רובינשטיין – נגד; חיים רמון – נגד; אבנר חי שאקי – בעד; גונן שגב – נגד; גדעון שגיא – נגד; אברהם שוחט – נגד; משה שחל – נגד; מאיר שטרית – בעד; שמעון שטרית – אינו נוכח; דב שילנסקי – בעד; סילבן שלום – בעד; יעקב שמאי – בעד; יצחק שמיר – אינו נוכח; יעקב שפי – נגד; אברהם שפירא – נגד; אריאל שרון – בעד; יוסי שריד – נגד; דן תיכון – בעד.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים וקוראים בשמות החברים שלא נכחו בסיבוב הראשון.

ש' יעקבסון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רפאל איתן – אינו נוכח; שאול גוטמן – אינו נוכח; משה גפני – אינו נוכח; מרדכי גור – אינו נוכח; זבולון המר – אינו נוכח; רחבעם זאבי – אינו נוכח; אליעזר זנדברג – אינו נוכח; משה מאיה – נגד; דוד מגן – אינו נוכח; יהושע מצא – בעד; אורה נמיר – אינה נוכחת; חנן פורת – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; דוד צוקר – אינו נוכח; חיים קופמן – אינו נוכח; אברהם רביץ – אינו נוכח; שמעון שטרית – אינו נוכח; יצחק שמיר – אינו נוכח.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: זאת היתה הצבעה על ההסתייגות של חברי הכנסת אבי יחזקאל ומאיר שטרית.

שבח וייס: מה התוצאות?

עמיר פרץ: – – –

שבח וייס: תלוי אם ההסתייגות תאושר.

שבח וייס: אם תאושר, נעשה ערב בגליל המערבי, אצל חבר הכנסת בוחבוט, במעלות.

שבח וייס: אדוני השר לאיכות הסביבה, היתה לך קודם הודעה.

שבח וייס: אני מוכן לאפשר לך עכשיו למסור את ההודעה.

יוסי שריד: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, הרי תוצאות ההצבעה בהסתייגות הזאת: 60 מתנגדים, 42 תומכים, נמנע אחד.

שבח וייס: מה נעשה, התזמורת האנדלוסית תצטרך להמתין עוד שנה.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, נשוב להצבעה הידנית.

שבח וייס: ההסתייגות של קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ, בעמוד 35, הוסרה.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים בהצבעה על ההסתייגויות.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' שפירא לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 36.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 37.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד – – –

מיכאל איתן: אנחנו מבקשים הצבעה אישית.

שבח וייס: רבותי, עוד הפעם הצבעה אישית.

שבח וייס: עמוד 37, ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

מיכאל איתן: הצבעה אישית על ההסתייגות של חבר הכנסת אלי דיין.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: נעבור להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 38.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ד' איציק וש' אביטל לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנו עוברים לעמוד 39.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 40.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 41.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים בהצבעה.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 42.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את כל ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את כל ההסתייגויות שלה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 43.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את כל ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' אדרי לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת פנחסי הסיר את כל ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף 20 לא התקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 20 כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 20, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 20 אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 44, לסעיף 21.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 21 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 21 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 45.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את כל ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 21 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את כל ההסתייגויות שלה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 21 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 21 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 21, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 21 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע הודעת תיקון קטנה.

שבח וייס: בהצבעה האישית שעשינו, אני הודעתי שהצביעו 60 בעד ו-42 נגד.

שבח וייס: 59 הצביעו בעד.

שבח וייס: זה אומנם לא משנה את התוצאה, אבל למען הדיוק, הודיעה לנו סגנית מזכיר הכנסת שעשתה ספירה חוזרת.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 46, סעיף 22.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' שפירא לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 47.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 48.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' ונונו לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: עמוד 49.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ הסיר את ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את ההסתייגויות שלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 22 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: אנחנו מבקשים הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף הסיר את ההסתייגות שלו?

שבח וייס: חברי הכנסת, אתם לא יכולים להסיר בשמו.

שבח וייס: אני שאלתי אותו.

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף, מדברים כאן בשמך.

שבח וייס: אתה הסרת את ההסתייגות?

סאלח טריף: לא.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית על כל סעיף.

שבח וייס: נצביע על כולם ביחד.

מיכאל איתן: לא.

שבח וייס: מה זה כבר משנה.

שבח וייס: בסדר, נצביע לחוד.

שבח וייס: ההצבעה כבר החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 6 בעד התיקון 1 של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 22 – 33 נגד – 52 נמנעים – אין התיקון 1 של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: 33 בעד, 52 נגד.

שבח וייס: ההצבעה היתה על התיקון הראשון, והוא לא התקבל.

שבח וייס: על מנת למנוע אי-הבנה, אנחנו מצביעים על ההסתייגויות 2, 3 ו-4 באותו סעיף, של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים 4-2 של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 22 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצבעה על סעיף 22 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה, בלי ההסתייגויות אשר לא התקבלו.

שבח וייס: מי תומך?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 22, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 22 אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 51, סעיף 23.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אבי יחזקאל וחבריו – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שפירא לסעיף 23 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' שפירא לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי בעד הסתייגותו של חבר הכנסת אלכס גולדפרב?

קריאה: הסיר.

שבח וייס: הסיר.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: מי בעד הסתייגותו של חבר הכנסת אפרים גור לסעיף 23?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר את כל הסתייגויותיו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב הסיר את כל הסתייגויותיו.

שבח וייס: חברי הכנסת דליה איציק ושמואל אביטל הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דן תיכון לסעיף 23 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ הסיר את כל ההסתייגויות.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את כל ההסתייגויות.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את כל ההסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת יעל דיין?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית.

קריאה: היא הסירה.

שבח וייס: היא הסירה כנראה במחתרת, כי היא לא הודיעה לי.

שבח וייס: עכשיו אני יודע.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: סעיפים 12 ו-16 – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, בתוך אסופת ההסתייגויות הגדולה של חברת הכנסת לימור לבנת, אנחנו מצביעים אלקטרונית על תיקונים מס' 12 ו-16.

שבח וייס: על היתר נצביע ידנית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 7 בעד התיקונים 12 ו-16 של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 23 – 36 נגד – 58 נמנעים – אין התיקונים 12 ו-16 של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: 36 תומכים, 58 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, בכל זאת ל"ו תמכו בך, 36.

שבח וייס: חברי הכנסת, אחרי שזה הוסר אנחנו מצביעים ידנית על כל יתר סעיפי המשנה בהסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 23 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: בעמוד 58 – הצבעה אלקטרונית על תיקונים מס' 49 ו-50.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מחזיר אתכם לאסופת ההסתייגויות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על תיקונים מס' 49 ו-50.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 8 בעד התיקונים 49 ו-50 של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 23 – 28 נגד – 58 נמנעים – אין התיקונים 49 ו-50 של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: 28 תומכים, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע ששני סעיפי משנה אלה הוסרו.

שבח וייס: על כל ההסתייגות הזאת של חברת הכנסת נעמי בלומנטל – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת פיני בדש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את כל הסתייגויותיו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת רפאל איתן – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 23 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה, אחרי שכל ההסתייגויות הוסרו.

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 23, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 23 אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 24 בעמוד 60.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אברהם שפירא – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' שפירא לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' ורדיגר לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת לימור לבנת?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת ל' לבנת לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר את הסתייגויותיו לסעיף 24.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 24 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף 24 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 24 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 24, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 24 אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 64.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אברהם הירשזון לסעיף 25.

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית לסעיפים 1 ו-2.

שבח וייס: חברי הכנסת, לתשומת לבכם, הצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת אברהם הירשזון, זו האסופה הראשונה.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על תיקונים מס' 1 ו-2.

שבח וייס: הצבעה מס' 9 בעד התיקונים 2-1 של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 25 – 34 נגד – 57 נמנעים – אין התיקונים 2-1 של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 25 לא נתקבלו.

שבח וייס: 34 תומכים, 57 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים להסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון 3 של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 25 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן מסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 25, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 25, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת הסירו את הסתייגותם לסעיף 26.

שבח וייס: חבר הכנסת אלכס גולדפרב הסיר את הסתייגויותיו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 26 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 26 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב הסיר את כל הסתייגויותיו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת דן תיכון?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע וע' דאושה לסעיף 26 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: כל סיעת יהדות התורה הסירה את הסתייגויותיה, כך קיבלתי הודעה.

מיכאל איתן: למה?

שבח וייס: אני לא יודע, אני לא יכול לשאול.

שבח וייס: בירור אחר כך, לפני חוק הבשר.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רון נחמן?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 26 לא נתקבלו.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: בעקבות הסרת ההסתייגויות של סיעות אלה, אני מבקש לדעת האם היו איזה הסכמות.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תשובתך.

אברהם-בייגה שוחט: לא היו שום הסכמות על תשלומים כאלה או אחרים לסיעות.

אברהם-בייגה שוחט: היו הרבה מאוד שיחות עם הרבה מאוד חברי כנסת, עם הרבה מאוד חברים בכנסת על בעיות ומצוקות כאלה ואחרות, אבל לא היתה שום התחייבות קונקרטית.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

שבח וייס: טוב, זה רשום כחוק.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 26 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 26, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף התקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 68-67, סעיף 27.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 27 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: על מה?

מיכאל איתן: על ההסתייגות של חבר הכנסת חיים דיין.

שבח וייס: על כל הסט של חבר הכנסת חיים דיין בעמוד 67 – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 10 בעד התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 27 – 33 נגד – 54 נמנעים – אין התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 27 לא נתקבלו.

שבח וייס: 33 תומכים, 54 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע, חברי הכנסת, שההסתייגות של חבר הכנסת חיים דיין לסעיף 27, הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 27 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: מי תומך בסעיף בקריאה שנייה כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 27, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 27 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 69, סעיף 28.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור, מי בעד.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 28 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 70.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רון נחמן?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 28 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 28, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 28 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לסעיף 29.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אבי יחזקאל וחבריו?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 29 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 29 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וא' דראושה לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 29 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 29, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 29, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 29 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 30 בעמוד 74.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי כנסת לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 30 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: אנחנו בעמוד 75, אין פה הסתייגות של אפרים גור.

מיכאל איתן: בעמוד 74 למטה.

שבח וייס: אתה צודק.

שבח וייס: אני מבקש שלהבא, חבר הכנסת איתן, תעקוב כדי שאני לא ארוץ קדימה ואתה תחזיר אותי אחורה.

שבח וייס: אני כבר רצתי קדימה.

שבח וייס: להבא תעצור אותי בזמן.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לעמוד 75.

שבח וייס: הסט של חבר הכנסת אפרים גור, שראשיתו בעמוד 74.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הכותרת היא קליטת מדענים.

שבח וייס: הצבעה מס' 11 בעד התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 30 – 31 נגד – 56 נמנעים – 1 התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: 31 תומכים, 56 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: מכיוון שהצבענו על כל ההסתייגויות, אני חוזר להצביע על הצעתו של חבר הכנסת שאקי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: הצבעה חוזרת.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ?

אסתר סלמוביץ: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: על כל הסט שלך.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על ההסתייגויות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ לסעיף 30.

שבח וייס: הצבעה מס' 12 בעד התיקונים של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 30 – 33 נגד – 59 נמנעים – אין התיקונים של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: 33 תומכים, 59 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 30 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 30, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 30, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 30 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 78, סעיף 31.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 31 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 31 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 31, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 31 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצביע על סעיף 32.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 32 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 32 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 32 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 32 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 32 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 32, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: עמוד 80, סעיף 33.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אביטל לא נמצא פה.

שבח וייס: אינני יודע אם הוא הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ש' אביטל לסעיף 33 לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 33, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 33, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 84, סעיף 34.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 34 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 34 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 34 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 34 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 34 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 34 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 34, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 34 אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 35.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את ההסתייגות שלה.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 35 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 35 נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 35 אושר כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 36.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 36 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 36 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 36 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 36 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 36 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, את תשומת לבכם, מי תומך בסעיף 36 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 36, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לסעיף 37.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 37 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 37 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 37, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 37 אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 91, לסעיף 38.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור לסעיף 38.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 38 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת דליה איציק ושמואל אביטל הסירו את ההסתייגות שלהם.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת חיים קופמן.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 38 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 38 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגויותיו לסעיף 38.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה בקריאה שנייה את סעיף 38 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 38, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 38, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 39.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת פורז הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם ורדיגר הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את ההסתייגות של חבר הכנסת גדעון פת לסעיף 39.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 39 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 39 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 39 לא נתקבלו.

שבח וייס: סעיף 39, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 40.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר את ההסתייגויות שלו, וכך גם חבר הכנסת רענן כהן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת רון נחמן.

שבח וייס: אנחנו מצביעים הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת רון נחמן.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הצבעה אישית.

שבח וייס: רק חבר הכנסת מיקי איתן.

שבח וייס: אני לא יכול אחרת.

רון נחמן: אני מבקש הצבעה אישית על ההסתייגות שלי.

שבח וייס: יש לנו מנגנון, נשאל אותו.

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 13 בעד התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 40 – 25 נגד – 58 נמנעים – אין התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 40 לא נתקבלו.

שבח וייס: רבותי, אני רוצה להודיע לכם דבר מוזר מאוד.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אנא הקשב לי, יש לי הודעה שתספק אותך.

שבח וייס: 25 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: אני רוצה להודיע הודעה מאוד מוזרה ותמוהה.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית היא אישית, ואפשר להוציא את הדף.

שבח וייס: למי שאינו יודע נסביר איך מוציאים את הדף.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 39 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 39, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כבר הצבענו על סעיף 39.

מאיר שטרית: היינו אמורים להצביע עכשיו על סעיף 40.

שבח וייס: נכון.

שבח וייס: אני מעמיד אפוא להצבעה את סעיף 40, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

שבח וייס: סעיף 40, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 40, כהצעת הוועדה, אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 41.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 41 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת של א' אסעד לסעיף 41 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 41 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 41 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 41, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מזמין אותך אחרי ההצבעה כדי להראות לך מדוע אני מתבלבל לפעמים עם הסיעה שלכם.

שבח וייס: אתם תופסים תמיד כמעט שורה שלמה, ומתחת מופיעות המלים "סיעת מד"ע" ומתחתן קו באורך חצי סנטימטר בלבד, וזה מבלבל.

שבח וייס: בשנה הבאה נתקן את זה, אלא אם כן לא יהיו לכם הסתייגויות.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 42.

שבח וייס: נא להצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אבי יחזקאל וחבריו.

אברהם יחזקאל: אני מסיר את ההסתייגויות.

שבח וייס: אתה לא יכול, כי יש פה שמות של חברי כנסת נוספים.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 42 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 42 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 42 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 42 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר, חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר, חבר הכנסת רענן כהן הסיר, חבר הכנסת רפאל פנחסי הסיר.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 42, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 42, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 42, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 43.

שבח וייס: אין הסתייגות לסעיף הזה, כי חבר הכנסת גפני הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: מי בעד סעיף 43 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: נא להצביע.

שבח וייס: סעיף 43 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 43, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 44.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 44 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 44, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: לסעיף 45 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 45 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: נא להצביע.

שבח וייס: סעיף 45 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 45, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: לסעיף 46 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 46 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: נא להצביע.

שבח וייס: סעיף 46 נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 46, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: לסעיף 47 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 47 כהצעת הוועדה בקריאה שנייה?

שבח וייס: סעיף 47 נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 47, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 51.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם שפירא הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 51 לא נתקבלו.

שבח וייס: סעיף 51, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 51, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה בסעיף 52.

שבח וייס: חבר הכנסת גפני הסיר את הסתייגויותיו, גם חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגויותיו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 52 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 52 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 52 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 52, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 52, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה בסעיף 53.

שבח וייס: חבר הכנסת גפני הסיר את הסתייגויותיו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 53 לא נתקבלו.

שבח וייס: סעיף 53, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 53, כהצעת הוועדה, אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 55.

שבח וייס: אין הסתייגויות, כי חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 55 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 55 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 55 אושר, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בסעיף 57.

שבח וייס: חבר הכנסת אביגדור קהלני הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: נא להצביע בעד או נגד ההסתייגויות.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 57 לא נתקבלו.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את ההסתייגויות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: על איזו הסתייגות?

מיכאל איתן: הראשונה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה אלקטרונית את ההסתייגות מס' 1 של חבר הכנסת אסעד לסעיף 57.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 14 בעד התיקון 1 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 57 – 32 נגד – 52 נמנעים – 2 התיקון 1 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: 32 תומכים, 52 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עכשיו נצביע על אותה הסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד, מס' 2, 3 ו-4, ידנית.

שבח וייס: וליתר הביטחון נצביע על כל הארבע.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 57 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 57 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 57 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן הסיר את הסתייגויותיו, חבר הכנסת משה גפני הסיר את הסתייגותו, חסר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 57 הצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 57, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 57 התקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה בסעיף 60.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 60 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 60 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 60 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 60 לא נתקבלו.

שבח וייס: סעיף 60, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 60, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

שבח וייס: הסעיף הבא הוא סעיף 67.

שבח וייס: אני רואה שקפצתם על שישה סעיפים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנו עוברים לעמוד 114.

שבח וייס: קופצים לסעיף 67.

שבח וייס: יש לנו מספור מיוחד לתקציב.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 67 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 67 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 67 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 67 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 67 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 67, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 67, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 115, לסעיף 70.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 70 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות הבאה, של חברי הכנסת אבי יחזקאל ומאיר שטרית.

שבח וייס: רבותי, ההסתייגות היא של חברי הכנסת אבי יחזקאל ומאיר שטרית.

שבח וייס: ההצבעה היא אלקטרונית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 15 בעד התיקונים של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 70 – 36 נגד – 55 נמנעים – 2 התיקונים של חברי הכנסת א' יחזקאל ומ' שטרית לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, 36 תומכים, 55 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת פורז הסיר את הסתייגותו לסעיף 70.

שבח וייס: חבר הכנסת אביגדור קהלני הסיר את הסתייגותו לסעיף.

שבח וייס: חבר הכנסת אלכס גולדפרב הסיר את הסתייגותו לסעיף.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור לסעיף 70?

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת גור לסעיף 706704 – בניית הוסטלים.

מיכאל איתן: הצבעה מס' 16 בעד התיקון 4 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 70 – 34 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון 4 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: אני חושב שצריך להקים הוסטל ליד הכנסת, כדי שנוכל לישון פה.

שבח וייס: 34 תומכים, 58 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברים, נצביע על כל ההסתייגויות של חבר הכנסת אפרים גור, בעמוד 115, לסעיף 70.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: נעבור לעמוד 116.

שבח וייס: חבר הכנסת ורדיגר הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: נעבור להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת שאקי.

מיכאל איתן: אני מבקש שתיערך הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת שאקי לסעיף 706606 – רכישת דירות נ"ר לעולים.

מיכאל איתן: הצבעה מס' 17 בעד התיקון 3 של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 70 – 32 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון 3 של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 70 נתקבלה.

שבח וייס: 32 תומכים, 58 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: נצביע עתה על אותה הסתייגות עצמה, על ה"סט" כולו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: נעבור להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על התיקון של חבר הכנסת אסעד לסעיף 706801.

שבח וייס: נצביע בהצבעה אלקטרונית על התיקון של חבר הכנסת אסעד אסעד לסעיף 706801.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 18 בעד התיקון 1 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 – 32 נגד – 55 נמנעים – אין התיקון 1 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: 32 תומכים, 55 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: עכשיו, חברי הכנסת, נצביע על כל "סט" ההסתייגויות של חבר הכנסת אסעד לסעיף 70.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת דליה איציק ושמואל אביטל הסירו את ההסתייגות.

שבח וייס: מי בעד התיקון של חבר הכנסת האשם מחאמיד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת מ' פלד לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר את ההסתייגות.

שבח וייס: מי בעד התיקון של חבר הכנסת סאלח טריף?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת פיני בדש?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 70 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת רפאל פנחסי הסיר הסתייגותו.

שבח וייס: אשר על כן, חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 70, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 70, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 70, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: נעבור עתה לעמוד 119, לסעיף 72.

שבח וייס: מי בעד התיקון של חבר הכנסת אפרים גור?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 72 לא נתקבל.

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש לערוך הצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת אלסאנע לסעיף 720403.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו בעמוד 119.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע היא השנייה מלמטה.

שבח וייס: ההצבעה היא אלקטרונית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 72 – 19

שבח וייס: נמנעים – 1

שבח וייס: 35 תומכים, 52 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: מי בעד התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 72?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 72, בעמוד 119, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 72, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 72 אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: נעבור לעמוד 120, לסעיף 73.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת גור?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 73 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, נצביע על סעיף 73, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי תומך?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 73, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 73, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: נעבור לסעיף 121, לסעיף 76.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 76 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 76 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 76, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 76, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 76, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: חברי הכנסת, נעבור לעמוד 122, סעיף 78.

שבח וייס: חבר הכנסת קהלני הסיר את ההסתייגות.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של אפרים גור?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 78 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 78 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 78 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 78 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 78, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 78, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 78, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 173, סעיף 79.

שבח וייס: חבר הכנסת אלכס גולדפרב הסיר את הסתייגותו לסעיף.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 79 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 79 לא נתקבל.

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש לערוך הצבעה אלקטרונית על הסעיף השני בהסתייגות של חבר הכנסת אלסאנע ושלי.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חברי הכנסת אלסאנע ודראושה, בעמוד 123, לסעיף 791028 – מגזר ערבי ודרוזי.

שבח וייס: הצבעה מס' 20 בעד התיקון 2 של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 79 – 39 נגד – 54 נמנעים – 2 התיקון 2 של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 79 לא נתקבל.

שבח וייס: 37 בעד, 54 נגד, שני נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הזאת הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, נצביע עכשיו על ההסתייגות הזאת, של חברי הכנסת טלב אלסאנע וע' דראושה, כולה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 79 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר הסתייגותו לסעיף.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 79, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 79, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 124, סעיף 80.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל וקבוצתו – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 80 לא נתקבלו.

מיכאל איתן: רגע.

שבח וייס: אני עוצר.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אנחנו בעמוד 124 ממש באמצע, על-יד ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

מיכאל איתן: אפשר להמשיך.

שבח וייס: נצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

מיכאל איתן: אני רוצה לדעת אם ההסתייגות נוגעת לכביש 45 ארצי, של חבר הכנסת זיסמן.

שבח וייס: אני לא יודע.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, איך מצביעים?

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 80 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק הסירה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת האשם מחאמיד וחבריו?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 80 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קריאה: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 21 בעד התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 80 – 38 נגד – 54 נמנעים – 1 התיקון של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעבור אתי לעמוד 125.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 80 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת עמנואל זיסמן הסירו את ההסתייגויות.

שבח וייס: נצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת בדש.

מיכאל איתן: רגע, חבר הכנסת זיסמן.

עמנואל זיסמן: – – –

שבח וייס: הוא הסיר את כל ההסתייגויות.

עמנואל זיסמן: – – –

שבח וייס: אה, לא.

שבח וייס: אז אפשר פה להצביע.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מפנה את תשומת לבכם לעמוד 125, הסתייגות של חבר הכנסת זיסמן, הצבעה אישית.

שבח וייס: אדוני המזכיר.

עמנואל זיסמן: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הוא הסיר?

שבח וייס: אני צריך לשמוע את זה מפיו.

שבח וייס: חבר הכנסת זיסמן, אני רוצה לשמוע זאת מפיך.

שבח וייס: כן או לא?

עמנואל זיסמן: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית, בסדר.

שבח וייס: אבל זה לא אתה רשאי, זה הם קובעים.

שבח וייס: אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע לכם באופן מוזר שאלקטרונית היא שמית, ואנטי-אלקטרונית היא אנטי-שמית.

מיכאל איתן: כביש מס' 45 – – –

שבח וייס: אנחנו יודעים.

שבח וייס: אישית או אלקטרונית?

יהושע מצא: שמית.

מיכאל איתן: אלקטרונית.

שבח וייס: רק חבר הכנסת מיכאל איתן יודיע לי.

שבח וייס: אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, הסתייגות של חבר הכנסת עמנואל זיסמן בעמוד 125.

שבח וייס: ההצבעה האלקטרונית החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 22 בעד התיקון של חבר הכנסת ע' זיסמן לסעיף 80 – 37 נגד – 63 נמנעים – 1 התיקון של חבר הכנסת ע' זיסמן לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: 37 תומכים, 63 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: הוסרה ברוב הכי גדול עד כה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגותו של חבר הכנסת פיני בדש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 80 לא נתקבלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 80 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 80, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 126.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אבי יחזאל וחבריו – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 81 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 81 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 81 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, סעיף 81 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 81, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 127.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת גדעון פת וחבריו – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ג' פת וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 83 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ה' מחאמיד וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 83 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת משה גפני הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר.

שבח וייס: חברי הכנסת, סעיף 83 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 83, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 84 בעמוד 128.

שבח וייס: חבר הכנסת טלב אלסאנע וחברו – מי בעד?

עבד-אלוהב דראושה: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: אין הסתייגויות בסעיף 84.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 84 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 84 נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעבור אתי לעמוד 129.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת רון נחמן – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' נחמן לסעיף 89 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 89 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 89, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: עמוד 130, סעיף 91.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת פיני בדש – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת פ' בדש לסעיף 91 לא נתקבל.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 91 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 91, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעבור אתי לעמוד 131.

ש' יעקבסון: שני הסעיפים ביחד.

ש' יעקבסון: אין התנגדות.

שבח וייס: חברי הכנסת, סעיפים 95 ו-96 יחד בקריאה שנייה, כי בשניהם אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בשני סעיפים אלה בקריאה שנייה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיפים 96-95 נתקבלו.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 133, סעיף 98.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' ויינשטיין לסעיף 98 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 98 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים של חברי הכנסת ט' אלסאנע וע' דראושה לסעיף 98 לא נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות בסעיף זה הוסרו.

שבח וייס: סעיף 98, קריאה שנייה, כהצעת הוועדה – מי תומך?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 98, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: לסעיף 99 אין הסתייגויות.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 99, קריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 99 נתקבל.

שבח וייס: עמוד אחרון, שימו לב.

שבח וייס: סעיף תקציבי.

שבח וייס: קוראים לזה רשימת עודפים מיוחדים (תוספת שלישית).

שבח וייס: אין הסתייגויות לסעיף זה.

שבח וייס: מי תומך בקריאה שנייה בסעיף זה, שאין לו מספר?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף רשימת עודפים מיוחדים (תוספת שלישית) נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, עכשיו סיימנו קריאה שנייה בהצעת התקציב.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים, יעלה כעת וידריך אותנו לגבי המשך הטיפול בנושאים.

שבח וייס: מזכיר הכנסת עומד למסור עכשיו הודעה חשובה מאוד.

שבח וייס: נא הקשבתכם.

ש' יעקבסון: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, מטעם ועדת הכלכלה.

ש' יעקבסון: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה למזכיר הכנסת.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במשך חודשיים נעשתה עבודה רבה בוועדת הכספים כדי להכין את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גדליה גל: מצאתי חובה נעימה לעלות לכאן ולהודות לצוות של ועדת הכספים, צוות העוזרים, המזכירים והמזכירות, היועצים ועובדי הבית, שהשקיעו עבודה רבה, ולחברי ועדת הכספים שהשקיעו את כל מה שהיה נדרש כדי להגיע לשעה הזאת.

יהושע מצא: ולממשלה, אל תשכח.

גדליה גל: חבר הכנסת מצא, לא תמיד מוכרחים לקפוץ.

גדליה גל: רבותי, אתם קיבלתם אולי כדבר מובן מאליו את החוברת רבת-הדפים הזאת.

גדליה גל: השנה יש לנו 135 עמודים, לעומת 106 בשנה שעברה.

גדליה גל: זה גידול ריאלי של 27%.

גדליה גל: אינני רוצה להתייחס לעניין ההסתייגויות, יש לי מה לומר לגבי ההסתייגויות האלה, נשאיר את זה לפעם אחרת.

גדליה גל: אבל הצוות של ועדת הכספים כרע תחת עומס העבודה.

גדליה גל: לפני שבוע היה ברור לנו שלא נצליח להתגבר על העבודה הזאת.

גדליה גל: כאן אני חייב תודה מיוחדת לחבר הכנסת מיכאל איתן, שנוסף על השעות הרבות שהוא יושב בכנסת ומדבר מעל הדוכן הזה, הוא עבד ימים ולילות כדי למחשב את כל החומר הזה, והשנה קיבלנו את ההסתייגויות ממוחשבות, כך שבשנה הבאה אפשר גם להגיש 100,000, 200,000 ו-300,000.

גדליה גל: חבר הכנסת איתן, תודה רבה לך.

שבח וייס: אל תיתן עצות כאלה.

מיכאל איתן: עובדי המחשב הם עובדי יחידת מאו"ר – משרד ממוחשב לאגפי האוצר – במשרד האוצר.

מיכאל איתן: הם עשו את עבודת המיכון.

מיכאל איתן: אני הייתי העורך.

שבח וייס: תודה רבה שאתה מזכיר גם אותם.

גדליה גל: גם להם שלוחות ברכתנו ותודתנו.

גדליה גל: אני מבקש להביא לאישור גם את חוק התקציב; ולקריאה שלישית – את תקציב המדינה.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, עכשיו תניחו את החוברת של 135 העמודים בצד, ותעברו למסמך שנקרא הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1995, התשנ"ה–1994, המסמך הדק יותר.

שבח וייס: נא לעבור לדפים הצהובים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות לחוק התקציב.

שבח וייס: לגבי שם החוק, קבוצת אורון הסירה את ההסתייגויות שלה לשם החוק.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת גדעון שגיא.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגיא לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: שם החוק כהצעת הוועדה אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1.

שבח וייס: לסעיף זה יש הסתייגויות של סיעת מרצ ושל חברי הכנסת עמיר פרץ וחיים רמון.

שבח וייס: סיעת מרצ הסירה את ההסתייגויות, וכך גם חברי הכנסת עמיר פרץ וחיים רמון.

שבח וייס: לפיכך, ההסתייגויות האלו שלהם לסעיף 1 לא קיימות.

שבח וייס: אנו עוברים לעמוד 2.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ג' שגיא אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 2.

שבח וייס: סיעת מרצ וחברי הכנסת עמיר פרץ וחיים רמון הסירו את הסתייגותם לסעיף זה.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת קופמן ותיכון לסעיף 2.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ח' קופמן וד' תיכון לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ה' מחאמיד וס' סלים לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' דראושה וט' אלסאנע לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 2 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 3.

שבח וייס: סיעת מרצ וחברי הכנסת פרץ ורמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 3 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 3 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנו עוברים לסעיף 4.

שבח וייס: סיעת מרצ וחברי הכנסת פרץ ורמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: סעיף 4 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 5.

שבח וייס: סיעת מרצ וחברי הכנסת פרץ ורמון הסירו את הסתייגותם לסעיף זה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 4.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 5 לא נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 5 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 6.

שבח וייס: סיעת מרצ וחברי הכנסת פרץ ורמון הסירו את הסתייגותם לסעיף זה.

שבח וייס: סעיף 6 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 6 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 7.

שבח וייס: חברי סיעת מרצ וחברי הכנסת עמיר פרץ וחיים רמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 7 לא נתקבלו.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 7 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 5, סעיף 8.

שבח וייס: חברי הכנסת של סיעת מרצ וחבר הכנסת חיים רמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: גם חבר הכנסת עמיר פרץ הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 8 לא נתקבלה.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 8 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 9.

שבח וייס: חברי הכנסת של סיעת מרצ וחבר הכנסת חיים רמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: גם חבר הכנסת עמיר פרץ הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: על כן, אין הסתייגויות לסעיף 9.

שבח וייס: סעיף 9 נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 9 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אחרי סעיף 9 – יש הצעה של חברי הכנסת מאיר שטרית וסילבן שלום.

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וס' שלום אחרי סעיף 9 לא נתקבלה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 10, בעמוד 6 למטה.

שבח וייס: חברי הכנסת של סיעת מרצ וחבר הכנסת חיים רמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 7.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 10 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 11.

שבח וייס: חברי סיעת מרצ וחברי הכנסת פרץ ורמון הסירו את הסתייגותם.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' תיכון לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 11 כהצעת הוועדה אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: רבותי, בזאת תמה הקריאה השנייה של הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1995, ודוח הסתייגויות לשנת התקציב 1995, כולל הדפים המוחלפים.

שבח וייס: עכשיו אני רוצה לשאול את יושב-ראש ועדת הכספים, האם אתה מסכים שנעבור להצבעה בקריאה שלישית?

גדליה גל: כן.

משה נסים: למה צריך לשאול אותו?

דן מרידור: אין צורך לשאול אותו.

שבח וייס: חברי הכנסת, תודה על העצות.

שבח וייס: אני רוצה לשאול.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה אלקטרונית בקריאה שלישית על חוק התקציב לשנת הכספים 1995, התשנ"ה–1994, עם כל הנספחים שהצבענו עליהם בקריאה שנייה, כולל הדפים המוחלפים.

שבח וייס: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 58 נגד – 41 נמנעים – אין חוק התקציב לשנת הכספים 1995, התשנ"ה–1994, נתקבל.

שבח וייס: 58 תומכים, 41 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע בזאת שתקציב המדינה לשנת הכספים 1995, על כל נספחיו ועל העמודים המוחלפים, אושר בקריאה שלישית.

שבח וייס: תודה רבה לכם.

שבח וייס: נעשה הפסקה של שתי דקות, ומייד לאחר מכן נעבור לדיון על חוק הבשר.

שבח וייס: (הישיבה נפסקה בשעה 01:00 ונתחדשה בשעה 01:03.)

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אסתר סלמוביץ: אני מחדשת את הישיבה.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גדעון פת, להציג את הצעת החוק.

יהושע מצא: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה למסור הודעה.

יהושע מצא: השם שלי מופיע בהסתייגויות.

יהושע מצא: אני לא הכנסתי שום הסתייגות.

יהושע מצא: אני מודיע רשמית, שבמקום שאני מופיע בחוק הזה כמסתייג יש להסיר את שמי.

אסתר סלמוביץ: איך זה קרה?

יהושע מצא: זה קרה.

גדעון פת: זאת טעות.

אסתר סלמוביץ: אני מקווה שהדברים נרשמו בפרוטוקול: חבר הכנסת מצא לא הגיש שום הסתייגות, ושמו מופיע שם בטעות.

יהושע מצא: כך שכאשר יצביעו, אין לי הסתייגויות.

אסתר סלמוביץ: בסדר.

גדעון פת: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994.

גדעון פת: חוק זה הינו איחוד של ארבע הצעות חוק פרטיות, אשר נדונו בדיון מוקדם ביום שני, ב' בטבת התשנ"ה, 5 בדצמבר 1994 – הצעת חבר הכנסת יצחק לוי, הצעת חבר הכנסת משה גפני, הצעת חבר הכנסת שלמה בניזרי וחברי הכנסת אריה גמליאל, אריה דרעי, משה מאיה ורפאל פנחסי, והצעת חוק פרטית של חברי הכנסת אלי דיין ומשה קצב.

גדעון פת: הצעות חוק אלה הובאו לוועדת הכלכלה, ולאחר דיון מעמיק במגוון שאלות הנוגעות להן היא גיבשה נוסחה אשר הועברה לקריאה ראשונה היום, 29 בדצמבר 1994, ובעקבותיה הוחזר החוק לוועדת הכלכלה להכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

גדעון פת: בהציגי את הצעת החוק, כפי שהוכנה על-ידי ועדת הכלכלה, אני מוצא עצמי חייב להיכנס בקצרה להיסטוריה החקיקתית של חוק ייבוא בשר קפוא, הידוע כחוק הבשר.

גדעון פת: בספטמבר 1992 החליטה הממשלה פעם נוספת להפריט את ייבוא הבשר ולהעבירו לידי גורמים פרטיים ומסחריים.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בניזרי, זה מפריע.

גדעון פת: אולי זה לא מעניין את חברי הכנסת מש"ס; עד עכשיו הם לא היו פה באולם, עכשיו הם חזרו פתאום.

גדעון פת: עוד החליטה הממשלה כי ועדה בראשות מנכ"ל משרד האוצר ובהשתתפות המנכ"לים של משרד התעשייה והמסחר, משרד החקלאות והמשרד לענייני דתות תגבש את הדרכים ליישום החלטה זו, החלטה 132 מיום 8 בספטמבר 1992.

גדעון פת: ועדת המנכ"לים ליישום החלטת הממשלה הגישה את המלצותיה ביום 11 במרס 1993, אולם לנוכח הימנעותה של הממשלה מההחלטה על אימוץ החלטות ועדת המנכ"לים החליט בג"ץ ביום 24 במאי 1993, כי "בנסיבות אלו, ובכפוף לסמכותה לקבל כל החלטה אחרת שתהא מוסמכת לקבלה לפי הדין, שומה על המדינה ליישם את החלטותיה האמורות תוך מועד סביר, שאנו קובעים את תקופתו בארבעה חודשים.

גדעון פת: אנו נותנים אפוא צו מוחלט המורה למשיבים ליישם את החלטותיהם תוך ארבעה חודשים מהיום".

גדעון פת: לאחר פסק-דין זה נזקקה הממשלה פעמיים לנושא, אך הוא נשאר מוקפא עד שנתקבלה לבסוף החלטה נוספת של הממשלה ב-8 באוגוסט 1993.

גדעון פת: בהחלטה זו הטילה הממשלה על שר התעשייה והמסחר ועל שר החקלאות להכין הצעת חוק ממשלתית שתסדיר באופן כולל את הפרטת ייבוא הבשר.

גדעון פת: גם החלטה זו של הממשלה העסיקה את בית-המשפט הגבוה לצדק בבג"ץ 3872/93, מיטראל נגד ראש הממשלה ואחרים, שבה נטען, בין היתר, כי החלטת הממשלה בדבר ביטול הפרטת ייבוא הבשר התקבלה משיקולים שהממשלה לא היתה רשאית לשקול כאשר החליטה על שינוי המדיניות שלה בקשר לייבוא הבשר וביטלה את החלטתה הקודמת.

גדעון פת: ושוב נדרש בית-המשפט הגבוה לצדק לנושא, ובפסק-דין שקיבל נקבע, בין היתר, כי במצב החוקי הקיים, שבו היו מסודרים כל ענייני הייבוא והייצוא באמצעות פקודת הייבוא והייצוא והצווים אשר הוצאו על-פיה, יכלה הממשלה לקבוע את מדיניות הייבוא שלה אך ורק בהסתמך על שיקולים כלכליים ולא על שיקולים אחרים.

גדעון פת: בקביעתו זו הורה הבג"ץ לממשלה לאפשר לעותרת ולכל גורם אחר שיחפוץ בכך לייבא בשר קפוא לארץ, בין שהוא כשר ובין שאינו כשר.

גדעון פת: עם זאת, הפנה הבג"ץ את הממשלה להסדרת העניין באמצעות המחוקק, קרי הכנסת.

גדעון פת: בתחילת מרס 1994 הביאה הממשלה לכנסת את הצעת חוק ייבוא בשר קפוא, התשנ"ד–1994 – הצעה שנייה.

גדעון פת: ביום 15 במרס 1994 קיבלה הכנסת הצעת חוק זו, שעליה אמר שר התעשייה והמסחר עוד בקריאה הראשונה ביום 9 במרס 1994: "כאשר החוק יעבור, יהיה שיפור לעומת המצב הקודם, קודם כול באיכות של הבשר שייובא הנה, והמגוון שיוכל לספק את הצרכים למיניהם, שעה שאיננו משנים את הסטטוס-קוו".

גדעון פת: הצעת החוק קבעה, בין היתר, כי בשר בהתאם לסעיף ההגדרות יהיה בשר בקר קפוא, וכן כי שר התעשייה והמסחר רשאי לאשר מתן רשיונות לייבוא בשר שלא ניתנה לגביו תעודת הכשר, באותה מתכונת ובאותם מקרים כפי שהיה נהוג עד יום 13 ביולי 1992.

גדעון פת: הגדרת בשר כ"בשר בקר קפוא" גררה התדיינויות רבות הן בוועדה והן במליאה, וכן הוגשו לגביה הסתייגויות רבות.

גדעון פת: אלה מאתנו שאינם בעלי זיכרון קצר זוכרים בוודאי, ששאלה זו אף גרמה למיני-משבר, להפסקה בדיונים ולחידושם באישון לילה, כאשר נציגי המפלגות הדתיות דרשו להרחיב את הגדרת הבשר, כך שהגדרה זו תחול על כל סוגי הבשר, ואילו הממשלה סירבה לעשות זאת.

גדעון פת: רק בעקבות אותו משבר נעתרה הממשלה והסכימה להשמיט מן ההגדרה את המלה "בקר", אך נאחזה בקרנות המזבח והתעקשה להשאיר את המלה "קפוא".

גדעון פת: מכאן, שההגדרה כפי שנתקבלה בסוף והיתה פרי של פשרות כללה לבסוף בשר קפוא.

גדעון פת: והנה, לא עבר זמן רב והתברר, כי טכנולוגיות חדשות מאפשרות ייבוא בשר צנון, ולא רק קפוא.

גדעון פת: כזכור, בשר צנון אינו בגדר בשר שהחוק חל עליו.

גדעון פת: משמעות הדבר היא ייבוא בשר צנון טרף, ומשרד התעשייה והמסחר חייב, כידוע, ליתן רשיונות ייבוא.

גדעון פת: נזעקו אז נציגי המפלגות הדתיות והעלו נושא זה כהצעה לסדר-היום, שהועברה אף היא לדיון בוועדה.

גדעון פת: וראו זה פלא, הפתעה גדולה, בשר צנון אינו בשר כהגדרת החוק.

גדעון פת: אין טעם להמשיך ולדבר בנפלאות הבשר.

גדעון פת: אני יכול רק להצטער על התהליך הארוך והמייגע שנאלצנו כולנו לעבור כדי להגיע לתוצאה שלפיה הבשר, לעניין איסור ייבוא בשר לא כשר, הינו בשר מכל סוג הראוי למאכל אדם.

גדעון פת: זה למעשה עיקרו של החוק המובא היום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, דהיינו הרחבת הגדרת בשר כך שאיסור ייבוא בשר לא כשר יחול על כל סוגי הבשר ומוצריו הראויים למאכל אדם, לרבות בשר בעלי כנף לסוגיהם ומוצריו.

גדעון פת: בהמשך הדיונים לקראת הקריאה הראשונה הורחבה תחולת החוק גם על העברת בשר משטחי עזה ויריחו, זאת עקב קבלת חוק יישום ההסכם בדבר רצועת-עזה ואזור יריחו (הסדרים כלכליים והוראות שונות) (תיקוני חקיקה), התשנ"ה–1994.

גדעון פת: כן ניתנה הדעת לכך שחוק זה אינו מתיישב עם חוק-יסוד: חופש העיסוק, ועל כן נקבע בסעיף 5 לחוק, כי "תוקפו של חוק זה הוא על אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק".

גדעון פת: במקביל נקבע בסעיף 6 לחוק, כי החוק החדש לא יגרע מתוקפו של רשיון לייבוא בשר שניתן לפני תחילת החוק, שהוא יום קבלתו בכנסת, אם אכן ניתן רשיון כזה.

גדעון פת: חברי הכנסת, כפי שתראו, לחוק הוגשו הסתייגויות רבות, כ-150 במספר.

גדעון פת: אינני מוצא לנכון להתייחס לכל ההסתייגויות האלה, שכן המסתייגים יציגו בוודאי את עמדותיהם בפירוט.

גדעון פת: אני מבקש רק לציין, שהסתייגות שהתייחסה להגדרת בשר התקבלה בוועדה, ונוסח ההגדרה הכלול בחוק המונח לפניכם הינו פועל יוצא של קבלת הסתייגות זו.

גדעון פת: מטרת ההסתייגות היתה להרחיב את הגדרת בשר באופן כזה שהכנסת לא תיזקק לדון בקרוב פעם נוספת בהצעות לתיקון ההגדרה.

גדעון פת: אני מציע לחברי הכנסת לדחות את כל ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בנוסח הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

גדעון פת: גברתי היושבת-ראש, בראייה לאחור וכן בראייה לעתיד עדיף היה שלא היינו נאלצים להחזיר לדיון ולתקן את החוק העיקרי.

גדעון פת: היה ניתן להשיג זאת אילו היתה הממשלה גלוית לב יותר בדיונים על החוק העיקרי והיתה מודיעה לוועדה, כי בחוק העיקרי אין משום שמירת הסטטוס-קוו לאמיתו.

גדעון פת: סביר היה שחברי הוועדה הבינו שהממשלה אכן באמת ובתמים מתכוונת לשמירת הסטטוס-קוו.

גדעון פת: אולם, כאמור, כעבור זמן קצר שלפה הממשלה שפן מהכובע של היתרי הייבוא, וזאת לגבי ייבוא בשר בצורותיו האחרות, ולאו דווקא בשר קפוא.

גדעון פת: מבחינת החוק היבש, לא ניתן לומר שהממשלה לא נהגה נכון.

גדעון פת: אולם על-פי רוח החקיקה והדברים המפורשים שהביאה הממשלה בידי דובריה בדיוני הוועדה, היתה כאן משום הטעיה, במתכוון או שלא במתכוון.

גדעון פת: על כן, גברתי היושבת-ראש, הכנסת נזקקת בערב מיוחד זה ואחרי דיונים ארוכים מאוד במשך שעות רבות בימים ובלילות בשבועיים האחרונים לעניין החקיקה המונחת כאן לפנינו.

גדעון פת: גברתי היושבת-ראש, לפנינו הצעת החוק בקריאה שנייה, וכאמור – כ-150 הסתייגויות.

גדעון פת: אבקשך להביא את החוק ואת ההסתייגויות להצבעה בקריאה שנייה, ולאחר מכן כמובן גם בקריאה שלישית.

גדעון פת: אני מודה לך מאוד, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון פת, כיושב-ראש ועדת הכלכלה.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים לדיון בהסתייגויות.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את ראשון המסתייגים, חבר הכנסת יורם לס; בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אסתר סלמוביץ: אני הבנתי שהיא הסירה את ההסתייגויות שלה.

אסתר סלמוביץ: נשאל אותה כשתגיע הנה.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, שלא על חשבון זמני, אולי איזו הסכמה טכנית שהושגה בינתיים, שכן חבר כנסת, גם אם הוא הגיש הסתייגויות רבות, יסתייג במשך חמש דקות בלבד, ובכך הוא יוכל גם למצות את ההסתייגויות שלו וגם לא להאריך יתר על המידה בדיון.

יורם לס: לכן, פורמלית אני מנמק ומשתמש בהסתייגות הראשונה שלי, אבל אני מקווה שכולנו נעמוד בהסכם ולא יהיה צורך להמשיך בהנמקת ההסתייגויות.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, הצעתי תיקון לשם החוק, והתיקון הזה נובע מהעובדה שבחוק הזה קיימת פרצה מאוד רצינית.

יורם לס: אנחנו מחוקקים כאן, ואני תומך בכך, חוק שמרחיב את האיסור על ייבוא בשר טרפה לא רק לבשר קפוא אלא למשל למה שקרוי בשר צנון, שהוא לא קפוא, וגם מוצרי בשר.

יורם לס: אבל אני רוצה להסב את תשומת לב הכנסת לכך שיש סוג של ייבוא בשר לא כשר בצורה של גורי חזירים שמיובאים לארץ מקפריסין, ואותם גורי חזירים זה בשר שהטמפרטורה שלו היא 37.5 מעלות, שיש לו תכונה שהוא גם מתרבה.

יורם לס: גורי החזירים האלה מיובאים לקיבוץ להב בדרום הארץ, ובאותו קיבוץ משתמשים בהם כדי להשביח את החזירים שבחזירייה של קיבוץ להב.

נעמי חזן: אני מבינה שגם זה ייבוא בשר.

יורם לס: כן, חברת הכנסת נעמי חזן, גם זה ייבוא של בשר.

יורם לס: למה אני מטריח את מליאת הכנסת בסוגיה הזו?

יורם לס: מפני שהחתומים על הצעת החוק שמונחת לפנינו הם, למשל, חבר הכנסת שלמה בניזרי ואריה דרעי ששייכים למפלגת ש"ס, וכאשר אני מציע להרחיב את התחולה של החוק גם על ייבוא גורי חזירים, חוששני שיהיה קושי לחברי הכנסת האלה ממפלגת ש"ס להצביע בעד ההצעה שלי למנוע ייבוא של גורי חזירים לארץ.

יורם לס: ומדוע יהיה קושי לחברי ש"ס להצביע בעד ההסתייגות שלי?

יורם לס: מפני שהם עצמם, במקום אחר, בהסתדרות, במפלגה שרצה לבחירות על מצע משותף ועל פתק משותף, יושבים הם עצמם, אנשי ש"ס, במפלגה אחת, במצע אחד, בפתק אחד, עם אנשי מרצ שעכשיו תוקפים אותם, ותיכף תשמעו אילו מתקפות יהיו פה.

יורם לס: שם הם יושבים אתם ביחד, מצד אחד חרדים, ומצד אחר מגדלי חזירים.

חיים אורון: תחזור, תחזור.

יורם לס: ואני חוזר על זה, כי זו האמת.

חיים אורון: תחזור.

יורם לס: אבל, חבר הכנסת אורון, הואיל ואני נוגע בבשרך, שהרי הקיבוץ שלך – – –

חיים אורון: בשרי טהור.

יורם לס: הקיבוץ שלך מייבא חזירים, ואתה מגדל חזירים – – –

חיים אורון: בשרי טהור, והפה שלך מלוכלך וטרף.

יורם לס: תסלח לי, חבר הכנסת אורון – –

חיים אורון: בשרי טהור וכשר.

יורם לס: – – אני מבטא עובדות שאי-אפשר להתכחש להן.

חיים אורון: בוודאי.

יורם לס: אני אשתמש במלים: אני לא יכול להבין איך יושבים במפלגה אחת חרדים ואנשים שמתפרנסים מגידול חזירים.

חיים אורון: – – – מגדלי חזירים.

יורם לס: אמרתי.

חיים אורון: יש לזה צליל – – –

יורם לס: לא, לי אין בעיה עם המלה הזו.

יורם לס: אין לי בעיה.

חיים אורון: אתה אפילו לא מבין מה שאתה אומר.

יורם לס: אני אדם חילוני.

חיים אורון: אה, תגיד.

יורם לס: אני אומר.

יורם לס: אני אדם חילוני גמור, ואין לי בעיה עם המלה הזאת.

חיים אורון: – – –

יורם לס: אני רק אומר שלי יש בעיה של יושר אידיאולוגי.

חיים אורון: נכון.

יורם לס: יש לי בעיה כזאת.

יורם לס: מה אני יכול לעשות?

חיים אורון: אני אספר פה, ב-01:30, על הקואליציה שלך עם אנשי ש"ס?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אורון.

יורם לס: אני?

חיים אורון: שלך.

יורם לס: זאת לא קואליציה.

יורם לס: זו מפלגה.

יורם לס: אתה לא מבין את ההבדל.

חיים אורון: – – –

יורם לס: חבר הכנסת אורון, אתה פוליטיקאי מנוסה ממני.

חיים אורון: אתה מתחמק – – –

יורם לס: יש הבדל בין קואליציה ובין מפלגה.

חיים אורון: יש הבדל – – –

יורם לס: אני יושב בקואליציה עם מפלגת ש"ס ומוכן להתכופף, וגם הם מתכופפים.

חיים אורון: – – –

יורם לס: אתה יושב עם מפלגה – – –

רן כהן: – – –

יורם לס: אתה יושב במפלגה עם מצע משותף, עם פתק משותף.

רן כהן: – – –

אסתר סלמוביץ: אבקש לא להפריע עכשיו.

אסתר סלמוביץ: לא להפריע, חבר הכנסת רן כהן.

יורם לס: מי ששם "רם" בקלפי הצביע בשביל מרצ וש"ס ביחד.

רן כהן: – – – מפלגת העבודה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רן כהן.

יורם לס: עכשיו אל תאשים אותי בענייני הסתדרות.

יורם לס: אני לא איש הסתדרות.

חיים אורון: – – –

יורם לס: מעולם לא הייתי בהסתדרות.

חיים אורון: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון, אתה מוכן לא להפריע יותר?

יורם לס: אני מעלה את הנושא הזה, ובזה אני מסיים את הנמקת ההסתייגות שלי – – –

חיים אורון: – – –

משה גפני: – – –

יורם לס: – – – לא כל כך כמתקפה כנגדך.

חיים אורון: בוודאי.

יורם לס: זכותך להתפרנס מכל מלאכה.

חיים אורון: תודה באמת.

יורם לס: זכותך.

חיים אורון: תודה באמת.

יורם לס: אבל אם המלאכה הזו בזויה על ש"ס, איך היא מעזה לשבת אתך באותה מפלגה?

יורם לס: זה מה שאני לא מבין.

רן כהן: לא יושבים באותה מפלגה, ואתה סתם מבלבל את המוח.

יורם לס: אותו פתק.

רן כהן: אותו פתק זה לא אותה מפלגה.

חיים אורון: – – –

יורם לס: סליחה.

רן כהן: פרופסור לס – – –

יורם לס: אותו פתק.

חיים אורון: – – –

רן כהן: – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת רן כהן וחיים אורון, אני מבקשת להפסיק את זה.

יורם לס: זו לא קואליציה.

יורם לס: אותו פתק.

אסתר סלמוביץ: אתם מוכנים להפסיק את זה?

יורם לס: הלכתם על מצע משותף.

חיים אורון: אתם קניתם בכסף – – –

יורם לס: מי זה "אתם"?

אסתר סלמוביץ: נא לא להפריע.

חיים אורון: – – –

יורם לס: הלכתם על מצע משותף.

רן כהן: – – –

יורם לס: אבל מה אתם תופסים אותי?

יורם לס: אני לא תוקף אתכם.

רן כהן: – – –

אסתר סלמוביץ: טוב, אני מבקשת להפסיק את זה, חבר הכנסת רן כהן.

יורם לס: אני לא תוקף אתכם.

יורם לס: זכותכם כחילונים לעשות בנושא הזה מה שאתם רוצים.

חיים אורון: תודה רבה.

יורם לס: אין שום צביעות במה שאתם עושים.

יורם לס: אני לא תוקף אותך.

יורם לס: אתה תוקף אותי.

חיים אורון: בוודאי.

יורם לס: אבל אני לא תוקף אתכם.

יורם לס: אתם מתפרנסים בקיבוץ ממלאכה שאני כחילוני לא מבזה.

חיים אורון: – – –

יורם לס: אבל אני לא יכול לראות את הצביעות, שבאים אנשים חרדים ומגישים חוק נגד ייבוא בשר טרף ויושבים אתך, כמגדל חזירים, באותה מפלגה.

יורם לס: את זה אני לא יכול להבין; לא יכול.

יורם לס: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת לס.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת האשם מחאמיד, מכיוון שחברת הכנסת תמר גוז'נסקי הסירה את הסתייגותה.

אסתר סלמוביץ: הוא אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח סלים אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שלמה בוחבוט אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

חיים אורון: אני יכול לשתות קפה?

נעמי חזן: כן, כן.

משה גפני: אבל שלא יהיה בשר וחלב.

חיים דיין: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אומנם השעות האלה הן השעות הקטנות של הלילה, אבל קשה לעבור לסדר-היום כאשר מונח בפנינו חוק, שהוא חוק הגיוני ביותר: חוק ייבוא הבשר הכשר.

חיים דיין: מדי בוקר עומד כל יהודי וקורא את "שמע ישראל", וכתוב שם: "ושיננתם לבניך ודיברת בם בשבתך בביתך ובלכתך בדרך ובשוכבך ובקומך".

חיים דיין: אנחנו כאן ניצבים מול ממשלה ומול חברים שאינם תומכים בחוק ייבוא הבשר, ואז מה נגיד לילדים – ושיננתם לבניך – מה נאמר להם, שמותר לאכול טרף?

חיים דיין: שהיהדות היא לא כל כך חשובה?

חיים דיין: שהכשרות לא כל כך חשובה?

חיים דיין: שטהרת המשפחה, אולי אפשר לשים אותה קצת בצד?

חיים דיין: אחד הדברים שהם ביסוד האדם, ביסוד היהודי, רשום לנו בספר האדם, שהוא ספר הקודש.

חיים דיין: הקדוש-ברוך-הוא ברא את העולם בשבעה ימים.

חיים דיין: אולי את זה הכנסת לא יכולה לשנות ולבוא ולהגיד שהוא ברא אותו בשמונה ימים.

רענן כהן: – – –

חיים דיין: אולי גם את זה מסוגלים להביא לכנסת ולהגיד: בואו נשנה את סדר-היום של בורא עולם ונקבע שהעולם נברא בשמונה ימים.

חיים דיין: האם יעלה על דעתו של אדם?

חיים דיין: האם האדם מבין מה היא הרוחניות שיש בכל אחד ואחד מאתנו?

חיים דיין: האם כל אחד יכול להבין מה פירוש המלים "שמע ישראל"?

חיים דיין: ישראל זה ישר אל, שבו מצוינים אבותינו הקדושים שהראו לנו את הדרך, האותיות במלה "ישראל" מבטאות כל אחד ואחת מהאבות והאמהות: האות יו"ד את יצחק ויעקב, האות שי"ן – שרה, האות רי"ש – רחל ורבקה, אל"ף – אברהם, למ"ד – לאה.

חיים דיין: אלה ישרי האל, זו המלה ישראל שמורה לנו את דרך אבותינו הקדושים, את שלושת האבות וארבע האמהות שחינכו כל אחד ואחד מאתנו על ברכיה של טהרת המשפחה ועל דרך שמירת הבשר הכשר.

חיים דיין: וזה לא רק משום שכך זה נכתב, אלא כל רופא יבוא ויאמר מה החשיבות הבריאותית של אכילת בשר כשר.

חיים דיין: אנחנו פשוט עומדים כאן בבושת פנים ומראים לגויים איך יהודים מתנהגים.

חיים דיין: פותחים פתח ליריחו, לעזה, לשטחים, להכניס לכאן בשר לא כשר, ואינני מדבר על מה שקורה בתוך הארץ.

חיים דיין: אינני מדבר על אזור ציפורי, שמחזיקים שם את החזיריות, אינני מדבר על חנויות בקיבוץ מזרע שמוכרות חזיר לעשרות יהודים שמגיעים לשם.

חיים דיין: מי שבא לקנות שם מודע לכך שהוא קונה בשר לא כשר, אבל מה יקרה אם ייכנסו 300,000 טונות בשר לא כשר למדינת ישראל?

חיים דיין: מי ערב לכך שמשפחה יהודית לא תאכל אותו בשר לא כשר?

חיים דיין: מישהו כאן, לפני שהוא לוחץ על הכפתור של מתנגד, נמנע או בעד, יחשוב על אותם ילדים שרוצים לשמור כשרות, שרוצים להתחנך.

חיים דיין: לא ייתכן שמצד אחד הקואליציה והממשלה יילחמו על חינוך, על יום לימודים ארוך, ומצד שני יתעלמו לחלוטין מהמסורת היהודית, יתעלמו לחלוטין משמירת שבת, יתעלמו לחלוטין מטהרת המשפחה.

חיים דיין: לאיזה ימים הגיעו במדינת ישראל, לימי הגאולה?

חיים דיין: לזה אני אקרא ימי גאולה?

חיים דיין: אני עומד פה כנבחר עם חובש כיפה, יהודי מאמין.

חיים דיין: האם למישהו יש צל של ספק שאני אצביע באופן אישי נגד ייבוא הבשר הלא כשר, אף שחלק ממפלגתי מתנגד לכך?

חיים דיין: אני מייצג 36% מחברי צומת שהם חובשי כיפה, ולא ארשה לעצמי להצביע עם חברי גם אם הם יגישו דרך התקנון הצעה לאי-אמון בממשלה כדי שהחוק הזה יידחה לשבוע הבא.

חיים דיין: זה לא יעלה על הדעת.

חיים דיין: כל אחד מאתנו שבא מאמא יהודייה, מי שבא ממשפחה יהודייה וחשובה לו המורשת צריך להצביע בעד ייבוא הבשר הכשר.

חיים דיין: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת חיים דיין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת סילבן שלום; איננו.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דוד מנע – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יעקב שמאי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יש לי כ-40 הסתייגויות, ורציתי לשאול אם אוכל לדבר כעת עשר דקות.

אסתר סלמוביץ: אני שומעת מחבר הכנסת לס – האם זה נכון שיש סיכום כלשהו שכל אחד ידבר רק חמש דקות בסך הכול למרות כל הסתייגויותיו?

מיכאל איתן: מה פתאום?

מיכאל איתן: לא ידוע לי ואיש לא דיבר אתי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לס הזכיר פה סיכום כזה.

נעמי חזן: למיטב ידיעתי לא היה סיכום כלשהו.

אסתר סלמוביץ: השאלה היא אם היה סיכום שכל מסתייג, למרות כל הסתייגויותיו, ידבר לא יותר מחמש דקות.

רן כהן: אנחנו מנסים – בינתיים זה עובד – שכל מסתייג ידבר חמש דקות, וכנראה ננסה להגיע להסכמה על כך.

מיכאל איתן: אני מציע להכניס תיקון בסיכום הזה: כל מסתייג שירצה לחסל את כל הסתייגויותיו בעשר דקות, תאפשרו לו זאת.

מיכאל איתן: אני אהיה הראשון, אדבר עשר דקות ואמחק את כל הסתייגויותי.

רן כהן: מקובל.

אסתר סלמוביץ: זאת אומרת שאנחנו יכולים לראות בזה סיכום?

רן כהן: כן.

אסתר סלמוביץ: הסכמה שכל מי שירצה להסתייג, ההנמקה של ההסתייגות שלו לא תעלה על עשר דקות.

רן כהן: לא, לכלל ההסתייגויות.

מיכאל איתן: כל אחד ידבר חמש דקות.

מיכאל איתן: אם יבוא מסתייג ויאמר: עשר דקות – ואני מוחק את כל הסתייגויותי, הוא ידבר לא יותר מעשר דקות והוא מתחייב למחוק את כל הסתייגויותיו.

אסתר סלמוביץ: אתה רוצה למחוק עכשיו את כל הסתייגויותיך בעשר דקות?

מיכאל איתן: כן, אדבר עשר דקות ותמחקי את כל ההסתייגויות.

אסתר סלמוביץ: בסדר, בבקשה.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, עברנו שבוע די אינטנסיבי – אלה מאתנו שישבו כאן בערבים, נימקו הסתייגויות, דיברו בנושאים שונים שקשורים בתקציב ובחוק הסדרים במשק המדינה.

מיכאל איתן: הצבענו על התקציב, ואנשים שאלו אותי: מיכאל איתן, השעה מאוחרת, למה במקום לנסוע מכאן כ-100 קילומטר לביתך – אולי קצת יותר – אתה מוצא לנכון להישאר כאן ורוצה להצביע, ולא רק שאתה רוצה להצביע אלא אתה רוצה לעלות לדוכן ולנמק הסתייגויות?

מיכאל איתן: אני חושב, שאחד הדברים שהכנסת מזניחה ואינה מקיימת דיאלוג מתאים והולם בו, כפי שמתחייב מהנסיבות, הוא הנושא של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית, או אם אתם רוצים – מדינת ישראל ברוח עקרונות הכרזת העצמאות, או אם אתם רוצים – מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

מיכאל איתן: אנחנו לא מדברים די הצורך זה עם זה בדבר אופיה היהודי של מדינת ישראל.

מיכאל איתן: יש ויכוח.

מיכאל איתן: אנחנו, הציבור החילוני, נעים כל הזמן בין הקוטב האחד, שרוצה לראות את מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, ובין הקוטב השני, שרוצה לראות את מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

מיכאל איתן: אין גם וגם, פרופסור לס, אתה לא יכול לעשות לעצמך חיים קלים, כי יש נקודות שבהן שני העקרונות הללו מתנגשים.

מיכאל איתן: כל אחד מאתנו מקבל איזו נקודה של איזון.

מיכאל איתן: יש כאלה שהיו רוצים לראות את ישראל בקוטב היהודי, כאשר האלמנט הדמוקרטי משני לחלוטין, קרוב מאוד למדינה יהודית על-פי ההלכה היהודית.

מיכאל איתן: יש אחרים שאומרים, שהמדינה הזאת צריכה להיות כמדינות כל העמים, מדינה שמבוססת על העקרונות של הדמוקרטיה, מדינה מערבית.

מיכאל איתן: אם במסגרת הזאת אתה לוקח את העקרונות של הדמוקרטיה הצרופה, אתה לא יכול בשום פנים ואופן לקרוא למדינה הזאת מדינה יהודית, משום שבמשטר דמוקרטי עקרונות הדמוקרטיה מחייבים אותך בסופו של דבר למדינה שהיא של אזרחיה.

מיכאל איתן: כיצד מדינה יהודית, מדינת ישראל, יכולה להיות מדינה דמוקרטית כאשר היא מבססת את הווייתה, את ההמנון שלה, את השם שלה, את המשאבים שלה, על בסיס השתייכות לאומית בלתי שוויונית?

מיכאל איתן: למשל – לא אחזור על דוגמה שאנשים רבים חוזרים עליה – חוק השבות.

מיכאל איתן: למשל, באחד העקרונות הבסיסיים ביותר למסגרת הדמוקרטית, חופש ההתאגדות הפוליטית, אנחנו קובעים אצלנו בדבר חקיקה שתיאסר הופעה בבחירות של רשימה אשר במעשיה ובמטרותיה, במפורש או במשתמע, יש משום שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

יורם לס: מה עם העם ההולנדי?

יורם לס: יש עם הולנדי?

מיכאל איתן: פרופסור לס, האם אתה חושב שעקרונות דמוקרטיים קלסיים יכולים לחיות בכפיפה אחת עם מדינה שבה אין הפרדה של הדת מן המדינה, שבה חופש ההתאגדות הפוליטית מדגיש את העיקרון של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי?

מיכאל איתן: האם אתה חושב שזה הגיוני או קונסיסטנטי עם השיטה הדמוקרטית הטהורה שמשלמי המסים בישראל יהיו בני לאומים שונים אבל קליטת העלייה בכספי כלל משלמי המסים תהיה רק של יהודים, של קרובי משפחתם היהודים של תושבי של מדינת ישראל?

מיכאל איתן: ולא חסרות דוגמאות נוספות.

מיכאל איתן: מי שחושב שמדינת ישראל יכולה להיות גם בקוטב הדמוקרטי וגם בקוטב היהודי, פשוט עושה לעצמו מלאכה קלה ולא נכונה.

מיכאל איתן: אנחנו מחפשים איזון ברצף מסוים.

מיכאל איתן: כאשר אני אומר אנחנו, אני מדבר אל ציבור חילוני בדרך כלל, לאומי, שרוצה לשמור על האלמנטים של הדמוקרטיה, אבל אומר בצורה המפורשת ביותר: לא פחות חשובה לנו המהות היהודית של המדינה.

מיכאל איתן: לפעמים אנחנו נהיה מוכנים לשלם במחיר פשרה ופגיעה מסוימת בעקרונות הדמוקרטיה הקלסית, על מנת לשמר את אופיה היהודי של מדינתנו.

מיכאל איתן: אני לא רוצה להטיף לאי-שוויון ולשנאה למיעוטים.

מיכאל איתן: נהפוך הוא.

מיכאל איתן: מצד שני, אני גם לא רוצה להיות צבוע ולגלגל עיניים ולא לדעת את המציאות, שבמדינה שהיא מדינתו של העם היהודי כל מיעוט לאומי אחר, עד כמה שניתן לו, ואנחנו חייבים לכבד את זכויותיו, תמיד מיעוט לאומי הוא מיעוט לאומי, ואם המדינה מבססת את קיומה על יהדות, הוא תמיד יחיה בתחושה של חוסר שוויון מלא, ויהיה קיים תמיד האלמנט של פגיעה בדמוקרטיה.

מיכאל איתן: במסגרת זו אני חושב שיש לראות גם את חקיקת החוק הנוכחי.

מיכאל איתן: השאלה שבה מדובר כרגע היא שאלת צביונה של מדינתנו.

מיכאל איתן: מי שחושב שהמדינה הזאת צריכה לשמור על צביון יהודי חייב באיזה מקום לעשות פשרות.

מיכאל איתן: לפעמים גם בפשרות האלה יש מידה של צביעות.

מיכאל איתן: יש אנשים שאומרים: איך אתה יכול לדבר על יהדות כאשר אתה בעצמך לא שומר מצוות?

מיכאל איתן: אבל יהדות היא דת ולאום כאחד.

מיכאל איתן: יהדות היא דת ולאום שאינם ניתנים להפרדה, ומי שרוצה לנתק את הדת היהודית ממדינת ישראל, מנתק את המדינה הזאת משורשיה היהודיים הלאומיים.

מיכאל איתן: מי שרוצה לשמור על מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, מי שרוצה לשמור על מדינת ישראל כמדינתו של עם עם היסטוריה ייחודית, עם עבר עשיר ומפואר, עם זכות להיות עם ייחודי על פני כדור הארץ, עם מחויבות לשמור את ערכי המסורת שלו, אינו יכול להתחמק גם מהחובה לשמר אותם אלמנטים הקשורים בדת היהודית.

מיכאל איתן: פשוט אי-אפשר לנתק ביניהם.

מיכאל איתן: לכן, וכאן אני אסיים, אני מרגיש חובה להישאר כאן, להשתתף בהצבעה ולהרים את ידי עבור חוק שאני חושב שאינו פוגע בעקרונות הדמוקרטיה במידה כזו שאי-אפשר שגם אנשים חילונים לא יוכלו לחיות אתו.

מיכאל איתן: מצד שני, הוא מסייע לנו להמשיך ולשמור על המורשת.

מיכאל איתן: כבר נאמר לא אחת – עם ללא עבר הוא עם ללא עתיד.

מיכאל איתן: וכולנו רוצים שעם ישראל יהיה לו עתיד גדול.

מיכאל איתן: למען העתיד הגדול אנחנו חייבים לשמר ולשמור את הערכים ההיסטוריים ואת הערכים של ההווה היהודי, גם הדתי וגם הלאומי.

מיכאל איתן: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יעקב שמאי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – כבר קראתי בשמו – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת האשם מחאמיד – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח סלים – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: אנחנו כבר בהסתייגויות לסעיף 1.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריה – חבר הכנסת רן כהן.

אסתר סלמוביץ: את מנמקת את כל ההסתייגויות יחד?

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, הגשתי בשם סיעתי, סיעת מרצ, כ-60 הסתייגויות, ואני אנמק ברגע זה את ההסתייגות הראשונה של סיעת מרצ.

נעמי חזן: אחרי ימשיך חבר הכנסת רן כהן.

נעמי חזן: יש לנו לסעיף 1, למיטב זיכרוני, כשש הסתייגויות.

אברהם רביץ: את לא חלק מן ההסדר שדובר עליו?

נעמי חזן: למיטב ידיעתי, מה שחבר הכנסת מיכאל איתן הכריז – – –

אברהם רביץ: הוא לא הכריז.

אסתר סלמוביץ: הוא לא הכריז, הוא הסכים.

אסתר סלמוביץ: היתה פה הצעה קודמת.

נעמי חזן: הוא הסכים.

נעמי חזן: אני לא מכירה כרגע בכל הסדר שלא נעשה אתי.

נעמי חזן: אני הובלתי את המאבק הצודק של סיעתי, סיעת מרצ, בוועדת הכלכלה שלושה ימים ושלושה לילות, ויושב פה שר התעשייה והמסחר, שנראה קצת עייף, והוא יודע.

נעמי חזן: היו לי הרבה היסוסים, הרבה הסתייגויות, סדרה של התנגדויות לחקיקה הזאת, וניסיתי, אבל אני לא יודעת אם ברגע זה אני מאושרת מאופן החקיקה של החוק הזה, ואני אתייחס לזה בהסתייגויות הבאות שלי.

נעמי חזן: אבל כרגע, כפי שאמרתי, אנצל את חמש הדקות הראשונות של ההסתייגות כדי להתחיל את הדיון הענייני בנושא הזה.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת מאוד את הגנתך פה.

נעמי חזן: אני יודעת שהשעה מאוחרת, אבל אנחנו דנים פה בדברים – –

אסתר סלמוביץ: נהפוך הוא – שעה מוקדמת מאוד.

נעמי חזן: – – שקשורים קשר הדוק ליסודות הדמוקרטיה במדינת ישראל.

נעמי חזן: על כן אני חייבת להתחיל למעשה כמעט מהתחלה.

נעמי חזן: מי שחושב שמטרת החוק הזה היא להגן בצורה זו או אחרת על הכשרות, טועה טעות איומה.

נעמי חזן: כי אין כל קשר בין הכשרות לבין החקיקה הזאת.

משה מאיה: כמה סימנים – – –

נעמי חזן: אין כל קשר, חבר הכנסת מאיה, בין כשרות לבין החקיקה הזאת; ושיהיה ברור לכל מי שמקשיב, שלא קיים כל קשר.

נעמי חזן: הרב גמליאל, אתה יודע היטב, שכל מי ששומר כשרות לא יעלה על דעתו להכניס לביתו, או לשים על הצלחת שלו, או להכניס לפיו דבר שהוא אינו סמוך ובטוח שיש לו הכשר מכל הכיוונים.

נעמי חזן: ואתה יודע היטב, שכל מי שלא רוצה לאכול בשר כשר, יש לו דרכים שונות לאכול טרף.

נעמי חזן: לאיסור ייבוא בשר טרף יש קשר כלשהו למה ששמים על הצלחת, למה שנכנס לפה?

נעמי חזן: הבל הבלים.

נעמי חזן: מי שהציע את החוק הזה – חשוב להדגיש שהחוק הזה הוא צירוף סדרה של הצעות חוק פרטיות – מטרתו האחת היא לקום מחר בבוקר ולהודיע לאזרחי מדינת ישראל על עוד הצלחה פוליטית של מפלגות מסוימות.

נעמי חזן: ולכן רומסים את אזרחי מדינת ישראל וכופים עליהם דברים שהם בניגוד מוחלט לעקרונות הדמוקרטיה.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, בהזדמנות הבאה, הקרובה, אני אתחיל בהרצאה, אני מקווה מלומדת, על עקרונות הדמוקרטיה, יסודות הדמוקרטיה, תפיסת עולם של זכויות אדם וזכויות אזרח.

נעמי חזן: ואני אעשה זאת – – –

מיכאל איתן: ומה על היהדות?

נעמי חזן: גם יהדות, ואתייחס גם לדברים אישיים בהקשר זה, כדי שסוף סוף נשים קץ לניסיון לבשר לנו ולאזרחי המדינה הערים בשעה כזאת, שיש קשר כלשהו ואפילו דק ביותר בין הצעת חוק זו לבין הכשרות במדינת ישראל.

נעמי חזן: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לך, חברת הכנסת נעמי חזן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת רן כהן; בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני שר התעשייה והמסחר וסגניתו, רבותי חברות וחברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להביע את שמחתי על אישור התקציב ולאחל שמהתקציב הזה מדינת ישראל תמריא אל יעדים חברתיים וכלכליים רבים.

רן כהן: אני רוצה לפנות אל חבר הכנסת יורם לס בשניים-שלושה משפטים.

רן כהן: חבר הכנסת לס, גם מפאת השעה וגם מפאת העניין, אני רוצה לומר לך שזה היה מיותר, זה היה פוגע ומעליב, הייתי אומר שגם לא אתי ולא חכם במיוחד.

רן כהן: אתה יודע מצוין, כל הנושא של ש"ס עם מרצ, ש"ס הטהורה עם מגדלי חזירים, לא מתאים לתרבות שלך, לא לרמה שלך ולא לדיון הזה.

רן כהן: אתה יודע שאנחנו לא הקמנו מפלגה אחת, כמו שקראת לזה.

רן כהן: כך שכל מה שאמרת כאן היה פשוט חסר שחר.

רן כהן: הקמנו רשימה משותפת שיעדה היה לכבוש את ההסתדרות, שכפי שידוע לך, היתה לגוף ביורוקרטי מסורבל, וכפי שאתה יודע, פה ושם גם מסואב, כדי להגיע למערכת בריאות יותר טובה, למערכת ייצוג עובדים יותר טובה, להבטחת פנסיה יותר מוצקה, ובעיקרו של דבר למאבק על זכויות העובדים ועל זכויות החלשים.

רן כהן: כך שהלבה המפעפעת אצלך כל הזמן ופורצת בכל פעם מחדש על ההפסד שהפסדתם בבחירות להסתדרות, הגיעה זמנה להיעלם.

רן כהן: וגם אצלנו, מי שמטפח את זה, הגיע הזמן שיתרגל שהיה מה שהיה ועכשיו צריך לבנות קדימה ולא כל הזמן רק לרדת לחיים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר, גם אם זה לא מוצא חן בעיני אחדים, מדינת ישראל היא מדינת כל תושביה ומדינה יהודית בעת ובעונה אחת.

רן כהן: ומי שלא יאמר שהיא מדינת כל תושביה, בעצם אומר שהיא מדינה גזענית.

רן כהן: ומי שלא יאמר שהיא מדינה יהודית, לא יבטא נכון את מעמדה של מדינת ישראל כבית לאומי, כמדינה שמקבצת את העם היהודי מכל מקום, כמדינה שמפתחת כאן תרבות והוויה וערכים של העם היהודי בבית הלאומי האחד והיחיד שיש לו.

רן כהן: העמדת שני התארים האלה בסתירה זה לזה, תסלחו לי אם אומר לכם, היא מעשה לא חכם וגם לא אמיתי, הוא מתעלם מן המציאות.

רן כהן: כל הניסיון להעמיד יהדות מול מדינה שהיא של כל אזרחיה, ולהיפך, בשקר יסודו.

רן כהן: מדינת ישראל צריכה לא רק תשובה מלאה על כך שיש בה רוב עצום של אזרחים השייכים לעם היהודי, וגם מיעוטים, אלא גם בקרב היהודים יש יהודים מגוונים רבים ושונים, ואנחנו גאים על כך.

רן כהן: אפילו היהדות הדתית לא מצליחה להיות מסדר אחד או קבוצה אחת או קהילה אחת, אלא מגוון שלם, ומכבדים בתוך הציבור הדתי את הגוונים השונים.

רן כהן: אגב, מכבדים עד גבול מסוים, יש מקומות שגם מתנגשים.

רן כהן: מדינת ישראל תהיה מדינה יהודית טובה יותר ודמוקרטיה טובה יותר אם תכבד את הווייתו וריבונותו וערכיו ואת האידיאולוגיה ואת הנהגים של כל אזרח במדינה, ויהיה יהודי או לא-יהודי.

רן כהן: ולא נבוא לומר לכל יהודי: אתה תהיה יהודי בתנאי שתאכל כמוני, תתפלל כמוני, תחשוב כמוני, תלך כמוני ותישן כמוני.

רן כהן: זה לא עושה את המדינה יותר יהודית, זה עושה אותה למסדר של טירונים.

רן כהן: ואנחנו לא רוצים להיות מסדר של טירונים.

רן כהן: עניין שני.

רן כהן: רבותי, ההתערבות של החוק היא כמו התערבות של ממשלה, ולכן ממשלה הולכת גם להפרטה ולשוק יותר פתוח.

רן כהן: התערבות של החוק בהכרח מעוותת, מוסיפה ביורוקרטיה, פחות נותנת מענה לגוונים השונים, היא תמיד יותר יקרה, לעולם אינה זולה יותר.

רן כהן: מבחינה זו, החוק הזה הוא חוק רע.

רן כהן: נקודה שלישית.

רן כהן: מדינת ישראל שואפת לחיות במזרח תיכון פתוח, בתנאי שלום.

רן כהן: בתנאי שלום יהיו כאן שווקים, יהיו כאן תיירים, אנחנו ניסע והם ייסעו, אנחנו נבוא והם יבואו.

רן כהן: אם רוצים שלום, אי-אפשר לקיים מדינה אוטרקית סגורה ומסוגרת.

רן כהן: לכן, לכל החוק הזה, תסלחו לי, אין כלל מקום במדינה שרוצה פתיחות ושלום עם שכניה.

רן כהן: למבוהלים אני רוצה לומר משפט אחד, ובזה לסיים.

שאול יהלום: איזה מבוהלים?

רן כהן: מבוהלים שאם חלילה וחס יהיה ייבוא בשר לא-כשר, כל העם יעבור לאכול בשר טרף.

שאול יהלום: לא כל העם.

רן כהן: רוב העם.

רן כהן: תאמינו לי, זה ממש לא כצעקתה, משום שאיש מאתנו לא מערער, למשל, על הסמכות של הרבנות הראשית להעניק רשיונות מכירה של בשר כשר.

רן כהן: כולכם יודעים שהרשתות הגדולות כולן יצטרכו אישור זה מהרבנות הראשית.

רן כהן: הרי לא ימכרו גם בשר טרף וגם בשר כשר.

שאול יהלום: – – –

רן כהן: אז ייפתח.

רן כהן: הרי ייפתח רק בתנאי שיש יהודים שרוצים בבשר הזה, אחרת לא יהיה כדאי לקיים את זה.

שאול יהלום: בטח, זה יהיה יותר זול.

רן כהן: לכן, אני רוצה לומר בעניין הזה, אנא, מי שמכבד מדינה שאמורה לבטא גם את היהדות וגם את היהודים, אנא יכבד את רצונותיהם ואת בחירתם.

רן כהן: דבר טוב אחד לפחות יש בחוק הזה, בסעיף 4, שמתחילים להכיר בעזה וביריחו כמדינה ויישות מדינית זרה שממנה מייבאים אל מדינת ישראל.

רן כהן: לפחות יש ברכה אחת, אבל לא יהיה בה די כדי להצביע בעד החוק.

רן כהן: אני וחברי לסיעה נצביע נגד.

רן כהן: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אברהם פורז; בבקשה.

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, אני מוותר על רשות הדיבור.

אברהם פורז: אין לנו סיכויים רבים, לאור המצב ויחסי הכוחות, להעביר הסתייגויות, וגם אין לנו סיכוי למעשה להפיל את החוק הזה, לאור האחדות הלאומית סביב הנושא החשוב הזה.

אברהם פורז: לכן אני מוותר על רשות הדיבור, ואני רוצה לשמש דוגמה ומופת להמונים שילכו אחרי, שיוותרו גם כן.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת פורז.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

פיני בדש: חבר הכנסת פורז נכנע בטרם קרב.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הייתי נוהג בדיוק כמו ידידי חבר הכנסת פורז אילולא שמעתי בפעם הרביעית או החמישית – –

משה גפני: עזוב.

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: זה לא שייך לכם עכשיו.

חיים אורון: – – את הנאום המלומד של חבר הכנסת לס בנושא הקשר שבין סיעת מרצ וסיעת ש"ס, כאשר החזיר הוא המוביל של הרעיון הזה.

חיים אורון: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת לס, שיש טומאות הרבה יותר גדולות מחזיר.

חיים אורון: יש חזירויות שחזיר לידן הוא חיה טהורה.

חיים אורון: אני אמנה עכשיו כמה מהן, ואני לא נוהג לעשות כך, אבל זו הפעם הרביעית שאני שומע אותך עולה על הדוכן, פעם עם צילומים, פעם עם דברים אחרים, חוזר על אותו סיפור ופוגע, בין השאר, בקיבוצי.

חיים אורון: חזירות גדולה יותר מאשר לגדל חזיר היא לקנות שלטון בכסף – הוא שנאמר על-ידי מבקרת המדינה על הקשר בין ש"ס ובין מפלגתך בקדנציה הקודמת.

יורם לס: היא אמרה את זה – – – היא ציטטה פסק-דין של בית-המשפט העליון – – –

חיים אורון: חבר הכנסת יורם לס, אני יודע שגם עם מיקרופון וודאי כשאני צרוד, קולי לא יגבר על קולך.

חיים אורון: היא ציטטה ממודעי והיא ייחסה את זה למפלגתך.

חיים אורון: אם נוח לך לקבל את הברכות הללו כאשר הן נשלחות למישהו אחר, תתברך בהן.

חיים אורון: אני לא צריך עדויות של מבקרת המדינה.

חיים אורון: אני יכול להעיד פה עם מספרים ומספרי שיקים, במקום שבו אני יושב, איך התקיימה מערכת היחסים הזאת.

חיים אורון: ש"ס הלכה עם "רם", ואני גאה בכך.

חיים אורון: עוד ביום שחתמנו אתם, מפלגתך הציעה הצעה ללכת ברשימה משותפת תמורת סכום שהיו בו שש ספרות ומעלה.

חיים אורון: ואתה עולה לדוכן ועולה לדוכן ומספר את החזירות הנוראה של מגדלי חזירים, כל "רם", כל מרצ עם ש"ס.

חיים אורון: זאת התמונה?

חיים אורון: ואתה חוזר וחוזר, משום שהאיבה שלך להסתדרות הנוכחית מעבירה אותך על דעתך, ואתה תהיה מוכן לעשות כל דבר, להעביר מס ארגון למקום אחר, להקים הסתדרות של גמלאים, העיקר לפרק את ההסתדרות שאתה כאילו נלחם בשבילה; אפילו ללכלך את חוק הבריאות, שהוא חוק של הממשלה שלנו, משום שיש לך תחושה שכך אתה פוגע בחיים רמון.

יורם לס: שמעת את ראשי מערכת הבריאות?

חיים אורון: אני שמעתי את ראשי מערכת הבריאות ואני יודע מה דעתך עליהם, כי שמעתי מה אתה אומר עליהם.

יורם לס: על ראשי מערכת הבריאות?

יורם לס: על מנהלי בתי-החולים?

חיים אורון: שמעתי מה אמרת, מה יהיו הוצאות האשפוז מול הוצאות אחרות.

חיים אורון: אבל אני לא רוצה לעבור עכשיו לחוק הבריאות, אני אשאר בנושא הברית הקדושה, הברית הקדושה לטעמך.

חיים אורון: הטעם היחיד לכך שאתה תצביע היום בעד החוק הזה – אמרת זאת מעל הדוכן – הוא לא שפתאום רצית לבער את הטומאה מן הארץ, אלא כי רצית להבטיח את חזרתה של ש"ס לקואליציה.

חיים אורון: אני בעד חזרתה של ש"ס לקואליציה, לא במחיר החוק הזה.

חיים אורון: אתה עולה לדוכן פעם אחת ופעם שנייה ופעם שלישית – –

יורם לס: יש קריאה ראשונה ויש קריאה שנייה.

שמואל אביטל: אתה צרוד, אני אחליף אותך.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: – – וחוזר וחוזר על האמירות הללו שאין בהן כבוד, שאין בהן אמת, ובעיקר: טול קורה מבין עיניך.

חיים אורון: מי שמסתובב עם הר של חמאה כשרה, או עשויה משומן אחר, בשמש, שייזהר, משום שההר הזה נוזל ומכסה את כולו.

חיים אורון: כך בדיוק אתה נראה בעיני.

חיים אורון: האמן לי, מול הדימוי הזה, מי שמגדל חזירים ומתפרנס מכך, פי כמה וכמה ישר בעיני מאשר התמונה שאתה הולך ומתאר כאן בהתפרצויות האלה מעל דוכן הכנסת.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת בנימין טמקין.

בנימין טמקין: אני מוותר.

אסתר סלמוביץ: אתה מוותר.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת דוד צוקר – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: אני מבינה שאתם רוצים לחזור על כל חלופין בנפרד; כן, חברת הכנסת חזן, או שנעבור לסעיף הבא?

נעמי חזן: – – –

אסתר סלמוביץ: זה בהסכמתך, חבר הכנסת רן כהן?

רן כהן: כן.

אסתר סלמוביץ: בהסכמתך.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים כעת להסתייגות הבאה באותו סעיף, ואני מזמינה את ראשון המסתייגים בהסתייגות הבאה, חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

נעמי חזן: אתה מייצג 67%, 33%?

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי חזן, אתם נגד כפייה דתית.

אסתר סלמוביץ: מה זה, כפייה חילונית עכשיו?

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לאפשר לדובר הבא לשאת את דברו.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, אני אנמק את ההסתייגות הראשונה, לאחר מכן אני אשוב ואנמק את ההסתייגויות האחרות.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, בפתח דברי אני רוצה לומר דברים מספר בנוגע לאירועים שעברנו הבוקר.

אליעזר זנדברג: בזה אחר זה עלו חברי הכנסת של צומת ודיברו, אחריהם עלו בזה אחר זה חברי הכנסת של מרצ ודיברו, ובסיטואציה שנוצרה נוצר איזה רושם כאילו אנחנו נותרנו ללא מענה.

אליעזר זנדברג: חשוב להבהיר כמה דברים עקרוניים.

שאול יהלום: כולם חושבים שיש לכם מענה.

אליעזר זנדברג: כולם חושבים, אז נעבור הלאה.

אליעזר זנדברג: יש מספיק דברים לומר הלילה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לפתוח את דברי ולחזור על עמדתי העקרונית.

אליעזר זנדברג: אני סבור, ששעה שהכנסת חוקקה את חוקי-היסוד, הכנסת הקודמת, היא עשתה מעשה שמן הראוי להתייחס אליו כאל מעשה חקיקה לטווח ארוך.

אליעזר זנדברג: אחת המשמעויות של חקיקה לטווח ארוך כזאת היא, שלא נשנה אותה, נהפוך אותה ונבטל אותה חדשות לבקרים, ובוודאי שלא בשל צרכים שבעיני מוגדרים יותר מכול כצרכים קואליציוניים.

אליעזר זנדברג: ממשלה רוצה להרחיב את הבסיס שלה, ממשלה מבקשת לגרום למצב שבו יותר חברי כנסת יתמכו בה – זה דבר לגיטימי.

אליעזר זנדברג: אבל לעניות דעתי, שעה שאנחנו קובעים עקרונות בחוקי-יסוד, כוונתנו היא שאותם עקרונות ישרדו ויהיו בתוקף פרק זמן ארוך יותר מאשר חייה של ממשלה כזאת או ממשלה אחרת, כנסת כזאת או כנסת אחרת.

אליעזר זנדברג: חייבים ללכת אחורה ולזכור, שהשורשים של החקיקה בשיטה של חוקי-יסוד נעוצים בעובדה שהכנסת הראשונה, כמוסד שנועד לחוקק חוקה, לא עשתה זאת והעבירה הלאה את התפקיד, את הסמכות ואת החובה לכונן את החוקה לכנסות האחרות.

אליעזר זנדברג: ובשל לחצים ובעיות, שאפיינו מן הסתם כל קואליציה וכל כנסת, נוצרה הבעיה של השלמת אותו מבנה.

אליעזר זנדברג: לכן הלכו גם בדרך של חקיקת חוקי-יסוד.

אליעזר זנדברג: הרעיון של חקיקת חוקי-יסוד היה בעצם לבנות שלב אחרי שלב את המרקם שביחד ייתן לנו את החוקה.

אליעזר זנדברג: זה תפקיד אחד של הכנסת.

אליעזר זנדברג: תפקיד אחר של כנסת הוא בהיותה מוסד שמחוקק חוקים, מוסד מחוקק.

אליעזר זנדברג: אני רואה בחקיקה שנתקבלה בשלהי הכנסת הקודמת, והכוונה היא לחוקי-יסוד, חקיקה מן הסוג הראשון, חקיקה שנוגעת לכנסת בתפקידה כרשות מכוננת, חקיקה שנועדה לקבוע פרקים נוספים בחוקה של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: אם נלך על-פי העיקרון הזה, הרי שאנחנו צריכים לזכור, לעניות דעתי, שהפגיעה או הביטול או השינוי של אותם חוקים צריך שייעשה לא רק ברוב המיוחס, והרוב הזה אכן היה קיים בכנסת הזאת, אלא גם בזהירות רבה ובקפידה רבה, מתוך הבנה שאותם חוקים אמורים לבטא אינטרסים לטווח ארוך, שאותם חוקים אמורים לבטא עקרונות שמדינת ישראל וכנסת ישראל רואים אותם חשובים מספיק על מנת שיעגנו אותם בחקיקה מיוחדת, בחקיקה של חוקי-יסוד.

אליעזר זנדברג: שני חוקי-יסוד, חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק, שונים ומיוחדים לא רק בנורמות שהם באים לקבוע ובעקרונות שהם באים לעגן, אלא הייתי אומר שגם בעובדה שלראשונה נקבע הצורך לתקן את החוק כולו באמצעות רוב מיוחס של חברי הכנסת.

אליעזר זנדברג: בעבר היתה השיטה, שלמעשה חוק-יסוד, למעט שמו וסעיפים מסוימים בו, היה חוק ככל החוקים.

אליעזר זנדברג: חוק-יסוד היה חוק שאפשר לשנותו ברוב של שניים נגד אחד.

אליעזר זנדברג: האלמנט היחיד שהיה שונה בו היה בסעיפים שנקבע לגביהם שריון מיוחד.

אליעזר זנדברג: יש דוגמאות לכך בחוק-יסוד: הכנסת, בעקרונות מסוימים, כמו עקרון השוויון, ויש דוגמאות גם בחוקים אחרים.

אליעזר זנדברג: באה הכנסת ואמרה: את החוק הזה אני משריינת, על החוק הזה אני מגינה בצורה אחרת, בצורה רחבה יותר, בצורה שתבליט – כך אני מאמין – את החשיבות המיוחדת שהכנסת רואה ומייחסת לאותם חוקים.

אליעזר זנדברג: והנה, לא חלפו ימים רבים, למעשה חלפו ימים מעטים בלבד, והכנסת הזאת נכונה לאחר הבחירות, והגענו למצב שבו אנחנו עומדים בפני תיקון של חוק-יסוד: חופש העיסוק, באותו עניין, באותו סיפור, באותו נושא שבו אנחנו דנים היום מאספקט אחר.

אליעזר זנדברג: והקואליציה בכנסת הזאת לא היססה לבוא ובכוח הרוב שלה לשנות, לבטל הוראות בחוק-יסוד: חופש העיסוק.

אליעזר זנדברג: היות שזמני תם לגבי הסתייגות זו, ואני עתיד לנמק ולהמשיך את דברי בקרוב מאוד, אפסיק בשלב זה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת פיני בדש, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת משה פלד.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אריאל ויינשטיין.

פיני בדש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני קצת צרוד, לא ישנתי מאתמול, אבל נבדוק מה המצב.

אברהם רביץ: לך לישון.

אסתר סלמוביץ: נוסף על זה נשמעים כל הזמן צפצופים מוזרים ובלתי מוסברים.

פיני בדש: גברתי היושבת-ראש, האם את תורנית כל הלילה?

אסתר סלמוביץ: לא, רק שעתיים.

פיני בדש: חברת הכנסת נעמי חזן, אני לא מבין למה את מתקיפה אותנו.

פיני בדש: אנחנו הולכים אתכם בנושא מאוד חשוב, שאנחנו רואים אותו כמאוד עקרוני, של חופש דת, של חופש כלכלי, ואני לא מבין למה התקפת אותנו גם בצהריים וגם עכשיו.

פיני בדש: לא ברור לי הדבר.

פיני בדש: בצהריים שאלת למה לא נלחמנו אתך בוועדת הכלכלה ולמה לא הופענו בוועדת הכלכלה.

פיני בדש: ובכן, היה לנו מקום בוועדת הכלכלה, אבל הוא נשדד מאתנו על-ידי סיעת יעוד, ואין לנו יותר מקום בוועדת הכלכלה.

פיני בדש: יושב שם חבר הכנסת סגן השר בעתיד אלכס גולדפרב, ולכן לנו לא היתה שם נציגות.

פיני בדש: קודם כול, התחושה שנוצרת פה היא כאילו אני וחברי זנדברג הננו נגד הדת, וזה לא נכון כלל.

פיני בדש: חבר הכנסת גפני, זה בפירוש לא נכון.

פיני בדש: אנחנו בעד הדת.

פיני בדש: אני מבית דתי, ומישהו צעק כאן היום שאבי רב.

פיני בדש: נכון, אבי רב.

פיני בדש: לאבי יש בית-כנסת פרטי, אם לא אכפת לך.

פיני בדש: אבל בין זה לבין כפייה דתית הדרך ארוכה.

פיני בדש: אנחנו לא נגד הדת.

פיני בדש: אנחנו מכבדים את הדת.

פיני בדש: אנחנו מכבדים את כל הערכים של הדת, אבל אנחנו נגד כפייה דתית, אנחנו נגד זה שיכפו עלינו במדינה חוקים שהם אנטי-דמוקרטיים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת בדש, אמרת: אנחנו מכבדים את הערכים של הדת.

אברהם רביץ: איך אתה עושה את זה בפועל?

אברהם רביץ: איך אתה מכבד את הערכים של הדת ואת הדת?

משה מאיה: בדיבורים.

פיני בדש: אני אגיד לך איך.

פיני בדש: אתה יודע שאני ראש מועצה, ואני יכול להודיע לך, שיש אצלי קהילה דתית שמקבלת את כל השירותים, את המירב ואת המיטב וגם את כל הכבוד המגיע לה.

פיני בדש: אבל הקהילה הדתית אצלי לא כופה על האחרים שום דבר.

פיני בדש: היא חיה את חייה, ואנחנו חיים את חיינו, וכל אחד מקבל את המגיע לו, ואנחנו חיים בהרמוניה, ללא הפרעה.

פיני בדש: אבל פה מנסים לחוקק חוקים שמשנים את המצב הקיים, שמשנים את הסטטוס-קוו, ואתם אומרים שאתם באים לשמור על הסטטוס-קוו.

פיני בדש: הממשלה הזו מריצה כל הזמן חוקים.

פיני בדש: כל דבר שלא נראה לה, היא מיישרת לפי החוק.

פיני בדש: אם הבג"ץ מוציא פסק-דין שלא נראה לממשלה הזאת, היא מחוקקת חוק עוקף בג"ץ.

פיני בדש: אם הסכם קואליציוני לא נראה לה, הממשלה עושה חוק עוקף בג"ץ בעניין זה.

פיני בדש: נחקק חוק-יסוד: חופש העיסוק, ובחוק ייבוא בשר לא כשר מכניסים עקיפה לחוק-יסוד: חופש העיסוק.

פיני בדש: חבר הכנסת שאול יהלום, שנרדם כרגע, אמר לי בצהריים: אנחנו עושים את זה חד-פעמית, חד-פעמית אנחנו עוקפים את חוק-יסוד: חופש העיסוק.

פיני בדש: ובעוד חודש יהיה עוד חוק אחד שיגידו: חד-פעמית אנחנו עוקפים את חוק-יסוד: חופש העיסוק, וככה אנחנו נעקוף אותו לאורך כל הדרך.

פיני בדש: ומחר יהיה עוד חוק-יסוד שיעקפו אותו.

פיני בדש: אני לא מבין, בשביל מה מחוקקים חוקי-יסוד אם כל הזמן מחפשים את הדרך לעקוף אותם?

פיני בדש: צר לי שהאגודה עשתה היום עסקה עם הממשלה בנושא של התקציב שנוגע – – –

משה גפני: מה את מבלבל במוח?

משה גפני: אתה מדבר שטויות – עשתה עסקה.

משה גפני: ..

פיני בדש: – – – שנוגע לחוק הזה.

פיני בדש: חבר הכנסת גפני, אתם נעלמתם בהצבעה על התקציב, ביטלתם את כל ההסתייגויות שלכם.

פיני בדש: כולכם נעלמתם מההצבעה.

משה גפני: כי רצינו שחוק הבשר יעבור מהר.

משה גפני: אתה מדבר שטויות.

משה גפני: עוד נעשה את החשבון.

פיני בדש: זה לא חשבון אישי, אני לא מבין.

משה גפני: לא אישי, ציבורי.

משה גפני: עסקה...

פיני בדש: אנחנו הודענו היום, שאם היו מכניסים את החוק הזה לפני חוק התקציב – אנחנו לא מתכוונים להאריך היום בדברינו, אנחנו נגיד מה שיש לנו להגיד שאיננו מיותר ונלך.

פיני בדש: אבל אם החוק הזה היה נכנס לפני חוק התקציב, אנחנו מודיעים לכם שהיינו מנצלים עד הדקה האחרונה שהיתה מגיעה לנו והחוק הזה לא היה מגיע לפני כניסת השבת.

פיני בדש: אסיים בקטע הזה בינתיים.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת משה פלד; איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אריאל ויינשטיין – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהושע מצא – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דן תיכון – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אסעד אסעד – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת לימור לבנת – אינה נוכחת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זנדברג, אתם רוצים לעלות גם בכל חלופין?

אסתר סלמוביץ: כן?

אסתר סלמוביץ: ותסיים?

אליעזר זנדברג: בסעיף הזה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, כפי שאמרתי בדברי לפני כן, אני באמת ובתמים מאמין שאותם עקרונות, אותם ערכים שבאים לידי ביטוי בחוקי-היסוד שנחקקו בכנסת הקודמת – חוק-יסוד: חופש העיסוק וחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו – ראויים להגנה, ראויים להתייחסות שונה מההתייחסות לאות רגילה בספר חוקים שמתאימים אותה לצרכים כאלה או לצרכים אחרים של קואליציה.

אליעזר זנדברג: העיקרון הזה, חשוב מאוד שנדע להקפיד עליו, חשוב מאוד שנדע לשמור עליו מכל משמר.

אליעזר זנדברג: והנה כבר ראינו בתיקונים בסיבוב הקודם – של אותו חוק, אגב – ראינו את התוצאה החמורה של ביטולם של אותם חוקים.

אליעזר זנדברג: עכשיו באים ואומרים לי כל מיני טיעונים למיניהם – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גפני וחבר הכנסת בדש, אתם מפריעים.

אליעזר זנדברג: אומרים לי: יש חשש, שאם יתירו את הייבוא של בשר לא כשר, אנשים יתפתו לרכוש אותו ולאכול בשר לא כשר, כי הוא יותר זול.

אליעזר זנדברג: זה הטיעון המרכזי ששמעתי מפי אנשים, מפי נציגי סיעות כאן בכנסת, מדוע היה צריך לתקן אז את החוק ומדוע צריך לתקנו היום.

אליעזר זנדברג: בעצם, מה אנחנו עושים היום?

אליעזר זנדברג: היום אנחנו באים לתקן ולשפץ את התיקון הקודם, שהסתבר שהוא היה תיקון רשלני; והוא היה רשלני ולא כלל את כל הביטויים וכל ההגדרות למיניהן, שאולי חלק מחברי הבית התכוונו, ואולי אחרים מחברי הבית התכוונו להסתיר מאותם חברי בית שהתכוונו מלכתחילה.

אליעזר זנדברג: אבל מעבר לעניין הזה, גם נפלו אי-אלו פגמים במהלך החקיקה.

אליעזר זנדברג: והנה, אותם ליקויים רשלניים שהיו אז ואותן הגדרות רשלניות של בשר, בכלל זה בשר מצונן ובשר קפוא ובשר טרי למינהו ושאלת העוף ואולי גם דברים אחרים – כל הדברים האלה מחייבים אותנו להתייחס שוב לאותה סוגיה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גפני, זה מפריע.

אליעזר זנדברג: והנימוקים וההנמקות והסיבות שהביאו לתיקון החוק בפעם הראשונה הם אותם נימוקים גם היום.

אליעזר זנדברג: אומרים: אנחנו לא רוצים לגרום לאדם לרכוש בזול בשר שהוא לא כשר.

אליעזר זנדברג: אני מוצא את ההערה הזאת כמה וכמה פעמים מעליבה כלפי ציבור דתי ומאמין.

אליעזר זנדברג: אני לא מעלה על דעתי שאדם מאמין, אדם שמקפיד על קיום מצוות, יתחיל לרכוש בשר שהוא בשר בקר אבל לא כשר רק משום שהוא יותר זול.

אליעזר זנדברג: קשה לי להעלות על הדעת שמישהו יעשה את החשבון המתמטי הזה ויגיד: אני מעדיף מעכשיו לקנות בשר שהוא לא כשר רק משום שהוא זול בכמה שקלים; וזה לא משנה כמה שקלים.

אליעזר זנדברג: כי אם אותו אדם טרח להקפיד עד היום על מצוות הדת ואם אותו אדם סבור היה עד היום שלאכול כשר זה עיקרון, זה ערך, זה דבר חשוב, אין ספק, לדעתי, שהוא ימשיך להקפיד על אכילת הבשר הכשר; מה גם – שימו לב – שאין כאן כוונה, לפחות לא הבנתי שיש כוונה או חשש שמחירו של הבשר הכשר יתייקר כתוצאה מהמצב הקיים היום, או אם לא נקבל את התיקון הזה, או אם לא היינו מתקנים את החוק לפני כן.

אליעזר זנדברג: עלותו של הבשר הכשר היתה ממשיכה להיות אותה עלות, אבל לצדו אפשר היה לרכוש בשר אחר, זול יותר.

אליעזר זנדברג: ואני לא מאמין שאדם שאוכל בשר כשר מפני שהוא מאמין או מפני שהוא רואה בכך ערך, היה בא ומתחיל לאכול בשר לא כשר זול יותר.

אליעזר זנדברג: אבל, רבותי, גם אם החשש הזה קיים, וגם אם רצו להפיג אותו, או להסיר אותו מלבם של אנשים מסוימים, אני חושב שכאן השתמשו באמצעי מאוד קיצוני, באמצעי מאוד מאוד דרסטי, על מנת לפתור בעיה שלדעתי היא ניתנת לפתרון בדרך אחרת, על מנת לפתור בעיה שלדעתי אפשר היה להגיע לפתרונה בלי לפגוע בעקרונות יסוד, בלי לפגוע בחוק-יסוד שכולו מוגן ונקבע כערך על-ידי הכנסת הקודמת, לא מזמן, בלי לקבוע תקדים שבעיני הוא תקדים מסוכן מאוד – ואגב, הכנסת הזאת, הממשלה הזאת, הקואליציה הזאת טרחה פעם אחר פעם לשבור תקדימים ועקרונות כאלה – בלי לפגוע בעיקרון שאם נחקק חוק כזה, אנחנו נראה איך חיים אתו ולא איך אנחנו מבטלים אותו כי הוא לא מתאים עכשיו.

אליעזר זנדברג: וצריכים לזכור – מה שהיום לא מתאים לקבוצה אחת יכול לא להתאים לקבוצה אחרת, או דבר אחר יכול לא להתאים לקבוצה אחרת ביום אחר.

אליעזר זנדברג: אני שאלתי ואני אשוב ואשאל, מדוע אי-אפשר להגיע למצב, לדוגמה, של סבסוד, של תמיכה כספית אשר תגרום לכך שאותו בשר, שהוא בשר כשר במובן זה שהוא שייך לחיה כשרה, יהיה זול יותר מהבשר של אותה חיה כשרה שאיננו כשר כי החיה לא נשחטה בדרך שהופכת את הבשר לכשר?

אליעזר זנדברג: אם נסבסד אותו בשר, אם נהפוך אותו לזול, ויכולות להיות דרכים שונות – אגב, זה לא חייב להיות על-ידי הגבלות שקשורות לרשיון, וכאן אני מתייחס לדברים שאמר השר בתשובתו בקריאה הראשונה; זה אולי אפילו לא חייב להיות על-ידי היטלים למיניהם.

אליעזר זנדברג: זו יכולה להיות סובסידיה לשמה, סובסידיה שנועדה להוזיל אותו בשר.

אליעזר זנדברג: אם תבוא הקואליציה ותאמר: בינינו, זה ערך, קיים פה חשש אמיתי, רוצים להגן – הייתי מוכן להבין את זה.

אליעזר זנדברג: אני אומר בכנות: אם הייתי צריך לשקול מצד אחד פגיעה בחוק-יסוד: חופש העיסוק – מה זה פגיעה?

אליעזר זנדברג: ביטול של סעיפים בו – ברוב של חברי הכנסת ומצד שני תשלום של סכום כסף שנועד לגרום לכך שהמחירים יהיו פחות או יותר שווים, או אולי אפילו שמחירו של הבשר הכשר יהיה זול יותר; אם הייתי צריך לשקול את שני הדברים האלה, אין ספק שהפגיעה בחוק-יסוד: חופש העיסוק חמורה יותר ואין ספק שהיא צריכה להיות בבחינת המעשה האחרון, אם בכלל.

אליעזר זנדברג: לדעתי, גם לא ראוי היום, בנסיבות האלה, בכלל לפגוע.

אליעזר זנדברג: אם כן, העיקרון שכל כך מטריד אותי בעניין הוא כפול.

אליעזר זנדברג: ראשית, התקדים המסוכן שנקבע.

אליעזר זנדברג: אם היום פגענו בעניין הזה, מחר נפגע בעניין אחר.

אליעזר זנדברג: לא מזמן העבירה הקואליציה הצעת חוק שנועדה להכשיר את כניסת חברי הכנסת של יעוד לקואליציה.

אליעזר זנדברג: יש חוק שעתיד להסתיים שעה שהכנסת הזאת תסיים את ימיה – בכל זמן שיהיה.

אליעזר זנדברג: לאחר הבחירות הבאות יהיה חוק חדש – לשני החוקים קוראים חוק-יסוד: הממשלה.

אליעזר זנדברג: חוק-יסוד: הממשלה החדש קובע אותו מצב משפטי שקבע בג"ץ בדרך שבה פירש את חוק-יסוד: הממשלה הנוכחי, וזה לא מתאים לקואליציה, ממש כשם שלא התאים לקואליציה חוק-יסוד: חופש העיסוק.

אליעזר זנדברג: מה עושים?

אליעזר זנדברג: מכבדים את החוק?

אליעזר זנדברג: אומרים: בג"ץ פסק דבר-מה וצריך לכבד אותו?

אליעזר זנדברג: לא.

אליעזר זנדברג: מתקנים את החוק, הופכים את היוצרות.

אליעזר זנדברג: קובעים בחקיקה פרסונלית למשך פרק זמן של שנתיים סעיף חוק שנועד לאפשר לשני אנשים להצטרף לממשלה, אחד כשר ואחד כסגן שר.

אליעזר זנדברג: אני ראיתי את חברי הכנסת ממפלגת העבודה מגלגלים עיניים לשמים ואומרים: לא, לא.

אליעזר זנדברג: מה שעניין אותנו לא היה סוגיית יעוד ומפלגת העבודה, או הכניסה של יעוד לקואליציה.

אליעזר זנדברג: אותנו הטרידה הבעיה הקונסטיטוציונית החשובה, אותנו הטרידה הבעיה הערכית של ניסיון להתאים את כוונת המחוקק המקורי מול פרשנות בג"ץ.

אליעזר זנדברג: ואני שאלתי אז שאלה תמימה: אם באמת אתם רוצים לשנות את הנורמה שקבע בג"ץ בפסק-הדין שלו, למה אתם לא מתקנים את חוק-היסוד שיחול אחרי הבחירות לכנסת הבאה?

אליעזר זנדברג: הרי החוק הזה אומר בדיוק אותו דבר, כפי שפירש בג"ץ את החוק הנוכחי.

אליעזר זנדברג: ואם אתם לא מתקנים את החוק הזה – אגב, גם שם צריך רוב של 61 חברי כנסת, מה שמוכיח את החשיבות הרבה שהכנסת ייחסה, לדעתי, לאותו חוק – אם אתם לא מתקנים אותו ומתקנים אך ורק את החוק שנוגע לכנסת הזאת, בעיני זוהי צביעות לשמה, בעיני זוהי הוכחה לכך שכל כוונתם היא לפתור בעיה קואליציונית מצומצמת זמנית, במחיר של פגיעה בעקרונות, כמו חקיקה פרסונלית, כמו שינוי רטרואקטיבי של נורמות, של חוק, על מנת להכשיר מעשים מסוימים, כמו עקיפה של פסיקה של בית-המשפט העליון במובן הזה.

אליעזר זנדברג: אותו דבר שעשתה הממשלה, אותו דבר שעשתה הקואליציה לגבי חוק-יסוד: הממשלה, לגבי צירופם של אנשי יעוד לממשלה, עושה הקואליציה לגבי החוק הזה.

אליעזר זנדברג: כן, חבר הכנסת פלד.

משה פלד: אצלנו בשריון יש תנועה שפירושה לדומם.

אליעזר זנדברג: אתה שומר על הזמנים שלי?

אליעזר זנדברג: עם כל הכבוד.

משה פלד: יש תנועה שפירושה לדומם מנועים.

אליעזר זנדברג: אתה רוצה שאני אדומם את המנוע?

אליעזר זנדברג: אני כרגע מדבר מהגרון ולא מהמנוע.

אליעזר זנדברג: ובכל זאת, כפי שאמרתי, התקלה המרכזית היתה בתיקון הקודם של חוק-יסוד: חופש העיסוק.

אליעזר זנדברג: הליקוי המרכזי, לדעתי, היה שעה שהכנסת קיבלה את התיקון ההוא, שפוגע בערכים הבסיסיים, לא בדקה אפשרויות אחרות ולא בדקה אלטרנטיבות שאפשר היה להיעזר בהן, או דרכן למנוע את החששות של חלק מהציבור.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להבהיר עוד דבר אחד, ואולי לכך אתייחס בהרחבה לאחר מכן.

אליעזר זנדברג: רבים הם האנשים שבאים ואומרים: אה, ההתנגדויות שלכם להצעת החוק הזאת מעידות על כך שאתם בעצם אנטי-דתיים, שאתם נגד הדתיים או נגד הדת.

אליעזר זנדברג: אני אישית וצומת בכלל לא רואים את עצמנו לא אנטי-דתיים, לא נגד הדת ולא נגד אנשים דתיים.

אליעזר זנדברג: אני מתנגד לכפייה.

אליעזר זנדברג: אני מתנגד לכך שיכתיבו לי מה אני יכול לאכול ומה אני לא יכול לאכול.

אליעזר זנדברג: אני בעד מתן היכולת לבחור, ואז אבחר כאוות נפשי.

אליעזר זנדברג: לדברים האלה אתייחס בהסתייגות הבאה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת פיני בדש.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת משה פלד.

פיני בדש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד זועם על כך שכמה חברי כנסת פה, מאגודה ומש"ס, האשימו אותי ואת חברי זנדברג, שזה שלושה ימים אנחנו מבלים עם יבואני הבשר הלא-כשר ועושים אתם עסקאות.

משה פלד: לדעתי, אתה צריך לפנות לוועדת האתיקה ולהגיש תלונה.

פיני בדש: אני לא ראיתי שום יבואן ולא נפגשתי עם שום יבואן; ואני מניח שגם חבר הכנסת זנדברג לא ראה ולא נפגש.

פיני בדש: אני לא נפגשתי עם שום יבואן בשר לא-כשר ולא עשינו עסקה עם שום יבואן כזה, בניגוד להם, שעשו היום עסקה, שתמורת העברת החוק הזה הם יימנעו מהצבעה על התקציב וייעלמו מהשטח בזמן ההצבעות.

פיני בדש: אנחנו לא היינו עסוקים בשום עסקה, בניגוד להם, שעסקו בכל מיני עסקאות כדי לקדם את הנושא שלהם.

פיני בדש: אנחנו חושבים, שבמדינה צריכה להיות כלכלה חופשית.

פיני בדש: אדוני השר, אני בטוח שגם אתה בעד כלכלה חופשית.

פיני בדש: צריך לתת אפשרות לכל אחד לעסוק בתחום שהוא רוצה ולייבא מה שהוא רוצה, כמובן בפיקוח מסוים ושמירה על תוצרת הארץ, אם אני מדבר על הדברים היותר רחבים.

פיני בדש: הקרב שלנו היום, ואנחנו יודעים שהוא קרב אבוד מראש, בא למנוע התפתחות התופעה של חוקים כאלה חוק אחרי חוק.

פיני בדש: זה קרב שימנע בעתיד שרשרת חוקים כזאת, שבסופו של דבר, אני חושש מאוד, עלולה לגרום לכך שאנחנו נהיה מדינה חומייניסטית דתית קיצונית; שאחרי החוק הזה ייווצר מצב שנפסיק לנסוע בשבת, ואחרי כן יסגרו את מגרשי הכדורגל בשבת.

פיני בדש: כל כניעה לחוק כזה או אחר בנושא הדת ובנושא הסטטוס-קוו תגרום לכך שבסופו של דבר נהיה מדינה חומייניסטית.

פיני בדש: צריך לזכור, ואמרתי את זה גם בצהריים, שהייבוא הוא על בסיס כלכלי.

פיני בדש: שום יבואן לא מביא בשר כדי לזרוק אותו לפח.

פיני בדש: אם הוא מביא בשר לא-כשר – הוא רוצה להרוויח כסף.

פיני בדש: רוב הציבור במדינת ישראל אוכל בשר כשר, גם חילונים.

פיני בדש: יש מסורתיים שאוכלים בשר כשר, חילונים שאוכלים בשר כשר וכמובן דתיים.

פיני בדש: רוב הציבור אוכל בשר כשר.

פיני בדש: שום יבואן לא יביא בשר לא-כשר מעבר לצריכה היומיומית, שמא בסופו של דבר הוא יזרוק אותו.

פיני בדש: הכמות שמגיעה מספיקה לצריכה היומיומית של התושבים והאזרחים שלא רוצים לאכול בשר כשר; ולא אוכלים בשר לא-כשר וצריכים לשלם מחיר כפול עבור בשר כשר, למה?

פיני בדש: מכיוון שהדתיים מאלצים אותם, מסתכלים מה יש להם בצלחת ומאלצים אותם לאכול בשר שמחירו כפול, ויש כאלה שאין להם כסף לקנות את הבשר היקר.

פיני בדש: לכן אני אומר: תנו לאנשים האלה לאכול את הבשר שהם רוצים, הבשר הזול יותר שהם מסתפקים בו, ואין לאלץ אותם לאכול בשר כשר.

פיני בדש: אני סבור, שהחוק הזה בעצם יעודד גידול החזירים בארץ.

פיני בדש: אני מודיע לכם, אתם תאסרו לייבא בשר כזה – כמות החזירים בארץ תוכפל ותשולש, היא תגדל כתוצאה מהמחסור שייווצר בגלל עצירת הייבוא.

פיני בדש: ייווצר ביקוש, עסקי החזירים בארץ יפרחו, ואז תגיעו למצב הפוך מהמצב שאותו אתם רוצים למנוע.

פיני בדש: הבשר הזה יהיה יותר זמין בשוק, יסתובב יותר, והתוצאה תהיה הפוכה מזו שאתם רוצים להשיג.

פיני בדש: אני חושב שצריך להוריד את החוק הזה מסדר-היום.

פיני בדש: אין לו קיום במדינה דמוקרטית.

פיני בדש: זה חוק אנטי-דמוקרטי, ואני מבקש לשקול שוב ולהוריד את החוק הזה מסדר-היום.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה לפנות אליכם בפנייה חברית.

שבח וייס: יכול להיות שזה על סף התפר שבין מה שמותר ליושב-ראש הכנסת לבין מה שאסור עליו.

שבח וייס: אחרי ארבע יממות רצופות של דיונים, ואחרי ששמעתי מפי אנשי מדע בטכניון, מהמכון לחקר השינה, על הנזקים הכבדים שנגרמים לאנשים בגלל חוסר שינה ועל טיב שיקול הדעת שלהם בהחלטות שהם מקבלים כאשר הם אינם ישנים – הרי כולנו מכירים מן הספרות, אני מקווה שלא מן המציאות, אילו וידויים אפשר להוציא מאנשים אחרי ששוללים מהם כל כך הרבה שינה – ואחרי שהכנסת מואשמת יותר ויותר בדעת הקהל בכך שהיא הופכת למוכת ירח, ואחרי שהשתכנעתי שכל בעלי ההסתייגויות בעצם הגיעו למסקנה שזאת טחינה מסוימת, כאשר הקהל כולו ישן, נם, הכנסת מותשת, עובדיה מותשים – תוצאות ההצבעה לא יוכרעו על-ידי כך, אין את מי לשכנע, העיתונאים לא כאן.

קריאה: – – –

שבח וייס: העיתונאים פה.

שבח וייס: אני רוצה לפנות בבקשה אל חברי הטוב והצעיר, חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואל חבר הכנסת פיני בדש, ביודעי גם שבתוך סיעתם יש חילוקי דעות בנושא זה, והעובדה שראש הסיעה והמנהיג לא כאן – במתכוון הוא לא כאן, גם חברי הסיעה, לפחות שניים מהם עומדים להצביע בצורה כזאת או אחרת – אני חושב שמיצינו את הנושא.

שבח וייס: חילוקי הדעות ידועים.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: אל תפריע לי עכשיו.

חנן פורת: – – –

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני לא זקוק לעזרתך.

שבח וייס: אני פונה אליכם חברית, האמינו לי ששום אפקט לא יושג עוד.

שבח וייס: בואו נעבור להכרעות.

שבח וייס: נסיים את השבוע הזה כאנשים סבירים ומתקבלים על הדעת.

שבח וייס: מוצו כבר כל הטכניקות בשבוע הזה.

שבח וייס: ניסע לבתינו, למשפחותינו, ונחזור לקו, תסלחו לי, הנורמלי.

שבח וייס: אני מאוד אודה לכם אם תתחשבו בבקשתי.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת בדש.

פיני בדש: לאור בקשתו של יושב-ראש הכנסת, אף-על-פי שאנחנו לא ישנו מאתמול – – –

שבח וייס: שנינו.

פיני בדש: נכון.

פיני בדש: לאור בקשתך, אני וחברי חבר הכנסת זנדברג נעלה עוד הסתייגות אחת, ובזה אנחנו את חלקנו נסיים.

שבח וייס: אני מודה לך מאוד.

שבח וייס: אני מודיע לכל מי שצריך להודיע שיודיע לכל מי שצריך להודיע שעוד מעט תהיינה הצבעות.

שבח וייס: כמעט שרציתי להפעיל את המאפיה מבוריסלב נגד מודי.

שבח וייס: המשפחה של מודי היא מהעיירה שלי, מבוריסלב.

שבח וייס: חבר הכנסת אברום שפירא אף הוא מבוריסלב.

שבח וייס: כמעט שרציתי להפעיל גם אותו.

עמנואל זיסמן: לא ידענו.

שבח וייס: זו עיירה קטנה שהיו בה ארבעה יהודים ושלושה מהם פה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אפתח ואעשה זאת בקצרה.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: היתה שם קהילה דתית חזקה מאוד, עם 16,000 יהודים.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הנמקה אחת.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אקצר בדברים נוכח הפנייה של היושב-ראש, אף שלדעתי טוב היה אילו דשנו והרחבנו בנושא הזה הלאה, כי יש מה לומר.

אליעזר זנדברג: עם זאת, התחלתי, או הייתי באמצע דברים שעוסקים בשאלה, האם מי שמתנגד לחוק הזה אפשר לבוא ולומר עליו שהוא אנטי-דתי, מתנגד לדת, מתנגד לדתיים; ואני אומר: לא, הדבר אחר לגמרי.

אליעזר זנדברג: אני מאמין שצריך לתת כבוד.

אליעזר זנדברג: אני מאמין שצריך לכבד כל אחד באמונתו.

אליעזר זנדברג: אני מאמין בססמה "חיה ותן לחיות".

אליעזר זנדברג: המשמעות של הדבר הזה היא, שאני אינני רוצה שמישהו יבוא, יצר את צעדי וימנע ממני את האפשרות בכלל לרכוש, למשל, בשר שאינו כשר.

אליעזר זנדברג: כבר הבאתי את הדוגמה הזאת.

אליעזר זנדברג: אני אישית לא אוכל את הבשר הזה.

אליעזר זנדברג: אני אוכל בשר כשר.

אליעזר זנדברג: אבל אני חושב, ואיאבק על זכותו של כל אחד במדינת ישראל לרכוש, אם הוא רוצה בכך, בשר גם אם הוא איננו כשר.

אליעזר זנדברג: כל אחד זכאי לבחור מה לעשות.

אליעזר זנדברג: כל אחד זכאי לבחור כיצד להתנהג בביתו.

אליעזר זנדברג: הכפייה שאנחנו מנסים להטיל באמצעות החוק הזה – נגדה אני יוצא, מכיוון שהכפייה הזאת מנסה להתערב לכל אחד בצלחת, בפריזר, בבית, בחייו האישיים.

אליעזר זנדברג: ואני אומר: תן לכל אחד לבחור, תן לו אפשרות הבחירה.

שבח וייס: זהו.

אליעזר זנדברג: אתה רוצה לבוא ולהגיע למצב שבו אדם מסוים אוכל בשר כשר, או נמנע?

אליעזר זנדברג: – תן לו להבין מדוע כדאי, צריך, ראוי לשמור על כשרות, ואל תכריח אותו במובן זה שתמנע ממנו לבחור.

אליעזר זנדברג: לא כל שכן, שאיננו מונעים במצב הזה את נוכחותו או הימצאותו של בשר לא כשר בארץ.

אליעזר זנדברג: הלוא הוא ממילא קיים.

אליעזר זנדברג: ממילא הוא כאן.

אליעזר זנדברג: אם רוכשים אותו כתוצאה מכך שייצרו אותו במקום אחד בעולם, או במקום אחר במדינת ישראל – מה ההיגיון, מה ההבדל?

אליעזר זנדברג: לכן אני אומר, ובכך אסיים, ואקרא לאנשים, לחברי הכנסת, לבוא ולשקול פעם נוספת את הצבעתם.

אליעזר זנדברג: אל תרימו יד בעד הצעת חוק שמשמעותה התערבות בחייו הפרטיים של כל אחד.

אליעזר זנדברג: כל אחד זכאי לחיות כפי שהוא רוצה.

אליעזר זנדברג: אל תמנעו את האפשרות לבחור.

אליעזר זנדברג: תנו לכל אחד ואחד מאזרחי מדינת ישראל את הזכות לבחור ותנסו לשכנע בדרכים אחרות מהי הבחירה הנכונה.

אליעזר זנדברג: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת זנדברג גם על ההיענות וגם על נאומו הקצר.

שבח וייס: אזמין עכשיו את חברת הכנסת נעמי חזן.

שבח וייס: אני מבקש גם מיושב-ראש הוועדה וגם מן השר לקצר, ונעבור להצבעות.

שבח וייס: חברת הכנסת חזן, בבקשה.

שבח וייס: מי שצריך לעסוק באיסוף חילותיו – שיאסוף את חילותיו.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנמק כמה הסתייגויות בהזדמנות זאת.

נעמי חזן: אני רק רוצה להצביע על כך, שלסיעת מרצ גם יש ההסתייגויות האחרונות לחוק הזה, ואנחנו ננמק את ההסתייגויות הללו.

נעמי חזן: קודם כול ברצוני להודות לעובדי הבית, שעובדים כמעט ללא שינה מתחילת השבוע.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, צר לי שברגע האחרון אנחנו חייבים לעמוד כאן מעל דוכן הכנסת – ואני רוצה להתנצל פומבית בפני עובדי משכן הכנסת על כך שאולי הפעם הטרחנו אותם יותר מכרגיל.

נעמי חזן: עם זאת, איננו מדברים על דברים שאינם עקרוניים.

נעמי חזן: אנחנו מדברים על דברים חשובים ובסיסיים.

נעמי חזן: חבר הכנסת פיני בדש, חבר הכנסת מודי זנדברג וחבר הכנסת חיים דיין, אני חייבת לתקן רושם מוטעה אולי שהועבר מעל דוכן הכנסת על-ידי הנואמים הקודמים.

נעמי חזן: נאמר לנו, ועד כמה שזכור לי סיעת צומת ערכה מערכת בחירות בשנת 1992 ובה היא חרתה על דגלה כביכול את ההפרדה בין דת למדינה.

נעמי חזן: מה קרה בשנתיים-וחצי שחלפו מאז?

נעמי חזן: סיעת צומת התפלגה.

נעמי חזן: חבריה יש להם כנראה בעיה.

נעמי חזן: יש להם בעיה.

נעמי חזן: הם טוענים שאין להם ייצוג בוועדת הכלכלה.

נעמי חזן: תתקן אותי, אדוני היושב-ראש, כי בעיני אתה לא רק פרלמנטר מעולה אלא גם, לעניות דעתי, אחד מהמומחים הגדולים לפרלמנטריזם השוואתי.

נעמי חזן: הרי בכנסת ישראל נהוג, שאם חבר סיעה אחרת רוצה להשתתף בישיבות של ועדה, למעט ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, אין שום מניעה שיבוא וישתתף בישיבות.

נעמי חזן: אני רואה פה את יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, חבר הכנסת גדעון פת, שעמל זמן רב בימים האחרונים, חלק באשמתי, כי אני באתי עם דרישות, ועוד דרישות, ועוד דרישות.

נעמי חזן: ישבו בישיבות הוועדה המרתוניות שלנו – ואתה תעיד על כך, חבר הכנסת פת – נציגים שאינם חברים קבועים של ועדת הכלכלה השתתפו השתתפות פעילה בדיונים בוועדה, למעט סיעת צומת.

נעמי חזן: להגיד שהם לא השתתפו בדיונים כיוון שאין להם נציגות – אני מוכרחה לומר שזה פשוט דבר מוזר בעיני.

נעמי חזן: זה מוזר מאוד בעיני.

נעמי חזן: אבל עוד יותר מוזרים בעיני דפוסי ההצבעה של סיעת צומת בקריאה הראשונה של החוק הנדון עכשיו בקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אני ממשיכה לנמק עוד כמה הסתייגויות של סיעת מרצ.

שבח וייס: לא.

שבח וייס: זאת אומרת אין ברירה.

אלי דיין: יש גבול, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני לא בא בטענות אלייך, אבל זה קצת בניגוד להסכם.

קריאה: – – –

נעמי חזן: עשר דקות.

שבח וייס: או.

שבח וייס: קיי.

שבח וייס: עוד חמש דקות.

שבח וייס: אתה תבוא אחריה, חבר הכנסת פיני בדש, ותוכל לענות לה.

חיים דיין: אני חושב שהמטרה שלך, חברת הכנסת חזן, היא להתגרות בחברי הכנסת, ולא רק להביא את ההסתייגויות שלך – – –

שבח וייס: לא, תן לה.

שבח וייס: זו זכותה.

שבח וייס: עזוב.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין.

שבח וייס: היו כאן התגרויות יותר קשות.

נעמי חזן: אדוני, חבר הכנסת דיין, אתה יכול לעשות דברים רבים, אבל לא להיכנס לראש שלי, לא למניעים שלי ולא למניעי סיעתי.

נעמי חזן: אני מבקשת ממך אותה מידת כבוד שאני נותנת לך.

שבח וייס: חברת הכנסת חזן, למה להרים את הקול?

שבח וייס: אני אעיר לו.

חיים דיין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין, תקשיב לי.

נעמי חזן: תסלח לי, אני מדברת בשקט ובצורה סבירה.

שבח וייס: חבר הכנסת דיין, תירגע.

שבח וייס: מתוך 19 טריליארד הסתייגויות ניתן לה ולחבר הכנסת פיני בדש עוד הסתייגות אחת.

שבח וייס: לא נעשה על זה ויכוח.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: היא יכולה להגיד מה שהיא רוצה, זו זכותה – כמו שאתה יכול להגיד.

אברהם רביץ: יש לי שאלה.

אברהם רביץ: השעה עכשיו – – –

שבח וייס: אני כבר שכנעתי אותם.

אברהם רביץ: למה הריב הפנימי בין צומת למרצ צריך לעניין חברי כנסת מסיעות אחרות, את חבר הכנסת דרעי ואת כבוד השר?

שבח וייס: לא, זה לא פנימי.

שבח וייס: לא מוכרחים להיות פה, חבר הכנסת רביץ.

שבח וייס: המזנון מחכה.

נעמי חזן: חבר הכנסת רביץ, זה לא ריב פנימי.

נעמי חזן: אם יורשה לי להמשיך את דברי, אסביר זאת בצורה מסודרת לחלוטין.

שבח וייס: כבודה, בבקשה.

קריאה: – – –

שבח וייס: אתם מאריכים את הסיפור.

שבח וייס: אתם ממש משחקים לידיה.

שבח וייס: תעזבו את זה.

שבח וייס: תנו לה להתבטא.

נעמי חזן: עשה עמי חסד.

קריאה: – – –

נעמי חזן: ישבתי הערב ומצאתי את עצמי מתעניינת בדפוסי ההצבעה על חוק זה בקריאה הראשונה.

נעמי חזן: מצאתי ששני חברים מסיעת צומת הצביעו בעד החוק: חבר הכנסת חיים דיין, שטרח לנמק את מניעיו, ואני מודה לו על כך, וחבר הכנסת משה פלד; ושני חברים מסיעת צומת הצביעו נגד החוק: חבר הכנסת זנדברג, שאני מכבדת אותו, וחבר הכנסת פיני בדש.

נעמי חזן: אבל אם אני מסתכלת מי עוד הצביע נגד החוק – כל חברי סיעת מרצ, וזה בדיוק ההבדל.

נעמי חזן: מדוע זה ההבדל?

שאול יהלום: כי אצלם יש – – –

נעמי חזן: לא; חבר הכנסת יהלום, עכשיו אתה מחייב אותי להשתמש בחמש דקות נוספות.

שבח וייס: לא, אל תעשי לנו את זה.

שאול יהלום: אפילו עשר.

שאול יהלום: את לא מאיימת.

שאול יהלום: על החוק הזה אני מוכן לשבת עוד שלוש שעות.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש לי בקשה.

שבח וייס: אתם רואים?

שבח וייס: פה תהיה התלקחות.

שבח וייס: תנו לחברת הכנסת חזן לסיים.

נעמי חזן: אתה יכול לשבת עוד עשר שעות.

נעמי חזן: אני מבקשת לומר כמה משפטים שיטתיים, ואתם לא מאפשרים לי.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני מגן עלייך בכל כוחי, במעט הכוח שנשאר לי אחרי ארבע יממות פה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אני גם חושב שחשוב כיושב-ראש הכנסת להגן על סיעות שנותנות חופש הצבעה לחבריהן.

שבח וייס: אני לא מתערב בתכנים.

שבח וייס: חבר הכנסת יהלום, אני לא מסביר דברים שהם טריוויאליים.

שבח וייס: הרי זה כל כך ברור שסיעה יכולה להתפצל על דבר כזה.

שבח וייס: זה כל כך דמוקרטי, כל כך אנושי.

שבח וייס: מה אני אתחיל להסביר?

שבח וייס: זה ברור לכל אחד.

נעמי חזן: הסיבה – – –

שבח וייס: הסיבה היא, ששניים דתיים ושניים לא.

נעמי חזן: הסיבה היא, שבסיעת מרצ, ההתנגדות שלנו היא חלק בלתי נפרד מתפיסת עולמנו, משום שאנחנו חושבים שהמדינה הזאת היא מדינה דמוקרטית, של כל אזרחיה, חייבת להגן כל הזמן על כבוד האדם ועל כבוד הפרט, על זכות הבחירה, וכל ניסיון לכפייה מנוגד לערכי היסוד של זכויות האדם וזכויות הפרט.

נעמי חזן: ומשום שהתפיסה הזאת שהביאה לחקיקת חוקי היסוד, חוק-יסוד: חופש העיסוק וחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו – – –

יוסף עזרן: כבוד האדם וקיבתו.

נעמי חזן: הרב עזרן, אתה מחייב אותי אולי – – – כמה מההסתייגויות שבאות בדיוק להבליט את המשמעות הרבה שאנחנו מייחסים ונמשיך לייחס לזכויות האדם, לזכויות האזרח, לזכות הבחירה, לזכות הביטוי וגם הזכות להומור בשעה שלוש לפנות בוקר.

אברהם פורז: זה כבר לא מצחיק.

נעמי חזן: על כן התנגדנו ונמשיך להתנגד לכל ניסיון להרחבת הסטטוס-קוו.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, בהתחשב בפנייה האישית שלך אלינו, בשלב זה אסיים את נימוקי לכמה הסתייגויות, ואם יהיה צורך אצטרך לעלות שוב על הבמה.

נעמי חזן: תודה.

רן כהן: לא, גברתי.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: לא צריך להגיב, כי זה יכול לגרות תגובה.

רן כהן: לא, אני דווקא רוצה להעיר לחברתי חברת הכנסת נעמי חזן.

רן כהן: הגענו להסכמה, והסכמה צריך לכבד.

רן כהן: אמרנו שיש שתי הסתייגויות לחברי מצומת, נכון יותר שתיים שלנו, ובזה נסיים.

שבח וייס: חבר הכנסת פיני בדש, בבקשה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת נעמי חזן סוף-סוף נמצאת יום אחד בכנסת, אז יש לה זמן להתווכח.

נעמי חזן: – – –

שבח וייס: זה לא נכון.

שבח וייס: אני מבקש למחוק את זה מהפרוטוקול.

שבח וייס: זה לא נכון.

שבח וייס: חבר הכנסת בדש, את זה תוציא.

נעמי חזן: אני אביא את רשימת הנוכחות.

שבח וייס: את לא צריכה לעשות את זה.

שבח וייס: אני מודיע שמה שמסר עכשיו חבר הכנסת פיני בדש עומד בסתירה מוחלטת לעובדות.

שבח וייס: כיושב-ראש הכנסת אני יודע בדיוק מי בא כמה.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן לא צריכה בשום אופן תעודה ממך.

שבח וייס: היא פעילה מאוד בחיי הכנסת, ואני מציע לא לעשות השוואות אפילו בינך לבינה.

שבח וייס: עכשיו תסתייג.

נעמי חזן: – – –

פיני בדש: חברת הכנסת חזן – – –

שבח וייס: אני הגבתי יותר טוב ממך, תאמיני לי.

חיים דיין: – – –

שבח וייס: מספיק, חברים.

שבח וייס: תאמינו לי שאותו פרופסור בטכניון שאמר שחוסר שינה משפיע, צדק.

שבח וייס: תראו מה קורה כאן.

שבח וייס: בבקשה.

פיני בדש: חברת הכנסת חזן, בתחילת דברי אמרתי לה, אין מריבות בינינו, אין ויכוחים בינינו, אנחנו בעד אותו נושא; לא ברור לי על מה ההתקפה שלך.

פיני בדש: זאת אמרתי כשעליתי קודם.

פיני בדש: ומה היא עשתה בתמורה?

פיני בדש: עלתה והמשיכה להתקיף.

פיני בדש: כנראה יש לה זיכרון קצר מאוד, והיא שכחה את כל ויתור העקרונות שלה – –

נעמי חזן: הזיכרון שלי יוצא מן הכלל.

פיני בדש: – – והיא שכחה את כל ויתור העקרונות של מרצ, שהתרפסה בפני סיעת ש"ס במשך שנתיים.

פיני בדש: סיעת מרצ התרפסה בפני סיעת ש"ס במשך שנתיים, ויתרה על כל העקרונות הנוגעים לדת שדיברת עליהם, על הכול.

פיני בדש: הכול למען השלום.

פיני בדש: יושב פה ידידי וחברי אברהם פורז; ראיתי איך הוא התפתל כל הזמן בהצבעות נגד מצפונו, והכול למען השלום.

שבח וייס: מה אתם עושים פה?

שבח וייס: באמת.

שבח וייס: בשביל מה?

פיני בדש: היא מתקיפה אותנו בנושא הזה.

נעמי חזן: בצדק.

פיני בדש: אצלנו בסיעה בנושא הזה כל אחד – – –

שבח וייס: אגב, שימו לב, אלה שהולכים להצביע נגד החוק, את כל הקרב מנהלים ביניהם.

שבח וייס: זה פנטסטי.

שבח וייס: זה מדהים.

שבח וייס: זה מה שעושה השעה הזאת לאנשים.

פיני בדש: אצלנו בסיעה בנושא הזה היה חופש הצבעה, כל אחד הלך לפי מצפונו.

נעמי חזן: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת חזן, את מפריעה.

פיני בדש: את נותנת יד לחוקים עוקפי בג"ץ.

נעמי חזן: אני?

פיני בדש: את, כן.

פיני בדש: ועוד איך את נותנת יד ומצביעה בעד חוקים שעוקפים בג"ץ, ואת באה לדבר בשם היושר?

פיני בדש: בשם הצדק?

נעמי חזן: – – –

פיני בדש: מי מינה אותך לדבר בשם הצדק?

נעמי חזן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בדש, רק רגע.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: מה קורה אתך?

שבח וייס: אני אומר לכם שאסור לנהל דיונים בשעות כאלה.

שבח וייס: תראו מה קורה לאנשים, מאבדים כל שליטה עצמית.

שבח וייס: מה זה?

פיני בדש: לפני הבחירות אתם ארגנתם את אוטובוס השבת.

פיני בדש: הטעיתם את כל הציבור שלכם.

פיני בדש: אמרתם: אנחנו ניכנס לקואליציה, נחזיר את אוטובוס השבת.

פיני בדש: לנו היה ברור שיום אחרי הבחירות ייפסקו נסיעות האוטובוסים האלה.

יוסף עזרן: הם חזרו בתשובה.

פיני בדש: לא השקעתם מאמץ ושום לחץ להחזיר את האוטובוסים של השבת למען החיילים, שצריכים לנסוע בטרמפים ולהגיע לבסיסים שלהם.

פיני בדש: אל תבואי להטיף לנו מוסר.

פיני בדש: תסתכלי על עצמך במראה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אנחנו הסכמנו קודם, לפי בקשתך, להפסיק את הנמקת ההסתייגויות – – –

שבח וייס: נכון, ואני באמת מודה לכם על כך.

פיני בדש: – – – כולל הכתב הצעיר של "גלי צה"ל" שעשה לי time out, שאמר שהוא מת לישון.

פיני בדש: אני רוצה לברך את עובדי הכנסת שעבדו פה במשך שלושה ימים, 24 שעות ביממה, וגם את עובדי המזנון – – –

חיים דיין: ידידי חבר הכנסת בדש, אני חושב שזה המקום להגיד שמה שנעשה לעובדי הכנסת – זו הרעת תנאים.

שבח וייס: אין שום הרעת תנאים.

שבח וייס: עזוב.

שבח וייס: פתאום יש להם מגינים.

שבח וייס: לעובדי הכנסת יש מגן אחד טוב פה.

שבח וייס: לא צריכים אתכם בכלל.

פיני בדש: אני באמת רוצה לברך את עובדי הבית על המאמצים הרבים שהשקיעו ועל השירות שנתנו פה.

פיני בדש: ושוב, אני מבקש מהאנשים שנמצאים פה לשקול שוב לגבי החוק הזה.

פיני בדש: אני חוזר ואומר לאלה שלא היו פה קודם, אני חושב שהוא חוק אנטי-דמוקרטי, חוק שהוא תחילתם של חוקים חדשים דתיים, אוכפים, שיהיו סכנה לדמוקרטיה וסכנה לחופש הפרט במדינת ישראל.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת פיני בדש.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע שחברי הכנסת הואילו, על-פי בקשתי, להפסיק לנמק את הסתייגויותיהם.

שבח וייס: אחרון המנמקים במסגרת ההסדר הזה של שניים מכל סיעה הוא חבר הכנסת רן כהן.

שבח וייס: הוא יעשה זאת במסגרת של חמש דקות.

שבח וייס: אחרי זה נאפשר ליושב-ראש הוועדה ולשר לומר כמה מלים, ואז נעבור להצבעות.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני סברתי, חבר הכנסת בדש, שהיה הרבה יותר נבון אילו היתה הסיעה שלכם נוהגת קצת באיפוק, נוכח העובדה שבקדנציה הקודמת סיעת צומת היתה שותפה לכמה ממעשי הכפייה הדתית הקשים ביותר שהיו במדינה, בכלל זה חקיקת ארבעה חוקים של כפייה דתית נגד אזרחיה החילונים של מדינת ישראל, הקצבת מאות מיליוני שקלים לאוכלוסיות, גם בכספים ייחודיים, ונוכח העובדה שאתם לא עזבתם את הממשלה על רקע של כפייה דתית, אלא על רקע – – –

פיני בדש: – – –

רן כהן: שמעתי אותך, עכשיו אתה תשמע אותי.

רן כהן: מספיק ניבלת את הפה כלפי חברת הכנסת נעמי חזן.

פיני בדש: – – –

רן כהן: אתה לא תחזור עוד להשתולל פה.

שבח וייס: לא, ההתחייבות מחייבת.

שבח וייס: אני לא אאפשר עוד.

רן כהן: אילולא פתחתם בהתקפה המאוד-מכוערת שלכם – – –

פיני בדש: מי פתח בהתקפה?

רן כהן: אני אגיד לך מי.

רן כהן: תשאל את חברך לסיעה, מודי זנדברג – הבוקר.

רן כהן: ועל מי הוא מצא לנכון לעשות את זה?

רן כהן: על סיעת מרצ, סיעה השותפה לממשלה שלא חוקקה חוק אחד של כפייה דתית.

רן כהן: טלו קורה מבין עיניכם, ושלו נעליכם כשאתם מדברים.

רן כהן: זה עניין אחד.

פיני בדש: – – –

רן כהן: דבר שני, אני רוצה להגיד לך, שאני מאוד גאה להיות בממשלה הזאת יחד עם ציבור דתי, למען השלום.

רן כהן: אני לא מתבייש בזה, אני גאה בזה.

רן כהן: ואם אתה צריך להתבייש במשהו, זה בכך שאתה לא נכנסת לממשלה הזאת לא בגלל הכפייה הדתית ובגלל ש"ס.

רן כהן: התחננתם להיכנס לממשלה הזאת.

רן כהן: לא נכנסתם רק מפני שהממשלה הזאת מובילה לשלום.

רן כהן: לכן, אנא, אל תרמו את הציבור.

רן כהן: והדבר האחרון: אנחנו באנו להצביע נגד החוק הזה כיוון שהוא חוק רע, הוא חוק שפוגע בציבור החילוני, הוא חוק שייקר את הבשר, הוא חוק שלא יעמוד במבחן הזמן – במבחן של השלום, של גבולות פתוחים ושל שווקים פתוחים.

רן כהן: ולכן, כמי שמאמינים שאדם צריך לחיות על-פי נהגיו, על-פי תרבותו, על-פי חירויותיו, אנחנו חושבים שצריך שחוק מן הסוג הזה לא יתקיים.

רן כהן: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, בבקשה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע משהו שהודעתי כאן ולהזכיר מה קרה כאן.

שבח וייס: כאשר היינו פה קבוצה של שלושה-ארבעה חברי כנסת, לפני כרבע שעה, אני פניתי לחברי הכנסת בעלי ההסתייגויות הרבות וביקשתי מהם שיסכימו לקצר מאוד את ההנמקות.

שאול יהלום: בעקבות המחקר.

שבח וייס: כן.

שבח וייס: סיפרתי להם על אותו פרופסור בטכניון, מהמחלקה לחקר השינה, אשר פרסם מחקר מקיף מאוד שלימד, כי אחרי כמה יממות ללא שינה קשה מאוד להפעיל שיקול דעת.

שבח וייס: והם קיבלו את נימוקי.

שבח וייס: ועל כן אני מאוד מבקש שגם האחרים יצטרפו ויואילו בטובם לאפשר לנו להצביע.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, הסתייגות אחת, ואחרי כך נעבור להצבעה.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית דבר, אני מבקש להודיע כאן שאני תומך בחוק הזה, ולא מתוך לחץ פוליטי כזה או אחר, לא מתוך שיקולים פוליטיים, עסקה כזאת או אחרת, אלא בנפש חפצה.

שבח וייס: חברי הכנסת נעמי חזן ופיני בדש, תנו לנו לסיים.

שבח וייס: מה זה פה?

שבח וייס: מספיק לשגע את הבית הזה.

עובדיה עלי: אני תומך בחוק הזה בלב חפץ ובנפש שוקקה.

עובדיה עלי: נדמה לי שבשר טרפה, בשר פיגולים, לא רק משחית את הגוף; כפי שאנחנו יודעים לפי ההלכה, הוא גם משחית את הנפש.

עובדיה עלי: ואני מאוד שמח ומודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, ידידי חבר הכנסת גדעון פת, על כך שניאות, יחד עם חברי הוועדה, להוסיף לחוק את התיקון שהיה חסר, הסתייגות שהצענו חבר הכנסת יצחק לוי ואנוכי, להוסיף לחוק ייבוא בשר קפוא גם איסור ייבוא של בשר בעלי כנף למיניהם, על כל מוצריו.

עובדיה עלי: אני מבקש להודות לכם על כך.

עובדיה עלי: נדמה לי שהחסר כאן הושלם, ואני שמח שההסתייגות הזאת התקבלה בוועדת הכנסת והיא הוספה לחוק, והיא עומדת גם כן לאישורנו היום.

עובדיה עלי: אני מבקש לאשר אותה.

עובדיה עלי: עם זאת, אני מבקש להצביע כאן – – –

שולמית אלוני: האם יש בעלי כנף – – –

עובדיה עלי: אני לא שומע.

שבח וייס: השאלה היתה אם יש בעלי כנף לא כשרים.

עובדיה עלי: יש הרבה בעלי כנף שהם לא כשרים.

אברהם הירשזון: אבל הם לא אכילים.

שבח וייס: למשל, מטוסים הם בעלי כנף לא כשרים, הליקופטרים.

שבח וייס: חברי השרים וחברי הכנסת, אני מבקש להתחשב באלה שנמצאים פה ארבע יממות, יום ולילה.

עובדיה עלי: הסעיף החמישי בחוק הזה, לטעמי הוא סעיף מיותר, ונדמה לי שעצם הוספתו לחוק יש בה כדי לגרוע ולא כדי להוסיף.

עובדיה עלי: להעמיד את החוק בניגוד לחוק-יסוד: חופש העיסוק, אני חושב שזה דבר מיותר לחלוטין.

עובדיה עלי: אני אישית תומך באופן מוחלט בחוק-יסוד: חופש העיסוק, כשם שאני תומך בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

עובדיה עלי: עצם העובדה שאנחנו כאן מוסיפים את הסעיף הזה, לדעתי יש בכך משום תוספת מיותרת, ואני אומר כאן לציבור הדתי דווקא שהיא יכולה להזיק.

עובדיה עלי: מכל מקום, כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, גם אם השיקולים כאן הם לא תמיד שיקולים ענייניים וחלק מחברי הכנסת לא תומכים בחוק הזה מתוך אהבה יתירה, לא עושים זאת בנפש חפצה, עצם העובדה שהם תומכים בכך, גם משום שמתוך שלא לשמה בא לשמה, עצם ההצבעה היא חשובה, ואני מברך את כל אלה שירצו לתמוך בחוק.

עובדיה עלי: החוק חשוב, וטוב שייתוסף לספר החוקים של מדינת ישראל.

עובדיה עלי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: עכשיו יאמר כמה מלים יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת פת, ואחריו השר.

שבח וייס: אני מבקש שגם אתם תתרמו לערב הזה על-ידי תמצות ונוכל להתחיל בהצבעה.

שבח וייס: התוכנית היתה עד הצהריים, בכל זאת קיצרנו.

גדעון פת: אדוני היושב-ראש, אני מניח שנצטרך להמתין כמה דקות, עד שחברי הכנסת יעשו את דרכם מבתי-המלון השונים אל אולם המליאה.

גדעון פת: לא אאריך, אין לי מה להוסיף על הדברים שאמרתי בהצגת החוק, אבל אני רוצה לומר מלים מספר.

גדעון פת: הוועדה ישבה ודנה בחוק הזה במספר רב של ישיבות, הרבה שעות ביום ובלילה, וחברת הכנסת נעמי חזן תרמה רבות לדיוני הוועדה.

גדעון פת: לא הסכמתי אתה ולא הצבעתי יחד אתה בנושאים השונים שהועלו בוועדה, וגם לא אהיה אתה בקו אחד בהצבעה כאן הערב.

גדעון פת: אך אני מאוד לא מרוצה ומאוד מתמרמר על כך שנאמרו כלפי חברת הכנסת נעמי חזן דברים שבהחלט לא התאימו למידת הענייניות והחברות הטובה שהיא הוכיחה בדיוני הוועדה.

גדעון פת: כל הכבוד להסתייגויות שהיא הגישה ולתרומה שהיא תרמה בדיונים שהביאו אותנו עד הלום.

גדעון פת: אדוני היושב-ראש, החוק הזה, עדיף שלא היה צריך להגיע למליאת הכנסת.

גדעון פת: אילו נחקק החוק העיקרי בצורה טובה יותר, לא היינו צריכים לחזור על אותה הצגה פעמיים באותה שנה.

גדעון פת: אבל כך היו פני הדברים, ואני חושב שהוצאנו מתחת ידינו את החוק הטוב ביותר שיכלה הוועדה להוציא לאחר שהועברה אליה, לאחר הקריאה הטרומית, הצעת החוק הפרטית שהגישו חברי הכנסת.

גדעון פת: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך להעמיד להצבעה בקריאה שנייה ושלישית את החוק המוצע.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פת.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני עושה כאן דבר מתוך כך שמותר לנו לפעמים לא להיות כל כך פורמליים.

שבח וייס: הרי כולנו יודעים מדוע איננו עוברים להצבעה, זה לא סוד.

שבח וייס: אני עושה עכשיו סתם הצבעה ניסיונית, כדי שתדעו מה מצב הכוחות כאן.

שבח וייס: זה לא נחשב.

אריה מכלוף דרעי: – – –

גונן שגב: יש בעיה עם המערכת האלקטרונית.

שבח וייס: חבר הכנסת דרעי, מה הצעתך?

שבח וייס: חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת דרעי.

שבח וייס: טוב, הוא לא רוצה עוד להגיד דבר.

שבח וייס: אדוני השר, בבקשה.

שבח וייס: אני מאוד מבקש לקצר.

שבח וייס: אולי נעשה עכשיו את הניסיון?

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עושים עכשיו הצבעה ניסיונית.

שבח וייס: לא הצבעה, בדיקה, כאילו מצביעים.

שבח וייס: אפשר לעשות את זה, אין לזה שום ערך, חוץ ממין מבחן.

שבח וייס: רבותי, מי בעד ההחלטה שכדור הארץ הוא מרובע?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 24

שבח וייס: בסדר, הבנו את הפרינציפ.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: לא היתה שום הצבעה.

שבח וייס: אדוני השר, אתה יכול לנאום עכשיו.

שבח וייס: אתה לא מוכרח, אבל אתה יכול.

שבח וייס: השר יסכם את הדיון באופן תמציתי.

שבח וייס: בבקשה.

מיכאל חריש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאור השעה ותוצאות הניסוי אני אגיד שני משפטים.

מיכאל חריש: היתה פה בשעה וחצי האחרונה התקוטטות בין חברת הכנסת נעמי חזן לבין חברי הכנסת פיני בדש ומודי זנדברג, כאשר שניהם היו על בסיס משותף אחד: התעלמות מוחלטת מהמציאות, שאומרת שהמצב של הצרכן הישראלי, של כל צרכן ישראלי, עומד להשתפר החל מיום ראשון כתוצאה מצעד של ליברליזציה, של פתיחת ייבוא של מוצרי מזון, שהיה אסור עד לרגע זה מאז קום המדינה.

מיכאל חריש: פירושו של דבר מוצרים יותר מגוונים באיכות יותר טובה במחירים יותר טובים.

מיכאל חריש: מאחר שיש מסורת בבית הזה, מסורת של כל ממשלות ישראל על בסיס רחב מאוד, של קבלת סטטוס-קוו בענייני דת, החקיקה שעומדת להתאשר פה באה לאפשר את השיפור באיכות, את שיפור מצב הצרכן עם קיום הסטטוס-קוו הדתי.

מיכאל חריש: זו המציאות שעומדת להתקיים, ולכן אני קורא לבית לתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל חריש: תודה, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני מאוד מודה לשר התעשייה והמסחר.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעקוב אחרי.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה, הסתייגויות רבות מאוד.

שבח וייס: תביאו בחשבון, שעל-פי המצב החוקתי בכל שלב מן השלבים צריך רוב של חברי הכנסת.

שבח וייס: זאת אומרת, על כל סעיף, כשנעבור לקריאה השנייה, ואחר כך בקריאה שלישית על החוק.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' לס לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת רע' כהן, ש' בוחבוט וס' טריף לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברי הכנסת רע' כהן, ש' בוחבוט וס' טריף

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: לשם החוק נדחו כל ההסתייגויות.

שבח וייס: לשם החוק – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 25 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: 66 תומכים, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע, חברי הכנסת, שבקריאה שנייה אושר שם החוק ברוב של 66 חברי כנסת.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעות על סעיף 1.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף 1 בחוק זה הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בקריאה שנייה בסעיף 1 לחוק ייבוא בשר קפוא (תיקון)?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: 66 תומכים, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 1 לחוק זה אושר בקריאה שנייה ברוב של 66 חברי כנסת.

שבח וייס: אנו ממשיכים בהצבעה אחרי סעיף 1.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

אליעזר זנדברג: הואיל ומדובר על מטרת החוק, אני מבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: בסדר, חברי הכנסת, כדי שיירשם בהיסטוריה איזה רוב מוחץ יש בעניין זה, מבקש חבר הכנסת זנדברג שההצבעה אחרי סעיף 1 תהיה אלקטרונית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת אחרי סעיף 1 – 10 נגד – 63 נמנעים – אין ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

שאול יהלום: איפה השר צבן?

קריאה: הלך לישון.

שבח וייס: לא, זה לא הוגן.

שבח וייס: אני מוחק את זה מן הפרוטוקול.

שבח וייס: את המוסיקה אני מוחק מהפרוטוקול.

שבח וייס: עשרה תומכים, 63 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שההסתייגות הוסרה.

נעמי חזן: ואיפה חבר הכנסת המר?

שבח וייס: חברי הכנסת, אנו עוברים לעמוד השלישי.

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, בגללך החוק ייפול בסוף.

שבח וייס: מה תעשה ההיסטוריה?

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת זנדברג וחבריו לחלופין (מס' 1) אחרי סעיף 1?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצעה לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההצעה לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, הכול הוסר.

שבח וייס: אין מה להצביע, כי זה היה בין הסעיפים.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות לסעיף 2.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 2 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 7) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 9) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 11) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 13) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 15) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 17) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 19) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 21) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: כל ההסתייגויות לסעיף 2 הוסרו.

שבח וייס: אנו עוברים עכשיו להצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי תומך בקריאה שנייה בסעיף 2, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: 65 תומכים, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 2 בחוק זה אושר בקריאה שנייה ברוב של 65 חברי כנסת.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אנו עוברים לסעיף 3.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 3 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 3 לא נתקבל.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 3 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 3 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 3 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 3 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 3 לא נתקבל.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לצרף את כל ה"לחלופין"?

שבח וייס: לא, ואינני רוצה פגם חוקתי.

שבח וייס: הגיע הזמן שנחשוב בצוותא על הנושא ששמו לחלופין, שהומצא בקדנציה הקודמת, כידוע.

שבח וייס: כל ההסתייגויות לסעיף 3 הוסרו.

שבח וייס: אשר על כן, אני שואל מי תומך בסעיף 3 בקריאה שנייה?

שבח וייס: ההצבעה החלה, והיא תהיה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 29 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 3 לחוק זה אושר בקריאה שנייה ברוב של 66, נגד – 11, אין נמנעים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אם מישהו רוצה לוותר על ה"לחלופין" ולחסוך לנו זמן, יודיע לי.

שבח וייס: אנו ממשיכים לסעיף 4.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 4 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 7) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 9) של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

יורם לס: אני מסיר את הסתייגותי לסעיף 4.

שבח וייס: אתה מסיר?

שבח וייס: תודה.

נעמי חזן: אני מציעה הצבעה אחת על כל ה"לחלופין".

שבח וייס: את מציעה הצבעה אחת על כל ה"לחלופין", אבל מכיוון שלחלופין הם כנראה חלק מהסעיף, נצביע עליהם, וזו עוד סיבה לחשוב על ה"לחלופין" הזה.

שבח וייס: אנו ממשיכים בהצבעות על סעיף 4.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 4 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ע' דראושה וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 4 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 4 לא נתקבלה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

שבח וייס: אבל זו הצעה של חברת הכנסת נעמי חזן, אתה לא יכול להציע.

שבח וייס: אני לא רוצה כאן שום טעות.

שבח וייס: את הודעת לי שוויתרת?

נעמי חזן: הצעתי הצבעה אחת.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מאוד מודה לכם על ההצעה הזאת, אבל בכל זאת אצביע על ה"לחלופין" ואחר כך אסביר לכם למה.

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 7) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 9) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת

שבח וייס: לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני חוזר ואומר שאני לא רוצה כאן שום טעות.

שבח וייס: כי אם יש סעיף, ואחר כך יש לחלופין, אחר כך תתחיל וכחנות אם יש קשר ביניהם או לא.

שבח וייס: כל ההסתייגויות לסעיף 4 הוסרו.

שבח וייס: לפיכך, מי תומך בסעיף 4 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה?

שבח וייס: ההצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, אין שום סיבה לדבר עכשיו.

שבח וייס: זה מפריע לי.

שבח וייס: כבר לא אוספים חברי כנסת.

שבח וייס: הצבעה מס' 30 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני קובע שסעיף 4 בחוק זה אושר בקריאה שנייה ברוב של 66 תומכים, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 5, אני מפנה את תשומת לבכם לעמוד 12 למטה.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 5 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 5 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 5

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 2) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 5

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 5

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות לסעיף 5 הוסרו.

שבח וייס: לפיכך אני שואל, מי תומך בסעיף 5 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

גדליה גל: – – –

שבח וייס: אני מביא את זה בחשבון.

שבח וייס: אתקן את התנהגותי.

שבח וייס: הצבעה מס' 31 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: 65 תומכים, 11 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: חברי הכנסת, סעיף 5 בחוק זה, בקריאה שנייה, אושר כהצעת הוועדה – 65 תומכים, 11 מתנגדים ואפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהסעיף אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה אחרי סעיף 5.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת אחרי סעיף 5 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 6.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 2) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 4) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 5) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 6) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 7) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 8) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 9) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 10) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 11) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 12) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 13) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 14) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 15) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 16) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 17) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 18) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 19) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 6

שבח וייס: חברי הכנסת, כל ההסתיגויות לסעיף 6 הוסרו.

שבח וייס: לפיכך, מי תומך בסעיף 6 בחוק זה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: ההצבעה האלקטרונית החלה.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, עכשיו זה בסדר?

גדליה גל: – – –

רענן כהן: – – –

רן כהן: – – – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: בסדר גמור.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: הצבעתי, אבל תיכף נחזור.

שבח וייס: נחזור אפילו חמש פעמים, אבל לא באמצע.

שבח וייס: הצבעה מס' 32 בעד סעיף 6, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 6, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: 66 תומכים, 11 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שסעיף 6 אושר בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה – 66 תומכים, 11 מתנגדים ואפס נמנעים.

שבח וייס: מה היתה ההערה שלך, חבר הכנסת רענן כהן?

רענן כהן: בעמוד 13, על סעיף 5 אתה לא הצבעת.

שבח וייס: אני הצבעתי, אבל למען ההיסטוריה, רבותי, אנחנו חוזרים אל ההסתייגות של חבר הכנסת אליעזר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת בעמוד 13, אחרי סעיף 5.

שבח וייס: מי בעד? מי נגד?

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת אחרי סעיף 5 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עכשיו זה תקין.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 7, עמוד 16.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת א' זנדברג וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 לא נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: גם את ההסתייגות לחלופין הסרת?

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 לא נתקבל.

שבח וייס: אנו עוברים לתיקון של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת.

קריאה: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן בעמוד 16?

שבח וייס: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 – 12 נגד – 65 נמנעים – אין ההצעה של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 לא נתקבלה.

שבח וייס: 12 תומכים, 65 מתנגדים, אפס נמנעים; אני קובע שההסתייגות הזאת אכן הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להסתייגות לחלופין.

שבח וייס: אני מקווה שלא צריך לקיים עכשיו הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 2) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חברת הכנסת נ' חזן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 1) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 2) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: התיקון לחלופין (מס' 3) של חבר הכנסת מ' איתן וקבוצת חברי הכנסת לסעיף 7

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 7 בחוק זה, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: ההצבעה האלקטרונית החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 34 בעד סעיף 7, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 7, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה לקבוע שסעיף 7 אושר – 66 בעד, 11 נגד ואפס נמנעים.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאנחנו עוברים לקריאה שלישית ואחרונה – שנייה, סבלנות, כי אחר כך תתפזרו – אני רוצה להודות מקרב לב לכל עובדי הכנסת, לכולם, על המאמץ היוצא מן הכלל שהם עשו השבוע.

שבח וייס: זה היה שבוע של ארבע יממות רצופות, של אלפי הצבעות.

שבח וייס: אני רוצה להודות לחברי הכנסת, למנגנון ההסדרים שלנו: חברי הכנסת גדליה גל, חגי מירום ומיכאל איתן, שבלעדיהם לא היינו עוברים את השבוע הזה.

שאול יהלום: ולבני זוגם של חברי הכנסת.

שבח וייס: ובנות זוגם.

יוסף בא-גד: – – –

שבח וייס: עכשיו, חברי הכנסת, אחרי שהודינו, אנחנו עוברים להצבעת בקריאה שלישית על חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994.

שבח וייס: ההצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, רגע, יכול להיות שתהיה הפתעה בתוצאות.

שבח וייס: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 66 נגד – 11 נמנעים – אין חוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, נתקבל.

שבח וייס: 66 תומכים, 11 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שחוק ייבוא בשר קפוא (תיקון), התשנ"ה–1994, נתקבל בקריאה שלישית – 66 תומכים, 11 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: תודה רבה, חברי הכנסת.

שבח וייס: הישיבה תמה.

שבח וייס: אני מודה לכולם.

שבח וייס: בוקר טוב.

שבח וייס: הישיבה הבאה – ביום שני, 2 בינואר 1995.

שבח וייס: תודה רבה.