ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 340, 1995-05-22 00:00

שבח וייס: רבותי חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת ביום שני, כ"ב באייר התשנ"ה, 22 במאי 1995.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק הקלות לחירש (תיקון מס' 2) (החזר מסים עקיפים), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת חיים דיין.

ש' יעקבסון: לדיון מוקדם – הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (נציגות לשני המינים בדירקטוריון חברה עירונית), התשנ"ה–1995, של חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – הבטחת זכויות עובדים בהפרטה), התשנ"ה–1995, של חברי הכנסת ע' פרץ, ח' אורון, ב' טמקין וע' מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון – מענקים הפטורים ממס), התשנ"ה–1995, של חברי הכנסת ע' פרץ, ב' טמקין וע' מאור; הצעת חוק השבות (תיקון – סייג לזכויות בני משפחה), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק ערי ואזורי פיתוח (תיקון – תחילה), התשנ"ה-1995, של חבר הכנסת שלמה בוחבוט; הצעת חוק-יסוד: ההמנון והדגל הלאומי, של חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – גנבת בעלי חיים), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק היטלי סחר (תיקון – היטלי מחקר), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת גדעון שגיא; הצעת חוק האזרחות (תיקון – מתן אזרחות גם לדוברי ערבית), התשנ"ה–1995, של חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – גביית האגרה), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת גדעון שגיא; הצעת חוק להשוואת השתתפות המדינה להבטחת הביטחון הסוציאלי, התשנ"ה–1995, של חברי הכנסת א' דיין וא' ויינשטיין; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – משרות לנכים), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ילד חולה במחלה ממארת), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק הביטוח הלאומי (ביטוח לעקרת בית), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב] (תיקון – קצבה ומשכורת מקופת הציבור), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – שכר שרים), של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק שמירת זכויות שליחי ביטחון המדינה ומשפחותיהם, התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה),

ש' יעקבסון: התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק פטור משכר לימוד באוניברסיטאות, התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת עובדיה עלי; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – עונשין), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (החמרת עונשים), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – ערר על החלטת פרקליט צבאי לבטל תלונה או קובלנה), התשנ"ה–1995, של חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק לביטול חוק שמאי מקרקעין, התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) (תקופת מעצר), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק הזכות לקבורה, התשנ"ה–1995, של חברי הכנסת ד' צוקר וב' טמקין; הצעת חוק העברת מתקנים ציבוריים, התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת שלמה בוחבוט; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – בחירת מאמצים), התשנ"ה–1995, של חברי הכנסת ח' דיין, מ' גפני ונ' בלומנטל; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, (תיקון – דיווח על הכנסת בני משפחה), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – שירות לפני היום הקובע), התשנ"ה–1995, של חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – מימון למנועי חיתון בארץ), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (נציב תלונות הציבור), התשנ"ה–1995, של חבר הכנסת שאול עמור.

ש' יעקבסון: עוד אודיעכם, כי בכותרת הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות), שהונחה על שולחן הכנסת ביום רביעי שחלף, יבוא תיקון מס' 4 ולא מס' 3, כפי שנדפס.

שבח וייס: תודה לאדוני המזכיר.

שבח וייס: חברי הכנסת, נפתח בארבע שאילתות רגילות.

שבח וייס: זה יהיה קצר מאוד, אני מקווה, ואחר כך ניגש להצעת האי-אמון.

שבח וייס: אני מזמין את השר לאיכות הסביבה.

שבח וייס: חבר הכנסת ר' זאבי שאל את השר לאיכות הסביבה ביום כ"ז באדר ב' התשנ"ה (29 במרס 1995): מנוחתם ולילותיהם של תושבי שכונת גילה בדרום ירושלים מופרעים על-ידי מגברי קול שמופעלים בבית-ג'אלה הסמוכה ומופנים לעבר גילה ובהם מושמעים נאומי ערפאת והסתות לג'יה

שבח וייס: אד על ישראל ו"שחרור" אל-קודס, וכן על-ידי קריאות המואזין.

שבח וייס: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי להפסיק את ההפרעות האלה?

יוסי שריד: במשרד לאיכות הסביבה, במשטרת ירושלים ובעיריית ירושלים לא התקבלה שום תלונה על רעש ממגברי קול מבית-ג'אלה.

יוסי שריד: לעומת זאת התקבלו תלונות על רעש מרמקולים המופעלים במסגדים בבית-צפאפא.

יוסי שריד: מדידות רעש שנעשו בשעות הקטנות של הלילה לא העלו כל ממצא שבגינו ניתן להגיש כתב אישום נגד מפעיל הרמקולים.

יוסי שריד: המשרד לאיכות הסביבה ימשיך, עם היחידה לאיכות הסביבה של עיריית ירושלים ועם משטרת ישראל, לטפל בתלונות מסוג זה, המתקבלות מפעם לפעם, על בסיס מקצועי ואובייקטיבי.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: לפני שחבר הכנסת זאבי שואל שאלה נוספת, אני מבקש מיושב-ראש הקואליציה ומראש סיעת הליכוד לנהל את המשא-ומתן כדי שנוכל להמשיך.

משה קצב: מפלגת העבודה מפריעה לי – – –

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: רבותי, הכול תעשו – אבל בשקט.

שבח וייס: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: אדוני השר, בית-ג'אלה והר-גילה הם רק משל.

רחבעם זאבי: הבעיה קיימת בכל הארץ.

רחבעם זאבי: אנחנו בעידן של אלקטרוניקה, ומה שבמשך יותר מאלף שנה היו זועקים מעל המסגדים בקולו של הכרוז, נעשה היום ברמקולים רבי עוצמה.

רחבעם זאבי: הבעיה היא לא רק בהר-גילה.

רחבעם זאבי: יכול להיות שלא הוגשה תלונה, כן הוגשה תלונה, זו בעיה פורמלית.

רחבעם זאבי: יש פה בעיה מעשית.

רחבעם זאבי: זה מחד גיסא.

רחבעם זאבי: מאידך גיסא, אנחנו בעד לאפשר את הפולחן הדתי לכל המאמינים לסוגיהם, אבל תפקידו של המשרד לאיכות הסביבה לדאוג לכך שזה לא יפריע לזה.

רחבעם זאבי: הבעיה היא רצינית מאוד בכמה יישובים.

רחבעם זאבי: יש יישובים ערביים שהם עצמם פתרו את זה, והם אינם משמיעים את קריאותיהם ברמקולים; ודאי שלא בשעות הלילה.

רחבעם זאבי: הרי חמש פעמים ביממה הם קוראים למאמינים.

רחבעם זאבי: אני חושב, שהמשרד לאיכות הסביבה צריך ליזום איזה הסדר.

רחבעם זאבי: אינני נאחז בחוק כנוביץ או בדברים כאלה.

רחבעם זאבי: אין שום הסדר שעדה אחת לא תפריע לחיים השלווים של עדה אחרת.

שבח וייס: אני מודה לך מאוד.

שבח וייס: אדוני השר, תשובתך.

יוסי שריד: להנחת היסוד של חבר הכנסת זאבי אני מסכים בהחלט.

יוסי שריד: אין שום צורך או הכרח או חובה להפריע איש לזולתו, וצריך לכבד את מנהגי הפולחן הדתי של כל העדות.

יוסי שריד: אני לא בטוח שהמשימה הראשונה של המשרד לאיכות הסביבה בעתיד הקרוב תהיה סקר מסגדים וקריאות המואזינים.

יוסי שריד: יש לנו כמה בעיות דחופות יותר.

יוסי שריד: אבל אני חוזר ואומר, אם יתקבלו תלונות – אם אין תלונות סימן שהמפגע איננו בלתי נסבל – אם יתקבלו תלונות, ובעבר התקבלו תלונות במשרד לאיכות הסביבה, אנחנו מטפלים בהן אך ורק לגופו של עניין, ובדרך כלל אנחנו מגיעים להסכמים מניחים את הדעת עם אנשי הדת במקום זה או אחר.

יוסי שריד: חבר הכנסת א' יחזקאל שאל את השר לאיכות הסביבה ביום כ' באדר ב' התשנ"ה (22 במרס 1995): בעקבות טענות רשות שמורות הטבע על כרייה של 4,000 קוב ליממה בחולות פלמחים על-ידי מנהל מקרקעי ישראל תוך פגיעה בבעלי חיים וצמחים, רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם התערב משרדך בפעולות הכרייה למרות הפגיעה באיכות הסביבה?

יוסי שריד: אם לא – מדוע?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם מתוכנן השטח להפוך גן לאומי, ומתי? 3.

יוסי שריד: כיצד ימנע משרדך פגיעה בלתי הפיכה באזור זה?

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: משרדי התערב כדי להפסיק את פעולת הכרייה סמוך לנחל רובין ולנחל שורק.

יוסי שריד: מייד עם היוודע על הכרייה הבלתי-חוקית קיים עוזרי פגישה עם נציג כורי החול מקיבוץ פלמחים, מנכ"ל רשות שמורות הטבע ונציג רשות הגנים הלאומיים.

יוסי שריד: בפגישה סוכם, שהכרייה תופסק מייד, דרך הכורכר תפורק והשטח יוחזר לקדמותו ככל שניתן.

יוסי שריד: הסיכום יבוצע במהלך שבוע זה בפיקוחו של נציג רשות שמורות הטבע.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: השטח מיועד לשמש גן לאומי ושמורת טבע.

יוסי שריד: רשות הגנים הלאומיים ורשות שמורות הטבע פועלות לקידום הכרזת השטח.

יוסי שריד: הדבר יארך חודשים מספר.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: פעולות הסיור והאכיפה בשטח ימנעו כל פגיעה.

שבח וייס: שאלה נוספת?

שבח וייס: אני מבין שלא.

שבח וייס: חבר הכנסת י' ביבי שאל את השר לאיכות הסביבה ביום כ' באדר ב' התשנ"ה (22 במרס 1995): המועצה האזורית הגליל המערבי עומדת על בניית אזור תעשייה על שטח שמתחתיו נמצא אקוויפר עשיר במים באיכות מצוינת ומבנה הקרקע בו חדיר מאוד, וכל תקלה, ולו הקלה ביותר, תשחית את מי התהום ללא תקנה.

שבח וייס: רצוני לשאול: 1.

שבח וייס: האם נתונים אלה ידועים למשרדך?

שבח וייס: 2.

שבח וייס: אם כן – מה יעשה המשרד?

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: התוכנית להקמת אזור התעשייה גליל מערבי בשיח'-דנון מוכרת וידועה לי ולאנשי המשרד לאיכות הסביבה.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: המשרד לאיכות הסביבה התנגד בעבר והוא ממשיך להתנגד לתוכנית בשל החשש לזיהום מי תהום שהם מן הנקיים ביותר בארץ.

יוסי שריד: כל תקלה שתתרחש באזור התעשייה המתוכנן בשיח'-דנון תגרום לזיהום מי התהום המשמשים למאגר המים הבלעדי של כל הגליל המערבי.

יוסי שריד: שר הפנים הבטיח לי שלא יאשר את התוכנית בטרם יבוא עמי בדברים, ובכוונתי – לשכנע אותו, אני מקווה, שאישור התוכנית הזאת יתברר מאוחר יותר ומאוחר מדי כטעות אומללה שלא נוכל לתקן אותה בעתיד.

שבח וייס: שאלה נוספת?

יגאל ביבי: אני רוצה להודות לשר על התשובה שבעצם מספקת אותי.

יגאל ביבי: היות שאני יודע שבמשרד הפנים מתחלף שר כל תקופה מסוימת, השאלה – איזה שר הפנים?

יגאל ביבי: המנכ"ל הקודם או השר הנוכחי או השר שיהיה?

יגאל ביבי: לכן אני מבקש מהשר שלא יסמוך על הבטחת שרים ויביא להחלטה של הוועדה המחוזית, ואם זה לא יעזור – להביא את הדבר לוועדה הארצית, ושתהיה החלטה מחייבת.

יוסי שריד: שר פנים בא ושר פנים הולך ושר פנים לעולם קיים כשר פנים, יהיה מי שיהיה.

דן תיכון: מה עם הצעות האי-אמון?

שבח וייס: יש עוד שאילתא אחת.

שבח וייס: אין פה שום מזימה.

דן תיכון: לפי התקנון – – –

יגאל ביבי: אדוני השר, למה לא תהיה ועדה עליונה?

יוסי שריד: אני מקווה שיהיה שם רוב.

יוסי שריד: זו הצעה טובה.

יוסי שריד: חבר הכנסת ס' סלים שאל את השר לאיכות הסביבה ביום כ"ז באדר ב' התשנ"ה (29 במרס 1995): נוכח הנזקים הסביבתיים והבריאותיים שגורמת המחצבה שבבעלות "אבן וסיד" בשפרעם, רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם נשקלת סגירת המחצבה הנ"ל?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: אם לא – מי יפצה את בעלי הדירות הסמוכות למחצבה שנפגעים ממנה?

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: מחצבת שפרעם בבעלות חברת תעשיות "אבן וסיד" פועלת על-פי צו אישי שעליו חתמתי באוגוסט שנה שעברה.

יוסי שריד: בצו נקבעו לוח זמנים ואמצעים שעל החברה לנקוט כדי להפחית את השפעותיה השליליות של המחצבה על הסביבה.

יוסי שריד: לאחרונה נמצא שהמחצבה חרגה מתחום השטח המאושר לחציבה.

יוסי שריד: עקב כך הוציא ראש עיריית שפרעם צו הפסקת עבודה למחצבה, צו שמומש מייד.

יוסי שריד: אני עודדתי מאוד את ראש עיריית שפרעם להוציא את צו הפסקת העבודה הזה.

יוסי שריד: כמות החומר שנותרה במחצבה תספיק לתקופה של חמש שנים.

יוסי שריד: בתום המועד הזה המחצבה תיסגר סופית.

שבח וייס: שאלה נוספת?

סאלח סלים: אני מבין מדברי כבוד השר שבעוד חמש שנים תיסגר המחצבה.

סאלח סלים: השאלה היא מה יהיה במשך חמש השנים.

סאלח סלים: אני ביקרתי במקום וראיתי את בתי התושבים שגרים בדיוק ליד המחצבה.

סאלח סלים: הרבה בתים סדוקים, בהרבה בתים יש סדק פה ושם, הילדים והאנשים שם סובלים ממחלות כתוצאה מהאבק.

סאלח סלים: המחצבה לא מתחשבת במצב התושבים הגרים מסביב.

סאלח סלים: התושבים סובלים וכל הזמן מתלוננים ומתלוננים, והם אומרים, לצערי, שאין להם אל מי לפנות ואין להם מה לעשות.

סאלח סלים: התושבים פנו לבית-המשפט והפסידו, אני לא יודע מאיזה טעמים.

סאלח סלים: אולי אין להם עורך-דין טוב.

סאלח סלים: אני חושב, שאם המשרד לאיכות הסביבה לא מגן על התושבים האלה – התושבים האלה חסרי אונים ואין להם מה לעשות.

יוסי שריד: חבר הכנסת המכובד העלה נקודה נכונה.

יוסי שריד: אני רק רוצה לספר, שמחצבות כאלה, למרבה הצער, יש לא רק בשפרעם; יש הרבה מאוד מחצבות שפועלות ממש ליד בתים, ליד מגורים, ואין שום ספק שמחצבות אלה הן מפגע.

יוסי שריד: יש להן תכונה מגונה שהן גם מעלות אבק וגם מקימות רעש.

יוסי שריד: כמעט כל המחצבות היום בארץ פועלות על-פי צו אישי שאני מוציא למחצבות.

יוסי שריד: כאשר הן פועלות על-פי הכללים והדקדוקים של הצו האישי, בדרך כלל המפגע פוחת עד למינימום.

יוסי שריד: למחצבה בשפרעם שמצבה דומה, נניח, למחצבת הקסטל – אשלח אותך למבשרת-ירושלים, גם שם יש מחצבה ביישוב – בנימינה, שגם שם יש מחצבה ליד יישוב – וצריך שתהיינה מחצבות, כידוע, ובלי מחצבות אי-אפשר – אנחנו מוציאים, כאמור, צווים אישיים.

יוסי שריד: אם המחצבה "אבן וסיד" בשפרעם לא תעמוד בתנאים שאנחנו מציגים לה, היא לא תוכל לפעול.

יוסי שריד: אם היא תעמוד בתנאים שאנחנו מציגים לה, המפגע יהיה מינימלי.

שבח וייס: אני מודה מאוד לשר לאיכות הסביבה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת סיעות חד"ש והמפלגה הדמוקרטית הערבית להביע אי-אמון לממשלה בשל הפקעת אדמות במזרח-ירושלים.

שבח וייס: אלה בעצם שתי הצעות אי-אמון, אשר על כן יש שני מנמקים.

שבח וייס: לכל מנמק עשר דקות לפריסת העמדות שלו.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אלי דיין: זה רציני?

שבח וייס: זה יסתבר לנו תוך כדי הנאום ובהמשך.

האשם מחאמיד: מי שאל?

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, ששנתיים וחצי התנסה בהצעות אי-אמון.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דומה שממשלה זו נקלעה והכניסה את המדינה לתסבוכת אשר עלולה להוריד את התהליך המדיני כולו ביגון שאולה ואת פריצת הדרך ההיסטורית לטמיון.

האשם מחאמיד: הממשלה הזו, תחת לגלות אומץ-לב, נחישות ואחריות, מפגינה רגרסיה, אולי משום שהימין מהלך עליה אימים ומעורר את השדים הימניים הרדומים במפלגת העבודה, ואלה מחזירים את מפלגת העבודה לימיה מימים ימימה, אל התקופה שבה ההבדלים בינה לבין הליכוד והימין הסתכמו בדקויות בלתי עקרוניות.

האשם מחאמיד: מדיניות הממשלה הזאת לא רק מקרבת את קץ שלטונה, אלא גם משתקת וכמעט חיסלה או מחסלת את האופציה של אופוזיציה שמאלית.

האשם מחאמיד: השמאל העניק לה אשראי וחלק ממנו אף הצטרף אליה לקואליציה, העניק לה אשראי והאמין לשווא שפניה לשלום.

האשם מחאמיד: על כן, אדוני היושב-ראש, סיעתי, סיעת חד"ש, איננה יכולה להמשיך ולהעניק גיבוי פרלמנטרי, ציבורי ומוסרי למדיניות זו, מדיניות של עיכובים, מכשולים והשתהויות במשא-ומתן עם הפלשתינים והסורים והלבנונים, ואחרי כל צורות ההתנשאות כלפי הפלשתינים והמשך הכיבוש בצורותיו וגווניו השונים, מהרעבה, המשך ההתנחלויות, סגר ועד המשך הפקעת אדמותיהם של הפלשתינים.

האשם מחאמיד: לאחרונה שברה הממשלה שיא חדש והחליטה להעלות את ירושלים באש, בניגוד ובסתירה להסכם העקרונות שהניח את ירושלים לדיון בשלב הסדר הקבע.

האשם מחאמיד: מי שחושב שירושלים המזרחית, אל-קודס, היא חלק ממה שמכונה ירושלים רבתי, הבירה המאוחדת של ישראל, כביכול, צריך לרשום לפניו שבעתיד הקרוב לא יהיה שום הסדר שלום עם הפלשתינים, כי כפייה כוחנית אינה דרה בכפיפה אחת עם תהליך שלום.

האשם מחאמיד: התהליך לא שינה, כנראה, את מנטליות הכוח ואת הגיון הכובש שאפיינו את כל ממשלות ישראל בעבר, ובכלל זה הממשלה הנוכחית.

האשם מחאמיד: כשם שלא היה אפשר לתאר הסכם שלום עם מצרים ללא נסיגה מסיני וכשם שברור כשמש שלא יהיה שלום עם סוריה ללא נסיגה מכל הגולן, כך אין סיכוי להסדר עם הפלשתינים בלא ירושלים המזרחית – אל-קודס – שאותה הם רואים כבירתם.

האשם מחאמיד: ברור, אדוני היושב-ראש, שאי-אפשר לחטוף או לגזול מעם את בירתו, ולא רק ירושלים אלא גם בכל רחבי הגדה המערבית – כבישים עוקפים באורך של 130 ק"מ לשירות ההיערכות מחדש – גם כאן

האשם מחאמיד: יש קביעת עובדות בגדה המערבית שהופכת את הגדה לקנטונים ומנציחה את ההתנחלויות.

האשם מחאמיד: אני בטוח, אדוני היושב-ראש, ואני גם יודע כי גם בקרב שרים בממשלה אין ויכוח על ההשפעות ההרסניות של ההחלטה האומללה, האווילית והמרושעת בדבר הפקעת קרקעות הפלשתינים בירושלים המזרחית, כי גם הם מבינים שתהליך שלום אינו עולה בקנה אחד עם המשך השימוש במודל הכוחני של קביעת עובדות בשטח.

האשם מחאמיד: הממשלה הזאת משחזרת את מעשי קודמתה, ובמיוחד את מדיניותו של אריק שרון, שייאמר בספרי ההיסטוריה שהוא בנה ובנה כדי לחסום כל אופציה של שלום, כך גם הממשלה הזאת מבקשת להציף את ירושלים המזרחית בשכונות יהודיות וכך להכריע כבר היום את הוויכוח והדיון על גורל ירושלים המזרחית.

האשם מחאמיד: נשאלת השאלה, אדוני היושב-ראש, האם על-ידי מדיניות כזאת משכנעים את העמים הערביים שפני הממשלה הזאת לשלום, האם כך משמשים דוגמה והורסים מחסומים פסיכולוגיים שנבנו עשרות שנים?

האשם מחאמיד: הממשלה הורסת כל סיכוי להסדר, לא רק עם הפלשתינים אלא גם עם העולם הערבי והמוסלמי.

האשם מחאמיד: הנה, השלום הטרי בין ישראל לירדן הידרדר לשפל שלא היה דוגמתו מאז נחתם ההסכם בין שתי המדינות.

האשם מחאמיד: רוב חברי הפרלמנט הירדני הצביעו בעד הקפאת היחסים.

האשם מחאמיד: אפילו צירים שתמכו בהסכם השלום חברו כעת יחדיו לאופוזיציה האסלאמית בדרישה להחזיר את השגרירים, כל אחד לארצו.

האשם מחאמיד: וגם השלום עם סוריה תקוע.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי ציפיות מהימין; כל מה שהוא רוצה זה לקעקע את התהליך המדיני.

האשם מחאמיד: אני רק מתפלא על הקואליציה הזאת אשר מחזירה את האזור כולו אחורה, ברגרסיה מסחררת, לסכסוכי דם נוראים.

האשם מחאמיד: הממשלה הזאת פועלת, כנראה, בלחץ הפריימריס ובלחץ הבחירות המתקרבות.

האשם מחאמיד: היא חושבת ומפלגת העבודה חושבת שמדיניות ההעתקה מהליכוד תציל אותה ותביא אותה לשלטון.

האשם מחאמיד: הם שוכחים או שאינם רוצים לדעת כי מי שירצה לבחור בימין לא יבחר בליכוד ב' אלא יבחר בליכוד א', באוריגינל.

האשם מחאמיד: ממשלה זו לפעמים מאותתת שמאלה אך היא כל הזמן פונה ימינה, היא מסתבכת ברשת הניגודים הפנימיים שלה במידה כזו שהיא הפכה לגורם המזין את הדינמיקה השלילית, המחבל והמחסל כל סיכוי לפיוס ולשלום.

האשם מחאמיד: ביומיים האחרונים יצאו, אדוני היושב-ראש, הודעות דרמטיות ממפלגת העבודה, ולפיהן – ככה, כאילו – אם תיפול הממשלה, האחריות תיפול על חד"ש.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר, שהאחריות לא מוטלת עלינו.

האשם מחאמיד: זה מזכיר לי את הסיפור על אותו בן שרצח את הוריו, ובבית-המשפט, אדוני היושב-ראש, הוא ביקש רחמים מהשופט משום שאין לו הורים.

האשם מחאמיד: זה מה שקורה במפלגת העבודה ובממשלה הזאת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אין מנוס אלא לומר לעם את האמת, שאין מוצא אלא לסגת מהשטחים הכבושים ולהכיר בזכותו של העם הפלשתיני למדינה משלו בצד מדינת ישראל.

יוסף בא-גד: לא יקום ולא יהיה.

האשם מחאמיד: אתה יכול להמשיך להיות עיוור.

האשם מחאמיד: תמשיך להיות עיוור.

האשם מחאמיד: אתה לא רואה את המציאות כי אתה עיוור פוליטי.

שבח וייס: קריאת הביניים מוצתה.

האשם מחאמיד: אנחנו איננו יכולים להיות שותפים, ולו פסיביים, למדיניות הרסניות זו של כניעה לימין וויתור בנושא השלום, כי אנו רואים שהגענו לדקה ה-90.

האשם מחאמיד: הסכנה הולכת והופכת מוחשית יותר ויותר לנגד עינינו.

האשם מחאמיד: אנו לא יכולים להשלים עם מצב זה.

האשם מחאמיד: חייבים לעצור את הרכבת הדוהרת אל פי תהום.

האשם מחאמיד: קצה נפשנו, אדוני היושב-ראש, בפער העצום הבלתי-ייאמן בין הצהרות למעשים – קול השלום מחד גיסא וידי הגזל, העושק וההפקעות מאידך גיסא, וכתוצאה מכך – הריסת התהליך המדיני באזור כולו והישארות – איפה?

האשם מחאמיד: בנתיב המכאובים והייסורים עשרות ומאות שנים.

האשם מחאמיד: בשל מדיניות זו אנו, אדוני היושב-ראש, מביעים אי-אמון בממשלה.

האשם מחאמיד: אני קורא לממשלה הזאת לחזור בה מהחלטתה, להקפיא את ההחלטה שלה ולא לתלות את מפלתה באחרים.

האשם מחאמיד: אני, אדוני היושב-ראש, חוזר ואומר: אני קורא לממשלה לחזור בה.

האשם מחאמיד: סיעת חד"ש מביעה אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה ההרסנית הזאת.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, האשם מחאמיד השאיר לך דקה.

שבח וייס: לפיכך יש לך 11 דקות.

שבח וייס: לפני שחבר הכנסת דראושה מתחיל את נאומו, יש לי בקשה: יש חברי כנסת שמראשית נאומו של חבר הכנסת האשם מחאמיד שוחחו ביניהם ברציפות וקצת בקול רם.

שבח וייס: אני מבקש להאזין לנואמים – אם לא לכל הנאום, לחלקו, לפחות.

שבח וייס: חבר הכנסת מאיר שטרית, זה היה מופנה אליך.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטער על כך שראש הממשלה, בגלל מדיניות לא חכמה, הביא אותנו להביע אי-אמון בממשלה, שאנחנו תמכנו בהקמתה, שאנחנו תמכנו בה לאורך זמן רב, כי קיווינו שהיא אכן תקדם את תהליך השלום, תעשה צדק חברתי במדינת ישראל, תבטל את האפליה נגד האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו תמכנו בהתלהבות בהסכם אוסלו בין ממשלת ישראל ובין הנהגת אש"ף.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו תמכנו בהסכם קהיר ואנחנו תמכנו בהסכם השלום הירדני-הישראלי.

עבד-אלוהב דראושה: קיווינו, התפללנו שיהיה הסכם שלום גם עם סוריה ועם לבנון ושנשיג הסכם שלום ובכלל זה באזור הזה.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו רצינו ואנחנו רוצים שמדינת ישראל תחיה בשלום עם השכנים – לא כנטע זר, לא כמדינה קולוניאליסטית באזור הזה, אלא כשכנה טובה שתחיה בשלום באזור, תשתלב בו.

עבד-אלוהב דראושה: אז תוכל מדינת ישראל לחיות בשכנות טובה ובשיתוף פעולה עם כל שכניה.

מאיר שטרית: אתה לא רוצה שירושלים תישאר מאוחדת.

עבד-אלוהב דראושה: לכך אנחנו פעלנו.

עבד-אלוהב דראושה: לא חיפשנו אינטרסים ולא טובות הנאה ולא תפקידים.

עבד-אלוהב דראושה: מד"ע, המפלגה הדמוקרטית הערבית – ואני אומר זאת כאן בפה מלא – לא קיבלה שום תפקיד, שום תקן.

עבד-אלוהב דראושה: גם לא חיפשנו את הדברים הללו.

מאיר שטרית: אפשר לשאול שאלה?

עבד-אלוהב דראושה: בסוף.

מאיר שטרית: אתה חבר כנסת ישראל שמייצג גם את ישראל, את הסקטור הערבי במדינת ישראל.

סאלח סלים: אתה לא מסכים שהוא ייצג את מדינת ישראל?

מאיר שטרית: – – – אני שואל אותך – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שטרית, תסלח לי, עד כמה ששמעתי הוא לא אפשר לך להציג לו שאלה.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת שטרית – – –

שבח וייס: תירגעו – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – – תחכה בסבלנות ותשמע את הנאום שלי – – –

שבח וייס: זה מה שרציתי להציע לו.

עבד-אלוהב דראושה: – – – ואז תקבל תשובות.

שבח וייס: אתה מפסיק את הרצף ואז קשה להתרכז.

שבח וייס: בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו תמכנו בממשלה משום שהאמנו שהממשלה הזאת, בראשות יצחק רבין, תעשה שלום – –

קריאה: יש לכם הזדמנות היום.

עבד-אלוהב דראושה: – – אבל כל יום מוכיח לנו, לצערי הרב, שיצחק רבין, כראש ממשלה, עם הקבוצה הצבאית סביבו, מנטרלים את הממשלה, מנטרלים את היונים במפלגת העבודה, מנטרלים את מרצ, מצפצפים עלינו, מזלזלים בכל הציבור הערבי במדינת ישראל, מזלזלים בפלשתינים, מזלזלים בעולם הערבי, ולא מתייחסים ברצינות להסכמים שהם חתמו עליהם.

עבד-אלוהב דראושה: ראש הממשלה חתם על הסכם אוסלו והוא מתנכר לו; ראש הממשלה חתם על הסכם קהיר והוא מתנכר לו; ראש הממשלה התחייב שעד ה-1 ביולי יגיע לסיכומים, ללוח זמנים עם הפלשתינים, אבל הוא אומר: המועדים הללו לא קדושים.

עבד-אלוהב דראושה: הוא לא מוכן להתחייב שום התחייבות שתביא למימוש הסכם אוסלו, שאנחנו ראינו בו את הרע במיעוטו, אבל תמכנו בו משום שהאמנו שזה צעד חיובי לקידום תהליך השלום באזור.

עבד-אלוהב דראושה: גם כאשר יש היום זרמים חיוביים ואנשים טובים בממשלה הזאת – אין להם השפעה, לצערי הרב.

עבד-אלוהב דראושה: יושב כאן שר החוץ – שמעתי אותו ואני מעריך אותו, אבל נראה שאין לו השפעה על יצחק רבין ועל הגנרלים מסביבו שרוצים לטרפד את תהליך השלום, לא רוצים לממש את ההסכמים שחתמו עליהם, לא רוצים להגיע להסכם עם סוריה, לא רוצים לבצע כל הסכם שהגיעו אליו.

עבד-אלוהב דראושה: מחנה השלום בממשלה הוא מחנה שאין לו השפעה.

עבד-אלוהב דראושה: מחנה השלום במפלגת העבודה הוא בעמדה חלשה, לכן אנחנו מציעים את האי-אמון שלנו – משום שאכפת לנו, משום שאנחנו רוצים להציל את המדינה הזאת ורוצים להציל את האזור הזה מהמשך שפיכות דמים, המשך האיבה, המשך העוינות.

עבד-אלוהב דראושה: יצחק רבין עשה בחודשים האחרונים עוול למדינת ישראל, עשה עוול למחנה השלום, עשה עוול לפלשתינים ולאזור כולו.

עבד-אלוהב דראושה: היום יש הזדמנות מצוינת לקדם את תהליך השלום עם הפלשתינים, לממש את הסכם אוסלו ולהגיע לשלום עם סוריה ולבנון המבוסס על העיקרון של נסיגה מלאה תמורת שלום מלא.

עבד-אלוהב דראושה: אבל הייעוץ – אני לא יודע בדיוק איזה ייעוץ מקבל ראש הממשלה – הוא ייעוץ רע, ייעוץ שאומר לו: אם אתה מוותר על הגולן ועל דרום-לבנון, ואם אתה מבצע את הסכם אוסלו, לא תצליח במערכת הבחירות בנובמבר 1996.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שאם ראש הממשלה אכן יקבל את הייעוץ הרע הזה כפי שהוא עושה כיום, הוא יטרפד את התהליך שהוא עצמו התחיל בו, תהליך השלום עם הפלשתינים ועם העולם הערבי כולו.

עבד-אלוהב דראושה: אמרתי שאני מצטער מאוד על כך שראש הממשלה מביא אותנו לשלב של הצעת אי-אמון, ואני יודע שיש סכנה של הפלת הממשלה.

עבד-אלוהב דראושה: אני יודע זאת ואני אומר: אני לא רוצה בהפלת הממשלה הזאת, אבל אני רוצה להפיל את מדיניות הסירוב של יצחק רבין.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה להפיל את מדיניות השחצנות והעקשנות של יצחק רבין, ולכן אני מציע את הצעת אי-האמון היום.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו מציעים אותה בשם המפלגה הדמוקרטית הערבית, אומנם, וגם חברי מחד"ש הציעו הצעת אי-אמון דומה, אבל זאת הצעת אי-אמון של כל הציבור הערבי במדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה הזאת שמטרפדת את תהליך השלום, שלועגת להסכמים שהיא חתמה עליהם – – –

משה קצב: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – – אשר מזלזלת בעולם הערבי כולו – – –

משה קצב: – – –

מאיר שטרית: – – – את ההסכמים שהוא חתם עליהם?

משה קצב: – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה שומע את התשובה שלי היום, כשאני מעלה את הצעת אי-האמון – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: רגע, יש פה איזו מבוכה, חבר הכנסת קצב – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: בבקשה.

קריאה: – – –

שבח וייס: את זה נראה בהמשך.

שבח וייס: אולי יש הפתעות?

קריאות: – – –

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה הזאת – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: תן להם, תן להם קצת – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, תן להם קצת זמן לחילופי דברים כמו בפרלמנט הבריטי.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: תודה חברי הכנסת.

שבח וייס: חברי הכנסת, הגל הזה מוצה, חוזרים לחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: אדוני השר, תעזור לי.

שבח וייס: חברי הכנסת זאבי ואורון – נא להמתין לגל הבא.

שבח וייס: תנו לו קצת לנאום.

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה הזאת, במקום להתייחס בכבוד וברצינות לעם הפלשתיני ולרשות הפלשתינית ולעומד בראשה, מר יאסר ערפאת, מזלזלת בפלשתינים, מתייחסת אליהם כאל עבדים; היא לא מתייחסת אליהם כאל שכנים שרוצים לחיות אתם.

עבד-אלוהב דראושה: אז מבצעים סגר שמרעיב את הפלשתינים, מענישים אותם קולקטיבית ולא מתייחסים ברצינות לחתימות על ההסכמים.

עבד-אלוהב דראושה: אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, למה אתה לא מבצע את הסכם אוסלו?

עבד-אלוהב דראושה: למה אתה לא מתייחס ברצינות למועדים שאתה בעצמך הסכמת עליהם?

עבד-אלוהב דראושה: למה אתה עושה את המדיניות הזאת של החלשת ערפאת, החלשת הרשות הפלשתינית?

עבד-אלוהב דראושה: האם זה טוב לך?

עבד-אלוהב דראושה: האם זה טוב לממשלה הזאת?

עבד-אלוהב דראושה: האם זה טוב למדיניות השלום שהכרזת עליה?

קריאה: תתמוך בליכוד.

עבד-אלוהב דראושה: אתה יודע שאני לא מאוהב בליכוד.

עבד-אלוהב דראושה: אני נגד הליכוד ואני אף פעם לא אתמוך בליכוד, והציבור הערבי לא יתמוך בליכוד.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו לא נתמוך אף פעם בליכוד כי אנחנו יודעים שמדיניות הליכוד היא מדיניות נגד השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אבל בו בזמן אנחנו לא נתמוך במדיניות של הפקעת קרקעות, של נישול פלשתינים מזכויותיהם, של טרפוד תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: מה אתה חושב, שאנחנו נחתום לך "בליינד" על כל מדיניות ההפקעה שלך?

עבד-אלוהב דראושה: שאנחנו נחתום לך על טרפוד תהליך השלום?

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו תמכנו בך כל עוד אמרת שאתה רוצה שלום, כל עוד פעלת למען השלום, אבל ברגע שאתה מפנה גב לתהליך השלום, לא מתייחס ברצינות לחתימה שלך, לא מתייחס בכבוד לפרטנר שלך הפלשתיני ולעולם הערבי – אנחנו לא נהיה אתך.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לך, שגם אם יהיו בחירות ישירות ואתה תמשיך במדיניות ההתנכרות לחתימה שלך, ההתנכרות לתהליך השלום – אנחנו לא נצביע ליצחק רבין.

עבד-אלוהב דראושה: זאת לא אומרת שנצביע נתניהו, כי יש לנו ביקורת קשה מאוד על נתניהו.

עבד-אלוהב דראושה: נתניהו שגם הוא – – –

משה קצב: תגלה לנו למי תצביע?

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו נחליט כשיגיע הזמן.

עבד-אלוהב דראושה: תהיינה לנו הזדמנויות שונות.

שבח וייס: רבותי, דיה הצבעה בשעתה, עוד שנה וחצי.

שבח וייס: עכשיו בואו נמשיך.

עבד-אלוהב דראושה: בנושא הזה העמדנו שני תנאים.

עבד-אלוהב דראושה: התנאי הראשון – ביטול ההפקעות שהיו בבית-חנינא ובבית-צפאפא, הכרזה על ביטול כל ההפקעות שהיו לאחרונה והתחייבות שלא תהיינה הפקעות בעתיד.

עבד-אלוהב דראושה: התנאי השני – הממשלה תתחייב לבצע את ההסכמים שהיא חתמה עליהם עם הרשות הפלשתינית ותקבע לוח זמנים.

עבד-אלוהב דראושה: עד ה-1 ביולי, כפי שהסכמתם, תגיעו ללוח זמנים שיבטיח את ביצוע ההסכמים הקשורים בגדה המערבית ובקיום בחירות חופשיות בגדה המערבית וברצועת-עזה.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מבין למה אתם מעכבים את התהליך הזה.

עבד-אלוהב דראושה: למה כל הזמן אתם מעכבים אותו?

עבד-אלוהב דראושה: האם היום ההפקעות היו חיוניות לך כל כך?

עבד-אלוהב דראושה: עוד 500 דונם?

עבד-אלוהב דראושה: בשביל מה?

עבד-אלוהב דראושה: כדי שתקלקל את מערכת היחסים של ישראל עם כל העולם הערבי והמוסלמי?

עבד-אלוהב דראושה: האם 500 הדונם היו כל כך חיוניים לך כדי לטרפד את כל תהליך השלום?

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם, שמר שפייצל חוסייני אמר לפני יומיים – נכון שהמצב בשטח בוער, רותח, וערפאת בעצמו לא יכול למנוע היום אינתיפאדה נוספת, אינתיפאדה הרבה יותר מסוכנת מהאינתיפאדה הראשונה.

עבד-אלוהב דראושה: הזהרתי בראשית ינואר 1988, כשהייתי עוד חבר מפלגת העבודה, ממדיניות הממשלה בזמנה, מדיניות יצחק רבין כשר הביטחון.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם מעל הבמה הזאת, אני עוד הפעם מזהיר – אם הממשלה הזאת גם תצליח לעבור – אני לא יודע מה יקרה היום, אבל בכל זאת – כל ממשלה בישראל שתמשיך במדיניות של התנכרות לעם הפלשתיני, התכחשות לזכויותיו, לא תצליח להביא שלום לאזור הזה.

עבד-אלוהב דראושה: והעולם הערבי לא יגיע לשלום עם ישראל בלי מעבר בפרוזדור הפלשתיני.

עבד-אלוהב דראושה: רק דרך בירה פלשתינית, ירושלים המזרחית כבירתו של העם הפלשתיני – –

מאיר שטרית: בחלום.

רחבעם זאבי: בחלום.

עבד-אלוהב דראושה: – – כבירתה של המדינה הפלשתינית העצמאית, אפשר להגיע דרך הפרוזדור הזה לשלום עם העולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: מי שחושב אחרת חי באשליה, ואני לא רוצה שהעם הזה יחיה באשליה.

חיים דיין: זאת הזדמנות – – –

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין, אל תפריע לו, ומותר גם לחלום.

שבח וייס: זה חלק מהחיים הפוליטיים.

עבד-אלוהב דראושה: העולם המוסלמי, העולם הערבי, העם הפלשתיני – לא יקבלו פתרון כפוי.

עבד-אלוהב דראושה: אתם צריכים לעשות שלום עם העולם הערבי, שלום של אמיצים ולא של נכנעים ואנשים כובשים.

עבד-אלוהב דראושה: ישראל צריכה להשתחרר מהקולוניאליזם של כיבוש השטחים הערביים הכבושים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהממשלה הזאת טעתה בדרכה.

עבד-אלוהב דראושה: התחילה התחלה טובה, הגיעה להסכם עם אש"ף, הגיעה להסכם עם ירדן, אבל היא מסכנת את ההישגים שלה עצמה.

עבד-אלוהב דראושה: לא במקרה 80% מחברי הפרלמנט הירדני החליטו מה שהחליטו.

עבד-אלוהב דראושה: העמדה של מצרים, של מרוקו, ושל תוניסיה ושל כל העולם הערבי איננה מקרית.

עבד-אלוהב דראושה: ועוד תופתעו מצעדים אחרים שהעולם הערבי והעולם המוסלמי וכל העולם יעשה נגדכם אם תמשיכו במדיניות הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר זאת בפני עם ישראל כולו.

עבד-אלוהב דראושה: המדיניות הזאת של כיבוש והתנחלויות מסוכנת, קודם כול, לעם ישראל, מסוכנת להמשך תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: מי שרוצה שלום צריך להכיר בזכויותיהם של הפלשתינים, צריך להגיע להסכם שלום צודק ובר-קיימא.

עבד-אלוהב דראושה: לא השלום של הכיבושים וההתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: על כן, אדוני היושב-ראש, לאחר מחשבה והתלבטויות קשות החלטנו בהנהגת המפלגה שלנו, במוסדות הדמוקרטיים – וחברי יושבים כאן – החלטנו להצביע אי-אמון בממשלתו של יצחק רבין.

שבח וייס: תודה רבה.

משה קצב: מתי תמשוך את זה?

עבד-אלוהב דראושה: אני לא אמשוך את זה.

דב שילנסקי: כולנו יודעים שזה משחק – – – למה עושים צחוק מהכנסת?

שבח וייס: חבר הכנסת שילנסקי, אני מודיע לך שאני, למשל, לא יודע.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, לך לא גילו את הסוד, אבל כל הציפורים מצייצות – – –

שבח וייס: אני מבקש מהסדרנים לסגור את הדלת; זו כבר בקשה שמינית.

שבח וייס: ביקשתי לשמור על דלתות סגורות, רבותי הסדרנים, ואם צריך עוד סדרנים במליאה, אז תביאו.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מזמין עכשיו את שר החוץ להשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון.

שבח וייס: כבודו, בבקשה.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתשובה לחברי הכנסת שהציעו את הצעת האי-אמון, אני רוצה לציין את הדברים הבאים – ההפקעות בירושלים אינן בניגוד להסכם אוסלו, שכן ירושלים איננה חלק מהסדר הביניים של מדינת ישראל.

שמעון פרס: מעולם לא התחייבנו להקפיא את החיים בירושלים, לא בצד הערבי ולא בצד היהודי.

שמעון פרס: התחייבנו תמיד לכבד את הצרכים של כל התושבים בירושלים, ללא הבדל, בין שהם יהודים ובין שהם ערבים.

שמעון פרס: אין שתי עיריות, אין שתי ממשלות, אין עירייה ליהודים ועירייה לערבים.

שמעון פרס: נכון שיש, לצערי, גם רגישויות.

שמעון פרס: יש גם דרכים לברר רגישויות.

שמעון פרס: לא היה מקובל עלינו, שאם יש ערעור או רגישות מהצד הערבי – את זה אני רוצה להגיד לחבר הכנסת דראושה – אתה אומר, שהערבים לא מוכנים לפתרון כפוי; אם כן, האם ישראל צריכה פתרון כפוי?

שמעון פרס: מה אתה רוצה שנעשה?

שמעון פרס: עלינו מותר לכפות ועל הערבים אסור לכפות?

שמעון פרס: אתה מדבר בשם הצדק?

שמעון פרס: עשינו את אוסלו בלעדיך, וגם נמשיך בלעדיך.

שמעון פרס: והערבים יתמכו בנו למרות דבריך.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, בוא לא נתחיל ככה.

שמעון פרס: אנחנו אמרנו לתושבי ירושלים ולבאי-כוחם – יש לכם ערעור, קודם כול אתם יכולים לערער באופן הלגלי ביותר בפני בית-המשפט.

שמעון פרס: מה ששר האוצר הכריז מאפשר ערעור בפני ערכאות משפטיות.

שמעון פרס: אתם רוצים להידבר – נידבר.

שמעון פרס: אבל במקום להידבר אתנו ובמקום ללכת לערכאות – אתם אוספים את הליגה הערבית, אתם הולכים למועצת הביטחון – אין על מה לדבר, אנחנו לא שותפים, לא נבהלנו.

שמעון פרס: כל זה היה נכון עד הבוקר.

שמעון פרס: הבוקר התבררה לנו פרשה אחרת – שהקרב הוא בכלל לא במועצת הביטחון, הקרב הוא בכלל לא בליגה הערבית, הקרב הוא בכלל לא עם מגישי הצעת האי-אמון, הקרב הוא עם מפלגה חשובה מאוד – –

מאיר שטרית: נגד אחמד טיבי.

שמעון פרס: – – בחיים הפוליטיים של ישראל – הליכוד, שהחליט שהפלת הממשלה חשובה יותר מאשר אחדות העם סביב אחדות ירושלים.

משה קצב: אתה מדבר בשם הליכוד?

יהושע מצא: צריך להפיל אתכם – – –

שבח וייס: אני מזהיר אתכם, אני אתחיל לקרוא לסדר ולהוציא מהאולם.

שמעון פרס: זה בניגוד להוראה מפורשת בתורה: לא תזרע כלאים ובגד כלאים שעטנז לא יעלה עליך.

שמעון פרס: לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה.

שמעון פרס: לא תזרע כרמך כלאים פן תקדש המלאה – – –

משה קצב: הממשלה הזאת היא כלאיים.

משה קצב: הממשלה הזאת שעטנז.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אתה הדובר אחר כך.

יהושע מצא: הממשלה הזאת שעטנז.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: הממשלה למדה היום, שיש בעצם רוב בעם אשר סבור שעניין הפקעת השטחים בירושלים הוא לא דבר חשוב.

שמעון פרס: הפלת הממשלה היא דבר יותר חשוב.

סאלח טריף: הם תאבים לשלטון.

שבח וייס: גם לסגן יושב-ראש אסור להפריע.

שמעון פרס: אם זה המצב, גם לנו יש הרהור שני.

שמעון פרס: אנחנו החלטנו להשעות את הפקעת ירושלים.

יגאל ביבי: נכנעתם לדראושה.

שמעון פרס: אנחנו נכנענו לליכוד.

שמעון פרס: אתם עשיתם את זה – הליכוד והדתיים.

שמעון פרס: לא היתה בושה כזאת בעם.

שמעון פרס: להפיל את הממשלה חשוב יותר מאשר לשמור עלינו ועל ירושלים.

שמעון פרס: אנחנו נשעה את העניין – – –

רחבעם זאבי: – – –

יגאל ביבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי – פעם ראשונה.

שמעון פרס: אני רוצה לקרוא את החלטת הממשלה שהתקבלה לפני רגעים ספורים: שר האוצר ישעה את ההחלטה בדבר ההכרזה על הפקעת הקרקעות – –

יהושע מצא: בושה.

שמעון פרס: – – של 535 דונם בירושלים.

שמעון פרס: הממשלה מחליטה על הקמת צוות שרים בראשות ראש הממשלה – –

שבח וייס: אל תפריע.

שבח וייס: סגן שר לא מפריע.

שמעון פרס: – – לבחון את נושא הפקעת הדונמים האלה בירושלים.

חיים דיין: – – –

שמעון פרס: על כן אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

יהושע מצא: בושה.

יהושע מצא: תתביישו לכם – – –

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: רבותי, אני מקדיש עכשיו חצי דקה לבושה.

שבח וייס: אחר כך נמשיך בדיון.

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה, אל תשיב על קריאות ביניים.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין, אתה על סף קריאה ראשונה לסדר.

יהושע מצא: כניעה אחרי כניעה.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם שנייה.

רחבעם זאבי: את מי העדפתם?

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אנא.

שבח וייס: אתם כבר עם קריאה אחת, אז תתאפקו עד סוף הדיון.

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון.

שבח וייס: אני ממליץ לשרים לא לענות על קריאות ביניים, גם לראש הממשלה.

שבח וייס: אנא, אל תענו על קריאות ביניים.

רן כהן: חזרתם – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן – – –

רחבעם זאבי: אתם חזרתם לאש"ף.

רן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, יש לך מנהג שכשאני פונה אליך אתה אפילו לא מפנה אלי את הפנים.

שבח וייס: אני מבקש שתפנה תשומת לב גם לכאן.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני מבקש – – –

שבח וייס: אני אאפשר לך, אבל לפני כן אני מבקש שתהיה פה אווירה מתקבלת על הדעת.

שבח וייס: אני פונה לחברי הממשלה ולראש הממשלה שלא להשיב על קריאות ביניים.

שבח וייס: יש לכם מספיק עוצמה בלי זה.

יצחק רבין: – – –

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה, אנא, אל תשיבו על קריאות ביניים.

שבח וייס: זה גורם להתלקחות מיותרת.

שבח וייס: חבר הכנסת האשם מחאמיד, רצית לומר משהו?

האשם מחאמיד: אני רוצה להודיע משהו.

שבח וייס: למיקרופון, בבקשה.

רחבעם זאבי: ההצגה נעצרה.

שבח וייס: אני לא יודע מה, אני עובד לפי התקנון ומותר למסור הודעה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, באמצע הדיון?

שבח וייס: כבעל ההצעה מותר לו למסור הודעה באמצע הדיון, כן.

שבח וייס: היו דברים מעולם.

שבח וייס: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באחריות רבה, ולנוכח – – –

רחבעם זאבי: – – –

האשם מחאמיד: מובן שיש חלק בבית הזה שלא ירצה לשמוע.

שבח וייס: אני מבקש שההודעה תהיה קצרה, הייתי אומר טכנית.

האשם מחאמיד: קצרה מאוד, אדוני.

האשם מחאמיד: אבל על כל מלה שאני אומר, יש – – –

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: יש לכם דובר לסיעה.

שבח וייס: אני מבקש שההודעה תהיה טכנית.

יהושע מצא: – – –

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: אל תפריע, חבר הכנסת טמקין.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נוכח היענות הממשלה לפניית חד"ש, לדרישה לשנות את החלטתה בנושא ההפקעות בירושלים המזרחית, והשעיית ההפקעות, חד"ש מודיעה שהיא תמשיך לעקוב מקרוב אחר יישום ההסכמים, ובמיוחד לקראת ה-1 ביולי.

האשם מחאמיד: לכן, עקב ההודעה של כבוד שר החוץ, חד"ש מסירה את הצעת האי-אמון שהגישה.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

שבח וייס: הדיון נמשך, מכיוון שיש לנו עוד הצעת אי-אמון.

שבח וייס: מבחינת הדיון כאילו לא קרה דבר.

שבח וייס: תודה רבה.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא.

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, לך כבר יש התראה אחת.

יהושע מצא: בושה.

שבח וייס: רבותי, מכיוון שיש שתי הצעות אי-אמון, מבחינת הדיון בכנסת הכול נמשך כפי שהיה.

שבח וייס: הנואם הראשון הוא חבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: לרשותו עשר דקות.

שבח וייס: ואני מבקש לא להפריע.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייב להודות, שסיעות מד"ע וחד"ש עשו שירות חשוב לגילוי האמת, להורדת המסכה מהפרצוף המכוער של ראש הממשלה ושריו וחברי הקואליציה.

משה קצב: (קריאות מספסלי מפלגת העבודה)

משה קצב: אתם, חברי מפלגת העבודה והקואליציה, התגליתם פה בכל מערומיכם, לא נוח לכם.

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, כבר קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

משה קצב: אתם העדפתם אינטרסים לאומיים על פני אינטרסים מפלגתיים.

משה קצב: אתה, יצחק רבין, שבורח עכשיו מהכנסת, אתה מעדיף את המשך כהונתך על פני טובת המדינה.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אני קורא אותך לסדר.

משה קצב: אתה רוצה לכהן בראשות הממשלה ולכן אתה נכנע לחד"ש ולמד"ע.

משה קצב: זה פרצופה של הממשלה הזאת.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, עוד לא היה דבר כזה בתולדות המדינה.

משה קצב: מאז קום המדינה כיהנו הרבה ראשי ממשלות, מרביתם ראשי ממשלות מהחוגים שידועים כחוגי השמאל.

משה קצב: אך מעולם לא היתה כניעה כזאת לתכתיב מצד המפלגות הקומוניסטיות, נציגי אש"ף בבית-הנבחרים הישראלי.

משה קצב: מה בעצם עשו היום ראש הממשלה וחברי הממשלה?

משה קצב: אתם, בלי בושה, בעזות מצח, תוך הפקרת האינטרסים הלאומיים החיוניים ביותר, תוך פגיעה במעמדה של ירושלים, העדפתם להמשיך לשמור על הכיסא שלכם ונכנעתם לחד"ש ולמד"ע, בה בשעה שהמדינה נמצאת באחת המערבולות הסוחפות והסוערות ביותר בתולדותיה.

משה קצב: ריבונו של עולם, עד היכן אתם מרחיקים לכת?

משה קצב: עד היכן אתם מוכנים לפגוע במעמדה של ירושלים?

רן כהן: עד לאן שאתם מביאים אותנו.

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן.

משה קצב: עד היכן מגיע חוסר האחריות?

משה קצב: זה ניסיון נואל, מבזה ומביש לגלגל את האחריות על אלה שלא קיבלו את ההחלטות.

משה קצב: אתם, חברי הממשלה, מקבלים את ההחלטות.

משה קצב: הכישלון הראשון שלכם היה למעשה בהסכמי אוסלו, אז הסכמתם לדון על מעמדה של ירושלים, בניגוד להסכמי קמפ-דייוויד.

משה קצב: זה היה הכישלון הראשון.

משה קצב: הכישלון השני היה כאשר החלטתם לאפשר מתן זכות השתתפות בבחירות לערביי מזרח-ירושלים, בניגוד להסכמי קמפ-דייוויד.

משה קצב: הכישלון השלישי שלכם היה כאשר אפשרתם לאש"ף להקים בזה אחר זה מוסדות במזרח-ירושלים.

משה קצב: והיום בא הכישלון הרביעי – הקפאת ההחלטה, החלטה מצמצמת.

משה קצב: הרי לא החלטתם להפקיע אלפי דונמים.

משה קצב: לא החלטתם להמשיך במדיניות ההפקעות.

משה קצב: החלטתם החלטה מזערית, להפקיע 500 דונם בלבד.

שבח וייס: רק רגע, חבר הכנסת קצב.

שבח וייס: אני רוצה לאפשר לך לדבר בשקט.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש להפסיק את ההפרעות.

שבח וייס: ביקשתי לסגור את הדלתות, ואני מאוד מבקש מחברי הסדרנים להקפיד על כך.

שבח וייס: אנחנו נקיים דיון שקט.

משה קצב: אתם, ששיתפתם פעולה ערב הבחירות האחרונות עם אש"ף כדי להשפיע על דעת הקהל במדינת ישראל ועל תוצאות הבחירות, אתם מאפשרים כעת ליאסר ערפאת להמשיך להתערב במה שנעשה בבית הזה.

משה קצב: הרי חבר הכנסת דראושה עצמו העיד בקולו, שיאסר ערפאת דרש ממנו שלא להעלות את הצעת האי-אמון בכנסת, כדי להציל את כבודה של הממשלה.

משה קצב: שמעון פרס מדבר אתנו על כלאיים ועל שעטנז.

משה קצב: הרי הממשלה הזאת בכל מהותה היא שעטנז וכלאיים של נגד הדת ובעד הדת, של בעד צדק חברתי ונגד צדק חברתי, בעד ביטחון ונגד ביטחון, בעד שלום ונגד שלום.

משה קצב: אין ממשלה שהרחיקה את השלום יותר מאשר הממשלה הזאת.

משה קצב: אין ממשלה שפגעה יותר באינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל מאשר הממשלה הזאת.

משה קצב: אין ממשלה שגרמה להתגברות מעשי הטרור יותר מהממשלה הזאת.

משה קצב: אין ממשלה שגרמה לגידול כל כך גדול בהיקף העוני, יותר מהממשלה הזאת.

משה קצב: והממשלה הזו, שהכניסה את עצמה למצב כל כך עגום, כל כך אומלל, באה להטיף לנו, האופוזיציה, מוסר.

משה קצב: אדוני, לנו באופוזיציה באופן מתמיד, באופן קבוע, יש חוסר אמון בממשלה הזו.

משה קצב: בכל רגע, בכל שלב שבו אדרש להצביע אמון או אי-אמון, אני ארים את ידי בעד אי-אמון לממשלה.

משה קצב: כל חבר כנסת יוכל על-פי שיקוליו הוא להחליט אם יש לו אמון או שאין לו אמון בממשלה.

משה קצב: לי אין אמון בממשלה הזאת.

משה קצב: כל חבר כנסת, על-פי מניעיו הוא, על-פי נימוקיו הוא, יחליט אם להצביע אמון או אי-אמון בממשלה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, הממשלה החליטה היום להשעות את ההחלטה המזערית, הממשלה החליטה היום להיכנע למד"ע ולחד"ש, הממשלה התכנסה באופן מיוחד כדי להשעות החלטה קודמת שקיבלה.

משה קצב: עד היכן גבול ההתבזויות?

משה קצב: מה הוא הגבול, אדוני היושב-ראש?

משה קצב: כמה עוד אפשר לבזות את מדינת ישראל?

משה קצב: כמה עוד אפשר לפגוע באינטרסים של עם ישראל במדינת ישראל?

משה קצב: עד היכן עוד אפשר להרחיק לכת?

משה קצב: נדמה לי שאוצר המלים בעברית מוגבל כדי לתאר את המלכודת שהממשלה הזאת הכניסה אליה את עצמה ואת מדינת ישראל.

משה קצב: יש גבול להתבזות.

משה קצב: כמה אנחנו יכולים להתבזות?

משה קצב: ב-20 החודשים האחרונים לא היה שבוע שלא הצדיק הבעת אי-אמון בממשלה.

משה קצב: ב-20 החודשים האחרונים לא היה שבוע שהממשלה לא קיבלה בו איזו החלטה שפגעה באינטרסים הלאומיים שלנו.

משה קצב: העם מאס בממשלה הזאת.

משה קצב: אם יש לה ביטחון עצמי, בבקשה, ניגש להכרעת העם.

משה קצב: הממשלה סבורה שמדיניותה צודקת?

משה קצב: אדרבה, נשאל את פי הבוחר, נשאל את אזרחי ישראל.

משה קצב: כמה עוד אפשר להרחיק לכת בהולכת השולל של החברה הישראלית, של העם בישראל?

משה קצב: הרי המדיניות הזאת מעולם לא קיבלה את אמון העם.

משה קצב: אתם צריכים להודות שהמדיניות שלכם לא קיבלה מעולם את אמון הבוחר?

משה קצב: אתם, הממשלה, פעם אחת שאלתם את פי הבוחר – – –

עובדיה עלי: אפשר לשאול שאלה?

שבח וייס: בהסכמת הנואם.

עובדיה עלי: בהסכמתו.

עובדיה עלי: אני מבקש לדעת אם האופוזיציה הציעה איזו הצעה לראש הממשלה – – –

משה קצב: כן, בוודאי, אני מייד מגיע לזה, חבר הכנסת עובדיה עלי, סגן יושב-ראש הכנסת.

משה קצב: המדיניות הזאת, התפיסה הזאת, הגישה הזאת, מעולם לא קיבלה את אמון העם.

משה קצב: מתלוננים על אביגדור קהלני.

משה קצב: אביגדור קהלני הוא היחיד שנותר נאמן למצע מפלגתו ערב הבחירות.

משה קצב: הולכת שולל מותרת, עמידה על עקרונות אסורה?

משה קצב: הטעיית העם מותרת, להיות נאמן לקו המפלגה, לקו המצע שהלכתם אתו לבחירות – זה אסור?

דן תיכון: המפלגה מעל המדינה.

דן תיכון: כך היה תמיד.

משה קצב: זו מפלגה שקידשה תמיד, כמו היום, את האינטרס המפלגתי.

משה קצב: המשמעות של החלטת הממשלה היום היא העדפת האינטרסים המפלגתיים, השיקולים האישיים, הפוליטיים, על פני האינטרסים הלאומיים.

משה קצב: כבר היום בצהריים, אדוני היושב-ראש, העברנו לראש הממשלה הודעה ברורה, שאנחנו מוכנים שלא לתת יד להפלת הממשלה היום.

משה קצב: אנחנו החלטנו היום שלא נצטרף להצעת האי-אמון.

משה קצב: ולא יעזור כלום, זו האמת.

משה קצב: אמצעי התקשורת כולם עדים לכך.

יורם לס: לא נכון.

משה קצב: אם אתם תחזרו בכם מההחלטה להגביל את הפקעת הקרקעות לחיזוק מעמדה של ירושלים, תהיו נאמנים למעמדה של ירושלים – – –

יורם לס: תגיד הכול, תגיד מה עוד דרשתם.

משה קצב: אנחנו דרשנו להמשיך לשמור על אחדותה של ירושלים בריבונות ישראל, על מעמדה של ירושלים.

משה קצב: אילו קיבלה הממשלה החלטה כזאת היום, היא לא היתה צריכה להתבטל ולהתרפס ולהתבזות לפני מאות מיליונים ברחבי העולם.

משה קצב: זו התבזות של אזרחי ישראל, זה פשוט להציג את הממשלה במלוא מערומיה בעיני חברי הכנסת, בעיני אמצעי התקשורת, בעיני אזרחי ישראל ובעיני מדינאי העולם.

משה קצב: מי עוד יתייחס ברצינות לממשלה הזאת, מי עוד יתייחס ברצינות לכוונותיה, להצהרותיה, למדיניות שלה?

משה קצב: איזה ערך יש להצהרותיו של ראש הממשלה שהוא ייאבק על אחדותה של ירושלים בריבונות ישראל אחרי ההחלטה של היום?

משה קצב: לא, אדוני היושב-ראש, אין מנוס, יש רק דרך אחת: להביא את כל המחלוקת הזאת בינינו להכרעת הבוחר.

משה קצב: אנחנו לא הודענו שנצביע אי-אמון בכל תנאי, עוד בשעות הצהריים הבהרנו שבתנאים מסוימים לא ניתן יד להפלת הממשלה, עם כל הטענות, הביקורת, הזעם והחרדה שיש בקרבנו כנגד הממשלה הזאת.

משה קצב: אבל הממשלה הזאת לא שעתה, הממשלה הזאת העדיפה להמשיך את השותפות האומללה הזאת עם חברי הכנסת מייצגי אש"ף במדינת ישראל.

משה קצב: היא ביזתה את עצמה, היא פגעה באינטרסים הלאומיים שלנו, ואין לנו ברירה, רבותי, אלא להביע אי-אמון בממשלה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת משה קצב.

רפאל אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת מאשה לובלסקי.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי.

רפאל אדרי: אחריה – חבר הכנסת וליד צאדק.

מאשה לובלסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייבת לומר שאני מדברת בלב כבד מאוד ואני לא יכולה להיות מאושרת מההודעה שנמסרה כאן, אבל אני גם צריכה להיות מספיק מפוכחת כחברת כנסת מטעמה של סיעת העבודה בכנסת שבנושא ירושלים היתה יכולה להיות היום הסכמה רחבה הרבה יותר ולא צריך היה להעמיד את הממשלה באיום של נפילה על נושא ירושלים.

מאשה לובלסקי: גם אם באמת – אני אומרת לך בכל ההערכה, חבר הכנסת משה קצב – באת ואמרת שבעצם כוונתכם היתה, בסופו של דבר, לא להפיל את הממשלה – לא כך זה השתמע.

משה קצב: הודענו, הודענו באמצעי התקשורת.

מאשה לובלסקי: לא כך זה השתמע ולא כך, לצערי, זה היה מובן.

מאשה לובלסקי: אני חרדה מאוד, כי אני מחזיקה בידי את מה שמחייב אותי, ומה שמחייב אותי הוא החלטות מפלגתי.

מאשה לובלסקי: והחלטות מפלגתי עם סיעתה בכנסת, סיעת העבודה, כל עוד היא קיימת, מחייבות אותי בחיזוקה של ירושלים, מחייבות אותי בהרבה מחויבויות.

מאשה לובלסקי: אני בשום פנים ואופן לא יכולה לראות היום בהודעה שנמסרה סוף פסוק, ואני חייבת לראות בה הודעה של הרבה חשבון נפש לרוב הסיעות כאן, בבית הזה, שבאמת מעוניינות בחיזוקה של ירושלים.

מאשה לובלסקי: הרי זה לגיטימי וברור שיש בינינו חילוקי דעות, הרי זה ברור שלא בכול נסכים, אבל אם על ירושלים לא נסכים, ואם הסיטואציה בכנסת הזאת – ואינני יודעת מה יהיה בכנסת הבאה – תנוצל כך שעל-ידי הצעת אי-אמון, כפי שהוצעה כאן היום, וחשש לנפילת הממשלה נגיע למצב של צורך לברר מחדש גם את נושא הקרקעות – נדמה לי, שאף אחד מאתנו לא יהיה מנצח, לא יהיו מנצחים לא בדיון ולא בהצבעה.

מאשה לובלסקי: לפני קצת פחות משנה הייתי, חברי הכנסת, בביקור רשמי עם שר החוץ במדינה מוסלמית, בטורקמניסטן.

מאשה לובלסקי: נשיאה של טורקמניסטן, איש מוסלמי – ונדמה לי שבימים אלה הוא אמור לבקר בישראל – שאל בשיחה עם שר החוץ הישראלי, שמעון פרס: תגיד לי, איך התקיימתם אלפיים שנה בלי קרקע, בלי אדמה, איך התקיימתם כעם, איך שמרתם על עצמכם כעם?

מאשה לובלסקי: ושר החוץ שמעון פרס השיב: התקיימנו משלוש סיבות – התקיימנו בגלל השבת, התקיימנו בגלל האם היהודייה והתקיימנו בגלל ירושלים.

מאשה לובלסקי: ואנחנו במדינה הזאת לא נתקיים אם ירושלים לא תמשיך להיבנות, אם ירושלים לא תמשיך להיות סמל ומוקד ומשיכה, אם היא לא תהיה אטרקטיבית לישראלים וליהודי העולם כולו.

מאשה לובלסקי: חבר הכנסת דראושה כבר יצא, אבל אני חושבת: איזו הטעיה, איזה שיבושים, אולי אפילו – לא הייתי אומרת רוע לב, אבל התעלמות.

מאשה לובלסקי: איך יכול היה חבר הכנסת דראושה לבוא ולומר ולדבר כאן נגד ראש הממשלה ונגד הממשלה הזאת, שיום-יום אחרי פיגועים, וחס וחלילה שיקרו, אחרי מעשי טרור, וחס וחלילה שיקרו, אחרי שפיכות דמים, ונתפלל שזה לא יקרה, קם ראש הממשלה וקמים שריה ואומרים: ולמרות הכול אנחנו ממשיכים בתהליך המדיני, ולמרות הכול אנחנו ממשיכים בתהליך המדיני.

מאשה לובלסקי: האם היתה ממשלה כזאת, שאולי הולכת היום בניגוד לזרם ואולי הולכת היום בניגוד לחלק גדול מדעת הקהל?

מאשה לובלסקי: ועומד פה חבר הכנסת דראושה ואומר: אתם מסדרים את הפלשתינים, אתם משפילים אותם.

מאשה לובלסקי: שר החוץ מסתובב בבירות העולם ונפגש עם מנהיגי העולם כדי לגייס כסף.

מאשה לובלסקי: אני, שאני לא בתפקיד כל כך בכיר, מתעמתת מדי פעם עם נציגים יהודים ולא-יהודים שבאים ואומרים: מה אתם כל כך דואגים לגייס כסף לרצועת-עזה?

מאשה לובלסקי: ואני מסבירה את המחויבות שלנו בצד האנושי, בצד ההומני ובצד הענייני.

מאשה לובלסקי: עומד כאן חבר הכנסת דראושה וזורק הכול לפח, כאילו ששום דבר לא קיים.

מאשה לובלסקי: אני שואלת את עצמי: את מי הוא מייצג?

מאשה לובלסקי: האם הוא מייצג את הבוחר במדינת ישראל או שהוא מייצג אחרים?

מאשה לובלסקי: לכן, חברי הכנסת, בשבילי זה לא רגע של שמחה, לצערי הרב; בשבילי זה רגע של פיכחון גדול מאוד.

מאשה לובלסקי: ובפיכחון הזה בין ירושלים לבין מה שחושב כל אחד מאתנו – רוב חברי הבית הזה, הרוב מבין 120 חברי הכנסת – נדמה לי, שכל אחד מאתנו יצטרך לעשות לעצמו חשבון נפש, האם כך הדברים צריכים להיות, והאם צריך היה להעמיד את הממשלה בנושא ירושלים בסכנה של נפילה.

מאשה לובלסקי: תודה רבה.

רפאל אדרי: תודה, גברתי, חברת הכנסת מאשה לובלסקי.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת וליד חאג' יחיא, סגן שר החקלאות.

רפאל אדרי: אחריו – אדוני, חבר הכנסת חנן פורת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח מאוד על דבריו של שר החוץ ועל דבריו של חברי, חבר הכנסת האשם מחאמיד, שהסיר את ההצעה והסיר ממני הרבה מאוד תלאות, כאבים ולב כבד, אם הייתי צריך להצביע בעד הממשלה שהפקיעה אדמות מהערבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי סגנית השר, סיפרת סיפור על מה שאמר חבר הכנסת, שר החוץ, שמעון פרס, לנשיא טורקמניסטן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני אספר לך סיפור שקרה לי כשהיינו במשלחת של חברי כנסת בשנת 1981 אצל הנשיא המנוח סאדאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כשהוא התחיל לדבר על ירושלים, אחד מחברי הליכוד התרעם בפניו ואמר לו: איך אתה מרשה לעצמך לדבר כך על ירושלים?

וליד צאדק חאג'-יחיא: והוא התחיל לצטט פסוקים מהתנ"ך על קדושת ירושלים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: סאדאת ישב וענה לו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הוא אמר לו: האם אתה מרגיש היום משהו בקהיר?

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם אתה מרגיש איזו אווירת חגיגה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אמר לו: אכן, אני מרגיש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: שאל אותו סאדאת: האם אתה יודע למה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אמר לו: לא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אמר לו: אני מוכן לספר לך; היום הוא יום קדושת ירושלים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כל העולם המוסלמי, ולא רק הערבי, מקדש את היום הזה לרגל האמונה שלנו, המוסלמים, בנסיעתו או בהמראתו – ואני לא יודע איך לתרגם זאת לעברית – של הנביא מוחמד לירושלים וחזרה ממנה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: עניין הפקעת האדמות בירושלים הוא לא עניין המיוחד רק לפלשתינים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה גם כן עניין של העולם המוסלמי וזה עניינו של העולם הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם אנחנו רוצים לראות רק את הצדק שלנו מנקודת מבטנו, לא נגיע לצדק המוחלט; ואין צדק מוחלט.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מאמין לדתיים שיש להם צדק מוחלט שאי-אפשר להתפשר עליו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל כשאנחנו מדברים על ענייני מדיניות אנחנו צריכים להתפשר, ואנחנו צריכים לדעת שבשם הצדק שלנו אנחנו לא יכולים לשלול את הצדק של האחרים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בכך צריך להדריך אותנו הריאליזם הפוליטי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא צריך לראות את האינטרס הפלשתיני או את האינטרס הישראלי רק מנקודת מבט צרה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: פה צריכה להיות פשרה היסטורית בין שתי דרישותיהם הצודקות של שני העמים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ההפקעה הזאת באה להרוס את הרקמה הדקיקה של האמון בין שני העמים, ואנחנו רוצים מאוד לבנות אותו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבל, חבל מאוד שראש הממשלה לא קיבל את עצתם, הצעתם והתנגדותם של שרי מרצ וסיעת מרצ לפני המועד הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כך היינו חוסכים מעצמנו את המבוכה הזאת ואת ההתרוצצות המיותרת הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: השמענו את קולנו בממשלה והשמענו את התנגדותנו בממשלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אמרנו שזו חבלה חמורה בעניין השלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הצהרתי על כל העניין הזה בפרהסיה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: היום הליכוד מצטער.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בהתחלה הוא רצה לתת הכשר לחברינו מחד"ש וממד"ע.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לבסוף, כשהם ראו שדרכיהם אינם דרכי הליכוד, הם שוב חוזרים לסטטוס ולתפקיד הישן שלהם, שאסור להם להיות שותפים בהכרעות במדינה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במדינה הזאת יש לי זכות שהיא לא פחותה משל כל חבר כנסת אחר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אל תאשימו אותנו כל הזמן כדי לנגח את רבין וממשלתו וכדי להביא לדה-לגיטימציה של הממשלה הזאת על-ידי ניגוח הערבים, הצלע החלשה הזאת; כאילו צלע חלשה.

רון נחמן: זה כמו עם הבורסה.

רון נחמן: פעם אמרתם כן ואחר כך אמרתם לא.

רפאל אדרי: אדוני, אני מבקש לסיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מסיים, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני חושב שאתם צריכים לדעת, ששלום במזרח התיכון לא יהיה אם נימצא ברמת-הגולן ואם תהיה מדיניות הפקעות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו צריכים לדעת שעלינו לחתור בכוח ובאומץ לב להגיע לעידן שאליו אנחנו רוצים להגיע.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן, אני שמח מאוד על ההחלטה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לו היתה ההחלטה הזאת תקפה ולו היתה חשיבה שנייה, היינו מגיעים בדיוק למה שהגיע אליו הליכוד בשנות ה-80; אז החלטנו על אוטונומיה, והם, בסופו של דבר, נרתעו, פחדו, נסוגו, הקפיאו ורצחו את השלום שהיינו יכולים ליהנות ממנו ומפירותיו מזמן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד, ובזאת אסיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברים, שר החוץ עוזר לפלשתינים – אנחנו חייבים לדעת, שהיום הבעיה הפלשתינית היא הבעיה היהודית, והבעיה היהודית היא בעיה פלשתינית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו קשורים בטבורינו זה בזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם לא נסתכל ישירות זה בעיניו של זה – אף פעם לא נגיע לעמק השווה וניהנה מפירות השלום שאנחנו רוצים לבנות לנו, לילדינו ולכל הדורות הבאים אחרינו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה, אדוני.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, סגן השר חבר הכנסת ואליד חאג' יחיא, על דבריך.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת חנן פורת.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת שלמה בניזרי.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתחיל מהסוף.

חנן פורת: אין לנו אמון בממשלה הזאת.

חנן פורת: האי-אמון שלנו בממשלה הזאת הוא עמוק ובסיסי.

חנן פורת: הוא לא נוגע רק למדיניות של הממשלה, הוא נוגע גם לאמינות שלה; אולי בראש וראשונה לאמינות שלה, וסופה מוכיח על תחילתה.

חנן פורת: ההתקפלות לא החלה בדבריו של שר החוץ שמעון פרס כאן.

חנן פורת: לי היה ברור בתכלית, שההתקפלות הזאת בוא תבוא – אם בעצרת האו"ם, אם בלחישה על אוזניה של אמריקה או בלחישה על אוזניה של מרצ.

חנן פורת: זה היה פשוט, כי ממשלה כזו אינה מסוגלת לעמוד בשום דבר שיש בו היבט לאומי שדורש עוז רוח.

חנן פורת: הבה ניטול את ההחלטה של הממשלה הזאת גופא בסוגיית ירושלים.

חנן פורת: שרירים היא עשתה.

חנן פורת: אנחנו נעמוד על ההפקעה כדי לבנות את שכונות המגורים, כדי להפוך את ירושלים על כל חלקיה ליהודית.

חנן פורת: אבל אנחנו מודים ומתוודים – מה שהיה לא יהיה עוד.

חנן פורת: הפקעות נוספות לא תבואנה.

חנן פורת: בקיצור, כמו בריקוד – חצי צעד קדימה ושלושה צעדים לאחור.

חנן פורת: הבה ננתח את החלטות הממשלה כמו שהן.

חנן פורת: מה משמעותו של דבר כשאתה אומר בריש גלי – לא נפקיע עוד אדמות בירושלים?

חנן פורת: הרי לא מדובר פה בהפקעה שרירותית אלא בהפקעה לצורכי ציבור, לצורך בניית מגורים, כדרך שאתה עושה בכל חלקי ארץ-ישראל שבריבונותך.

חנן פורת: פירושו של דבר שאתה אומר: ההפקעה היא דבר מגונה, טעינו.

חנן פורת: אלא מה, משום כבודנו איננו יכולים להרשות לעצמנו להגיד שמה שעשינו לא טוב, מכאן ואילך לא נעשה עוד.

חנן פורת: אין לך הודאה גדולה מזאת בכך שאתה בעצם בוש.

חנן פורת: אלא מה, חס אתה על כבודך.

חנן פורת: כמו שהיו אומרים בעלי המוסר: גדול הוא הכבוד שכל כך אנשים מוכנים להתבזות למענו.

חנן פורת: וזה בעצם מה שעשתה הממשלה מלכתחילה.

חנן פורת: כל הציבור הזה, כל העמדת השרירים הזאת מזכירה לי את ביטויו של רבין, ראש הממשלה שלנו, שכידוע יודע לשבש לעתים מאמרות חז"ל וכדומה: נלחמנו כאריות, הוא אמר פעם אחת, ונפלנו כזבובים.

חנן פורת: הנפילה כזבובים החלה בעצם ההחלטה של הממשלה, ומכאן ואילך אין זה מעלה ואין זה מוריד, סגנית השר מאשה לובלסקי, מאותן החלטות לגבי 500 הדונם.

חנן פורת: בעצם החלטתה של הממשלה, שמכאן ואילך לא יופקעו עוד אדמות לצורכי ציבור בירושלים, לעומת שאר חלקי הארץ, הודתה הממשלה שגם הצעד הקודם שהיא עשתה היה צעד כושל, וסופה הוכיח על תחילתה.

חנן פורת: אבל הדברים האלה, מורי ורבותי, שוליים ביחס למה שעומד להתרחש, למה שעומד להתחולל.

חנן פורת: הממשלה הזאת יודעת היטב, שהצעדים שהיא עומדת לעשות בעוד כחודש וחצי ושאליהם היא חותרת באופן אובססיבי – היינו, חתימת הסכם אוסלו ב', הוצאת צה"ל ממרכזי הערים ביהודה ושומרון, הכנסת ממשל פלשתיני וצבא פלשתיני לכל מרחבי יהודה ושומרון – זה סיכון קיומי אמיתי למדינת ישראל.

חנן פורת: ואם עד כה היא היתה יכולה לרחוץ, כביכול, בניקיון כפיה ולומר: אנחנו מסתכנים – איך אמר לי רבין?

חנן פורת: אנחנו לוקחים על עצמנו סיכון מחושב.

חנן פורת: כבר אז אמרתי לו: לא סיכון מחושב אלא הימור מופקר.

חנן פורת: אבל היום, אחרי עזה ויריחו, אתה רואה היטב, שכל צעד כזה, כדברי יוסי שריד, הוא בלתי הפיך ואינו יכול להשתנות אלא במלחמה, והוא מהווה בסיס לטרור ה"חמאסי" ו"הג'יהאד האסלאמי" השומרים, אולי – לרגע, במקרה הטוב – על ארשת שתיקה כדי שיוכלו לאחר מכן לחזור על הטרור כפל כפליים.

חנן פורת: במצב כזה אתה ביודעין, בעיניים פקוחות, מוציא את צה"ל, מפקיר את ביטחונם של המתיישבים ביהודה ושומרון, ולא אותם בלבד אלא את תושבי ירושלים, את תושבי תל-אביב ורעננה – ועם ישראל כולו יודע זאת; רוב העם, על-פי כל הסקרים, מתנגד לזה.

חנן פורת: ממשלה שדורסת כך את רצונו של העם ואינה הולכת אפילו אל הבוחר, ממשלה כזאת ראויה לאמונו של העם?

חנן פורת: אני רוצה לבשר לממשלה הזאת – ייתכן שהצעת האי-אמון הזאת תידחה, היא בלאו הכי נשענת על משענת קנה רצוץ, אבל האי-אמון של עם ישראל בממשלה כה כושלת וכה מופקרת לא יבוא רק לידי ביטוי בכך שהממשלה הזאת תרד מעל סדר-יומה של המדינה, אלא גם בכך שבסופו של דבר, אם אכן היא תעשה את הצעדים המופקרים האלה, תוציא את צה"ל ותפקיר את עם ישראל ואת אזרחי מדינת ישראל לטרור ממרחבי יהודה ושומרון, היא, ובראש ובראשונה זה שעומד בראשה יועמד על כך לדין, למשפט.

חנן פורת: כן, גם למשפט אזרחי וגם למשפט פלילי.

חנן פורת: אני אומר את הדברים האלה במלוא האחריות, אבל אני אומר אותם במלוא ההכרה, מפני שאני חושב שנעשים כאן דברים שהסהרוריות שלהם והמופקרות שלהם היא כזאת – – –

גדעון שגיא: חרפה ממדרגה ראשונה.

חנן פורת: אלה דברים ישרים, ואנחנו מכינים בתקופה זו את כתבי האישום שנוגעים לממשלה הזאת.

חנן פורת: אנחנו מזהירים אותה על כך היום, לא בעתיד; היום אנחנו מזהירים אותה.

גדעון שגיא: – – – אלה שקרים.

חנן פורת: אני שמח שאתה מתרגש מן הדברים, אבל אני רוצה לומר לך שההתרגשות תהיה כפל כפליים כשהדברים האלה יעמדו – אני מדבר באופן דמוקרטי – במבחן משפטי.

גדעון שגיא: אינני מתרגש מהדברים אלא מן התופעה שאתה מייצג בבית הזה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, היום, לקראת יום ירושלים, אני זוכר את חברי ואותי – ואז גם יצחק רבין ומוטה גור, במיטבם, משחררי ירושלים, זוקפי קומתו של עם ישראל – דבקים בכותל המערבי.

חנן פורת: אני מצפה שיבואו ימים שבהם ידע עם ישראל יותר כבוד.

חנן פורת: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת חנן פורת.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה בניזרי.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, גם כן באותו נושא.

רפאל אדרי: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב, שההצהרה שקיבלנו הערב מפי הממשלה היא באשמת המשפט הראשון שציין חבר הכנסת חנן פורת: אין לנו אמון בממשלה הזאת.

שלמה בניזרי: מכיוון שאין לנו אמון בממשלה הזאת, נלך עם הראש בקיר עד הסוף.

שלמה בניזרי: הבוקר הוזמנתי לישיבת הנהלת האופוזיציה.

שלמה בניזרי: זו הפעם הראשונה שהסכמתי להשתתף.

שלמה בניזרי: מכיוון שאני לא חבר באופוזיציה וגם לא בקואליציה, אני רשאי לנקוט בתור סיעה עמדה עצמאית ולהצביע לגופו של עניין לפי הבנתי, או לפי הבנתנו.

רון נחמן: יעני מהאו"ם.

שלמה בניזרי: יעני מהאו"ם, כן.

שלמה בניזרי: כשהוזמנתי לישיבת הנהלת האופוזיציה באתי עם עמדה ברורה.

שלמה בניזרי: אומנם עם החלטה שונה, אבל עם עמדה ברורה.

שלמה בניזרי: שאלו אותי מה דעתי או מה דעת סיעתנו לגבי הצעת האי-אמון היום, ואמרתי בפירוש שאני חושב שאנחנו עושים טעות נוראית אם נדחק את הממשלה לעמדת כניעה כך שבסוף היא תצטרך להיכנע לתכתיב של המפלגות הערביות, ולפיכך אני מבקש מהאופוזיציה – אחר כך גם סיעת צומת ביקשה אותו דבר וגם חבר הכנסת ורדיגר ביקש אותו דבר – בוא לא ניתן פתח או לא נדחק את ראש הממשלה לקיר, דבר שיכריח אותו להגיע, בסופו של דבר, לוויתורים שאחר כך נבכה עליהם.

שלמה בניזרי: הביאו לי שם כל מיני רשימות וכל מיני מספרים ואמרו לי: תראה, יש 58, 54, יש הזדמנות היסטורית להפיל את הממשלה.

שלמה בניזרי: ואז אמרתי: רבותי, אל תסתכלו על הנאה רגעית.

שלמה בניזרי: עכשיו אתם נהנים ונמצאים באופוריה מכך שהממשלה עומדת ליפול, כי המציאות לא תהיה כזאת.

שלמה בניזרי: אבל מה לעשות?

שלמה בניזרי: אנשים באותו רגע התפתו וקיבלו החלטה שבאמת לא כל כך הסכמתי עמה, אבל לאחר לחצים רבים הסכמנו, לצערי הרב, להצביע בעד הצעת אי-אמון, אף שלא הסכמתי, כי במציאות זה לא היה כדאי.

שלמה בניזרי: נכון שזה היה מפתה, אבל בסוף יש המושג של תפסת מרובה לא תפסת, והמחיר שעכשיו אנחנו משלמים, שבעד ניסיון של רגע – – –

רחבעם זאבי: אתה לא מבין שכשאנחנו, ראשי האופוזיציה, ישבנו, באותו זמן כבר גמר ערפאת להכתיב לפרס את המהלך?

רחבעם זאבי: פרס הוביל מהלך של כניעה, לא תלוי בכלל בהצבעה – – –

שלמה בניזרי: לפחות נתת לו עכשיו תירוץ.

רחבעם זאבי: היו מוצאים תירוצים אחרים.

שלמה בניזרי: כך נתת לו אפשרות להיחלץ מהמצב.

שלמה בניזרי: אם לא היית מלחיץ אותו ומגיע לאותו מצב לא היינו מגיעים למה שהגענו, להחלטה הנוראית הזאת של הערב.

שלמה בניזרי: לכן, היתה זו הסתכלות רגעית, רבותי, גם אם הממשלה היתה נופלת.

שלמה בניזרי: שאלת את זה שם.

שלמה בניזרי: נניח שהממשלה היתה נופלת – נו, אז מה?

שלמה בניזרי: היתה הממשלה נופלת, הנשיא היה מזמן את ראש הממשלה, ותוך שבועיים הוא היה מקים ממשלה חזקה הרבה יותר ממה שיש לו היום.

שלמה בניזרי: מה היינו מרוויחים מאותה החלטה?

שלמה בניזרי: זה מה שיש לי להגיד לגבי האופוזיציה.

אליעזר זנדברג: היא תהיה חזקה יותר?

שלמה בניזרי: היא תהיה חזקה יותר.

שלמה בניזרי: יהיו כל מיני אופציות לממשלה איך להסתדר.

שלמה בניזרי: היו אופציות אחרות.

שלמה בניזרי: אל תשכח שבכל הקדנציה הזאת אתם הייתם אחת האופציות הבטוחות של ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: רק אל תראה אותי בתור אופציה יחידה.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, זה החשבון עם האופוזיציה.

שלמה בניזרי: החשבון עם האופוזיציה נגמר.

שלמה בניזרי: עכשיו נעבור לממשלה, רבותי.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה טעה טעות פטלית.

שלמה בניזרי: היום בצהריים כששמעתי אותו סוף-סוף בחדשות – הוא היה כל כך נחרץ, ויצאו ממנו המפלגות הערביות במפח נפש – חשבתי שהנה ראש הממשלה עמד איתן: ירושלים אינה נושא לפשרות, את מה שהפקענו נממש.

שלמה בניזרי: אמרתי: נו, ברוך השם, יש לנו ראש ממשלה – – –

רחבעם זאבי: זה היה לפני שפרס חזר מעזה.

רחבעם זאבי: הוא חזר מעזה עם פקודה מערפאת, וכך היה.

רחבעם זאבי: מה אתה רוצה מראש הממשלה?

רחבעם זאבי: הוא מובל על-ידי פרס שמוכתב על-ידי ערפאת.

שלמה בניזרי: אני לא נכנס לספקולציות שלך.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אפשרתי לכם קריאות ביניים.

רפאל אדרי: לא חובה לכולם לקרוא קריאות ביניים.

יוסף עזרן: יש לי זכות לקריאה אחת.

רפאל אדרי: קריאה אחת, נו.

יוסף עזרן: כאשר אתה מעמיד דווקא את הקרקעות בירושלים מול הפקעת הכיסא של ראש הממשלה – ברור מי או מה יופקע.

שלמה בניזרי: רבותי חברי הכנסת, חשבנו שאמינותו של ראש הממשלה קצת חוזקה לאחר שפעמים רבות הוא אכזב אותנו.

שלמה בניזרי: אבל, לצערנו הרב – שוב סייענו בידו, אבל זה עדיין איננו אומר שהוא יכול לבוא ולתרץ את עצמו.

שלמה בניזרי: אם באמת ראש הממשלה מאמין בעיקרון הזה של ירושלים מאוחדת וירושלים בירת ישראל לנצח, ורק לפני כמה שעות הוא האמין כל כך בנושא ההפקעות, מה פתאום הוא כופף את קומתו?

שלמה בניזרי: הרי הוא גרם פה נזק בלתי ישוער – ומי יודע, אולי אפילו בלתי הפיך – כלפי ירושלים.

שלמה בניזרי: איזה מסר הוא שיגר לאומות העולם?

שלמה בניזרי: איזה מסר הוא שיגר למדינות ערב?

שלמה בניזרי: איזה מסר הוא שיגר לארצות-הברית?

שלמה בניזרי: ארצות-הברית שכל כך טרחה והטילה וטו – היא הלכה ונלחמה את המלחמה שלנו באו"ם, הטילה וטו על ההחלטות של מדינות ערב.

שלמה בניזרי: בא ראש הממשלה, טופח על פניה ואומר: לא, מה אני אעשה?

שלמה בניזרי: יש לי פה לחצים, יש לי כיסא שקודם קצת לירושלים וקצת לעזרה שלכם.

חיים דיין: ראש הממשלה חלש.

שלמה בניזרי: תנו לנו להגיד דבר, מלה אחת.

רפאל אדרי: אני מבקש.

רפאל אדרי: אפשרתי כמעט לכולם קריאות ביניים.

שלמה בניזרי: – – – עלול להתפרש פה גם ככניעה ללחץ של מדינות ערב.

שלמה בניזרי: עומדים להתכנס במרוקו, עומדים להתכנס פה, הפעילו כל מיני לחצים, גייסו את כל מדינות העולם, ואז מה יתפרש?

שלמה בניזרי: אם מפעילים לחץ על ישראל, לחץ מסיבי, אנחנו יכולים להגיע לכל מיני הישגים.

שלמה בניזרי: רבותי, אם היינו מתאחדים בדיון הערב – ודיברתי על כך עם הרב עזרן בחוץ – אם כל חברי הכנסת פה, מימין ומשמאל, היו מתאחדים בנושא ירושלים, בנושא ירושלים לא היינו צריכים להתפלג – וכבר אמרה זאת סגנית השר לובלסקי – אם כל סיעות הבית – היהודיות, לפחות – היו מתאחדות בנושא ירושלים – למרות היצר שמפתה להפיל ממשלה, ואף שיש אופציה ויש חישובים אריתמטיים להפיל ממשלה, בכל זאת התגברנו על היצר, כי ירושלים היא בראש מעיינינו – אני חושב שהמסר שהיינו משדרים לכל מדינות העולם הוא: בנושא ירושלים העם מאוחד ואין על מה לדבר.

שלמה בניזרי: זה לא עזה וזה לא יהודה ושומרון, ששלגביהם יש, אולי, דעות נוספות.

שלמה בניזרי: בנושא ירושלים כל העם מאוחד.

שלמה בניזרי: אני חושב, שזה ה"פספוס" הגדול, ואני מקווה שנצליח לתקן.

שלמה בניזרי: ההצהרה שהצהיר פה ראש הממשלה או שר החוץ נועדה, בסך הכול, לרצות אותם ריצוי רגעי, כדי שחלילה וחס הממשלה לא תיפול.

שלמה בניזרי: אנחנו מקווים שהוא לא יישם אותה בפועל.

שלמה בניזרי: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, חבר הכנסת שלמה בניזרי.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

רפאל אדרי: חמש דקות, אדוני, לרשותך.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חייב להודות, שההתלבטות הבוקר ובצהריים לא היתה קלה.

אליעזר זנדברג: מחד גיסא, מדובר בהצעת אי-אמון שמציעות מפלגות אנטי-ציוניות שמבקשות, בעצם, להסגיר את ירושלים לידי הערבים.

אליעזר זנדברג: מאידך גיסא, מדובר בהבעת אי-אמון בממשלה שכל מהלכיה הם אסון.

אליעזר זנדברג: על כך כבר נאמר: זו נבלה וזו טרפה, ואני אנה אני בא?

אליעזר זנדברג: ישבנו חברי לסיעה ודנו בעניין, וכאשר הגענו לרגע האמת, מתברר שכל הדיונים היו לשווא.

אליעזר זנדברג: פשוט לא היה בהם צורך, כיוון שהממשלה התקפלה, וחד"ש הסירה את הצעת האי-אמון.

אליעזר זנדברג: את תוצאות ההצבעה בעוד כמה דקות כל אחד יכול לנבא: הממשלה תישאר על כנה.

אליעזר זנדברג: אני רק רוצה לומר לאלה שצופים בנו ועוקבים אחר ההתפתחויות, שעוד לפני שנפתח הדיון כאן ב-16:00 התוצאה היתה ידועה מראש.

אליעזר זנדברג: מה שראינו החל מן השעה 16:00 היתה הצגה קטנה שעשו אנשי חד"ש.

אליעזר זנדברג: לפני כן הם גם הלכו וביררו האם מותר להם למשוך את האי-אמון באמצע אחרי שהם פתחו פה וכדומה.

אליעזר זנדברג: כי העסק נסגר.

אליעזר זנדברג: העסק נסגר על-ידי שניים: ערפאת ופרס.

אליעזר זנדברג: פרס וערפאת.

אליעזר זנדברג: רבין אמר בבוקר כן, עכשיו הוא אומר לא.

אליעזר זנדברג: כמו שהוא אמר על הבורסה ועל חוקים אחרים.

אליעזר זנדברג: הוא אימץ את השיטה של פרס, הוא שבוי שלו לאורך כל הדרך – כן ולא, לא וכן.

אליעזר זנדברג: כך קורה גם בעניין שלפנינו.

יוסף עזרן: למה אתה לא מביא בחשבון שראש הממשלה שפוט או קצת דבוק לכיסא שלו?

אליעזר זנדברג: אני אתייחס גם לזה, חבר הכנסת עזרן.

אליעזר זנדברג: אבל בכל זאת אנחנו צריכים להפיק לקח כלשהו מהאירועים של היום.

אליעזר זנדברג: אני שואל: מה הוא הלקח?

אליעזר זנדברג: הלקח, רבותי, הוא, שיאסר ערפאת הוא השליט האמיתי במדינת ישראל, באמצעות נציגיו בכנסת.

אליעזר זנדברג: ממשלת ישראל נכנעה היום לטרור פוליטי.

רפאל אדרי: אדוני, אל תיתן לו כל כך הרבה כוח.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני מתאר את העובדות כפי שאני רואה אותן.

רפאל אדרי: אני נפגע כשאתה אומר זאת, וגם אתה צריך להיפגע, אדוני.

אליעזר זנדברג: אני נפגע, אני נרעש, אני עצוב, אני נדהם.

רפאל אדרי: מותר לך לומר דבר כזה, אבל לא לומר שערפאת שולט בנו.

אליעזר זנדברג: אבל אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שממשלת ישראל נכנעה היום והתקפלה לפני טרור, ובכך היא הוכיחה שאיש אחד עם כאפייה ואקדח מכתיב לכל הכנסת הזאת – לכל הממשלה הזאת, בעצם – מה לעשות.

אליעזר זנדברג: לא ממשלת ארצות-הברית, לא האו"ם, לא מועצת הביטחון, לא ועידת המדינות הערביות, אף לא אחד מהגופים הגדולים הבין-לאומיים האלה לא הצליח להזיז את יצחק רבין ואת ממשלתו מהחלטה – רק איש אחד קטן עם כאפייה ואקדח, לובש מדים, גרם לשינוי ההחלטה באמצעות הנציגים שלו.

יוסף עזרן: יש לו נציגים בכנסת.

אליעזר זנדברג: אני אומר, בצער, אדוני היושב-ראש, את הדברים האלה.

אליעזר זנדברג: בצער רב.

אליעזר זנדברג: ברור וידוע לכולם, שמי שנכנע פעם אחת לטרור – והיום נכנעה הממשלה לטרור פוליטי – ישוב וייכנע לסחטנות של הטרור פעם אחר פעם.

אליעזר זנדברג: זאת עלולה להיות – ואני אומר זאת בדאגה רבה – הדרך שבה תוביל ממשלת ישראל את מדינת ישראל בזמן הקרוב.

אליעזר זנדברג: אני תוהה – מי הוא, בעצם, הריבון כאן?

אליעזר זנדברג: מי קובע?

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה שבבוקר אומר: אני עומד על דעתי?

אליעזר זנדברג: או שר החוץ שמגיע הנה ואומר בשם הממשלה אחרי פגישה עם יאסר ערפאת דברים הפוכים?

אליעזר זנדברג: זאת שאלה עצובה וכואבת, והממשלה מנסה להתעלם מממנה ולדחוף את כל האשמה ולהצביע על אנשי האופוזיציה.

אליעזר זנדברג: הם אומרים – אתם, האופוזיציה, לא אחראיים כי אתם לא תומכים בממשלה.

אליעזר זנדברג: אבל אנחנו באופוזיציה.

אליעזר זנדברג: אנחנו רוצים להפיל את הממשלה הזאת, כי זאת ממשלה מסוכנת בכל המהלכים שלה.

אליעזר זנדברג: אנחנו אומרים כאנשי אופוזיציה: לא נתמוך בה.

אליעזר זנדברג: ואומרים לנו: אתם לא מגלים אחריות.

אליעזר זנדברג: האחריות צריכה להיות של ראש הממשלה.

אליעזר זנדברג: אם הוא איננו מסוגל לאסוף מאחוריו 61 חברי כנסת ללא התומכים והנציגים של יאסר ערפאת כאן בכנסת, הוא צריך להכריז על בחירות חדשות.

אליעזר זנדברג: זה מה שהיה עושה אדם אחראי.

אליעזר זנדברג: הוא לא היה מאשים אחרים במעשה הזה.

אליעזר זנדברג: אדוני, הייתי יכול לסיים את דברי בקריאה לבחירות.

אליעזר זנדברג: אנחנו עושים זאת מדי פעם בפעם.

אליעזר זנדברג: אבל אני רוצה לומר משפט אחד, משפט שמסמל, בעיני, את הטרגדיה שאנחנו ניצבים בפניה.

אליעזר זנדברג: יום ראשון הוא יום שחרור ירושלים.

אליעזר זנדברג: ראש ממשלת ישראל הוא רמטכ"ל צבא-הגנה לישראל ששחרר את ירושלים.

אליעזר זנדברג: הוא המצביא שהצעיד את צבא-הגנה לישראל, עמד בראש צבא ששחרר את ירושלים.

אליעזר זנדברג: היום הוא עומד בראש ממשלה ונכנע לאיש אחד קטן.

אליעזר זנדברג: נכנע לאיש אחד קטן עם כאפייה ועם אקדח, עם מדים ועם מדליה של פרס נובל.

אליעזר זנדברג: האיש הזה הוא יאסר ערפאת.

אליעזר זנדברג: אין רגע עצוב יותר לשלטון ולריבונות מדינת ישראל מהרגע שבו מעדיף ראש הממשלה לוותר על ירושלים ולהיכנע לדרישות הסחטניות של אש"ף ושל העומד בראשו.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת משה גפני.

רפאל אדרי: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת משה גפני, באותו נושא – הצעת האי-אמון.

מאשה לובלסקי: למה אין כאן שרים?

רפאל אדרי: גברתי סגנית השר, אנחנו מתכבדים בנוכחותך כנציגת הממשלה.

מאשה לובלסקי: אני לא מייצגת את הממשלה.

רפאל אדרי: היינו רוצים לראות אותך ליד שולחן הממשלה.

רחבעם זאבי: היא צודקת.

רחבעם זאבי: דיון בהצעת אי-אמון והפרסה של שולחן הממשלה ריקה.

רפאל אדרי: גם סגנית השר וגם חבר הכנסת זאבי צודקים.

רפאל אדרי: אבקש מסגנית מזכיר הכנסת להסב את תשומת לבו של ראש הממשלה לכך שהדיון מתנהל זה זמן מה ושום שר לא יושב ליד שולחן הממשלה.

רפאל אדרי: אני חושב שסגנית השר וחבר הכנסת זאבי צודקים בטענה שהעלו.

רפאל אדרי: אני מבקש שתוך כמה דקות יופיעו שרים או שר.

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני חבר הכנסת גפני.

משה גפני: להמתין עד שיבוא שר?

רפאל אדרי: אי-אפשר להמתין, כי אז צריך להפסיק את ישיבת הכנסת.

רפאל אדרי: לא הייתי רוצה להפסיק את הישיבה.

רפאל אדרי: אם תוך זמן מסוים לא יופיע שר והממשלה לא תהיה מיוצגת, אשקול את הבקשה ואצטרך להפסיק את ישיבת הכנסת.

רפאל אדרי: אני מסב גם את תשומת לבה של הקואליציה – לא ייתכן שהממשלה לא תהיה מיוצגת בדיון בנושא כה חשוב, הצעת אי-אמון בנושא ירושלים.

משה גפני: או שנמנה את טלב אלסאנע לשר.

משה גפני: אין שר.

משה גפני: אולי תסכמו שתהיה שר, וגמרנו, הכול בסדר – גם יהיה שר וגם לא יהיה אי-אמון.

יוסף עזרן: יש לו כל הסיכויים – – –

רחבעם זאבי: הוא יהיה שר של ה"חמאס".

רפאל אדרי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המשחק של היום היה מכור מראש.

משה גפני: אני לא מתכוון לומר מה שנאמר פה קודם: אמרתי לכם.

משה גפני: זו לא חוכמה לבוא עכשיו ולומר: אמרתי לכם.

משה גפני: אמרתי לכם, שהממשלה הזאת זה מפלגת העבודה, זה מרצ, זה חד"ש, זה מד"ע, זאת הממשלה.

משה גפני: הממשלה הזאת לא תתפרק.

משה גפני: היא לא תיפול על רקע הצעת האי-אמון שמגישות סיעות חד"ש ומד"ע.

משה גפני: היא לא תיפול.

משה גפני: כולם ידעו את זה.

משה גפני: אני רוצה לדבר על הנושא הרציני שעומד מאחורי מה שידענו מראש – שהממשלה לא תיפול, שהממשלה תיכנע לתכתיבים של חד"ש ושל מד"ע.

יוסף עזרן: זה לא מדע חדש, זה מדע ישן.

משה גפני: אני לא רוצה לומר שאני ידעתי את המדע הישן הזה קודם.

משה גפני: כולנו ידענו.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, זו הצעת אי-אמון לממשלה.

דן תיכון: איפה הממשלה?

רפאל אדרי: אדוני, קדמו לך סגנית השר לובלסקי וחבר הכנסת זאבי.

רפאל אדרי: אני הודעתי, שאם תוך דקות מספר לא תהיה נציגות של הממשלה, אפסיק את הישיבה.

רפאל אדרי: תודה.

דן תיכון: – – –

רפאל אדרי: אדוני, אני מודה לך על ההערה שלך.

רפאל אדרי: היא במקומה, אבל אנחנו נמשיך בישיבה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בפני הממשלה עמדה היום ההכרעה בין סדרי העדיפויות שהכתיבו לה הסיעות הערביות, סיעות חד"ש ומד"ע, ובין מה שביקשו ממנו – – –

תמר גוז'נסקי: סליחה, צריך תיקון – – –

משה גפני: סליחה.

משה גפני: התכוונתי לסיעות חד"ש ומד"ע.

משה גפני: – – – ובין מה שביקשו ממנה הסיעות האחרות, היהודיות – אני לא יודע איך להגדיר.

תמר גוז'נסקי: גם בליכוד יש ערבים.

משה גפני: זה לא חשוב.

משה גפני: כל אחד מבין למה אני מתכוון.

משה גפני: כאשר מדובר על נושא שיש עליו קונסנסוס של כל המפלגות, להוציא מד"ע וחד"ש, נושא ירושלים, היה ברור שבעניין שעומד להכרעה מה שהממשלה תחליט אלה הם סדרי העדיפויות שלה – אם ירושלים תמשיך להיות, כפי שהוצג במצע של מפלגת העבודה ואפילו מרצ, או כפי שנכלל במצע של חד"ש ומד"ע.

משה גפני: הממשלה החליטה, וכך אמר שר החוץ.

משה גפני: השאלה איננה אם הממשלה נופלת היום אם לא – הממשלה לא נופלת, היא ממשיכה עד הבחירות.

משה גפני: מאזן האימה של מפלגת העבודה, מרצ, חד"ש ומד"ע יחזיק את הממשלה עס סוף הקדנציה.

משה גפני: אסור להם ללכת לבחירות, הם יחטפו מכה ניצחת מהעם.

משה גפני: כולנו יודעים זאת, גם זה לא סוד.

משה גפני: ההכרעה היא אם הממשלה הזאת ממשיכה לדבוק בעניין ירושלים עיר הקודש שהיא של העם היהודי, כן או לא.

משה גפני: הממשלה הכריעה היום כאן, מעל במת הכנסת, לאחר שיחה עם יאסר ערפאת: לא, אנחנו נכנעים לחד"ש, נכנעים למד"ע – – –

תמר גוז'נסקי: סליחה, מי דיבר עם ערפאת?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: ואנחנו מודיעים שמעמדה של ירושלים שונה ממעמדה של תל-אביב.

משה גפני: זאת ההחלטה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, השעון מצלצל.

משה גפני: אני מבקש עוד כמה דקות.

משה גפני: הדקות הראשונות עברו שלא באשמתי, בגלל היעדרותם של נציגי הממשלה.

משה גפני: אני מבקש הארכה.

משה גפני: תאשימו את הליכוד, תאשימו את הימין, תאשימו את הדתיים, אף שאתם לא יודעים מה החליטו הדתיים – על כל פנים, אתם לא יודעים מה החליטו ביהדות התורה.

משה גפני: זה לא משנה את מי תאשימו.

משה גפני: הממשלה היא זו שקובעת את המדיניות, היא זו שמקבלת החלטות, והיא קיבלה החלטה בישיבת ממשלה מיוחדת היום אחר הצהריים להפסיק את ההפקעות.

משה גפני: מה שמקובל בעפולה ובחיפה ובתל-אביב ובבאר-שבע, בירושלים – אמרתם: לא.

משה גפני: עמד כאן קודם ידידי חבר הכנסת בניזרי, ואני לא יכול לסיים בלי להגיב על דבריו.

משה גפני: הוא אמר: אני מהאו"ם.

משה גפני: הוא מציע שיהיה כך ויהיה אחרת.

משה גפני: אני רוצה להזכיר לו – הוא ידידי, והיום אנחנו נמצאים באופוזיציה.

משה גפני: אני לא שיחקתי בקדנציה הזאת.

משה גפני: אני אופוזיציה.

משה גפני: אני נגד הממשלה הזו מכיוון שהממשלה הזו פוגעת בסטטוס-קוו הדתי בנושא יהדות פעם אחר פעם, בחינוך, בחפירת קברים, בישיבות, בשבת – בכל הדברים היא פוגעת.

משה גפני: הייתי באופוזיציה.

משה גפני: אבל חבר הכנסת בניזרי, שאמר כאן שהוא מהאו"ם, אני רוצה להזכיר לו ולחברי חברי הכנסת, שמי שהביאה את המהלך של הסכם אוסלו היתה סיעתו של חבר הכנסת בניזרי.

משה גפני: הממשלה הזו לא היתה הולכת לתהליך המסוכן הזה, שהביא בעקבותיו שפיכות דמים, אלמלא התמיכה המסיבית של ש"ס בקואליציה.

משה גפני: הוא לא יכול להיות מהאו"ם.

משה גפני: לא באו"ם בחרו אזרחי מדינת ישראל.

משה גפני: במפלגות בכנסת בחרו התושבים והאזרחים של מדינת ישראל.

משה גפני: הם שלחו נציגים לכנסת והם שלחו מפלגות.

משה גפני: הם שלחו אותי להיות באופוזיציה, והם שלחו אותו להיות באופוזיציה.

משה גפני: אבל הוא היה בקואליציה.

משה גפני: הוא הביא את הסכם אוסלו.

משה גפני: הוא נתן את הכוח לממשלה.

משה גפני: הוא אשם בהחלטת הממשלה היום מכיוון שהוא נתן את הכוח.

משה גפני: לא אני.

משה גפני: אני רוחץ בניקיון כפי.

משה גפני: אני אבוא לבוחר ואומר לו: מילאתי את שליחותכם, והממשלה הרעה הזו תעבור מן הארץ.

משה גפני: אנחנו, בעזרת השם, ננצח.

משה גפני: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת משה גפני.

רפאל אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רפאל אדרי: אני מודיע שאם עם סיום דברייך הממשלה לא תהיה מיוצגת, נפסיק את ישיבת הכנסת ואמסור הודעה על מועד חידושה.

רפאל אדרי: תודה.

אריאל ויינשטיין: למה?

רפאל אדרי: היתה תביעה של חברי הכנסת, ובצדק.

רפאל אדרי: בדיון כה חשוב, בהצעת אי-אמון, הממשלה לא מיוצגת.

רפאל אדרי: זה לא יחס מכובד – לא כלפי הכנסת ולא כלפי חבריה.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מעריכה, שהיום הזה יירשם כיום חשוב גם בתולדות הכנסת וגם בתולדות התהליך המדיני.

תמר גוז'נסקי: כל השנים לחמה חד"ש, לחצה, נאבקה למען משא-ומתן עם אש"ף.

תמר גוז'נסקי: אנחנו היינו גאים כאשר יישמה הממשלה הזאת את הדרך הזאת והגיעה להסכם עם אש"ף, להסכם אוסלו וכל מה שבא אחריו.

תמר גוז'נסקי: כל השנים אנחנו מחינו בכל דרך שיש לנו נגד ההפקעות, נגד הסיפוח, נגד המלחמות, אבל כוחנו היה כפי שהיה.

תמר גוז'נסקי: אבל היינו במצב, אני חושבת מאוד חשוב, במהלך הזה.

תמר גוז'נסקי: אני זוכרת את היום שבו הובא הסכם אוסלו לכנסת וקיבל 61 קולות.

תמר גוז'נסקי: זה היה יום חשוב מאוד בהיסטוריה.

תמר גוז'נסקי: מה אני מבקשת להדגיש היום?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שראש הממשלה, מר יצחק רבין, עשה היום חשיבה עמוקה ביותר בנושא של המהלך המדיני.

תמר גוז'נסקי: על סדר-היום עמדה השאלה הרצינית – – –

רפאל אדרי: הצלת את הממשלה, אדוני שר החקלאות, הצלת את הממשלה.

רון נחמן: פה אין לך ניגוד אינטרסים.

רון נחמן: אתה בסדר.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני שר החקלאות.

תמר גוז'נסקי: לכן, כאשר הממשלה שקלה היום בצורה רצינית ובכובד ראש מה עומד על כפות המאזניים – המשך התהליך המדיני או הדבקות בהפקעת 535 דונם בירושלים המזרחית – אני חושבת שראש הממשלה והממשלה כולה קיבלו החלטה היסטורית חשובה כשהם אמרו: הדבר החשוב ביותר הוא להמשיך את התהליך המדיני, להגיע ל-1 ביולי, להגיע לשלב של הוצאת צה"ל ממרכזי הערים ועריכת הבחירות במטרה להגיע להסדר הקבע לשלום ישראלי-פלשתיני.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שראש הממשלה והשרים הבינו מה שאמרנו לכבוד ראש הממשלה היום בשיחה הכנה שקיימנו.

תמר גוז'נסקי: אמרנו שעניין הפקעות בירושלים יטרפד לא רק את המשא-ומתן עם הפלשתינים אלא גם את השלום עם ירדן, גם את הסיכוי לשלום עם סוריה וגם את הסיכוי לשיפור היחסים עם מצרים.

תמר גוז'נסקי: אמרנו שעל סדר-היום עומד מהלך היסטורי ואסור לממשלה לחסום אותו בהחלטה אומללה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שמה שקרה היום בכנסת, ההודעה שמסר שר החוץ בשמה של הממשלה היתה הודעה על הצלתו של תהליך השלום והודעה רצינית של הממשלה שהיא מתכוונת ללכת הלאה במהלך הזה.

תמר גוז'נסקי: כמובן, הוויכוח בינינו לבין הממשלה לא מסתיים בעניין ההפקעות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו ממשיכים ומעלים ונמשיך להעלות נושאים אחרים על סדר-היום – למשל, שאלת הסגר שגורם למצוקה כלכלית בלתי אפשרית, במיוחד ברצועת-עזה.

תמר גוז'נסקי: נמשיך להעלות על סדר-היום את הנושא של המצב החמור כתוצאה מקיומן של ההתנחלויות בחברון, ברצועת-עזה – ביתר ההתנחלויות, אבל קודם כול ההתנחלויות האלה.

תמר גוז'נסקי: פשוט לא יעלה על הדעת שיהיו בחירות וההתנחלויות יימשכו ושהמדינה תמשיך לבזבז כספים ושחיילי צה"ל – – –

דליה איציק: מתי תגני את הטרור הפלשתיני ואת הפרות הסדר בירושלים?

תמר גוז'נסקי: אם הממשלה היתה עושה מהלך של הוצאת ההתנחלויות מעזה, הוצאת ההתנחלויות מחברון, הייתם משמיטים את הבסיס גם מתחת לקבוצות שנגררות לאותם מעשים.

תמר גוז'נסקי: גינוי לטרור שמעתם מפינו אלף פעמים.

תמר גוז'נסקי: אין לנו שום בעיה לגנות טרור.

תמר גוז'נסקי: אבל מי שמציב אנדרטה לרוצח גולדשטיין בחברון ומצפה שלא יהיו חמומי מוח בצד השני – עושה שקר לעצמו.

תמר גוז'נסקי: לכן, כפי שלחצנו היום בנושא ההפקעה בירושלים כדי להציל את התהליך המדיני, כך נמשיך בנושא ההתנחלויות, בנושא הסגר, בנושא האצת המשא-ומתן, כדי שבסופו של דבר יגיעו לפתרון שאנחנו מאמינים בו – שני עמים ושתי בירות בירושלים.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

רפאל אדרי: תודה רבה לך, גברתי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת אלכס גולדפרב – באותו נושא.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

רפאל אדרי: האם חבר הכנסת בא-גד נמצא?

רפאל אדרי: כן.

יוסף בא-גד: כן, אני פה.

רפאל אדרי: אתה כאן תמיד.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

אלכס גולדפרב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום שוב באים האיומים על חידוש האינתיפאדה.

אלכס גולדפרב: פייצל חוסייני מוביל שנית את האיום, והפעם בגדול יותר.

אלכס גולדפרב: הוא אומר: האינתיפאדה תפרוץ בכל המזרח התיכון.

אלכס גולדפרב: חוסייני עומד בראש המערכה נגד ההפקעה בירושלים ומאיים שמעשיה של ישראל במזרח-ירושלים יהרגו את תהליך השלום.

אלכס גולדפרב: ירושלים, הוא אומר, היא מולדת; אין מולדת בלי ירושלים, אומרים הפלשתינים.

אלכס גולדפרב: הבוקר מבשרת לנו התקשורת, כי המפלגה הדמוקרטית הערבית תכריע אם להיענות לבקשת הרשות הפלשתינית להסיר את הצעת האי-אמון.

אלכס גולדפרב: חוסייני מאיים על ביטחוננו ועל ירושלים, והרשות הפלשתינית היא זו שתקבע, בסופו של דבר, אם הממשלה תישאר על כנה ואם לא, בעוד סיעות האופוזיציה נותנות לרשות הפלשתינית את הכוח לכך.

אלכס גולדפרב: בזה כרתו היום סיעות האופוזיציה ברית עם אש"ף.

אלכס גולדפרב: זה דבר שלא ייאמן.

אלכס גולדפרב: לא מזמן הייתי חלק מהמחנה הזה.

אלכס גולדפרב: בתוך תוכי אני עדיין חלק ממנו.

אלכס גולדפרב: אני לא מאמין איזה גבולות הפוליטיקה יכולה לפרוץ, לאן תאוות השלטון יכולה להביא, כמה רחוק אנשים יכולים ללכת למען השלטון.

אלכס גולדפרב: אילו באו הסיעות הקטנות, הסיעות הערביות, ואמרו לכם: אנחנו נצביע אי-אמון אם הנשיא של מדינת ישראל לא יהיה הנשיא שהם טוענים שהוא נשיאם, ערפאת.

אלכס גולדפרב: גם אז הייתם מצביעים אתם?

אלכס גולדפרב: אני מניח שכן.

אלכס גולדפרב: נשיא הוא עניין של סמל, ופה הדבר הזה הוא מעשי, זה עניין של קיום, זה עניין של ירושלים, זה עניין של מדינת ישראל.

רחבעם זאבי: סגן השר גולדפרב, איך אתה לא מתבייש?

רחבעם זאבי: אתה יושב בממשלה שהחליטה לסגת מירושלים.

רחבעם זאבי: אתה יושב בממשלה שהיא בעלת-ברית של נציגי אש"ף בכנסת הזאת, ואתה בא להטיף לנו מוסר?

רחבעם זאבי: הפוסל במומו פוסל.

אלכס גולדפרב: חבר הכנסת גנדי – –

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, על קריאת הביניים.

אלכס גולדפרב: – – אני מעריך אותך מאוד כחבר כנסת חרוץ, כחבר כנסת שחרת על דגלו את ססמת המחנה הלאומי וכחבר כנסת שמאמין בכנות במטרתו ובדבריו.

אלכס גולדפרב: לא שאלתי אותך איך תצביע, אבל גם אתה, אם היית מצטרף להצבעה, היית מצביע יחד עם חד"ש כשחד"ש מונהגת ומונחית על-ידי אש"ף.

אלכס גולדפרב: איפה ירושלים?

רחבעם זאבי: – – –

אלכס גולדפרב: אנחנו נלחמים בממשלה כדי להרחיב את גבולות ירושלים.

רחבעם זאבי: – – –

אלכס גולדפרב: אנחנו נלחמים בממשלה כדי לשמור על ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדפרב.

רחבעם זאבי: – – –

אלכס גולדפרב: אנחנו עושים יותר מאשר אתם עושים.

אלכס גולדפרב: כל הנאומים שלכם וכל המעשים שלכם הם אפס מאופס.

אלכס גולדפרב: אתם יכולים להתבייש לכם.

רחבעם זאבי: אני במקומך הייתי מתבייש.

אלכס גולדפרב: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי.

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדפרב.

רחבעם זאבי: – – –

אלכס גולדפרב: אני בא פה לשבח את סיעת צומת.

אלכס גולדפרב: סיעת צומת לא החליטה עד הרגע האחרון איך היא תצביע.

אלכס גולדפרב: היא התלבטה.

אלכס גולדפרב: זו הסיעה היחידה באופוזיציה שעדיין חשבה איך ואולי ולא היה לה הכוח להחליט להצביע אתכם.

אלכס גולדפרב: תאוות השלטון רודפת חלק מהאנשים.

אלכס גולדפרב: מה נכנס בכם?

אלכס גולדפרב: מה קרה לכם היום?

אלכס גולדפרב: שתיתם רעל?

אלכס גולדפרב: מה קרה לכם היום?

אלכס גולדפרב: השתגעתם?

רחבעם זאבי: – – –

אלכס גולדפרב: הפקרתם את ירושלים.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת זאבי.

אלכס גולדפרב: היום הסורים מדברים על כך שאולי כדאי להחזיר את השלטון לאופוזיציה.

אלכס גולדפרב: למה כדאי להחזיר?

אלכס גולדפרב: כי אם האופוזיציה תהיה בשלטון, יהיה אולי ויתור על רמת-הגולן.

אלכס גולדפרב: כבר יש תקדים סיני.

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדפרב, חבר הכנסת גולדפרב, אני מבקש ממך.

אלכס גולדפרב: ויתרו על סיני.

אלכס גולדפרב: האופוזיציה תוותר על ירושלים, האופוזיציה תוותר על רמת-הגולן.

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדפרב, חבר הכנסת גולדפרב, אני מבקש ממך.

אלכס גולדפרב: האופוזיציה תוותר, תתביישו לכם.

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדפרב, אני מבקש ממך.

קריאה: מה הוא צועק?

רחבעם זאבי: בשביל תאוות השלטון בכנסת הבאה אתה מצביע יחד עם הערבים ואתה מטיף לנו מוסר.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

חיים דיין: חבר הכנסת גולדפרב, אתה מדבר על תאוות שלטון?

רחבעם זאבי: הוא מצביע עם חד"ש ומד"ע כל הימים ומטיף לנו מוסר.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת.

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת זאבי.

רפאל אדרי: הקשבנו, הערת, אני מודה לך, אדוני.

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת חיים דיין, אני מודה לך, אדוני.

דן תיכון: – – –

רחבעם זאבי: אחרת האומה שומעת אותו.

קריאות: – – –

רחבעם זאבי: שומעים אותו בערוץ-33 וחושבים שהוא צדיק.

רחבעם זאבי: הוא בגד במצע שהוא נבחר על-פיו, הוא יושב במיטה אחת עם אש"ף – – –

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת זאבי, אדוני חבר הכנסת זאבי, אדוני חבר הכנסת זאבי, אפשרתי לך לקרוא כמה קריאות ביניים.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

רפאל אדרי: תאפשר לנהל את הישיבה.

רפאל אדרי: בבקשה, חבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, יום קשה הוא לעם ישראל.

יוסף בא-גד: ערב יום ירושלים – יום ירושלים יחול ביום ראשון הבא עלינו לטובה – הפקירה ממשלת ישראל את ירושלים.

יוסף בא-גד: בושה וחרפה למה שחזינו, למה שראינו בבית הזה.

יוסף בא-גד: אוי לעיניים שכך רואות.

יוסף בא-גד: טרומפלדור הכריז ואמר דבר שהפך להיות ססמה שליוותה אותנו בתקומת המדינה: טוב למות בעד ארצנו.

משה גפני: מזה התחילו הבעיות.

יוסף בא-גד: חייל מדור הכיפות הסרוגות, בוגר ישיבת "נחלים", ערן שטרן, כאשר הוא הוכנס לבית-החולים "רמב"ם" בחיפה ללא יד, לאחר פציעתו בלבנון, כאשר הוא נכנס לחדר המיון, לפני שאיבד את הכרתו הוא הספיק לצעוק: למען המדינה.

יוסף בא-גד: כשביקרתי אותו – כפי שאמרתי, חייל זה הוא בוגר ישיבת "נחלים" – לאחר שהתאושש מעט שאלתי אותו: זה מה שהיה לך בראש באותו רגע?

יוסף בא-גד: הוא ענה: כך חינכו אותי, כך חינכת אותי, כך חינכתם אותי – למען המדינה.

יוסף בא-גד: החייל הזה נתן את ידו הימנית.

יוסף בא-גד: אני מתפלל, שהקדוש-ברוך-הוא ישלח לו רפואה שלמה, לידו השמאלית, שזקוקה לרפואה שלמה.

יוסף בא-גד: אני לא מאמין שהחייל הזה אמר מה שאמר למען ממשלה כזאת שמפקירה את עם ישראל, את מדינת ישראל ואת ירושלים.

יוסף בא-גד: זה שיא השיאים.

יוסף בא-גד: אני רוצה לומר לכם, השבת קראנו בתורה: אם בחוקותי תלכו – – – ונתתי שלום בארץ – – – .

יוסף בא-גד: אבל כתוב גם, ואם בחוקותי תמאסו – קללות רבות.

יוסף בא-גד: ובין הקללות יש קללה אחת בלתי מובנת.

יוסף בא-גד: פרק כ"ו פסוק ל"ב – והשימתי אני את הארץ ושממו עליה איביכם היושבים בה.

יוסף בא-גד: הוזמנתי להרצאה באוניברסיטת ניו-יורק בארצות-הברית.

יוסף בא-גד: כשהתחילה ההרצאה נכנסו לפתע כמה נשים רעולות פנים.

יוסף בא-גד: אומר לכם את האמת, חששתי.

יוסף בא-גד: מה אני עושה?

יוסף בא-גד: פתאום נכנסות נשים רעולות פנים.

יוסף בא-גד: הן ישבו בשקט, התנהגו יפה.

יוסף בא-גד: לפתע, בסיום ההרצאה, קמה אחת ואמרה: you are a Rabbi, אתה רבי, אתה ראש ישיבה, כך הצגת את עצמך, איך אתם מעזים לשדוד אותנו, לשדוד את ארצנו, לקחת ארץ שלנו ועוד לדבר על מוסר?

יוסף בא-גד: שאלתי אותה שאלה, וכדאי שכולם ישמעו אותה: איך קרה שכל ארצות הים התיכון ללא יוצא מן הכלל כולן מלאות אוכלוסין – קחו לדוגמה את לבנון, את סוריה, את טורקיה, יוון, איטליה, צרפת, ספרד, ארצות צפון-אפריקה, מצרים – כולן מלאות אוכלוסין.

יוסף בא-גד: איך קרה שהארץ הקדושה ביותר, ארץ הדתות, ריקה היתה עד המאה הקודמת?

יוסף בא-גד: איך קרה שהצלבנים, המוסלמים בתור הזהב, נפוליאון, כולם כבשו את הארץ הזאת אבל אף אחד לא נאחז בה?

יוסף בא-גד: זה מה שכתוב פה: והשימתי אני את הארץ.

יוסף בא-גד: אומר רש"י: זו בשורה, מידה טובה לישראל, שלא ימצאו האויבים נחת רוח.

יוסף בא-גד: באנציקלופדיה גרמנית גיליתי, שבשנת 1870 הארץ היתה כמעט ריקה.

יוסף בא-גד: בירושלים ישבו כ-40,000 יהודים ו-7,000 מוסלמים.

יוסף בא-גד: זה מספר בדוק.

יוסף בא-גד: צריך להבין: הארץ היתה ריקה.

יוסף בא-גד: כשהגענו לכאן הערבים המעטים שהיו פה קיבלו אותנו בשמחה מפני שסוף-סוף באו יהודים שאולי ישנו את המצב.

יוסף בא-גד: הפרחנו שממות.

יוסף בא-גד: הארץ קיבלה אותנו בשמחה ובהתלהבות כפי שלא קיבלה אף אחד אחר.

יוסף בא-גד: אלפיים שנה ארץ יחידה ריקה במזרח התיכון.

יוסף בא-גד: לכן אני אומר על מה שקרה היום: צריך לדעת, שירושלים היא בירת מדינת ישראל בלבד.

יוסף בא-גד: ארץ-ישראל שייכת לעם היהודי בלבד.

יוסף בא-גד: אם הערבים ישבו פה בצורה רגועה ושקטה ויהיו אזרחים נאמנים – אולי אפשר יהיה להסתדר.

יוסף בא-גד: אם לא – אין להם מקום פה, והם יצטרכו ללכת ל-21 מדינות.

יוסף בא-גד: לכן אין מקום להקפאה בירושלים.

יוסף בא-גד: לכו ונבנה את חומות ירושלים.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת יוסף בא-גד.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רפאל אדרי: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אביגדור קהלני.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה, לרשותך חמש דקות באותו נושא, הצעת אי-אמון.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו הגשנו הצעת אי-אמון, כי ראינו בצעד שהביא אותנו למסקנה הזאת צעד הפוגע בעיקרון נעלה, במטרה החשובה ואפילו הקדושה, והיא – קידומו של תהליך השלום.

טלב אלסאנע: קידומו של תהליך השלום הוא לא אינטרס של האוכלוסייה הערבית או אפילו הפלשתינית, אלא אינטרס של האוכלוסייה היהודית, אינטרס של מדינת ישראל, אינטרס של העם הפלשתיני, אינטרס של האזור כולו.

טלב אלסאנע: אנחנו, מתוך אחריות כלפי עצמנו, כלפי מדינת ישראל וכלפי עתיד האזור הזה החלטנו להגיש את הצעת האי-אמון.

טלב אלסאנע: כשוחרי שלום, כאנשי עקרונות, לא ראינו שיש מקום לנהל משא-ומתן והיתה לנו דרישה ברורה לביטול החלטת ההפקעה, כי ראינו בהפקעה צעד שיש לו השלכות מרחיקות לכת.

טלב אלסאנע: הוא מכה גלים במישור של המשא-ומתן עם הרשות הפלשתינית, של מדינות ערב ושל האו"ם.

טלב אלסאנע: אני לא רוצה להתייחס להשלכות שיש לו על התושבים הערביים במזרח-ירושלים.

טלב אלסאנע: זו דרישה מינימלית, צודקת, הגיונית, לדעתי, לבוא לכאן ולומר: רבותי, טעינו, פגענו בתהליך השלום, צעד כזה משרת את תהליך השלום, לכן אנחנו חוזרים בנו.

טלב אלסאנע: מה גם שהימין כאן – ואנחנו מכירים אותו, מכירים את צביעותו, את רצונו לטרפד את תהליך השלום – בא ואומר שהוא נגד ההפקעה, הוא מוכן להצביע נגד ההפקעה.

טלב אלסאנע: אז מדוע צריכה מפלגת העבודה לתמוך בתהליך של הפקעה?

טלב אלסאנע: אנחנו היינו מצפים שיבוא לכאן שר החוץ ויחליט ויכריז בקול ברור על כך שהוא מבטל את הפקעת 530 הדונם במזרח-ירושלים כשיש כ-20,000 משפחות ערביות מחוסרות דיור.

טלב אלסאנע: מה שמענו כאן?

טלב אלסאנע: – שהוא מודיע על השהיית ההפקעה, על הקמת ועדת שרים שתדון בהחלטה או בהפקעה.

טלב אלסאנע: ממי מורכבת הוועדה הזאת?

טלב אלסאנע: – מאותם שרים אשר דנו והחליטו על ההפקעה.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת השהיה?

יוסף עזרן: – – –

טלב אלסאנע: אנחנו לא טיפשים, אי-אפשר לזרות חול בעיני האזרחים.

טלב אלסאנע: האנשים פיקחים דיים כדי להבין, שזה משחק ברור ומכור מראש.

טלב אלסאנע: הוא נעשה על מנת לנסות לספוג את הכעס שהיה בעקבות החלטת ההפקעה, על מנת לנסות לעקוף את כל המהלכים שנעשים לאחרונה כדי להביא לביטול ההחלטה הזאת.

טלב אלסאנע: אנחנו מצטערים על החלטת שותפינו מחד"ש.

טלב אלסאנע: היינו בתיאום מלא אתם וסיכמנו, שנוביל את המהלך הזה שיוביל לביטול החלטת ההפקעה ויתרום לקידום תהליך השלום, שהוא אינטרס של כלל האוכלוסייה באזור הזה.

טלב אלסאנע: הם הסתפקו, לדעתי, בנזיד עדשים.

טלב אלסאנע: החלטת ההשהיה משמעותה מתן הכשר להפקעת אדמות, מתן הכשר לעיקרון של הפקעת אדמות.

טלב אלסאנע: משמעותה שאנחנו, כגוש החוסם, הופכים למגבת שהממשלה תנגב בה את כל ההחלטות המנוגדות לעקרונות שלנו.

טלב אלסאנע: אפשר להאשים אותנו בכך שאנחנו רוצים להכשיל את תהליך השלום?

טלב אלסאנע: אנחנו החלטנו על הפקעת אדמות?

טלב אלסאנע: אנחנו החלטנו להרחיב את ההתנחלויות?

טלב אלסאנע: אנחנו מחליטים על הסגר ברצועת עזה?

טלב אלסאנע: מי שמחליט על כך הוא זה שרוצה להכשיל את תהליך השלום.

טלב אלסאנע: מההתחלה, בשום שלב לא התחייבנו לתמוך בממשלה הזאת בכל תנאי ובכל מחיר.

טלב אלסאנע: שיהיה ברור שאנחנו לא שבויים בממשלה הזאת, אנחנו לא משועבדים לה.

טלב אלסאנע: תמכנו בה כל עוד היא תומכת בתהליך השלום, כל עוד היא מחויבת לתהליך הזה, כל עוד היא שואפת, בצעדים שלה, במדיניות שלה, בהחלטות שלה להגשים את המטרה הזאת.

טלב אלסאנע: אבל ברגע שהיא מחליטה למעול במטרה הזאת, ודאי שלא נתמוך בה.

טלב אלסאנע: אנחנו עושים שירות לתהליך השלום וגם לממשלה, כי אנחנו רוצים להחזיר אותה לפסים הנכונים, אנחנו רוצים להחזיר אותה לשפיותה, אנחנו רוצים להחזיר אותה לתהליך השלום, שהוא, לדעתי, התהליך הקדוש והחשוב שצריך לדאוג להגשמתו.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר משפט אחרון.

טלב אלסאנע: כאשר הממשלה החליטה להפקיע את האדמות במזרח-ירושלים, למה היא מצפה מאתנו?

טלב אלסאנע: מה היא ציפתה – שהגוש החוסם, אנחנו, ניתן יד להפקעת אדמות?

טלב אלסאנע: היא לא ציפתה שאנחנו נתנגד לזה?

טלב אלסאנע: או שמא היא מתעלמת מהעמדות שלנו, מהעקרונות שלנו, מה"אני מאמין" שלנו וחושבת שאנחנו בכיס שלה?

טלב אלסאנע: אז שתבין פעם אחת ולתמיד, שיש לנו העקרונות שלנו, יש לנו הבוחרים שלנו, ויש לנו מטרה נעלה, והיא: הגשמת תהליך השלום.

טלב אלסאנע: העמדה שלנו לגבי מזרח-ירושלים היתה, תהיה ותישאר – מזרח-ירושלים היא חלק מהשטח הכבוש מ-1967, דינה כדין יריחו, דינה כדין רצועת עזה; חלק זה שייך לעם הפלשתיני.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו ממשיכים בהצעת האי-אמון לממשלה על רקע הפקעת האדמות.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים, שהממשלה לא נסוגה בה מהחלטתה המוטעית הזאת.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רפאל אדרי: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת אביגדור קהלני, באותו נושא – הצעת האי-אמון לממשלה בשל הפקעת אדמות במזרח-ירושלים.

רפאל אדרי: אדוני – חמש דקות לרשותך.

אביגדור קהלני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לכם, שזה יום עצוב למדינת ישראל, מה שקרה פה היום, יום עצוב למדינה.

אביגדור קהלני: ביום זה נאלצנו לקבל החלטה להפסיק את הבנייה סביב ירושלים.

אביגדור קהלני: יום עצוב למדינה – פגענו בדבר המקודש ביותר לעם היהודי.

אביגדור קהלני: עכשיו אני מנסה לחפש את הסיבה – איך הצלחנו, העם היהודי, מרבית חברי כנסת היושבים בבית הזה, ציונים – איך הבאנו את הבית הזה לקבל החלטה כזאת שלא לבנות עוד בירושלים.

אביגדור קהלני: אני מבין את חד"ש ומד"ע, יש להן תפיסת עולם שלהם שאינני מקבל אותה ואינני מסכים עמה – – –

עבד-אלוהב דראושה: גם אנחנו לא מסכימים אתך.

אביגדור קהלני: אני יודע.

אביגדור קהלני: עם כל הכבוד לך, אני יודע, שאתה מעדיף לראות אותי במקום אחר.

אביגדור קהלני: גם את זה למדתי ממך מזמן.

אביגדור קהלני: אני לא מתרגש מזה.

אביגדור קהלני: מה שמדאיג אותי זה לא אתה – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: לך יש מטרה אחת ברורה, לך זה ברור ולי זה ברור – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: אינני מתרגש מהדברים שלך.

אביגדור קהלני: לא הפתעת אותי בכלל – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: הממשלה הזאת שירתה אותך ואת החברים שלך בצורה ששום ממשלה לא נתנה לכם, ואתם ירקתם לה בפרצוף היום.

אביגדור קהלני: מה שמטריד אותי אלה הם חברי ממחנה הימין.

אביגדור קהלני: איך יכולתם לתת להחלטה כזאת ליפול היום?

אביגדור קהלני: אני רוצה להציע לכם ברגע האחרון: תחזרו בכם, תחזרו בכם מההחלטה.

אביגדור קהלני: תגידו לממשלה שלא תצביעו כרגע, כי ירושלים מקודשת לכולנו, ושהממשלה הזאת תחזור בה, מההחלטה שלה מהיום להקפיא את הבנייה.

אביגדור קהלני: יש לנו אחריות לאומית בנושא הזה.

אביגדור קהלני: איך אנחנו יכולים?

אביגדור קהלני: אני מסתכל על עצמי, זה כאילו סרט דמיוני מלא תעתועים, שהיום יכולנו, בבית הזה, להפסיק את הבנייה סביב ירושלים.

אביגדור קהלני: מה רצינו?

אביגדור קהלני: שהממשלה תתאבד?

אביגדור קהלני: שהיא תפיל את עצמה?

אביגדור קהלני: לא היה אפשר לגלות כאן אחריות לאומית?

אביגדור קהלני: לא היה אפשר לבוא ולומר: במקרה הזה זה קשור לבניית ירושלים, לא נפגע בירושלים, נתעלה מעל המחלוקות הפוליטיות?

אביגדור קהלני: הרי יש לנו מטרה אחת כאן לעם היהודי.

אביגדור קהלני: ומה עשינו כרגע?

אביגדור קהלני: הפסקנו את הבנייה בירושלים, נפלנו לידיו של דראושה; והוא מאושר, כמובן.

קריאה: – – –

אביגדור קהלני: לא הפסקנו.

אביגדור קהלני: זאת ההחלטה שקיבלנו.

אביגדור קהלני: במו ידינו קיבלנו החלטה להקפיא, ואני לא יודע מי יעורר אותה מחדש.

אביגדור קהלני: כך נכנענו.

אביגדור קהלני: מרבית חברי הכנסת כאן הם חברי כנסת ציונים שאכפת להם מהמדינה.

אביגדור קהלני: היינו צריכים להתעלות היום מתוך אחריות.

אביגדור קהלני: גם אני, כאשר אני צריך לעשות דברים אמיצים, אני עושה אותם כפי שאני מאמין, אבל פה, היום, היום המקודש הזה – להתעלות, לצאת מהאולם.

אביגדור קהלני: אל תצביעו בעד הממשלה, צאו מהאולם ואל תעמידו אותנו במבוכה כזאת שנקבל החלטה כזאת.

אביגדור קהלני: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: חברים.

אביגדור קהלני: – – – זה יום עצוב למדינת ישראל, זה יום עצוב שבו קיבלנו החלטה – ממשלה שקיבלה החלטה כל כך אמיצה לפני שבועיים, להפקיע קרקעות על מנת לבנות את ירושלים, לחזק את ירושלים, להשקיע הכול למען בירתנו – קיבלה החלטה ועמדה באומץ מול כל העולם שתוקף אותה, היום פתאום היא נאלצת להתקפל – – –

שבח וייס: רבותי, רק שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת קהלני, כדי למנוע אי-הבנות, צלצלנו.

שבח וייס: אני רוצה לדעת – א.

שבח וייס: האם הממשלה עוד מתייחסת לדיון אם לאו; ב.

שבח וייס: האם יש לנו כאן הצעה להצבעה אישית.

שבח וייס: לא התחלנו בהצבעה.

שבח וייס: לפני ההצבעה, אני רוצה לדעת, האם ההצבעה היא אישית או אלקטרונית.

שבח וייס: לפני ההצבעה.

שבח וייס: בבקשה, יש לך עוד שתי דקות.

אביגדור קהלני: אני מבקש מיושב-ראש מחנה הימין, הליכוד, האופוזיציה – אולי תשנו את דעתכם ותצאו מן האולם, אם צריך.

אביגדור קהלני: אני מבקש מהממשלה לחזור בה מההחלטה שלה כדי שנמשיך לבנות את ירושלים ולא נתעסק כרגע במחלוקות.

אביגדור קהלני: בשבוע הבא תגישו הצעת אי-אמון על אלף ואחד דברים; אבל לא היום, שלא נפסיק את הבנייה בירושלים.

אביגדור קהלני: זה חשוב יותר מכל מחלוקת בינינו.

אביגדור קהלני: יש לנו מטרה אחת.

אביגדור קהלני: תוקפים אותנו בכל העולם.

אביגדור קהלני: החוזק הנפשי שלנו צריך להיות בחיזוק עצמנו כאן.

אביגדור קהלני: בואו נחליט לגופו של עניין, בואו נעזוב.

אביגדור קהלני: יש עוד הרבה שבועות שאפשר להגיש בהם הצעות אי-אמון; לא בשבוע הזה.

אביגדור קהלני: אני מציע, שתחליטו שאתם יוצאים מהאולם, והממשלה תחזור בה – נמצא, אולי, פתרון טוב יותר לירושלים, ולא נפגע בה.

אביגדור קהלני: תודה רבה, אדוני.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת אביגדור קהלני.

שבח וייס: השר המתאם לעניין זה, שר המשטרה משה שחל, ישיב בשם הממשלה.

שבח וייס: לאחר מכן נעבור להצבעה.

שבח וייס: חברי הכנסת, תביאו בחשבון שצלצלנו – בתום נאומו של השר נתיישב ונצביע.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא היום איננו הצבעת האי-אמון של סיעת מד"ע – ומוטב היה אם לא היה נולד מאשר נולד.

שבח וייס: אני מבקש מעובדי הבית ומחברי הבית לא להפריע.

שבח וייס: עובדי הסיעות מכל הצדדים, לא לדבר.

שבח וייס: אני מבקש מהסדרנים לסגור את הדלתות הקדמיות.

שבח וייס: לא להפריע, אני שומע את הקולות.

שבח וייס: בבקשה, אדוני השר.

משה שחל: הנושא איננו הצעת מד"ע לאי-אמון.

משה שחל: יש חשבונות פוליטיים פנימיים וחיצוניים.

משה שחל: טוב היה אילולא עלתה ההצעה.

משה שחל: העניין איננו בדרמה שהתרחשה כאן.

משה שחל: העניין, רבותי חברי הכנסת, בצביעות שהציגו אנשי האופוזיציה – הם רוממו את ירושלים בפיהם בעוד הכיסא לנגד עיניהם.

משה שחל: בשביל כיסא הם היו מוכנים למכור את ירושלים, ובלבד שיפילו את הממשלה.

משה שחל: היו בכנסת הזדמנויות לסיעות מהאופוזיציה להפיל ממשלה.

משה שחל: היו הזדמנויות רבות לסיעות לעשות הון פוליטי.

משה שחל: אבל היה קונסנסוס שהיה מקובל – כך חשבתי – על רוב סיעות הבית.

משה שחל: אתם, ובראש ובראשונה אנשי הליכוד והמפד"ל, שברתם את כל הכללים, עברתם על כל הכללים, חציתם את כל הקווים האדומים והצגתם היום את הצביעות בכל הדרה.

משה שחל: ולא מדובר על עניין פוליטי שולי אלא על ירושלים, לא פחות ולא יותר.

משה שחל: על ירושלים אתם באים ואומרים: שלוש פעמים מתפללים על ירושלים, על אחדותה.

משה שחל: מה רציתם לעשות?

משה שחל: אולי תגידו לי?

משה שחל: עמדתם של חברי הכנסת טלב אלסאנע ודראושה ידועה.

משה שחל: חבר הכנסת דראושה לא רוצה ליישב את ירושלים.

משה שחל: הוא אומר במפורש את דעתו.

משה שחל: לפחות אי-אפשר להאשים אותו בצביעות.

משה שחל: אבל אתם היום קיימתם את הפסוק שאמר ינאי המלך לשלומציון, המופיע במסכת סוטה: אל תיראי לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים, אלא מן הצבועים העושים מעשה זמרי ודורשים שכר כפנחס.

משה שחל: הצביעות שלכם הגיעה לשיא.

משה שחל: לפחות אל תקומו ותתיימרו לדאוג לבעיות הלאום, המחנה הלאומי, לדאוג לירושלים.

משה שחל: חס וחלילה אם מישהו עושה איזה דבר.

משה שחל: אני עסקתי היום בענייני ירושלים.

משה שחל: מנעתי את קיומה של מסיבת העיתונאים שבה היה צריך יאסר עבד ראבו להשתתף.

משה קצב: למה לא מנעת את החלטת הממשלה?

משה שחל: חבר הכנסת משה קצב, הייתי מתבייש היום להיות במקומך.

משה שחל: זו הסיעה שבשמה אתם מתפארים?

משה שחל: הכול בשביל כיסא?

משה שחל: הכול למען הכיסא הנכסף?

משה קצב: במה מנעת?

עוזי לנדאו: במקום מסכת סוטה, לכם ראויה פרשת תזריע-מצורע.

משה שחל: חבר הכנסת קצב, פעם תלמד מאתנו איזה שיעור.

משה שחל: היינו באופוזיציה כאשר אתם עשיתם שלום עם מצרים.

משה שחל: נהגנו למופת.

משה שחל: אמר אז מי שאמר, שאילו היה ההיפך – אנחנו היינו מביאים את הסכם השלום עם מצרים, ואתם הייתם באופוזיציה – דם היה נשפך.

משה שחל: לא הייתם נותנים לשום ממשלה לפעול ולהחזיר את כל סיני בבת אחת.

משה שחל: לכן, רבותי, אל תגלגלו עיניכם לשמים עוד.

משה שחל: אתם הוכחתם היום מה הוא המחיר שלכם, מי אתם.

משה שחל: אתם הוכחתם שתמורת כיסא אתם מוכנים למכור הכול.

דב שילנסקי: – – –

זאב בנימין בגין: תמורת כיסא מכרתם היום.

משה שחל: כאשר שודר בתקשורת, שסנטור דניאל פטריק מויניהן כתב, הודיע או אמר שפנה אליו בזמנו מנחם בגין, זכרו לברכה, ואמר, שבנושא ירושלים הממשלה לא רוצה לפעול, אמרתי לעצמי: אינני מאמין, לא מתקבל על הדעת.

משה שחל: חבר הכנסת בני בגין, יש לי פה המכתב של דניאל פטריק מויניהן, על נייר המכתבים של United States Senate.

משה שחל: אני רוצה לקרוא את התוכן שלו.

שבח וייס: רק שנייה, אדוני השר, כדי שיקשיבו; זה חשוב מאוד.

שבח וייס: חברים יקרים, נא להירגע כדי שנסיים את הדיון הזה באווירה של הקשבה הדדית.

שבח וייס: אני מבקש לא לדבר.

שבח וייס: עובדי הבית.

שבח וייס: אני מבקש מהסדרנים לסייע לי להסביר לעובדי הבית שאני לא יכול לקרוא אותם לסדר.

שבח וייס: בבקשה, אדוני השר.

משה שחל: אומר הסנטור מויניהן.

משה שחל: אני מצטט.

משה שחל: חבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: אני ארגיע אותו.

שבח וייס: חבר הכנסת משה קצב, השר מבקש במיוחד את הקשבתו של יושב-ראש סיעת הליכוד.

משה שחל: חבר הכנסת קצב, אליך.

משה שחל: הסנטור מויניהן אומר: רבותי חברי הכנסת, אתם באופוזיציה שכחתם מה שאמר מנחם בגין למויניהן – לא לפעול נגד חקיקה בעניין ירושלים.

משה שחל: אבל מה שאתם עושים לאחרונה בהסתה נגד הממשלה הלגיטימית, בניסיון להציג דוגמה של אופוזיציה שנאמנותה עומדת לנגד עיני בסימן שאלה של כללים שהופרו – אוי לה לסיעה הזו, אוי לה לתנועה הזאת – – –

עוזי לנדאו: מי שמשתף פעולה עם דראושה אל ידבר על נאמנות – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר לקראת ההצבעה.

משה שחל: חבר הכנסת עוזי לנדאו, דבר אחד תלמד.

משה שחל: היתה תנועה פוליטית ששמה תנועת החרות – עם הדר, עם נהגים, עם נהלים, שבהם היה עיקרון אחד: אופוזיציה לא תוקפת ממשלה בחוץ-לארץ, לא מסיתה שום גורם בחוץ-לארץ.

עוזי לנדאו: תגיד את זה לרבין שאמר לבייקר לא לתת ערבויות – – –

משה שחל: מעולם לא.

משה שחל: בבית הזה הוכח – דבר שקר נתעב, דברי כזב.

משה שחל: אתם למדתם להסית את כל הציבור בדברים שאין בהם אמת.

שבח וייס: חבר הכנסת אולמרט, אני פונה אליך.

משה שחל: אולי שם, בפינה, מחלקים כבר את השלל.

שבח וייס: אני לא יודע מה עושים.

משה שחל: חבר הכנסת קצב, הממשלה לא נופלת.

משה שחל: יש לי חדשות בשבילך.

משה שחל: זה עצוב לך, אבל תתרגלו.

משה שחל: הממשלה לא נופלת.

משה קצב: הכניעה לערפאת.

משה שחל: הממשלה הזאת תייצג את העם הזה כדי להביא שלום בניגוד לדעתכם.

משה שחל: תתרגלו לעיקרון הזה.

משה שחל: תתרגלו להיות אופוזיציה.

משה שחל: תלמדו להיות אופוזיציה.

מיכאל איתן: היא כל כך למטה שהיא כבר לא יכולה ליפול.

מיכאל איתן: נפלתם כל כך שאי-אפשר ליפול יותר.

משה שחל: תתרגלו.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב.

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה.

שבח וייס: בואו נסיים את הפרק הזה.

משה קצב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, מספיק.

משה שחל: את הממשלה הזאת לא צריך ללמד – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, לא נעים לי לקרוא ראש סיעה לסדר.

יצחק רבין: – – –

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה, אנא, לא כדאי שראש הממשלה ישתלב בקריאות הביניים.

שבח וייס: אני מבקש מהממשלה, מראשה ומחברי הכנסת – – –

משה שחל: את הממשלה הזאת לא צריך ללמד פרק בשמירה על ירושלים, על אחדותה, על מרכזיותה, על היותה בירת ישראל.

משה שחל: אתם צריכים ללמוד פרק בהלכות אופוזיציה.

משה שחל: אתם רשמתם – – –

אהוד אולמרט: השר שחל, תעבור לנושא אחר.

משה שחל: חבר הכנסת אולמרט, דווקא הסירוב שלך היום להצביע אי-אמון הוסיף לך כבוד.

משה שחל: זה שאמרת לביבי נתניהו שאתה מוכן לתת את המפתחות של ירושלים – אני מודיע שזה מוסיף לך כבוד.

משה שחל: היושב-ראש שלך אצה לו הדרך.

משה שחל: הוא לא יכול להמתין.

משה שחל: הוא מוכן למכור את הטלית והתפילין, הכול בגלל כיסא.

משה שחל: גם את ירושלים, גם אותך הוא היה מוכן למכור.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, אני מציע – – –

אהוד אולמרט: האם אפשר לומר לך משהו, השר שחל?

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, ברשותך, רק מלה אחת.

שבח וייס: אאפשר לך, אבל תשב.

שבח וייס: אדוני השר, האם אתה מסכים לכך שחבר הכנסת אולמרט ישאל אותך משהו?

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר לך – שלא יהיה ספק, אני חושב שאתה מייצג ממשלה של נכנעים.

שבח וייס: זו לא הערה, זו קריאת ביניים.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, מהטעם הזה, מן הדין ומן הראוי ומן הצדק לדחות את הצעת האי-אמון.

משה שחל: אנחנו נצפה היום ונראה, והתמונות ינציחו את ההצבעה ואת הברית הלא-קדושה הזאת של סיעות הליכוד, המפד"ל והאחרים, יחד עם דראושה ועם טלב אלסאנע, נגד ירושלים.

משה שחל: אתם לא מצביעים נגד הממשלה, אתם מצביעים נגד ירושלים.

משה שחל: וההצבעה הזאת שלכם תירשם בהיסטוריה.

משה שחל: אני מציע לדחות את הצעות האי-אמון.

שבח וייס: אני מודה לשר שחל.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: ההצבעה תהיה אלקטרונית, מכיוון שהבקשה להצבעה אישית הוסרה.

שבח וייס: שימו לב איך מצביעים, כדי שלא יהיו אחר כך טענות של חברים שלא ידעו איך להצביע.

שבח וייס: הצעת סיעת חד"ש נפלה.

שבח וייס: הצעת סיעת מד"ע – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: רבותי, אני קורא:

שבח וייס: הצעה להביע אי-אמון לממשלה בשל הפקעת אדמות במזרח-ירושלים.

שבח וייס: זה נושא ההצבעה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים יחד על שתי ההצעות.

שבח וייס: זה מוסכם?

האשם מחאמיד: לא – – –

שבח וייס: אתם הסרתם את ההצעה שלכם?

האשם מחאמיד: כן.

שבח וייס: אמרתי זאת.

שבח וייס: למה תיקנתם אותי?

שבח וייס: אנחנו מצביעים על הצעת מד"ע, בלי שום הערות.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מד"ע להביע אי-אמון לממשלה – 3 נגד – 58 נמנעים – 43 הצעת סיעת מד"ע להביע אי-אמון לממשלה לא נתקבלה.

רענן כהן: איפה הייתם?

רענן כהן: אתם לא מתביישים?

רענן כהן: (קריאות מספסלי הליכוד)

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, רבותי, לא מקובל הרעש הזה.

שבח וייס: חברי הכנסת, שלושה תומכים, 43 נמנעים, 58 מתנגדים.

שבח וייס: לפיכך הוסרה הצעת האי-אמון של סיעת מד"ע מסדר-היום.

שבח וייס: תודה רבה לכם.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההצבעה הסתיימה, ואנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע שהצעת חוק ירושלים לא תידון היום.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, הודעה לנמנעים.

שבח וייס: מייד אתן, זו זכותכם.

שבח וייס: לפני כן אני רוצה להודיע שתי הודעות טכניות.

שבח וייס: הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון) (נוקשות החוק) לא תידון היום.

שבח וייס: הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון מס' 2) לא תידון היום.

שבח וייס: בקיצור, הצעות החוק של חברי הכנסת יצחק לוי ועוזי לנדאו לא יידונו היום.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, מה לגבי ההצעה שלך?

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת מצא עדיין בתוקפה.

שבח וייס: הודעה לנמנעים – חבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

אסעד אסעד: – – –

שבח וייס: מה קרה, חבר הכנסת אסעד?

שבח וייס: אינני שומע, גש למיקרופון.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, לגבי ההצבעה שלי – אני נמנע.

אסעד אסעד: פשוט יצא שתמכתי באי-אמון.

אסעד אסעד: אני נמנע.

שבח וייס: זה יירשם בפרוטוקול כהודעה.

שבח וייס: בהצבעה יירשם כמו שהצבעת.

אסעד אסעד: אני נמנע.

שבח וייס: אין מה לעשות.

שבח וייס: זה יירשם כהודעה להיסטוריה.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת קצב.

גדליה גל: – – –

שבח וייס: רבותי, אני לא אקיים עכשיו בירור איך ולמה חבר הכנסת אסעד עשה מה שעשה.

שבח וייס: אני אתן חמש דקות ליושב-ראש הסיעה להסביר את ההימנעות.

גדליה גל: – – –

שבח וייס: הם מודיעים שהם נמנעו.

שבח וייס: סיעת הליכוד הודיעה לי שהיא נמנעת.

שבח וייס: אני לא אקיים עכשיו בירור על חבר כנסת זה או אחר שטוען שבטעות הצביע כך או אחרת.

שבח וייס: תשפטו אותו, הציבור ואתם.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, בעקבות החלטת הממשלה היום בישיבה מיוחדת, בהולה, משום חשש לגורלה ומתוך תאוות שלטון, להקפיא את ההחלטה הקודמת להפקיע 500 דונם בלבד, החלטנו היום להביע אי-אמון בממשלתך ונגיש הצעת אי-אמון.

משה קצב: ראש הממשלה, תאמר לעם בישראל – לא מאחורי מיקרופונים בישיבת סיעת מפלגת העבודה, אלא פה, מהדוכן – איך אתה יכול להמשיך לנהל את ענייני המדינה לאחר הכניעה המבישה לקבוצה קטנה, שולית, בפרלמנט, בבית-הנבחרים הישראלי.

משה קצב: איך תוכל להמשיך לשאת באחריות לאומית?

רענן כהן: – – –

דוד צוקר: למה לא מנעת זאת?

משה קצב: היום נתת דוגמה קלסית איך ראש ממשלה מעדיף אינטרסים מפלגתיים על שיקולים לאומיים.

יצחק רבין: – – –

משה קצב: אתה, לא האופוזיציה; אתה החלטת להקפיא את ההחלטה על פיתוחה של ירושלים, לא האופוזיציה.

משה קצב: אל תגלגל את זה מעבר לפתח ביתך, אדוני ראש הממשלה.

משה קצב: אתה יכול בזה הרגע לבטל את ההחלטה, אבל אתה חושש לגורל כיסאך.

משה קצב: זו האמת.

משה קצב: אל תנסה להסתתר מאחורי האמת הזו.

משה קצב: זו האמת, אדוני ראש הממשלה.

משה קצב: אתה דאגת למעמדך, דאגת לכיסאך כראש הממשלה, דאגת למעמד מפלגתך, ורצת בפזיזות ונכנעת לתכתיב של יאסר ערפאת, בהחלטה חסרת תקדים.

רן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, קראתי אותך לסדר פעם אחת.

שבח וייס: זה לא נעים לי, אתה ראש סיעה.

שבח וייס: זה לא מקובל.

שבח וייס: אני מבקש.

משה קצב: אתה, יצחק רבין, רמטכ"ל, פעמיים ראש ממשלה, שר ביטחון בשמונה מעשר השנים האחרונות, אתה קיבלת היום החלטה שלא לפתח את ירושלים.

משה קצב: אתה, שמניף בכל הזדמנות את דגל מעמדה של ירושלים כעיר מאוחדת תחת ריבונות ישראל, אתה החלטת היום בהחלטת ממשלה – זו לא החלטת כנסת, זו לא של האופוזיציה – אתה לבדך עם 20 שרים החלטתם להקפיא את ההחלטה על הפקעת 500 דונם.

משה קצב: זו החלטה נוספת בסדרת החלטות מסוכנות שקיבלת בשנתיים האחרונות.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, הטעות הראשונה שלך היתה שאתה מוכן לדון על מעמד ירושלים.

משה קצב: זו החלטה ללא תקדים.

משה קצב: בקמפ-דייוויד לא התקבלה החלטה כזאת.

משה קצב: אתה החלטת כך.

משה קצב: אתה החלטת לאפשר למוסדות אש"ף לפעול בירושלים.

משה קצב: ביקשת את עזרת הכנסת.

משה קצב: קיבלנו חוק מיוחד על-פי רצונך.

משה קצב: אתה לא מסוגל לבצע, ליישם, לפעול על-פי החוק כדי לשמור על אחדותה של ירושלים.

משה קצב: אתה הבטחת שתושבי מזרח-ירושלים לא ייטלו חלק בבחירות, כפי שהיה בקמפ-דייוויד.

משה קצב: והנה באוסלו התחייבת לתת אפשרות לערביי ירושלים להשתתף בבחירת מוסדות אש"ף ביהודה ושומרון.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אנא, תירגע.

משה קצב: כל זה מוכיח, ראש הממשלה, שהגעת לפשיטת רגל.

משה קצב: אין לממשלה הזאת זכות קיום – המדיניות שלך לא קיבלה את אמון העם מעולם, גם לא ערב הבחירות.

משה קצב: המדיניות הזאת תפניתית, מדיניות מהפכנית, מדיניות חדשה.

משה קצב: יהיה בך העוז לעצור עכשיו ולומר: אני נאמן למצפוני, אני איש מוסר, אני איש אמת, אני איש ישר, אני הולך להכרעת העם.

משה קצב: מה שהעם יחליט, שני חלקי הבית יקבלו.

משה קצב: אבל אתה פוחד מהכרעת העם, כי אתה יודע שהעם לא רוצה אותך כראש ממשלה.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: הודעה לנמנעים – סיעת מולדת.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, בבקשה, חמש דקות.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, אדוני ראש הממשלה, רב-אלוף במילואים יצחק רבין, זכיתי להיות תחת פיקודך שנים רבות, יצקתי מים על ידיך, ביצעתי את הפקודות שלך, למדתי ממך, שירתתי בצה"ל תחת פיקודך והערצתי אותך.

רחבעם זאבי: היום חרב עולמי, היום מצאתי רב-אלוף במילואים, שכל צעירותו נמחקת במחי החלטה אחת שבאה כפקודה מעזה באמצעות הבלדר פרס.

רחבעם זאבי: היינו ביחד בהרבה מבצעים: בקרב על המים בצפון, במלחמת ששת הימים, במלחמה על הגבולות, במבצעים עלומים ובמבצעים גלויים.

רחבעם זאבי: עמדת תמיד על גשר הפיקוד עם כושר החלטה, עם נאמנות למה שגדלנו עליו בפלמ"ח וב"הגנה".

רחבעם זאבי: מה שעשית היום מוחק את כל מה שהיה לפני זה.

רחבעם זאבי: היום אתה, כבן ירושלים, רמטכ"ל ששת הימים, בוגד בירושלים, בירת הנצח של עם ישראל.

רחבעם זאבי: אתה, רב-אלוף במילואים שפיקד על שחרור ירושלים, מוסר את ירושלים סופית לשלטון אש"ף.

רחבעם זאבי: היתה לך אפשרות יפה, שהאופוזיציה העמידה לך, להצהיר הצהרה כזאת או אחרת, לתקן אותה, לנסות לתקן אותה.

רחבעם זאבי: אתה לא יכולת לעשות את זה כי חלשה דעתך, אתה נכנעת לפקודות שקיבלת מפרס, שהוכתבו לו על-ידי ערפאת.

רחבעם זאבי: לכן אני מתבייש במה שעיני ראו היום.

רחבעם זאבי: צעקתי לך "תתבייש" בזמן הדיון, וזה עלה לי בדמים רבים; באמת בדמים רבים.

רחבעם זאבי: אתה צעקת לי בחזרה "תתבייש".

רחבעם זאבי: על מה אני אתבייש?

רחבעם זאבי: אני בגדתי בירושלים?

רחבעם זאבי: בגדתי במה שלימדת אותי?

רחבעם זאבי: בגדתי במה שלמדנו יחד בפלמ"ח?

רחבעם זאבי: בגדתי בשבועה שלי לצבא-הגנה לישראל?

ענת מאור: – – –

שבח וייס: סגנית יושב-ראש הכנסת.

רחבעם זאבי: אתה בגדת בכל אלה.

רחבעם זאבי: תיבוש ותיכלם.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת זאבי.

שבח וייס: אחרון המנמקים את ההימנעות, בשם סיעת המפד"ל – חבר הכנסת חנן פורת.

שבח וייס: אני כבר מודיע, שהצעת החוק של חבר הכנסת יהושע מצא לא תידון היום.

דן תיכון: מה נותר עוד?

שבח וייס: מה שנותר זה הרבה מאוד שאילתות רגילות והצעת חוק זכות מטפחים של זני צמחים, וכמובן – הצבעה על מס מקביל.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה – – –

שבח וייס: סליחה, רבותי, מכיוון שההצבעה על מס מקביל תהיה מייד אחרי הודעת ההימנעות, אנחנו כבר מצלצלים, לתשומת לב כל חברי הבית והסיעות של הבית.

שבח וייס: נא לצלצל, ואדוני ידבר.

חנן פורת: זהו יום אומלל, יום אומלל לקואליציה, יום אומלל לאופוזיציה, ובעיקר יום אומלל לירושלים.

חנן פורת: אני מוכרח לומר, שאני חש היום, גם כבן לעם הזה, ערב יום ירושלים, תחושת תסכול נוראה.

דוד צוקר: אז למה לא הודעת לראש הממשלה שתצביע אתו?

דוד צוקר: זה הכול.

חנן פורת: הרשה לי.

דליה איציק: – – –

משה פלד: – – –

חנן פורת: ראש הממשלה יודע שהאופוזיציה הציעה לו הצעה שהוא לא היה מוכן לה.

דוד צוקר: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, שאלת שלוש פעמים.

שבח וייס: נראה שהוא שמע; יש לו עוד שלוש דקות כדי לענות לך.

שבח וייס: אין חובה תקנונית לענות לך.

חנן פורת: אני השבתי את אשר השבתי, אבל אינני רוצה לעשות כעת חשבון – לא עם הקואליציה ולא עם האופוזיציה אני רוצה לעשות איזה חשבון נפש, מה עובר על עם ישראל במציאות המסובכת הזאת ערב יום ירושלים; וזה כאב נורא.

חיים אורון: – – –

חנן פורת: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה: לעתים יש מציאות שליבא לפומא לא גלי, שאדם יודע שהוא נדרש לאיזו משימה שהוא לא מסוגל לעשות אותה.

חנן פורת: הוא איננו יודע בדיוק עדיין איך הוא לא יעשה אותה, אם בדרך כזאת או בדרך אחרת.

חנן פורת: הרגשתי היא – הנה כאן יושב השר יוסי שריד, והוא יודע – בסתר לבו ואולי גם בריש גלי – שאת ההחלטה הזאת, להוכיח ריבונות בירושלים באמצעות ההפקעה, לא היו מבצעים בין כך ובין כך, אם זה בהסכמה בלחישה עם אמריקה, אם זה כתוצאה מאינתיפאדה של הערבים.

חנן פורת: אתה מנענע בראשך; אני אומר לך, שלפעמים יש איזו מציאות שאדם נקלע אליה, חברה נקלעת אליה, ממשלה נקלעת אליה, והיא כבר אינה מסוגלת לצאת ממנה.

חנן פורת: אחר כך תימצא הדרך איך להימנע ממנה, איך להתגלגל ממנה החוצה.

חנן פורת: זה יום עצוב.

חנן פורת: אני רק יכול לומר דבר אחד, שלקראת יום ירושלים שעומד בפתח יהי רצון שנזכה קצת לזקוף את קומתנו, את כבודה של ירושלים; שאותה דרך אומללה שאליה אנחנו נסחבים גם בירושלים וגם ביהודה ושומרון תפנה מקומה לדרך אחרת, שיש בה יותר כבוד ויותר עוז, ולפיכך גם יותר שלום.

חנן פורת: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת חנן פורת.

שבח וייס: חברי הכנסת, עוד דקה וחצי תהיה הצבעה על מס מקביל.

שבח וייס: אני לא רוצה להקדים, כי אני רוצה לשמור על הכללים.

שבח וייס: כמעט דקה, נא להתיישב.

שבח וייס: צלצלנו.

שבח וייס: התשנ"ה–1995

שבח וייס: חברי הכנסת, עוברים להצבעה.

שבח וייס: הצעת חוק מס מקביל (תיקון מס' 15) (הפחתת שיעור המס ושיפוי אוצר המדינה), התשנ"ה–1995, קריאה ראשונה.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – 3 נמנעים – 16 ההצעה להעביר את הצעת חוק מס מקביל (תיקון מס' 15) (הפחתת שיעור המס ושיפוי אוצר המדינה), התשנ"ה–1995, לוועדת הכספים נתקבלה.

שבח וייס: 54 תומכים, שלושה מתנגדים, 16 נמנעים.

שבח וייס: הצעת חוק מס מקביל עברה בקריאה ראשונה והיא עוברת לוועדת הכספים להמשך הטיפול.

שבח וייס: אני מזמין את שר המשטרה להשיב על הרבה שאילתות.

שבח וייס: אני מזמין את אחד מסגני היושב-ראש להחליף אותי.

שבח וייס: חברי, חבר הכנסת רפי אדרי, בבקשה.

שבח וייס: השר ישיב על שאילתא 4658, והפעם בשמו של ראש הממשלה, כשר המתאם.

שבח וייס: השאילתא היא של חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שבח וייס: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את ראש הממשלה ביום י"ג באדר ב' התשנ"ה (15 במרס 1995): פלשתינים המתגוררים באזורים שסופחו לאחר שנת 1967 לשטח השיפוט של עיריית ירושלים ומתבקשים לשלם ארנונה לעירייה, מחזיקים למרות זאת בתעודות זהות של הגדה המערבית.

שבח וייס: רצוני לשאול: 1.

שבח וייס: מה הוא מעמדם של תושבים אלה?

שבח וייס: 2.

שבח וייס: מה נראה כפתרון לבעיה זו?

משה שחל: אני מתכבד להשיב: 1.

משה שחל: אין בתשלום ארנונה כדי לקבוע את מעמדו האזרחי של המשלם.

משה שחל: קיימים תושבים ואחרים במדינות העולם המחזיקים באזרחות זרה, גרים בנכס או מחזיקים בו והם מחויבים בארנונה לפי החוק.

משה שחל: 2.

משה שחל: כאמור בתשובה על שאלה מס' 1, חלה חובת תשלום ארנונה על מחזיק בנכס, ואין צורך בשינויי חקיקה בעניין.

האשם מחאמיד: יש לי שאלה נוספת.

רפאל אדרי: שאלה נוספת, אדוני.

רפאל אדרי: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, השאלה שלי לא התמקדה בעניין תשלום הארנונה.

האשם מחאמיד: שאלתי כוונה, למשל, לכפר כמו אל-וואלג', ליד בית-ג'אלה.

האשם מחאמיד: כמה משפחות גרו בכפר הזה לפני 1967.

האשם מחאמיד: פתאום סיפחה עיריית ירושלים את השטח לעירייה, ואילו האנשים נשארו מחוץ לתחום העירייה.

האשם מחאמיד: זאת אומרת, אם הם לנים בבתיהם – הם לנים בהם באופן בלתי חוקי.

האשם מחאמיד: זה מה שאני אומר.

האשם מחאמיד: איך אפשר לצרף את השטח לירושלים, אבל להשאיר את האנשים עם תעודת זהות של הגדה המערבית?

האשם מחאמיד: כך אין להם שום זכויות, והם לנים בלי היתר בבתיהם.

האשם מחאמיד: יש פה בעיה.

האשם מחאמיד: זה לא המקום היחיד.

האשם מחאמיד: יש כמה מקומות כאלה.

משה שחל: האם הם פנו וביקשו לתת להם תעודות של תושבים בירושלים ולא נתנו להם?

משה שחל: יכול להיות שהבעיה צריכה להיבדק באופן ספציפי ולגופו של עניין.

משה שחל: אם תמסור לי שמות, אני מוכן לבדוק את הסוגיה באופן פרטני.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני שר המשטרה.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהשר להקדים את מתן התשובה על השאילתא שלי, כדי שאוכל להתכונן להחלפה.

רפאל אדרי: בסדר, אדוני.

רפאל אדרי: מייד לאחר מכן הוא ישיב על השאילתא שלך.

רפאל אדרי: חבר הכנסת ז' המר שאל את שר המשטרה ביום כ"ב באדר א' התשנ"ה (22 בפברואר 1995): סוכנויות הידיעות ציטטו מפי המופתי של ירושלים, השיח' סברי עכרמה, שאמר ברחבת אל-אקצה: מדינת ישראל נידונה לחיסול – – – וההתנחלויות יהיו שללם של המוסלמים בעזרת אללה – – – צעדי הדיכוי הללו נגד הפלשתינים והאסלאם לא יאריכו את חייה של מדינת ישראל – – – רצוני לשאול: 1.

רפאל אדרי: האם אין בדברים הסתה חמורה?

רפאל אדרי: 2.

רפאל אדרי: האם הדברים נחקרים כדי להעמידו לדין? 3.

רפאל אדרי: מה ייעשה בעניין?

משה שחל: אני מתכבד להשיב לחבר הכנסת זבולון המר.

משה שחל: 3-1.

משה שחל: ההחלטה בעניין זה נתונה בידי היועץ המשפטי לממשלה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

רפאל אדרי: חבר הכנסת ד' שילנסקי שאל את שר המשטרה ביום י"ב בניסן התשנ"ה (12 באפריל 1995): ב-18 במרס 1995 התקיימה עצרת הזדהות עם שובתי הרעב.

רפאל אדרי: כשעלה ד"ר פליסר לשיר, הוא צולם על-ידי שני שוטרים במדים.

רפאל אדרי: רצוני לשאול: 1.

רפאל אדרי: האם כל עצרת של נאמני ארץ-ישראל מצולמת על-ידי המשטרה?

רפאל אדרי: 2.

רפאל אדרי: אם לא כולן, איזו מהן?

רפאל אדרי: 3.

רפאל אדרי: למה מצלמת המשטרה אירועים אלה? 4.

רפאל אדרי: האם מצולמים על-ידי המשטרה גם אירועים של תומכי הממשלה?

משה שחל: אני מתכבד להשיב לחבר הכנסת דב שילנסקי.

משה שחל: 4-1.

משה שחל: צילום מפגינים הוא כלי מקצועי המעוגן בפקודת קבע של משטרת ישראל שמספרה 14.02.10, והוא אושר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

משה שחל: בכל אירוע סדר ציבורי, כמו הפגנה, תהלוכה, משחק כדורגל וכדומה, משלבת המשטרה צוותי הנצחה המצלמים את האירוע.

משה שחל: המשטרה מסתייעת בצילומים כדי לאכוף את החוק במקרים של הפרות סדר.

משה שחל: המשטרה מצלמת הפגנות ללא קשר למסר הפוליטי המובע בהן.

משה שחל: ההחלטה מתבססת רק על שיקולים מבצעיים וחקירתיים.

רפאל אדרי: שאלה נוספת לחבר הכנסת דב שילנסקי.

דב שילנסקי: ד"ר פליסר הוא אומנם דוקטור, אך הוא נאמן ארץ-ישראל והוא גם זמר וגם מלחין.

דב שילנסקי: הוא חיבר שירים, שהוא קורא להם "שירי חס ושלום".

דב שילנסקי: אלה שירים למען ארץ-ישראל והאסון שהשלום הזה שלכם עומד להביא.

דב שילנסקי: לא כל ההפגנה צולמה.

דב שילנסקי: אני מבין שמצלמים אדם חשוד.

דב שילנסקי: ד"ר פליסר הוא אדם ידוע, שקט.

דב שילנסקי: מייד כשהוא עלה לשיר, תיכף עטו עליו צלמי המשטרה.

דב שילנסקי: אני משוכנע, לפי העדויות ששמעתי, שצילמו את ד"ר פליסר על מנת להבהיל אותו ולהגיד: אם תמשיך לשיר, אנחנו, המשטרה, נטפל בך.

דב שילנסקי: לצלם את הזמר ואת האחרים לא לצלם – זו כבר גישה פוליטית מובהקת.

דב שילנסקי: אני מבקש מהשר לבדוק את דברי.

דב שילנסקי: אני משוכנע שהוא ייווכח שהם נכונים.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת שילנסקי.

רפאל אדרי: אדוני שר המשטרה, אנא תשובתך.

משה שחל: אני מודיע בצורה ברורה וחד-משמעית: האיש הפוליטי במשרד המשטרה הוא השר עצמו.

משה שחל: אני לא יודע על ההפגנה הזאת.

משה שחל: אני לא יודע על הזמר הזה.

משה שחל: אני לא יודע על מה הוא שר.

משה שחל: אף אחד לא נתן הוראה.

משה שחל: אני מציע לך, חבר הכנסת דב שילנסקי – – –

דב שילנסקי: היום הרבה קציני משטרה יודעים היטב איך לרקוד.

דב שילנסקי: נגד המתנחלים שהם בעד ארץ-ישראל, פועלים בכוח.

משה שחל: אני מעריך את קציני המשטרה יותר ממה שאתה מעריך אותם.

משה שחל: יכול להיות שבריקודים הם טובים.

משה שחל: אבל אני מודיע לך: מאחר שהשר לא יודע לרקוד, אני מוחה בתוקף על כל העניין הזה.

רפאל אדרי: נשלח אותך לקורס.

משה שחל: אני מציע לך לבוא אתי.

משה שחל: אבקש שיביאו את הסרט, תראה אותו מההתחלה ועד הסוף, ואז תיווכח שזה לא היה ולא נברא, ולא מיניה ולא מקצתיה.

רפאל אדרי: אני מבין שאתה מזמין גם את חבר הכנסת שילנסקי לריקודים.

דב שילנסקי: אדוני השר יודע את גישתי החיובית למשטרה.

דב שילנסקי: לא פגעתי, חס וחלילה, בכל המשטרה ובכל הקצינים.

דב שילנסקי: התכוונתי לכמה קצינים.

משה שחל: חבר הכנסת שילנסקי, אין לי אלא לומר שאין אדם נתפס בצערו.

משה שחל: חשבתם הערב שהנה השלטון בא, ולכן, בצערך, אני פשוט סולח לך.

משה שחל: מה יש לי להגיד לך?

משה שחל: לא היה ולא נברא.

דב שילנסקי: אני באמת מצטער על כך.

משה שחל: אני יודע.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני שר המשטרה.

רפאל אדרי: נעבור לשאילתא הבאה.

רפאל אדרי: חבר הכנסת ע' לנדאו שאל את שר המשטרה ביום כ"ט באדר א' התשנ"ה (1 במרס 1995): איל נוקד נעצר בערב שבת, י"ט בשבט התשנ"ה, 20 בינואר 1995, כאשר ניסה להיכנס למערת-המכפלה לאחר שהוצא נגדו צו הגבלה האוסר עליו להיכנס למערת-המכפלה.

רפאל אדרי: מייד עם מעצרו, הוא שיתף פעולה עם המשטרה באופן מלא.

רפאל אדרי: למרות זאת הוא נעצר למשך כל השבת והובא בפני שופטת ביום ראשון.

רפאל אדרי: רצוני לשאול: מדוע נעצר הנ"ל עד תום ההליכים על עבירה זו אף ששיתף פעולה עם השוטר החוקר?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המשטרה פתחה תיק חקירה נגד האיש בגין הפרת הוראה חוקית, התחזות והכאת שוטר.

משה שחל: בגלל חומרת ההאשמות נעצר האיש ב-20 בינואר 1995 ל-48 שעות בהתאם לסמכויות המשטרה והובא להארכת מעצר ב-22 בינואר 1995.

משה שחל: מעצרו הוארך עד 23 בינואר 1995, כדי לבדוק האם ניתן לעצור אותו עד תום ההליכים.

משה שחל: בסופו של דבר שוחרר האיש בתנאים מחמירים.

משה שחל: חבר הכנסת א' גור שאל את שר המשטרה ביום ו' באדר ב' התשנ"ה (8 במרס 1995): בעיתון "ידיעות אחרונות" מיום 17 בפברואר 1995 נכתב, כי שלטונות האוטונומיה דורשים מחברות הביטוח הישראליות לשלם להם מחצית מערכם של כלי הרכב הגנובים הנמצאים בעזה וביריחו, כתנאי להחזרתם.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם הידיעה נכונה?

משה שחל: 2.

משה שחל: כמה מכוניות גנובות מצויות כיום בשטחי האוטונומיה?

משה שחל: 3.

משה שחל: מדוע הפלשתינים אינם משתפים פעולה עם ישראל בנושא?

משה שחל: 4.

משה שחל: כיצד מתמודדת המשטרה עם הבעיה, ומה הם הישגיה?

משה שחל: 4-1.

משה שחל: אין בידי המשטרה נתונים מדויקים לגבי מספר כלי הרכב הנגנבים מישראל ומועברים לשטחי האוטונומיה.

משה שחל: ישראל והרשות הפלשתינית משתפות פעולה בנושא.

משה שחל: לראיה, במחוז ש"י הוחזרו על-ידי הפלשתינים בתקופה שבין 9 במאי 1994 לבין 31 בינואר 1995 91 כלי רכב, ונעצרו 35 חשודים בגין מעורבות בגנבות כלי רכב מישראל והעברתם לשטחי האוטונומיה.

משה שחל: ב-5 במאי 1995 החזירה הרשות הפלשתינית 70 כלי רכב גנובים במבצע חד-פעמי.

משה שחל: נושא גנבת הרכב עולה גם במסגרת השיחות המשותפות עם הפלשתינים.

משה שחל: בשנה האחרונה, במסגרת ההיערכות החדשה של המשטרה והקמת מחוז ש"י, הוקם מנגנון משטרתי לתיאום ולשיתוף, המטפל בנושא הברחות הרכב.

משה שחל: במקביל פועלת המשטרה למנוע הברחת כלי רכב לשטחי האוטונומיה באמצעות סיורים, חיפושים, מחסומים ופעולות מודיעיניות.

משה שחל: מתחילת שנת 1995 נתפסו 56 כלי רכב גנובים.

רפאל אדרי: תודה, אדוני שר המשטרה.

רפאל אדרי: שאלה נוספת לחבר הכנסת אפרים גור, בבקשה.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האם זה נכון שהרשות הפלשתינית דרשה כמחצית מערכן של המכוניות כתנאי להחזרתן לחברות הביטוח?

אפרים גור: עניין זה מופיע בגוף השאילתא שלי, וכבוד השר לא התייחס לכך.

אפרים גור: אם לא ידוע מספר המכוניות המועברות לשטחי האוטונומיה, אני מבקש מכבוד השר למסור לי את הנתון, אם הוא נמצא עכשיו בידיו, ואם לא – מאוחר יותר.

אפרים גור: כמה מכוניות נגנבות בסך הכול במדינת ישראל בשנה אחת?

אפרים גור: האם מספר המכוניות הגנובות נמצא במגמת עלייה או ירידה?

אפרים גור: כמה מכוניות נמצאות ומוחזרות לבעליהן?

משה שחל: אדוני היושב-ראש, לא ידוע לי על הצעה בקשר ל-50%, שהוצעה לחברות הביטוח.

משה שחל: מספר כלי הרכב שנגנבו בשנת 1994 – ואני אומר זאת מהזיכרון – כ-26,000 כלי רכב.

משה שחל: יש בכך עלייה של כ-10%.

משה שחל: יש החזרת רכב בהיקף של כ-40%.

משה שחל: שני הנתונים האלה נמצאים, לצערי הרב, בעלייה.

משה שחל: כלומר, יש עלייה בגנבות וירידה ביכולת שלנו לאתר את כלי הרכב.

משה שחל: לצורך העניין הזה הוקמה יחידה מיוחדת שנקראת "עורק תנועה", ביחד עם חברות הביטוח, ותפקידה הוא אך ורק לרדוף ולאתר כלי רכב.

משה שחל: מאחר שאתה מתעניין, אומר כי ההמלצה המרכזית, ואמליץ אותה גם לכנסת, המלצה שיכולה למנוע את גנבות הרכב, נוגעת לא לשימוש בכלי הרכב לאחר מכן אלא לפירוקם.

משה שחל: הכוונה היא למנוע שימוש בחלקי חילוף.

משה שחל: זו הבעיה המרכזית.

משה שחל: אנחנו מנסים עכשיו לפעול נגד המפרקים והעוסקים בחלקי החילוף.

משה שחל: הדבר כולל כמה הצעות שאני עובד עליהן כדי להגישן.

משה שחל: כלומר, הכוונה היא, שרק במוסכים מורשים ישתמשו בחלקי חילוף לרכב.

משה שחל: אני יכול להביא לך, למשל, דוגמאות של דלתות שצריך לסמן.

משה שחל: מדובר בעיקר ברכיבים הגדולים.

משה שחל: זאת כדי להילחם בתופעה.

משה שחל: חבר הכנסת ר' אדרי שאל את שר המשטרה ביום י"ג באדר ב' התשנ"ה (15 במרס 1995): נתונים מסכמים ל-1994 במחוז הדרום של המשטרה מציגים עלייה חדה במעורבותם בפשיעה של בני נוער עולים חדשים ובני מיעוטים מהדרום.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: כיצד יפעל המשרד בתחום האכיפה כדי להביא לירידה בפשיעה?

משה שחל: 2.

משה שחל: אילו פעולות מניעה והסברה בקרב בני הנוער – עולים ובני מיעוטים – תקיים המשטרה?

משה שחל: 2-1.

משה שחל: המשטרה פועלת באופן שיטתי כדי להביא לירידה בפשיעה גם בעבירות שבהן מעורבים בני נוער עולים ובני מיעוטים.

משה שחל: הפעילות מתחלקת לשני שלבים, שלב המניעה ושלב הגילוי.

משה שחל: בשלב המניעה מקיימת המשטרה פעולות הסברה לתלמידים בכל רחבי הארץ בשיתוף עם מערכת החינוך, במטרה להגביר את המודעות בקרב בני הנוער להשלכות הנובעות מפעילות פלילית.

משה שחל: בשלב הגילוי פועלת המשטרה בצורה תקיפה כדי למגר את התופעה.

משה שחל: בין היתר, נפתחים תיקים פליליים, מוצאים צווי הגבלה שונים ונערך פיקוח מתמיד אחר תנועותיהם של העבריינים על-ידי פקחי הנוער במשרד הנוער.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני שר המשטרה.

רפאל אדרי: לפני שנמשיך אני מבקש בשמכם, חברי הכנסת, ובשמי, לקדם בברכה את חברנו חבר הכנסת חיים קופמן.

רפאל אדרי: אנחנו שמחים שאתה בתוכנו ושמחים שאתה מחדש את הפעילות הברוכה שלך בכנסת ואת תרומתך הנכבדה שבוודאי חסרה לנו בתקופה האחרונה.

רפאל אדרי: אנחנו מאחלים לך החלמה מהירה.

רפאל אדרי: נשמח בוודאי להמשיך לשתף אתך פעולה.

רפאל אדרי: תודה רבה.

חיים קופמן: תודה רבה.

אריאל ויינשטיין: תודה רבה.

משה שחל: הממשלה מצטרפת לברכות.

משה שחל: חבר הכנסת י' ונונו שאל את שר המשטרה ביום י"ג באדר ב' התשנ"ה (15 במרס 1995): בעקבות הכתבה שהתפרסמה בעיתון "דבר" ב-27 בפברואר 1995 בדבר הפעלת תלמידים כבלדרי סמים בבתי-ספר באילת ובבאר-שבע, רצוני לשאול: 1.

משה שחל: מה היא עמדת המשטרה?

משה שחל: 2.

משה שחל: מה יעשה המשרד כדי למנוע תופעה זו?

משה שחל: 2-1.

משה שחל: משטרת ישראל מייחסת חשיבות עליונה לטיפול בתופעה של הפעלת תלמידי בית-הספר כבלדרי סמים.

משה שחל: המשטרה משתפת פעולה עם גופי חינוך בכל רחבי הארץ במגמה למנוע את תופעת הסחר והשימוש בסמים בקרב בני נוער.

משה שחל: אנו מתייחסים בחומרה לעבריינים המדיחים קטינים לשימוש בסם ולהפצתו.

משה שחל: הפעילות המשטרתי מתרכזת במישור המודיעיני הסמוי ובמישור החקירתי הגלוי.

רפאל אדרי: תודה, אדוני השר.

רפאל אדרי: שאלה נוספת לחבר הכנסת ונונו.

רפאל אדרי: בבקשה.

יוסף ונונו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, האם נגע הסמים בבתי-הספר הוא משמעותי, והאם הוא נמצא בתהליך של ירידה או של עלייה?

יוסף ונונו: האם הפעולה שנעשתה היום באילת לתפיסת 50 בני נוער מלמדת על נגע עמוק מאוד בעיר אילת?

רפאל אדרי: תודה לחבר הכנסת ונונו.

רפאל אדרי: אדוני השר, תשובתך.

משה שחל: יש קושי בתשובה על השאלה הזאת.

משה שחל: בשנת 1994 חלה עצירה בגידול בצריכת הסמים.

משה שחל: הערכת המשטרה היא, שיש בארץ כ-30,000 נרקומנים.

משה שחל: יש בעיה של בני נוער שמנסים סמים; זה עדיין לא הופך אותם לנרקומנים.

משה שחל: אכן, התופעה מקיפה אחוזים גבוהים למדי, לפחות אלה שמשתמשים בסמים פעם אחת, מה שנקרא עישון.

משה שחל: הנושא הזה נמצא בטיפול מאוד מאוד אינטנסיבי של המשטרה, ואנחנו מנסים כמה פרויקטים.

משה שחל: דוגמת הפרויקט באילת יהיו כמה נוספים גם במגזר הערבי, גם במגזר הדרוזי וגם בכלל חלקי הארץ.

משה שחל: אנחנו מנסים פרויקט של עיר נקייה מסמים באור-עקיבא ובטבעון, שזה מפעל מקיף הרבה יותר, לכמה שנים.

משה שחל: עלותו גבוהה מאוד, אבל הצלחתו בחוץ-לארץ היתה גדולה.

משה שחל: בסך הכול אנחנו מביאים יותר עבריינים לדין בגין שימוש וסחר בסמים.

משה שחל: כתופעה הייתי אומר שאין כאן גידול.

משה שחל: אנחנו נמצאים בנתיב שאנחנו יכולים להתמודד ולהקטין את הצריכה של הסם בקרב בני נוער, אם נקדיש לעניין אמצעים, מאמצים ומערכת משולבת גם של חינוך וגם של אכיפת חוק.

משה שחל: חבר הכנסת ס' טריף שאל את שר המשטרה ביום י"ג באדר ב' התשנ"ה (15 במרס 1995): שמעתי ברשת ב' פרסומת על משטרת התנועה הממומנת על-ידי המוסד לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: מה היא המטרה של הפרסומת?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם אין כספים אלה צריכים להיות מיועדים לפרסומת למלחמה בתאונות הדרכים במקום להלל את משטרת התנועה?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם קיבלה הפרסומת את אישור השר? 4.

משה שחל: מה היא מידת שיתוף הפעולה בין משטרת התנועה לבין המוסד לבטיחות בדרכים של משרד התחבורה?

משה שחל: 4-1.

משה שחל: מטרת תשדיר הפרסומת היא להביא לידיעת הציבור הרחב את דבר קיומה של משטרת התנועה הארצית והיקף פעילותה, במטרה להגביר את מודעות הנהגים לזהירות בדרכים ולקיומה של האכיפה המשטרתית.

משה שחל: משטרת ישראל עובדת בשיתוף פעולה מלא עם המינהל לבטיחות בדרכים בכל תחומי העבודה השוטפים.

משה שחל: הפרסומת לא חייבה את אישורי.

משה שחל: חבר הכנסת א' גור שאל את שר המשטרה ביום כ' באדר ב' התשנ"ה (22 במרס 1995): במקומון "ירושלים" מיום 3 במרס 1995 נכתב, כי בשנת 1994 חלה עלייה של כ-8% במספר התאונות שבהן מעורבות ניידות משטרה, וכי המספר עומד על 3,938 כלי רכב משטרתיים.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם הידיעה נכונה?

משה שחל: 2.

משה שחל: כיצד מתמודד משרדך עם התופעה?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם הקמתה המתוכננת של יחידת האופנועים עלולה להשפיע על שיעור התאונות הגבוה במחוז ירושלים, העומד על ממוצע של שתי תאונות בשנה לכל ניידת?

משה שחל: 1.

משה שחל: הידיעה נכונה, אם כי ראוי לציין כי נתון זה מתייחס לכלל התאונות, לרבות תאונות נזק בלבד, בעוד במגזר האזרחי מתועדות בעיקר תאונות דרכים עם נפגעים.

משה שחל: 2.

משה שחל: משטרת ישראל מתמודדת עם התופעה באמצעות אכיפה מוגברת גם כנגד שוטרים, העמדה לדין של העבריינים, שלילה מינהלית של רשיונות הנהיגה, הוראה של מפקד שלא לנהוג ברכב משטרתי ועוד.

משה שחל: כמו כן הוחלט לאחרונה במשטרה על הקמת יחידה משטרתית מיוחדת שתעסוק באכיפה נגד שוטרים.

משה שחל: 3.

משה שחל: בנושא בטיחות אני רואה בהחלטה האחרונה של המפכ"ל, שניתנה על-פי בקשתי ובעקבות הדיונים שהיו בינינו, החלטה חשובה ממדרגה ראשונה, עקב הצלחתה של מחלקה דומה שהוקמה בצה"ל, כדי לצמצם את מספר עבירות התנועה בקרב לובשי המדים.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני השר.

רפאל אדרי: שאלה נוספת לחבר הכנסת אפרים גור, בבקשה.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני בהחלט מבין, ששוטרי משטרת ישראל נזקקים לשירותים של כלי רכב שהמשטרה מעמידה לרשותם לצורך ביצוע משימותיהם, וכאלה הן רבות וחיוניות.

אפרים גור: עם זאת, מדאיגה אותי התופעה, ששיעור מעורבותם של השוטרים בתאונות הדרכים נמצא בעלייה.

אפרים גור: השאלה היא, האם אתם, כמשטרת ישראל, נוקטים פעולות זהות, דומות לאלו שנוקט צה"ל כדי למגר, להדביר את התופעה של תאונות הדרכים בצה"ל – עד כמה שידוע לי, עם הצלחות לא מעטות – והאם אתם מתכננים אילו תוכניות או פעולות פרקטיות, מעשיות, מעבר להודעתך על החלטת המפכ"ל, כדי להקטין ככל האפשר את מעורבותם של שוטרי ישראל, שצריכים ליתן דוגמה, בתאונות דרכים.

רפאל אדרי: תודה לחבר הכנסת אפרים גור.

רפאל אדרי: אדוני השר, אנא תשובתך.

משה שחל: הוא אשר אמרתי, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גור, אנחנו מאמצים את המודל של הצבא מפני שהוא היה מוצלח.

משה שחל: עד כה זה לא היה.

משה שחל: רמזתי שאנחנו תולים תקוות רבות בהקמת היחידה שתביא להורדה במספר התאונות, להעלאת רמת הבטיחות ולהקפדה על כך שהשוטר שצריך לשמש דוגמה בנהיגתו הפרטית – הוא עצמו ישמור על כללי התנועה.

משה שחל: חברת הכנסת א' סלמוביץ שאלה את שר המשטרה ביום כ"ז באדר ב' התשנ"ה (29 במרס 1995): במקומון "שבע" פורסם, כי ניצב שמעון לוי, מפקד המחוז הדרומי, שוקל לרוץ בבחירות בעוד ארבע שנים לראשות העיר באר-שבע.

משה שחל: מצורף תצלום הכתבה מיום 2 במרס 1995.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם מקובל שקצין במדים עוסק בפוליטיקה?

משה שחל: 2.

משה שחל: אילו צעדים נוקט משרדך כדי למנוע מקצינים במשטרה את העיסוק בפוליטיקה תוך כדי שירותם במשטרה?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הפרסום במקומון "שבע" נעשה ללא ידיעתו של מפקד המחוז הדרומי, בלי שניתנה לו ההזדמנות להגיב על הנושא בטרם הוצאת העיתון.

משה שחל: מפקד המחוז הדרומי הוא קצין בכיר במשטרה ואינו נושא פניו לכל תפקיד שהוא מחוץ למשטרה.

משה שחל: בעקבות פניית המשטרה פרסם המקומון הבהרה שניתנה מטעמו של דובר המחוז הדרומי.

משה שחל: חבר הכנסת מ' מאיה שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): ביום 27 בספטמבר 1994 הגיש מר צבי יעקבזון תלונה במשטרה נגד האב מרסל דיבואה והכנסייה שברחוב אגרון בירושלים, לאחר פרסום בעיתון, שעל-פיו הבטיחו טובת הנאה למשפחה אם תתנצר.

משה שחל: מצורף צילום הכתבה וצילום אישור התלונה.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם נחקר האב דיבואה והאם נחקרו אנשי הכנסייה?

משה שחל: 2.

משה שחל: מה העלתה החקירה עד כה?

משה שחל: 2-1.

משה שחל: כל המעורבים בפרשה נחקרו.

משה שחל: החקירה העלתה, שהאשה לא התכוונה להמיר את דתה, אלא להפעיל לחץ על משרד השיכון כדי לקבל דירה.

משה שחל: תיק החקירה הועבר לפרקליטות, והיא שתקבע אם להגיש כתבי אישום נגד המעורבים בפרשה.

משה שחל: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): ביקור האגודה לזכויות האזרח בתאי המעצר של משטרת חיפה וזבולון העלה כי בחיפה תנאי המעצר קשים ביותר ואילו בזבולון התנאים סבירים.

משה שחל: לפני כשנה סוכם על שיפור תנאי המעצר במשטרת חיפה, אך דבר לא נעשה.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: מדוע לא שופרו תנאי המעצר במשטרת חיפה, כעולה מדוח הביקור המצורף?

משה שחל: 2.

משה שחל: מדוע אין בהם פחי אשפה?

משה שחל: 3.

משה שחל: מתי ישופרו תנאי המעצר בחיפה כך שיתאימו לתנאי המעצר בזבולון?

משה שחל: 3-1.

משה שחל: לנושא תנאי המעצר מיניתי ועדה שהגישה המלצות לשיפור תנאי האחזקה בכל בתי-המעצר במשטרה באופן אחיד ושוויוני.

משה שחל: בעקבות ממצאי הוועדה בוצעו עבודות שמגמתן שיפור מיידי.

משה שחל: עבודות בינוי נמצאות בתכנון, ומטבע הדברים אורכות זמן רב.

משה שחל: לפני כשבועיים התקיימה פגישה, ביוזמתי, בין מנכ"ל משרד המשטרה ונציגי משרד המשטרה לבין מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח ונציגי האגודה.

משה שחל: בפגישה זו הוצגו הפעולות שנעשו לשיפור תנאי המחיה של העצורים בבתי-המעצר של המשטרה ובתאי המעצר.

משה שחל: אנשי האגודה לזכויות האזרח בירכו על השיפורים וציינו את התנופה בטיפול בנושא.

משה שחל: יצוין כי לפני ארבע שנים בוצע שיפוץ יסודי בתאי המעצר במרחב חיפה בעלות של כ-50,000 שקל.

משה שחל: מדי חצי שנה מסיידים את בתי-המעצר ומבצעים תחזוקה שוטפת.

משה שחל: בשנה הבאה יוכנסו לתוכנית העבודה עבודות שיפוץ בהיקף נרחב ביותר.

משה שחל: כיום קיימת פרוגרמה להקמת מבנה חדש במרחב חיפה.

משה שחל: בתאי המעצר במרחב חיפה קיימות באופן קבוע שקיות לאיסוף אשפה.

משה שחל: אני מוסיף, כי לבית-המעצר המרכזי באבו-כביר הקדשנו 14 מיליון שקל, והוא עובר, למעשה, מהפכה.

משה שחל: הוא יהיה, לדעתי, ברמה מאוד סבירה, והעבודות כבר מבוצעות.

משה שחל: הקצבנו חצי מיליון שקל לבית-המעצר בירושלים, שהוא במצב קשה.

משה שחל: בבית-המעצר קישון בחיפה עובדים עכשיו בדיוק על אותם סטנדרדים של בית-המעצר באבו-כביר, כדי להביא אותו למצב דומה.

רפאל אדרי: תודה, אדוני השר.

רפאל אדרי: שאלה נוספת לחבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מודה לשר על תשובתו.

אליעזר זנדברג: עם זאת, השאלה התייחסה באופן ספציפי לתאי המעצר במשטרת חיפה.

אליעזר זנדברג: לאחר ששמעתי את הסקירה של השר לגבי תוכניות השיפוץ והשיפור בבתי-המעצר השונים אני שב לשאלתי, מתי תגענה תוכניות השיפוץ האלה גם לחיפה, מן הטעם הפשוט, שהשר השיב לי על שאילתא דומה לפני כשנה, והדברים שנאמרו אז בשאילתא ובדברי התשובה היו דומים, פחות או יותר, לדברים שנאמרו היום.

אליעזר זנדברג: לכן, אני שב ושואל: מתי יגיעו ענייני השיפוץ האלה ותוכניות השיפוץ לכלל מעש גם לגבי תאי המעצר של משטרת חיפה?

משה שחל: עניתי שמדובר על שיפוצים שיהיו בשנה הבאה.

משה שחל: מעבר לכול, מדובר על מרחב חיפה, על מבנה חדש שצריך להיבנות תוך תקופת זמן קצרה, אני מקווה.

משה שחל: הכול ביחד במסגרת התוכנית הזאת עם כמה שינויים.

משה שחל: לדוגמה – אני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים – קביעת סטנדרדים מינימליים כמו דברי היגיינה לכל עצור חדש; זה כבר נמצא.

משה שחל: בבתי-המעצר אנחנו מנהיגים בפעם הראשונה סדינים מתכלים מנייר לשימוש חד-פעמי.

משה שחל: עלותם בערך מיליון שקל.

משה שחל: רציתי להגיע ליותר, אבל הסכומים הם פשוט אסטרונומיים, ולא יכולתי לעמוד בהם.

משה שחל: התקציבים שמדובר עליהם הם תקציבים גדולים מאוד.

משה שחל: למשל, באבו-כביר.

משה שחל: לתחנות עצמן – מי שמכיר את התחנה בחיפה – ואני מניח, שכעורך-דין היתה לחבר הכנסת זנדברג הזדמנות אחת, לפחות, להציץ פנימה – זה מצב קשה מאוד.

משה שחל: האמת היא שאני רואה את תיקונו בבניית מבנה חדש, אבל נעשה כדי לתת לזה לפחות צורה סבירה ומתקבלת על הדעת.

משה שחל: חבר הכנסת י' עזרן שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): על-פי סעיף 14 לחוק איסור הונאה בכשרות, העובר על עבירות הונאה בכשרות דינו שנת מאסר.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: כמה תלונות הוגשו למשטרת ישראל בגין עבירה זו? 2.

משה שחל: בכמה מן התלונות הוגשו כתבי אישום?

משה שחל: 3.

משה שחל: אילו עונשים הוטלו על פורעי החוק?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: בשנים 1994-1991 הוגשו למשטרה 32 תלונות בגין עבירה זו.

משה שחל: בחודשים הראשונים של שנת 1995 לא הוגשו תלונות.

משה שחל: 2.

משה שחל: ב-13 מהתלונות הוגשו כתבי אישום.

משה שחל: 3.

משה שחל: בתיקים שנפתחו בשנים 1992-1991 הוטלו על הנאשמים עונשים כספיים.

משה שחל: בשאר התיקים עדיין לא הסתיים הטיפול.

משה שחל: חבר הכנסת מ' מאיה שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): העיתון "יתד נאמן" (מצורף צילום הידיעה) מדווח על שוטרים שביצעו מעצר בשבת מכוח צו בית-הדין בצפת.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם הפרטים נכונים?

משה שחל: 2.

משה שחל: מדוע מבוצעים מעצרים בשבת?

משה שחל: 3.

משה שחל: התימנע המשטרה מביצוע פעולות לא חיוניות בשבת?

משה שחל: 3-1.

משה שחל: באופן עקרוני אין מבצעים פקודות מעצר בשבת, למעט במקרים חריגים.

משה שחל: הפקודה בוצעה בשבת, היום האחרון לאיתור המבוקשת, מתוך רצון למנוע את ביזיון בית-הדין הרבני באי-ביצוע הפקודה.

משה שחל: אני מתנצל בשם המשטרה על עוגמת הנפש שנגרמה הן לבית-הדין הרבני והן למבוקשת, ואפעל למנוע הישנות מקרים כאלה בעתיד.

רפאל אדרי: תבורך, אדוני השר, על אומץ הלב.

רפאל אדרי: גם כאשר צריך לבוא ולומר מלה, לענות תשובה נאותה לשואל, חבר הכנסת מאיה, אתה אומר זאת בצורה מכובדת.

רפאל אדרי: זה רק לכבודה של המשטרה ולכבודו של משרד שאתה עומד בראשו.

רפאל אדרי: חבר הכנסת א' דרעי שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): על-פי פרסום בעיתונים, הרמזורים בגאולה ובמאה-שערים חדלו לפעול, בתגובה על הפגנות ושרפת פחי זבל במקום.

רפאל אדרי: ברצוני לשאול: 1.

רפאל אדרי: האם הפרטים נכונים?

רפאל אדרי: 2.

רפאל אדרי: מי החליט על ענישה זו, הפוגעת ברבים?

רפאל אדרי: 3.

רפאל אדרי: מה היא עמדת המשטרה לגבי ענישה זו?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

משה שחל: הרמזור בצומת גאולה–מאה-שערים הפסיק לפעול בעקבות הצתת קופסת הבקרה על-ידי צעירים מקומיים.

משה שחל: הנושא נמצא בטיפולה של עיריית ירושלים, האחראית לתיקון מערכת הרמזורים בעיר.

משה שחל: חבר הכנסת י' בא-גד שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): בית-קברות יהודי ביפו מפונה כדי לבנות באתר מרכז מסחרי.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם אין התחשבות בקדושת הקברים?

משה שחל: 2.

משה שחל: מי הפיץ את הידיעה שהמפגינים באו תמורת בצע כסף?

משה שחל: מדובר בשטח שנקנה מהכנסייה האורתודוקסית על-ידי יזם פרטי המתכוון לבנות במקום 250 יחידות דיור.

משה שחל: כיוון שיש באתר ממצאים ארכיאולוגיים, העבודות בו נמצאות תחת פיקוח רשות העתיקות.

משה שחל: למשטרת ישראל אין קשר לבנייה במקום, אך היא מאבטחת את המקום כאשר יש סכנה לשלום הציבור.

דב שילנסקי: שאלה נוספת לחבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: אדוני השר, מאחר שעניין חילול קברים ביפו חוזר עכשיו גם במה שנקרא מזור-אלעד, באזור ההוא וגם במקומות נוספים – האם אי-אפשר למצוא פתרון לא לפגוע ברגשות?

יוסף בא-גד: הרי כאשר פוגעים בקברים בגרמניה אנחנו מעוררים קול מחאה בכל מקום באירופה.

יוסף בא-גד: בישראל, עם כל הבעיות, למה לא יושיב השר ועדה שתמצא פתרון איך למנוע את הדבר?

יוסף בא-גד: דבר נוסף: מדוע השוטרים מתנהגים, לפעמים, בצורה ברוטלית – לפעמים, לא כולם – בעניינים האלה?

משה שחל: אדוני היושב-ראש, לסוגיה הראשונה – יזמתי בעבר פנייה ליועץ המשפטי לממשלה כדי להסביר האם עצמות אדם הן עתיקה או לא – בהתנגדות, אגב, של רשות העתיקות, שחלקו על דעתי ועל עמדתי.

משה שחל: ואכן, היועץ המשפטי לממשלה אימץ את הפרשנות שלי.

משה שחל: בעניין הזה יש הגנה על עצמות אדם – מרגע שנתגלו חייבים להעביר אותן לידי משרד הדתות ולקבור אותן.

משה שחל: יש סביב הנושא הזה ויכוח ומתח, אגב, בין שני הצדדים: בין רשות העתיקות לבין הגורמים הנוגעים בדבר, ביניהם "אתרא קדישא" ואחרים.

משה שחל: אישית, אני מתנגד לכל נגיעה בעצמות אדם בצורה של טלטול או ביזוי, ואני חושב שהחובה המוטלת עלינו היא להביא אותן לקבורה לפי השתייכותם של אותם בתי-קברות.

משה שחל: לנקודה השנייה – אינני חושב שהמשטרה היא צד בעניין הזה.

משה שחל: השאלה ששאלת, חבר הכנסת בא-גד, דומה לשאלה ששאלו מישהו: למה ביום רביעי אתה מכה את אשתך?

משה שחל: הוא בא ואומר: שמע, אין לי אשה, ואני לא מכה אותה.

משה שחל: אני לא חושב שהמשטרה מתנהגת בצורה שאיננה יאה למשטרה מנומסת וטובה.

משה שחל: אם יש מקרה זה או אחר כחריג, אנא, העבר לי את הפרטים, ונבדוק אותם.

משה שחל: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את שר המשטרה ביום ג' בניסן התשנ"ה (3 באפריל 1995): עד התביעה במשפטו של חבר הכנסת אריה דרעי, יעקב כץ, סיפר בעדותו בבית-המשפט, כי שמע בחקירתו ביטויים עולבים כלפי חבר הכנסת דרעי, בפרט, וכלפי הציבור הדתי, בכלל.

משה שחל: רצוני לשאול: 1.

משה שחל: התיחקר טענתו זו? 2.

משה שחל: התועבר בדיקה זו לגורם מחוץ למשטרה?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

משה שחל: מאחר שהמשפט עדיין מתנהל, אינני מתכוון להתייחס לדברים שנאמרו במהלכו.

דב שילנסקי: כבודו, גמרת את עבודתך, ואני מודה לך מאוד.

דב שילנסקי: אני מבקש מסגנית מזכיר הכנסת למסור הודעה.

דב שילנסקי: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, מטעם ועדת העבודה והרווחה: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 11), התשנ"ה–1995.

ש' כרם: הצעת חוק זו מהווה מיזוג של שתי הצעות חוק.

ש' כרם: עוד הונחה, מטעם ועדת הכנסת, הצעה לתיקון סעיף 81 לתקנון הכנסת.

ש' כרם: תודה.

ש' כרם: (קריאה ראשונה)

דב שילנסקי: הסעיף הבא בסדר-היום, ואני מבין שזה גם הסעיף האחרון; נכון, גברתי, סגנית מזכיר הכנסת?

ש' כרם: כן.

דב שילנסקי: הנה התכוננו היום למי יודע איזו ישיבה, ותראו מה זו כנסת – גומרים, יחסית, מוקדם.

דב שילנסקי: סערה גדולה, וגומרים מוקדם.

דב שילנסקי: הסעיף האחרון הוא הצעת חוק זכות מטפחים של זני צמחים (תיקון מס' 2), התשנ"ה–1995.

דב שילנסקי: קריאה ראשונה.

דב שילנסקי: יציג את ההצעה סגן שר החקלאות.

דב שילנסקי: אני מבין, סגנית מזכיר הכנסת, שהיו פה שני חוקים: הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון), של חבר הכנסת יצחק לוי, והצעת חוק העונשין – הכול לא יתקיים היום?

דב שילנסקי: אני מבין שלא.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הממשלתית שאני מביא היום לקריאה ראשונה, הצעת חוק זכויות מטפחים לזנים חדשים, מבוססת על תפיסה משפטית הדומה לחוק הפטנטים המוכר לכולנו.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק זכויות המטפחים לזנים שונים בחקלאות מקנה זכות משפטית למטפח הזנים, בדומה להמצאה טכנולוגית שמאפשרת לאדם הממציא לקבל זכויות על ההמצאה ועל השימוש בה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק זה בא לתגמל את המטפח או המטפחים, ובכך אנחנו מעודדים הצטיינות שמביאה רווח לחברה ותועלת לבני האדם.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה לא מונופול שאי-אפשר לעוקפו.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבי תרופות ניתן לכפות על המטפח להפיץ את ההמצאה שלו והטיפוח שלו לטובת החברה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אמנה בין-לאומית לזכויות מטפחי זנים בחקלאות, ועל מנת להצטרף אליה על המדינה המצטרפת להוכיח כי החוק שלה תואם את האמנה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: ישראל הצטרפה לאמנה זו בשנת 1984, ויש לציין כי אנו עומדים במקום גבוה בסולם העולמי בתחום זה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי האמנה הבין-לאומית, מעמדו המשפטי של מטפח זנים דומה לזה של בעל פטנט, מבחינת התמלוגים ומבחינת השימוש של אחרים בהמצאה או בטיפוח.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: באופן דומה לרישום פטנט, יש קריטריונים לבחינות שונות של הזן החדש המוצע לרשם זכויות מטפחים, קריטריונים שעל-פיהם נבדקה התכונה החדשה של הזן בהשוואה לזנים אחרים.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק המונחת היום על שולחנכם נועדה להתאים את החוק הישראלי לאמנה הבין-לאומית המעודכנת משנת 1991.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אתייחס כאן לכל התיקונים בחוק הזה אלא לשניים עיקריים בלבד.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: השינוי העיקרי הראשון הוא שניתן יהיה להגן על זן שטופח גם בסוף התהליך, הפרודקט, משמע, הפרי עצמו ולא רק חומר הריבוי, ולהפעיל סנקציות על גנבת זנים.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: עד עתה לא היתה בחוק אפשרות הגנה על זכויות המטפח מעבר להגנה על חומר הריבוי בלבד, ואת זה חשוב מאוד להדגיש.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: תיקון עיקרי שני הוא בהתייחסות למושג הזן הנגזר.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: קורה לא אחת, שמתקבל טיפוח של זן הנגזר מזן אחר, ונוצר מצב, שמקבל התמלוגים הוא מי שטיפח את הזן הנגזר ולא מי שטיפח את הזן המקורי.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: האמנה קובעת, כי זן נגזר מקבל זכויות מטפחים, אך לבעל הזן העיקרי יש זכות לתבוע תמלוגים ממטפח הזן הנגזר.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: יתר סעיפי הצעת החוק המובאת לפניכם, רבותי חברי הכנסת, מתקנים את החוק הקיים, והם פרי ניסיון של רשם זכויות מטפחים מאז הפעלת החוק המקורי בשנת 1973.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רואה חשיבות רבה בעידוד טיפוח זנים חדשים בחקלאות.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מאמין, כי החקלאות הישראלית צועדת לקראת ייצוא ידע מתוחכם אולי יותר מאשר תוצרת.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: על הידע הזה עלינו להגן, והדרך לכך היא בהתאמת החוק שלנו לאמנה הבין-לאומית להגנה על זכויות מטפחים משנת 1991.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: רשם זכויות מטפחים מקבל מדי שנה כ-200 הצעות לזנים חדשים.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני סבור, שיש לעודד טיפוח זה על מנת לקדם את תחכום החקלאות, ייצוא הידע כמשאב ועידוד הצטיינות של החקלאים.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק המוגשת באה להגן לא רק על החקלאי המטפח, היא גם מלווה ברווח רב לחקלאות ישראל, לכלכלתה ולחברה בכלל.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכלכלה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

דב שילנסקי: אדוני סגן השר, מאחר שאני רשום ליטול חלק בדיון וכנראה שכבר לא יהיה מי שיחליף אותי, ומאחר שזה לא עניין פוליטי, תרשה לי לשאול אותך שאלה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני, בבקשה.

דב שילנסקי: אני שומע מכל הצדדים, גם באמצעי התקשורת וגם מאנשים פרטיים, מחקלאים, שאצלנו מפתחים דברים נהדרים, אבל יש ישראלים שלומדים את כל החוכמה ואת התורה, והם באים לארצות אחרות, דוגמת פורטוגל, ספרד ועוד ועוד, שמתחרות בתוצרת שלנו, והם מלמדים אותן את החוכמה.

דב שילנסקי: יוצא שאנחנו השקענו את המאמצים ואת הכסף ואת הידע והחוכמה, ואחרים קיבלו את זה על מגש של כסף על-ידי כך שהם העסיקו מומחה ישראלי.

דב שילנסקי: שאלתי היא אם החוק הזה מגן גם נגד התופעה הזו.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהחוק הזה בא לפתור בדיוק את הבעיה הכאובה הזאת, שיש מי שיודעים חקלאות ויכולים להעביר את הזן בלי שום פיקוח.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה בא להגן על המטפח, להגן על זכויותיו ועל התמלוגים שהוא גובה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הטוענים – למה לנו להעביר ידע או למכור אותו?

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו מעבירים טיפוח, אנחנו מקבלים תמלוגים וגם תשומות חקלאיות נלוות.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה להזכיר כאן, שיש כמה מדינות שאנחנו מעבירים להן ידע באופן מבוקר ביותר.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר על טיפוח שנעשה לפני שנים רבות, כי לאחר 20 שנה הפטנט הוא כבר קניינו של כל אדם.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לפעמים אנחנו מעבירים חוכמה חקלאית, תחכום חקלאי מסוים, אבל אנחנו עושים חשבון כלכלי מדוקדק מה הרווח לתוצרת החקלאית הישראלית, ובכך אנחנו מביאים תמלוגים לא רק לפטנט עצמו ולטיפוח עצמו אלא גם לתשומות חקלאיות נלוות.

דב שילנסקי: אני מודה לך מאוד.

דן תיכון: הבנת מה ענה לך סגן השר?

דן תיכון: אני לא הבנתי.

דב שילנסקי: הבנתי, אבל יש לי עוד שאלות.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה עונה בדיוק על השאלות של היושב-ראש.

דן תיכון: לא עונה.

דב שילנסקי: הייתי יכול להתבטא ביתר הרחבה בנושא הזה, אבל כבר חרגתי מהמסגרת.

דב שילנסקי: אני מבין שזה היה בהסכמה, כי זה לא עניין פוליטי.

דב שילנסקי: העליתי שאלה, אבל אני לא מרשה לעצמי יותר משאלה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, נרשמו לדיון 43 חברי כנסת.

דב שילנסקי: אני כאילו כבר דיברתי; נשארו 42 חברי כנסת.

דב שילנסקי: כמקובל, אני מקציב שלוש דקות לכל אחד.

דב שילנסקי: מי שלא יהיה באולם, יאבד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: ראשון המשתתפים בדיון נמצא כאן, והוא חבר הכנסת יורם לס.

דב שילנסקי: אחריו – אני קורא את שמות חברי הכנסת שנרשמו: מאיר שטרית, בנימין טמקין, יגאל ביבי, יוסף בא-גד, אריאל ויינשטיין, עוזי לנדאו, רענן כהן, שאול יהלום, חגי מירום, דוד מנע, רפאל אלול, אלי גולדשמידט, מיכאל איתן, יוסף ונונו, אליעזר זנדברג.

דב שילנסקי: עד כאן אני קורא.

דב שילנסקי: בבקשה, אדוני.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש ביטוי ביחסים שבינו לבינה של גנבת זרע.

יורם לס: אבל לא זה הנושא שאנחנו עוסקים בו כאן, אם כי זה בדיוק העניין – גנבת זרע.

יורם לס: צריך לברך את סגן שר החקלאות ואת משרד החקלאות על הצעת החוק, שבאה להגן ולתת זכות לאותו אדם שהצליח לפתח זן של צמחים, בדרך כלל לתועלת בני האדם, באופן שזכויותיו יישמרו.

יורם לס: מתוך הסכמה לחוק הזה, שיש בו צורך, כי ידוע שהרבה מהידע שמפותח, למשל, במכון וולקני ובמקומות אחרים של מחקר חקלאי מגיע בדרכים לא דרכים לארצות אחרות, וזה פוגע בכלכלת ישראל.

יורם לס: הנושאים האלה בהחלט חשובים.

יורם לס: מתוך הסכמה לחוק, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח להתייחס במידה מסוימת גם לעשבים השוטים, אלה שצומחים כאן על ספסלי האופוזיציה, והיינו עדים להם היום באירוע מביש.

יורם לס: דבר שלא ייעשה, שפל המדרגה, שהאופוזיציה באה ותוקפת את הממשלה באופן הכי לא הגון שבעולם.

יורם לס: לבוא, מצד אחד, ולהגיד שהממשלה נגררת על-ידי ערבים, רחמנא ליצלן, ומצד שני, ידידי חבר הכנסת זנדברג מהאופוזיציה – – –

אליעזר זנדברג: זה לא נכון?

יורם לס: ומצד שני – אני חוזר על טענתכם, שהממשלה נגררת על-ידי הערבים, רחמנא ליצלן – להצטרף לערבים כדי להפיל את הממשלה.

יורם לס: זה רציני?

יורם לס: זה בלתי הגון, זה עשבים שוטים, זה יבלית, זה קוץ ודרדר, זה לא הוגן.

יורם לס: אחת מן השתיים, תגידו את מה שאתם טוענים – אם זה נכון או לא נכון, על זה אנחנו יכולים להיכנס לעימות – אבל אחר כך להצטרף כדי לזכות באיזה קוניוקטורה?

יורם לס: הרי אתם לא מסוגלים להקים ממשלה.

יורם לס: כולכם יודעים את זה.

יורם לס: לא יעזור לכם, בכנסת הזו לא תקימו ממשלה.

יורם לס: אז מה הועלתם בעניין הזה?

יורם לס: זו טענתי כלפי האופוזיציה, אבל יש לי גם טענה כלפי ידידינו במפלגות הערביות, שגרמו נזק חמור לממשלה היום.

יורם לס: נזק חמור מאוד.

יורם לס: גרמו לה להתקפל בנושא משמעותי בעזרת האופוזיציה.

יורם לס: על כך אני מצטער.

יורם לס: בהצעת החוק אתמוך.

יורם לס: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יורם לס, אני רוצה להפנות תשומת לבך לכך, שהנושא היה הצעת חוק זכות מטפחים של זני צמחים.

דב שילנסקי: לפי התקנון, אילו הייתי פורמלי, הייתי צריך להפנות את תשומת לבך לכך.

דב שילנסקי: יש לפעמים סטיות, אבל זו סטייה גדולה מאוד.

דב שילנסקי: אין פה זני צמחים.

דב שילנסקי: אף כי כבר התרגלנו לכל מיני סטיות מהנושא, זו היתה סטייה יותר מדי גדולה.

דב שילנסקי: אבל לא רציתי להפסיק באמצע.

דב שילנסקי: עכשיו אני קורא את המשך השמות ומפנה את תשומת הלב שמי שלא יהיה מפסיד את רשות הדיבור: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו, הוא מפסיד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: חברי הכנסת בנימין טמקין, יגאל ביבי, יוסף בא-גד, אריאל ויינשטיין, עוזי לנדאו, רענן כהן, שאול יהלום, חגי מירום, דוד מנע, רפאל אלול, אלי גולדשמידט, מיכאל איתן, יוסף ונונו – מפסידים את רשות הדיבור, אך לא חבר הכנסת אליעזר זנדברג, שכבר עומד ומקבל שלוש דקות להביע את דעתו הנכונה והחכמה והעניינית.

אליעזר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן שר החקלאות, רציתי לעלות ולומר מלים מספר בשבח ההישגים של מטפחי הזנים, מגדלי הזנים בישראל.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לומר, שבחודש נובמבר היה ביקור של הוועדה החקלאית של מועצת אירופה בישראל.

אליעזר זנדברג: בין היתר כלל הביקור סיור בחוות חקלאיות לפיתוח זנים של פרחים, חוות שבהן עושים ניסויים באזור חבל הבשור.

אליעזר זנדברג: בחודש אפריל הייתי במועצת אירופה במושב האביב שהתקיים בשטרסבורג.

אליעזר זנדברג: המבקרים לא הפסיקו לדבר על מה שהם ראו, על מה שהם למדו בישראל.

אליעזר זנדברג: ההישגים שלנו – ומדובר באנשים שעוסקים בחקלאות, חלקם חקלאים ויודעים ומבינים עניין – זוכים לתשבחות, והם שם דבר.

אליעזר זנדברג: מבחינה זו באמת צריך לבוא ולדאוג לכך, שאותם הישגים, אותם מטפחים, יזכו למערכת הגנה משפטית, ואסור לפגוע בזה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, יכולתי לסיים כאן את דברי, אבל אני לא יכול, לצערי הרב, להימנע מלהתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת יורם לס.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת לס, בניסיונו להטיח בוץ בחברי האופוזיציה, שכח כמה דברים.

אליעזר זנדברג: ראשית, אני מוחה בתוקף על גזענותו – הוא אמר שאנחנו נסמכים על קולות של ערבים וחוברים לערבים שיושבים כאן.

אליעזר זנדברג: מה זה?

אליעזר זנדברג: כל אצבע היא אצבע מבורכת אם היא רוצה להפיל את ממשלת ישראל הזאת, כי זאת ממשלה גרועה.

אליעזר זנדברג: אנחנו צריכים לסייע ולשתף פעולה ולהפיל אותה, אם יש סיכוי אמיתי לכך.

אליעזר זנדברג: דבר שני, הייתי מציע לכל אחד מחברי הקואליציה שמנסה להפנות אצבע מאשימה לכיוון האופוזיציה לזכור, שהאיש שהיום התקפל, שהיום מכר את ירושלים, שהיום ויתר, שהיום הפקיע את ירושלים על חשבון כיסאו שלו, הוא רבין, ראש ממשלת ישראל.

אליעזר זנדברג: הוא האדם שקיבל היום עם ממשלתו החלטה אומללה.

אליעזר זנדברג: לנסות ולומר שהאופוזיציה אשמה?

אליעזר זנדברג: באמת, זה רחוק, רחוק מאוד מהמציאות.

אליעזר זנדברג: מי שאיננו מסוגל לארגן בבית הזה תמיכה של רוב בממשלתו ומוכן לשלם כל מחיר עבור רוב כזה, ידע שאת המחיר האמיתי הוא ישלם ביום בחירות.

אליעזר זנדברג: הציבור בישראל ישפוט אותו על-פי הדברים האלה.

אליעזר זנדברג: אם אי-אפשר לארגן רוב שגם יהיה רוב עבור הממשלה בכנסת וגם יוכל לשמור על החלטות כל כך חשובות לגבי ירושלים, אולי צריך ללכת לבחירות ולגייס רוב כזה.

אליעזר זנדברג: אבל לבוא ולהשליך את כל האשמה על האופוזיציה?

אליעזר זנדברג: הרי זה מגוחך.

אליעזר זנדברג: מה חושב חבר הכנסת לס?

אליעזר זנדברג: שהציבור בישראל אינו מבין מה קורה?

אליעזר זנדברג: שהציבור בישראל לא יודע שהיום ראש ממשלת ישראל נכנע לראש אש"ף?

אליעזר זנדברג: זה לב העניין.

אליעזר זנדברג: תודה, אדוני.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: ובכן, רבותי, אני קורא לחברי הכנסת האלה: נעמי בלומנטל, יוסף עזרן, תמר גוז'נסקי, עובדיה עלי, רון נחמן, טלב אלסאנע, עמיר פרץ, חיים דיין, חיים אורון, פיני בדש, משה גפני, דליה איציק, אסעד אסעד, סילבן שלום, אברהם הירשזון, חיים רמון, ענת מאור, אברהם פורז, אלי דיין, יהושע מצא, אברהם יחזקאל, עמנואל זיסמן, יעקב שפי, שאול גוטמן, עוזי לנדאו – כל חברי הכנסת האלה אינם.

דב שילנסקי: עכשיו תראו, חבר הכנסת דן תיכון היה מוכל לשמוע 41 נואמים לפניו, כדי להגיע לרשות הדיבור.

דב שילנסקי: והנה לא צריך היה לחכות כל כך הרבה זמן; אבל אני מציין את הנכונות שלך לשמוע 41 נואמים.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר החקלאות שנכנס להתיישב על כיסא של חבר כנסת, אני רוצה לומר, שהיה כאן נאום משולח רסן של חבר הכנסת פרופסור יורם לס, שלא מצטיין תמיד בטוב טעם; הוא שכח, בעצם, מה תפקידה של אופוזיציה.

דן תיכון: תפקידה של אופוזיציה לכהן כאופוזיציה, לנגח את הממשלה ולנסות להפיל אותה.

דן תיכון: לכן, הצטדקותו וגרירתנו לדיון בנושא לא-נושא מעוררת תמיהה, אם לא תדהמה.

דן תיכון: לגופו של עניין, אדוני שר החקלאות, אדוני סגן שר החקלאות, חשבתי שהכנסת תקיים דיון בנושא עתיד החקלאות, המחקר החקלאי, בעקבות הגשת החוק הזה.

דן תיכון: שהרי זה חוק חשוב ומטבע הדברים, כשמגישים חוק שבא להסדיר נושא חשוב של פיתוח זנים בחקלאות באמצעות ממציאים ישראלים, מכונים ישראלים, זה המקום לדון בנושא החקלאות בכלל.

דן תיכון: אגב, אדוני השר, מה קורה במכון וולקני?

דן תיכון: אנחנו לא כל כך מבינים, אבל אנחנו רוצים לדעת.

דן תיכון: ישראל הצטיינה בתחום החקלאות, והיא נחשבת למעצמת-על בתחום המחקר החקלאי.

דן תיכון: לפתע, לא השגחנו והידרדרנו בנושא המחקר החקלאי עד כדי כך שאני מבין שקיימת סכנה אשר להמשך קיומו של מכון וולקני במתכונתו הנוכחית.

דן תיכון: אני, כמי שעקב במשך שנים אחר הקצאת המשאבים ההולכת ומצטמצמת בכל מה שקשור במחקר חקלאי – שמנו יצא בתחום זה למרחוק – אני מבין, שבקרוב מאוד תיערך כאן תערוכת "אגריטק" שהיום יש לה שם חדש ואליה יבואו כל מי שיש לו עניין בחקלאות העולמית; מאות אורחים הגיעו לארץ כדי לעקוב מקרוב אחר הפיתוחים של החקלאות הישראלית.

דן תיכון: אבל אין זה סוד שהחקלאות הישראלית במצוקה.

דן תיכון: כבר אמר סגן השר, שמה שמעניין אותנו קשור, בעצם, להברחת ידע חקלאי.

דן תיכון: עמד על כך יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת דב שילנסקי, כשאמר שהידע החקלאי שפותח בישראל, בשל תאוות הבצע, יוצא החוצה ומשרת גורמים זרים – ואנחנו משקיעים כסף טוב והחוקרים שלנו נחשבים לחוקרים ברמה הטובה ביותר בעולם.

דן תיכון: אלא שלאחרונה הידע שלנו לא משרת, כנראה, את החקלאות הישראלית, והחקלאות הישראלית הולכת ונדחקת החוצה על-ידי מומחים ישראלים שמשרתים חקלאות זרה.

דן תיכון: למשל, ידוע לי על הברחת ידע לספרד, לקניה, לקולומביה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: יש משפטים נגד זה.

דן תיכון: בעת ביקור בשווקים בחוץ-לארץ – עשיתי זאת רק לפני כמה ימים – אתה מבכה, לצערי, את גורלו המר של החקלאי הישראלי, שבשל יוקר התשומות וחוסר יכולתו לעמוד בתחרות הולך ונדחק לאט לאט מן השווקים.

דן תיכון: אם פעם היינו מצטיינים, למשל, בהדרים, הרי שהזנים שלנו הופכים להיות זנים מיושנים, ואנחנו נדחקים מפני מחקר חקלאי וזנים חדשים שבאים וזורמים אל השווקים באירופה.

דן תיכון: נדמה לי שיש בעיות גם באבוקדו, והמצב קשה.

דן תיכון: נעשה צפוף בשווקים באירופה, וזה מקשה על החקלאות הישראלית להתקדם ולהתפתח.

דן תיכון: מאחר שאני צריך לסיים, אני אומר: היתה לכנסת הזדמנות לעסוק במחקר החקלאי, אחד הדברים היפים, החשובים והטובים שהיו לעם ישראל במשך שנים רבות.

דן תיכון: כאמור, המחקר החקלאי הולך ונחלש, לצערי.

דן תיכון: המשאבים שהממשלה מקציבה למחקר החקלאי הולכים וקטנים, אבל מנגד מצליחים להפנות יותר ויותר משאבים באמצעות סובסידיות.

דן תיכון: אני לא בטוח ששם צריך למצות את עניין התקציב.

דן תיכון: אני חושב, שצריך לנסות ולהחזיר עטרה ליושנה, קרי המחקר החקלאי צריך לקבל הרבה יותר ממה שהוא מקבל.

דן תיכון: פעם אמרנו, שנתרכז יותר בפיתוח זנים חדשים, זרעים חדשים, במקום המוצר הסופי.

דן תיכון: אבל, כאמור, במוצר הסופי אנחנו נדחקים, ואת הזנים החדשים והזרעים אנחנו לא מפתחים, כנראה.

דן תיכון: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אדוני סגן השר, האם אתה רוצה להשיב?

 עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסתפק.

דב שילנסקי: יש לי הרושם שאתה בטוח בתוצאה.

דוד צוקר: בגלל התגבור שהגיע.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני סומך על המחקר החקלאי שהולך ומתקדם.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסכים עם חבר הכנסת דן תיכון, שיש להקצות יותר משאבים.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אין גבול לזה.

 עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל החקלאות בסדר, בסופו של דבר, והחקלאי בסדר.

דב שילנסקי: אני חושב, שבסיום הדיון, גם על דעת שני חברי הכנסת שהצטרפו עכשיו, אנחנו יכולים להביע כולנו הוקרה למדע ולמחקר בישראל על טיפוח זני צמחים.

דב שילנסקי: כולנו שותפים לדאגה שמא הידע שלנו יברח לחוץ-לארץ וכתוצאה מכך יתחרה בתוצרת שלנו.

דב שילנסקי: ההצבעה החלה.

דב שילנסקי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכות מטפחים של זני צמחים (תיקון מס' 2), התשנ"ה–1995 לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דב שילנסקי: התוצאה היא שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דב שילנסקי: סגנית השר מאשה לובלסקי, בהתחשב במרחק שהיה עלייך לעבור ובריצה הטובה שלך, אני מוסיף את קולך, כי הצבעת לא כסגנית שר אלא כחברת כנסת.

דב שילנסקי: לכן, התוצאה היא שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דב שילנסקי: ההצעה עוברת לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, מיצינו את סדר-היום.

דב שילנסקי: ישיבה זו הסתיימה.

דב שילנסקי: הישיבה הבאה תהיה, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, כ"ג באייר התשנ"ה, 23 במאי 1995, בשעה 15:00.

דב שילנסקי: ישיבה זו נעולה.