ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 293, 1995-01-02 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת ביום שני, א' בשבט התשנ"ה, 2 בינואר 1995.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לדיון מוקדם – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – זכות הנושה בחשבון בנק דביטורי), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול מס על הבורסה), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (סיוג ויתור על שטחים), התשנ"ה–1995, מאת חברת הכנסת אסתר סלמוביץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק בית-משפט תחיקתי, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק הרשויות המקומיות (סייג לעיסוק), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אסעד אסעד; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב] (תיקון כללים להיוון), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – סייג לנשיאה בהוצאות החזקה תקינה של בית מורכב), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם ורדיגר; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – כהונת שופט לשעבר), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הקמת מרחב תעשייה משותף, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת גדעון שגיא; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – יציבות החוק), מאת חבר הכנסת דן מרידור; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – מימון סיעה אשר לא זכתה במנדט אך העומד בראשה נבחר לראש הרשות), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הקמת חדרי קירור לאחסון גופות נפטרים), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 16) (תיקון – הארכת מועד), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אלי דיין; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – השלמת שכר), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה ומנוחה שבועית), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת שלמה בניזרי; הצעת חוק כינון מועצה מקומית פרדס-כץ, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רענן כהן;

ש' יעקבסון: הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנות השבים (תיקון – מחיקת רישום לקטין), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום אסור), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – חובת מתן רשיון למי ששירת שירות צבאי), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אסעד אסעד; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – זכאות למענק בגין שירות ביטחוני לפני קום המדינה), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק השבתון ביובל הניצחון על הנאציזם (הוראת שעה), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ה' מחאמיד וס' סלים; הצעת חוק הזכות למים לשתייה, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – מדינת רווחה), מאת חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תקרת הפיצוי המותרת), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק בתי-הימורים (רישוי), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת א' יחזקאל וד' תיכון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות אשה לקצבת זיקנה וקצבת שאירים), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת מ' שטרית וא' יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' ), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת מ' שטרית וא' יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' ), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת מ' שטרית, א' בורג וא' יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 100) (תיקון), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הכרה בהחזרי הלוואה לדיור לצורכי מס), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רשיון להפעלת מונית), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הטסת גופות של עובדים זרים), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (הגבלת גיל גיוס), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק פיתוח היישובים הערביים בנגב,

ש' יעקבסון: התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון – פטור ממס רווחי הון על מכירת ניירות ערך הנסחרים בבורסה שנרכשו לפני 1 בינואר 1995), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון – פטור מהגשת דוח שנתי בגין הכנסות ממכירת נייר ערך במסלול שאינו מאפשר קיזוז הפסדים), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרת החינוך הממלכתי), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אבנר חי שאקי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור מדירה ראשונה), התשנ"ה–1995, מאת חברי הכנסת מ' שטרית, א' יחזקאל וי' עזרן; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 16) (תיקון – הגדלת יחידת מימון), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רפאל פנחסי; הצעת חוק הרשות לצמצום פערים חברתיים, התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (החזר לסטודנט עובד), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב] (תיקון – הגבלת מועד פרישה או התפלגות מסיעה), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – חסינות פרלמנטרית), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון – שינוי מונחים), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק הביטחון במוסדות (הכשרת קציני ביטחון), התשנ"ה–1995, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה, מאת חבר הכנסת משה גפני.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש להתייעץ אתכם באיזה עניין.

שבח וייס: כידוע לכם, על סדר-יומנו, בין היתר, כסעיף ראשון – כמתחייב מהתקנון – הצעת סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה בשל החלטתה להפסיק את עבודות הפיתוח באפרתה.

שבח וייס: קיבלתי פנייה מן הממשלה לפתוח בדיון זה, אם יהיה צורך בו, בערך ב-16:15, כי עדיין מתקיימות התייעצויות.

רחבעם זאבי: זה בניגוד לתקנון.

שבח וייס: לכן אני מתייעץ אתכם.

שבח וייס: אנחנו פועלים בזמן אמת, ואני לא רוצה להסתיר שום דבר.

שבח וייס: ברור על-פי התקנון שזה הסעיף הראשון; בעבר היינו מתחילים ישיבות כאלה עם שאילתות רגילות – דבר שהוא בהתאם לתקנון.

יוסף בא-גד: לא ביום שני, ביום רביעי.

שבח וייס: לא הולכים לעשות טריק.

שבח וייס: ביקשתי ממזכיר הכנסת בשבועות האחרונים להשתדל שלא לכלול בסדר-היום שאילתות לפני נושאים כאלה, מכיוון שכדאי להתחיל בנושא מרכזי.

שבח וייס: היינו עושים זאת תמיד כדי לתת לכנסת להתקהל קצת, אבל לא היתה לנו שליטה על זה, כי לפעמים שר היה צריך להשיב על 70 שאילתות; לכן הפסקנו עם זה.

שבח וייס: ברור שאם נתחיל בדיון בנושא אחר, זה יהיה בניגוד לתקנון.

שבח וייס: מדובר בעשר דקות או ברבע שעה, לא מדובר על שעות; אולי עד אז נגמור את השיחה.

שבח וייס: הייתי רוצה לדעת מה התחושה של בעלי הצעת האי-אמון.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, מה דעתך?

שבח וייס: אנחנו יכולים להתחיל מייד, אבל יכול להיות שהם לא ירצו לנאום, אולי הם יסירו את ההצעה – לא שאני לוחץ, אנחנו לא עושים שום דבר ב"חאפ".

שבח וייס: זו התייעצות מעניינת לקראת העתיד.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: אנחנו חייבים לשמור על הוראות התקנון.

שבח וייס: בוודאי.

משה קצב: זה יכול להיות תקדים מסוכן.

משה קצב: תיאורטית, ייתכן מצב שיושב-ראש הכנסת יפנה אלינו בבקשה דומה כשדווקא ברור שהממשלה עומדת ליפול, ועל בסיס התקדים הזה הוא עלול לבקש מאתנו להסתמך על המקרה היום.

משה קצב: לפיכך, אני מבקש לשמור על התקנון ולקיים את הדיון כסדרו.

משה קצב: אני סומך על מגישי הצעת האי-אמון, שכאשר הם הגישו את ההצעה הם ידעו בפני מה הם עומדים, מה תמונת המצב ומה הנתונים.

שבח וייס: במתכוון נעשה את זה בקצרה.

שבח וייס: האם מישהו מבעלי ההצעה רוצה לומר משהו?

שבח וייס: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

דוד מנע: אתה סתם מעביר זמן.

שבח וייס: אין כאן בעיה של זמן.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, את ההצעה הגישו ביום חמישי שעבר.

רחבעם זאבי: מאז ועד עתה היה לממשלה זמן מספיק להתאסף פעם אחת, פעמיים, שלוש או ארבע פעמים להחליט את החלטתה ולהגיד את דעתה.

רחבעם זאבי: אם לא נקיים את זה כעת, אנחנו שוברים את התקנון עם התקדים שדיבר עליו חבר הכנסת קצב.

רחבעם זאבי: אי-לכך, אני תובע שנתחיל מייד בדיון על הצעת האי-אמון.

שבח וייס: לא צריך לתבוע, זה יתרחש ממילא.

שבח וייס: לא התכוונתי להעביר זמן, רציתי לשמוע את דעתכם.

שבח וייס: אדוני המזכיר, אני מבקש להודיע לממשלה שבעוד דקה אחת או שתיים נתחיל בדיון.

שבח וייס: נשמע עוד דעה אחת.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: יש לנו עוד דובר אחד של האופוזיציה ולרשותו עשר דקות, אפשר להשיב בעוד עשר דקות.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, את התקנון צריך לכבד.

יגאל ביבי: בושה לכנסת ולעם ישראל שבסוגיה קשה כזאת לא יהיה כאן אף נציג אחד מן הממשלה – – –

שבח וייס: הם יושבים בישיבה.

יגאל ביבי: – – – זה לא לכבוד הממשלה ולא לכבוד הכנסת.

יגאל ביבי: הייתי מציע שיהיה כאן לפחות נציג מן הממשלה.

יגאל ביבי: היום הוא יום היסטורי, יום של מהפך – ותיכף אגיד את הדברים – יום שבו הממשלה צריכה להיות נוכחת כאן.

יגאל ביבי: אני דורש לתת לממשלה דקה אחת או שתיים ולומר לה שתעלה לכאן, כי זה לא מכובד ולא מקובל.

יגאל ביבי: במשך כל הלילה היה לה זמן לחשוב על פשרות, והיא היתה צריכה לעשות זאת.

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, לפני דקה וחצי היתה לי הרגשה שדעתך אחרת, אבל היא השתנתה, אני מקבל את זה, אני מוכן לקבל גם דינמיקות של דקה וחצי.

רחבעם זאבי: אפשר להצביע בלי דיון.

שבח וייס: אי-אפשר בלי הצגת הנושא.

שבח וייס: חברי הכנסת, הממשלה כאן ואנחנו נודיע לה שהדיון מתחיל ואנחנו פותחים בו.

יגאל ביבי: אין הודעות למזכיר?

שבח וייס: אנחנו לא רוצים לעשות את הדברים מלאכותיים.

אברהם הירשזון: בושה וחרפה שהממשלה לא מיוצגת כאן.

שבח וייס: אני מבקש עכשיו מחבר הכנסת יגאל ביבי; הממשלה תהיה, רבותי, היא מכונסת פה, ואני לוקח על עצמי אחריות לשמונה דקות אלה.

שבח וייס: הם יעלו, אל תדאגו.

שבח וייס: בבקשה, אנחנו מתחילים.

אברהם הירשזון: היא כל הזמן מכונסת.

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, אני צריך לתת להם זמן של דקה לעלות שתי קומות, נכון?

אברהם הירשזון: בשעה 16:00 הם היו צריכים להיות פה.

שבח וייס: תסלח לי, היתה פה מעין הבנה.

משה נסים: הם עשו הפסקה בגלל ישיבת סיעה.

שבח וייס: רבותי, אין ישיבת סיעה עכשיו.

משה נסים: לא עכשיו.

שבח וייס: אני לא יכול לכפות על שום חבר סיעה, מכל סיעה, לעלות לכאן.

שבח וייס: מדינה חופשית, כנסת חופשית.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני אקרא את הנושא:

שבח וייס: הצעת סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה בשל החלטתה להפסיק את עבודות הפיתוח באפרתה.

שבח וייס: ינמק חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: בבקשה, כבודו מוזמן לנמק.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש – – –

אברהם הירשזון: איך אתה מסביר את זה שהממשלה לא שומעת אותך עכשיו?

יגאל ביבי: זה מה שאני רוצה לומר.

שבח וייס: בעוד דקה הם יעלו.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, אני חושב שזה לא מכובד.

יגאל ביבי: אני מוכן לחכות שתי דקות – – –

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, זה לא מכובד מה שאתה עושה עכשיו.

שבח וייס: רבותי, זהלא עניין פרטי – – –

משה נסים: זה לא עניין פרטי שלך, עם כל הכבוד – זה כבודה של הכנסת.

שבח וייס: רבותי, זה לא עניין פרטי.

שבח וייס: זה לא מכובד.

שבח וייס: אני ביקשתי להעביר את ההודעה לממשלה.

שבח וייס: אני מעריך שהם יעלו עוד מעט.

שבח וייס: יהיה לנו פה שר.

שבח וייס: אתה תתחיל.

שבח וייס: לא כדאי שאתה תעלה את זה, אתה יודע מדוע.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, האם הודיעו לך מתי הם מתכוונים להופיע?

שבח וייס: אני הודעתי להם שהדיון מתחיל.

שבח וייס: אני מוכן להמתין דקה שיעלו, אבל קשה להעלות במעלית בבת-אחת את כולם.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שעד הרגעים האלה ציפיתי שהממשלה תחזור לשפיות הדעת, שנבוא לכאן בשעה 16:00 ויעלה שר בממשלה ויאמר שהחליטו שלא להקפיא את ההתיישבות שם, ואני הייתי מודיע בשמחה שאני מסיר את הצעת האי-אמון; ולכן אני ממש עוד מאמין בחזרה בתשובה של הממשלה.

אברהם הירשזון: הנה יושב-ראש הקואליציה בדימוס.

קריאות: – – –

שבח וייס: רבותי, אני זוכר לפחות מקרה אחד בתקופה שהייתי סגן יושב-ראש, תוך כדי הדיון ויתרו בעלי ההצעה על האי-אמון.

שבח וייס: אני לא לוחץ לשום כיוון.

שבח וייס: זה אפשרי.

שבח וייס: בואו נתחיל בתהליך.

יגאל ביבי: אני משמיץ את הממשלה, ואולי היא בסדר.

שבח וייס: תנאם על כל נושא שאתה רוצה.

שבח וייס: יש לך עשר דקות, אפילו 12 דקות.

שבח וייס: בבקשה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היתה לנו תקווה עד הרגעים האלה שנשמע קול חדש, קול ברור, קול צלול של הממשלה שיודיע שאכן היא נאמנה למצעה, היא מכבדת חוזים, היא מכבדת את זכויות האדם, את זכויות הקניין.

יגאל ביבי: והממשלה הזאת, לצערנו, קשה לה להחליט בהרבה תחומים, וגם בתחום הזה.

יגאל ביבי: אבל כפי שנמסר לי מהמתיישבים, מנהלי המשא-ומתן – שהממשלה נזכרה היום לקיימו – הממשלה עומדת להחליט לפחות על הקפאת הבנייה במקום.

יגאל ביבי: אם אכן זאת ההחלטה של הממשלה, כפי שנמסר, אני מודיע כאן שכללי המשחק הפוליטי במדינת ישראל השתנו.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר בסגנון של שמעון פרס, שאמר ב-3 בנובמבר – – –

חיים אורון: אני מציע לך לעצור.

חיים אורון: אלה כללי המשחק הפוליטיים.

קריאה: יש ממשלה.

שבח וייס: רבותי, לא רק, אלא ראש הממשלה כאן.

יגאל ביבי: יש החלטה?

יגאל ביבי: אני רוצה לדעת אם יש החלטה.

שבח וייס: אם יש – הוא ימסור.

שבח וייס: תמשיך בבקשה.

שבח וייס: לא כך מנהלים משא-ומתן.

יצחק רבין: – – –

יגאל ביבי: יש החלטת ממשלה בעניין?

יצחק רבין: אני אתן לך תשובה.

שבח וייס: ראש הממשלה ישיב לך.

יגאל ביבי: יכול להיות שאני אבטל את הצעת האי-אמון, אם החלטתם שלא להקפיא.

חיים אורון: תמשיך.

משה קצב: לפני ההצבעה תבטל.

יגאל ביבי: לי ברור, שאילו היתה בשורה שלא מקפיאים את הבנייה במקום, לפחות היו כותבים לי פתק שבו המלים: לא מקפיאים את הבנייה.

יגאל ביבי: ואז הייתי אומר כאן שלוש מלים: מורידים את האי-אמון.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לראש הממשלה – באותו סגנון של שר החוץ שלך, שאמר ב-3 בנובמבר:

יגאל ביבי: תזכרו את היום זה – אני רוצה לומר לממשלה: תזכרו את ראש חודש שבט, 2 בינואר 1995; אם נכונה התחושה שלנו לגבי ההחלטה שלכם, זהו יום שבו גרמתם לאי-כבוד, ואני יכול להגיד שגלה כבוד מישראל.

יגאל ביבי: ממשלה שהחליטה היום שלא לכבד החלטות של ממשלות קודמות, והחלטות שהיא עצמה החליטה, אל לה להלין על הצהרות של נציגי האופוזיציה אשר מודיעים שלא יכבדו החלטות של ממשלת הכניעה הזאת.

יגאל ביבי: דברי היועץ המשפטי לממשלה, על שאפשר לבטל החלטות בגלל תקנת הציבור, הן בולשביקיות.

יגאל ביבי: הם רומסים את זכויות היסוד של האדם, זכויות קניין.

יגאל ביבי: אתם אבירי זכויות האדם – אתם, הממשלה הזאת – חותמים עם אזרחים ומפירים הסכמים.

טלב אלסאנע: יש זכויות לצד אחד?

טלב אלסאנע: הזכויות הן חד-צדדיות?

יגאל ביבי: אני לא אשכח את התמונה: ישבנו, חבר הכנסת חנן פורת, אני ועוד חברים, אצל שר השיכון, אצל פואד, והוא אמר לנו: תראו, רבותי, לפני כמה שעות טלפן השגריר האמריקני ואמר לי: מה אתם בונים באפרת?

יגאל ביבי: ואמרתי לו – אתם יודעים את הסגנון – שעל גוש-עציון אין פשרות, אנחנו נבנה ולא תכתיבו לנו.

יגאל ביבי: המניות של הממשלה באותם רגעים עלו בעיני.

יגאל ביבי: יצאתי החוצה ואמרתי לחנן: אתה רואה, יש עוד קצת מצפון, הם לא לגמרי ייבשו את ההתיישבות.

יגאל ביבי: אמרתי לחנן: תראה איזה יופי, יש כבוד, יש אומץ, אומרים לאמריקנים שלא נשמע להם, שנצפצף.

יגאל ביבי: איכשהו, באמת.

יגאל ביבי: פואד אומר: אני מצפצף, לא נוותר בעניין הזה.

יגאל ביבי: ככה אתם מצפצפים?

יגאל ביבי: נשברתם, נכנעתם.

יגאל ביבי: אחמד טיבי מכתיב לכם את החיים.

יגאל ביבי: מה היתה ההחלטה שלכם?

יגאל ביבי: להקריב את אפרת תמורת השלום.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר, שלא הקרבתם את אפרת תמורת השלום, אלא הקרבתם את הדבר האחרון, שציפינו שלא תקריבו אותו, את ירושלים, תמורת השלום המדומה שלכם.

יגאל ביבי: אומנם זאת גבעה קטנה של 100 דונמים, אבל עיני כל העולם נשואות להחלטת הממשלה.

יגאל ביבי: המשמעות הבין-לאומית והלאומית שבהחלטה היא למעשה חזרה לגבולות 1967.

יגאל ביבי: האמת היא, שבשנתיים האחרונות עשיתם הרבה פעולות שהרגיזו חלק גדול מעם ישראל.

יגאל ביבי: הקפאתם אלפי יחידות דיור שהממשלה הקודמת בנתה ולא הכרזתם.

יגאל ביבי: הקפאתם את הבנייה ברוב חלקי יהודה ושומרון.

יגאל ביבי: קבעתם סדרי עדיפויות מעוותים.

יגאל ביבי: ויתרתם למעשה על רמת-הגולן.

יגאל ביבי: הטרור משתולל, ואתם לא מסיקים מסקנות.

יגאל ביבי: אחמד טיבי, שבעוד שנתיים יהיה פה השותף שלכם במקום חברי הכנסת טלב אלסאנע והאשם מחאמיד, ואולי אתם ביחד, מתנהג כמו סוכן זר במדינת ישראל.

יגאל ביבי: איך אתם לא מזדעזעים?

יגאל ביבי: אזרח מדינת ישראל, אחמד טיבי, אומר היום שהאינתיפאדה תימשך.

תמר גוז'נסקי: – – –

טלב אלסאנע: אתה מגן על המתנחלים.

טלב אלסאנע: אתה צריך להתבייש.

יגאל ביבי: אזרח מדינת ישראל, שותף שלכם, שאתם מנהלים אתו משא-ומתן.

יגאל ביבי: אבל, אדוני ראש הממשלה, האמת היא שבנושא אחד חשבנו שאולי תיאבקו, וזה נושא ירושלים רבתי.

יגאל ביבי: לא האמנו, למרות כל הדברים שעשיתם, בתוך תוכנו חשבנו שנושא ירושלים רבתי הוא בהסכמה לאומית.

יגאל ביבי: והיום הממשלה הזאת חוטאת שני חטאים.

יגאל ביבי: החטא הראשון, גנבתם את המנדטים של צומת, ובכך אתם הורסים את הדמוקרטיה ואת תרבות השלטון במדינה – – –

גונן שגב: – – –

יגאל ביבי: כן הוכח שגנבתם את לב העם.

יגאל ביבי: העם נתן בכם אמון על סמך המצע שלכם, ההצהרות שלכם.

יגאל ביבי: אם הייתם אומרים לעם שירושלים רבתי תופקר, האם הוא היה מצביע בשבילכם?

יגאל ביבי: לכן, הממשלה הזאת צריכה להחזיר לעם את המנדט שהיא קיבלה בטעות ובגנבה.

יגאל ביבי: את חטאי אני רוצה להזכיר.

יגאל ביבי: לאורך כל הדרך קיננה בי תחושה, שיש לכם קווים אדומים.

יגאל ביבי: אני יודע שאתם אדומים, אבל חשבתי שיש לכם גם קווים אדומים שאותם לא תחצו.

יגאל ביבי: נוכח החלטת

יגאל ביבי: כם היום, גם אנשים כמוני, אנשים כמו הרב ריסקין שהוא האדם המתון ביותר, אנשים כמו הרב עמיטל ורבנים מתונים אחרים, לא מאמינים בכם עוד.

יגאל ביבי: אמרתי שאנשים כאלה אומרים לי – אני פשוט לא יכולתי להאמין שזה יכול לקרות במדינת ישראל – שהם ממליצים להקים היום מיליציות להגנה עצמית, כי הפקרתם את הביטחון שלהם.

יגאל ביבי: הדברים האלה ממש מזעזעים.

יגאל ביבי: לאן הבאתם אותנו?

יגאל ביבי: יש לי תחושה שאתם לא מרגישים, אתם קצת אטומים, אתם לא מרגישים להיכן הבאתם אותנו.

רחבעם זאבי: לא קצת, הרבה.

יגאל ביבי: ואני מזהיר אתכם.

יגאל ביבי: לדעתי, ההחלטות שלכם אינן חוקיות, בוודאי לא ציוניות, ונוגדות את כל ההסכמות הלאומיות.

יגאל ביבי: הממשלה הזאת היא ממשלה רעה לעם.

יגאל ביבי: די אם הייתי מצטט מה שאמרו חברים של הממשלה הזאת על הממשלה הזאת.

שאול יהלום: רק לפני יומיים.

יגאל ביבי: אם זה נכון, רבותי, ששר החוץ אמר בשבוע שעבר שהתושבים הערבים בין הירדן לים הם 40%, ולכן הם צריכים 40% מהשטח; אם שר החוץ במדינת ישראל אמר דבר כזה, זה קץ הציונות.

יגאל ביבי: במדינה מתוקנת, שר חוץ שאומר דבר כזה, היו צריכים לפטר אותו מייד.

יגאל ביבי: איזו חוצפה?

שאול יהלום: מה הוא אמר?

יגאל ביבי: הוא אמר, שבמדינת ישראל 40% מהתושבים הם ערבים, לכן 40% מהשטח צריכים להיות לערבים.

יגאל ביבי: כך אמר שר החוץ, לפני שבוע.

משה פלד: – – –

יגאל ביבי: אני משוכנע שבן-גוריון, יגאל אלון, בוודאי ברל כצנלסון, מתהפכים בקבריהם כאשר הם שומעים אתכם.

תמר גוז'נסקי: מה ההיגיון שלך?

תמר גוז'נסקי: כמה מגיע להם?

תמר גוז'נסקי: על-פי החשבונות של המפד"ל, כמה מגיע להם?

רחבעם זאבי: תראה מי מגן עליך.

רחבעם זאבי: תראה מי הסניגורים שלכם.

האשם מחאמיד: – – –

רחבעם זאבי: חברים של המופתי מגינים על הממשלה הזאת.

יגאל ביבי: אני משוכנע, שאם נוסיף את דבריהם של שותפיכם המרכזיים, המדגישים בשבועות האחרונים חזור והדגש שהמדינה היא של כל תושביה ולא מדינה יהודית; אלה השותפים הבכירים שלכם, אינני רוצה לצטט שמות, אבל שמעתי את רובם כמעט אומרים, שמדינת ישראל היא לא מדינה יהודית אלא מדינה של כל תושביה – – –

רן כהן: את החלק הראשון לא שמעת.

רן כהן: שמעת שהמדינה היא של כל תושביה, ואתה יודע שזה נכון.

טלב אלסאנע: האם אני לא אזרח המדינה כמוך?

יגאל ביבי: אתה אזרח במדינה יהודית.

טלב אלסאנע: – – –

סאלח סלים: – – –

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, אני פונה אליך, ובאמצעותך לחברי הכנסת סאלח סלים, רחבעם זאבי ואחרים, הגל הזה תם, אחר כך נעשה עוד גל.

יגאל ביבי: ואם נביא בחשבון ששותפיכם הם חברי הכנסת דראושה וגוז'נסקי, אין לי ספק שדעות אלו וממשלה זו אינן מייצגות את העם.

יגאל ביבי: ייתכן שתצליחו להשיג כאן רוב מקרי, מניפולטיבי.

יגאל ביבי: אולי יהיה כאן בכנסת רוב כזה.

יגאל ביבי: אבל אני משוכנע שכל סקר שתעשו יוכיח כי העם אינו אתכם וכי אין לו אמון בכם.

סאלח סלים: – – –

טלב אלסאנע: – – –

יגאל ביבי: היום ראש חודש שבט.

יגאל ביבי: הבוקר התפללתי ואמרתי: אלוקינו ואלוקי אבותינו, יעלה ויבוא וייזכר זיכרוננו וזיכרון אבותינו וזיכרון ירושלים עירך.

יגאל ביבי: האמינו לי, כשאמרתי את המלים "וזיכרון ירושלים עירך" התחלתי לבכות.

יגאל ביבי: במשך אלפי שנים אנחנו אומרים "וזיכרון ירושלים עירך".

יגאל ביבי: בימים אלה ירושלים, לצערי, בדרכים שלכם, הולכת לאיבוד.

יגאל ביבי: מה אתם חושבים, שאנחנו לא מבינים?

יגאל ביבי: בית-לחם תחילה, את הר-חומה ייתנו להם לבנות, תעשו את הדרך העוקפת של השכונות המזרחיות, עם אבו-דיס, ונתתם ירושלים רבתי לערפאת.

יגאל ביבי: לא רואים את התוכנית שלהם?

יגאל ביבי: לא מבינים?

יגאל ביבי: אתם מפקירים את ירושלים, רבותי.

יגאל ביבי: את ירושלים אתם מפקירים.

יגאל ביבי: את דעתכם על הגולן אנחנו יודעים; על יש"ע כולה יודעים; על עזה יודעים.

יגאל ביבי: אבל את ירושלים?

יגאל ביבי: ומה זה גוש-עציון?

יגאל ביבי: האם זה לא ירושלים רבתי?

סאלח סלים: שום דבר חדש לא שמענו.

טלב אלסאנע: – – –

יגאל ביבי: ערפאת, החבר שלכם, אמר אתמול, שלא יהיה שלום עד שיורידו את כל ההתנחלויות.

יגאל ביבי: ערפאת אמר שבלי ירושלים לא יהיה שלום.

יגאל ביבי: תאמינו לו.

יגאל ביבי: תפסיקו להיות תמימים.

יגאל ביבי: אני רוצה לסיים ולהציג את תחושת המתיישבים.

יגאל ביבי: תאמינו לי שאנחנו אנשים שרוצים שלום, רוצים שקט, רוצים חיים משותפים, לא רוצים פרובוקציות, לא רוצים מלחמות.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לכם מה תחושת המתיישבים.

יגאל ביבי: אני גר בגוש-עציון, וכל יום אני פוגש את החברים, החברים הצדיקים, שבמשך שבע שנות האינתיפאדה התאפקו, ממש מתונים, מאופקים, לא פרובוקטיביים, זה רוב הציבור שלנו.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, אני אקרא אותך לסדר.

יגאל ביבי: ואני רוצה לומר לכם ולהזהיר אתכם.

יגאל ביבי: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אני מציע שתהיו חרדים למה שהולך לקרות.

יגאל ביבי: כשל כוח הסבל של המתיישבים.

יגאל ביבי: אנשים מתארגנים מבחינה נפשית, והם מוכנים לפעול בדרכים שלא פעלו בהן עד היום.

יגאל ביבי: עם כל הכבוד, שום אבא לא יפקיר את הילדים שלו.

יגאל ביבי: ואם אתם לא תיתנו לנו ביטחון, האנשים, חס וחלילה, אני מקווה שהיום הזה לא יגיע, ייקחו את – – –

בנימין טמקין: גם ההורים של החיילים שיצטרכו ללכת להגן עליהם?

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אתה רוצה שהוא ינאם עכשיו מחדש?

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: אני מבקש ממך לסיים, חבר הכנסת ביבי.

יגאל ביבי: אני חושב שההחלטה האומללה שלכם קבעה כללי משחק אחרים, ולדעתי לא תהיה ברירה – – –

משה פלד: תמר גוז'נסקי – – –

תמר גוז'נסקי: אוה, בוקר טוב.

שבח וייס: חברת הכנסת גוז'נסקי, זה לא מקובל.

שבח וייס: חבר הכנסת משה פלד.

שבח וייס: תירגעו.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לכם משפט סיום.

יגאל ביבי: אם אכן ההחלטה שלכם היתה כזאת, אני מבטיח לכם שמהיום אתם יכולים להתחיל בספירה לאחור להפלת הממשלה הזאת.

יגאל ביבי: ממשלה שמפקירה את ירושלים, במהרה בימינו תיפול.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאני מזמין את ראש הממשלה ושר הביטחון להשיב, אני מבקש להירגע קצת.

שבח וייס: השרים, נא לשבת כל אחד במקומו.

שבח וייס: את תשובת הממשלה יביא ראש הממשלה ושר הביטחון.

שבח וייס: בבקשה.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן יש מחלוקת, מחלוקת בסיסית בין מדיניות הממשלה ובין חלקים באופוזיציה.

יצחק רבין: לא הסתרנו אי-פעם שהמדיניות שלנו איננה ארץ-ישראל השלמה, איננה ניסיון סיפוח של כ-2 מיליוני פלשתינים, אם לא יותר, באזור עזה, באזור יהודה ושומרון.

יצחק רבין: איננו מאמינים שחלום דורות של יהודים על מדינה יהודית צריך להוביל למדינה דו-לאומית, והיום בארץ-ישראל, לפי המנדט הבריטי, חיים 4.4 מיליוני יהודים וכ-3 מיליוני פלשתינים, מהם כמיליון ערביי ישראל.

יצחק לוי: הם נקראים פלשתינים, אדוני ראש הממשלה?

יצחק רבין: אני אתן להם להגדיר את עצמם.

רן כהן: כך הם קוראים לעצמם.

שבח וייס: הנקודה הזאת הובררה.

שבח וייס: מספיק.

יצחק רבין: אנחנו אמרנו מראש: איננו רוצים, קודם כול ומעל הכול, להגיע למדינה דו-לאומית.

יצחק רבין: המשתמע – לא ארץ-ישראל השלמה, לא הפעלה בכוח של הריבונות הישראלית על חלקי ארץ-ישראל שהיום הם תחת שלטון צבאי, מאז מלחמת ששת הימים.

יצחק רבין: באותה מידה אין אנו נכונים לסגת לקווי 1967.

יצחק רבין: אנו מדברים על פשרה טריטוריאלית שתבטיח את אחדותה של ירושלים.

יצחק רבין: ומי שרוצה בשמירת אחדותה של ירושלים, אם ימתח את ירושלים עד חברון ועד רמאללה ועד יריחו רק יפגע בסיכוי לשמר את אחדותה של ירושלים.

רחבעם זאבי: כך כתוב במצע שלכם, כך כתוב במצע מפלגת העבודה – ירושלים רבתי, הגדולה, עד מעלה-אדומים.

רחבעם זאבי: כך כתוב.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי.

יצחק רבין: גנדי, יש ירושלים רבתי ויש ירושלים.

רחבעם זאבי: אבל כך כתוב – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, מרגע זה אצטרך לקרוא אותך לסדר.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, נא להירגע.

יצחק רבין: המדיניות שלנו ברורה, קודם כול לא מדינה דו-לאומית.

יצחק רבין: יש להפריד בין מדינת ישראל בהסדר שלום – – –

בנימין נתניהו: בגליל ובנגב.

יצחק רבין: באמת, אתם דאגתם מאוד לנגב ולגליל.

צחי הנגבי: יותר מכם, בוודאי.

משה נסים: דאגנו, דאגנו.

צחי הנגבי: יישוב אחד לא הקמתם 15 שנה.

יצחק רבין: הבעיה היא מספר היישובים או מה קורה ביישובים?

עוזי לנדאו: הרי אתה אומר שיישובים בכלל לא חשובים, טנקים חשובים.

שלמה בוחבוט: – – –

סאלח טריף: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

צחי הנגבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, נא להירגע.

משה קצב: הקפאתם את הבנייה בנגב ובגליל.

סאלח טריף: – – –

שבח וייס: מספיק, מספיק.

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף, אתה סגן היושב-ראש, איך אקרא אותך לסדר?

יצחק רבין: אוסיף ואומר: כתוצאה מכך שינינו את סדר העדיפויות הלאומי.

יצחק רבין: לא עוד עיקר הכספים לשטחים – –

רון נחמן: שקר.

עוזי לנדאו: לקיבוצים.

דוד מנע: להסתדרות.

רון נחמן: לקופת-חולים.

יצחק רבין: – – אלא לחינוך, לכבישים, למלחמה באבטלה.

קריאות: – – –

שבח וייס: חשבתי שזה יסתדר, אבל, חברי הכנסת, מרגע זה אצטרך לקרוא לסדר, כי למה שאפסיק אתכם כל פעם?

יצחק רבין: עם זאת, כשקיבלנו את ההחלטות בנובמבר 1992 אמרנו, ואני מצטט, סעיף ד': "תותר בנייה פרטית למגורים בתחומי היישובים הישראליים הקיימים באזור יהודה, שומרון וחבל-עזה על יסוד תוכניות מתאר מפורטות שקיבלו תוקף, ובלבד שהתשתית והבנייה לא תהיינה כרוכות בהוצאה מתקציב המדינה".

רון נחמן: גם בבג"ץ אמרתם את זה, וזה גם מחייב אתכם, אותו בג"ץ שדן בהחלטת הממשלה ושינה אותה.

שבח וייס: תירגע.

יצחק רבין: זה לא אומר שאיננו רואים סייגים, כי במקביל החלטנו להקפיא את כל ההחלטות של הממשלות בעבר על הקמת יישובים חדשים.

יצחק רבין: ב-1992 – – –

זאב בנימין בגין: כך מכבדים הסכמים קודמים?

יצחק רבין: אלה לא הסכמים, אלה החלטות ממשלה.

יצחק רבין: זה לא הסכם בין-לאומי.

רון נחמן: גם בקדנציה הבאה יהיה אותו דבר.

רון נחמן: עוד שנה וחצי יש לך – – – עוד שנה וחצי תהפוך את הכול.

רון נחמן: זו דוגמה טובה ביותר.

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, חבר הכנסת בני טמקין, חבר הכנסת משה פלד.

יצחק רבין: מה שקשור למדיניות ממשלה, הממשלה מחליטה.

סאלח טריף: כל הזמן אמרו: לא תכבדו שום הסכם.

סאלח טריף: אתם מראש אומרים – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף, אני אצטרך לקרוא אותך לסדר, זו דוגמה לא טובה.

שבח וייס: אנא.

מיכאל איתן: סאלח טריף, אל תתלהב – – –

רון נחמן: דווקא אתה צריך לדבר?

סאלח טריף: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף.

רון נחמן: סאלח טריף, אתה הדובר?

עוזי לנדאו: למה לא תשלח את דראושה להשיב בשם הממשלה?

יצחק רבין: אני מבחין באופן חד וברור בין מחויבות ממשלות להסכמים בין-לאומיים, שאושררו על-ידי הכנסת, לבין מדיניות פנים, שכל ממשלה באופן טבעי קובעת לעצמה.

יצחק רבין: ואני מאוד לא ממליץ למי שהיום דוגל ומכריז שהוא לא יקיים הסכם בין-לאומי, שמא זה יאפשר גם לצד השני לנהוג כך.

לימור לבנת: הוא כבר נוהג כך.

עוזי לנדאו: הם לא מקיימים את ההסכמים.

יצחק רבין: ולא הייתי רוצה שמסירת כל סיני ועקירת כל היישובים ייחשבו כדבר לא מחייב את מצרים.

שאול יהלום: אתה מתכוון לקורייש?

עוזי לנדאו: אתה מתכוון להסכם ריבנטרופ-מולוטוב?

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני לא רוצה שנחזור על הריטואל הקבוע.

יצחק רבין: ועכשיו – לנושא הנדון.

יצחק רבין: ב-1992 פנה אלי מי שעמד בראש עמותה, שרישומה נעשה לא בזמן כהונת הממשלה הנוכחית.

יצחק רבין: תעודה לרישום העמותה מאוגוסט 1990 – – –

רון נחמן: אז מה?

שבח וייס: תן לראש הממשלה לענות.

רון נחמן: מה זה משנה?

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

רון נחמן: יש לך החלטת ממשלה שמאפשרת לבנות.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: אי-אפשר ככה.

רון נחמן: אני מודה לך, אבל מה הקשר בין זה לזה?

שבח וייס: אז אני אקרא אותך לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

אורה נמיר: פעם שנייה.

שבח וייס: לא, לא, ראשונה.

יצחק רבין: והתעודה, וזו העמותה וזו סמכותה החוקית: הזית, עמותה לשיקום, רווחה ודת, מטרותיה העיקריות – פיתוח ויישוב גבעת-הזית וניהולה.

יצחק רבין: בשעתו פנה אלי חבר הכנסת חנן פורת, והיתה לי נטייה עקרונית להסכים ליישוב גבעת-הזית, כי היא ברצף עם עופרה.

קריאות: אפרת.

יצחק רבין: סליחה, עם אפרת.

שאול יהלום: גם בעופרה תיבנה עוד שכונה.

יצחק רבין: והנה, התגלגלו הדברים, בוודאי במידה מסוימת גם בגלל תקלות בעבודת גופי הממשלה, וההסכמה העקרונית לממש את ייעודה של האגודה הזאת השתבש ודולג לקילומטר וחצי, שניים, מהמקום הזה, לאזור שאומנם הוא בתחום מה שמוגדר היום כמתאר של היישוב אפרת.

יצחק רבין: העבודה הזאת באופן בולט איננה התפתחות טבעית, רצופה, של היישוב אפרת.

יצחק רבין: לכן, הקו שינחה את הממשלה, מחד גיסא, הוא נכונות לעמוד במה שנאמר, אם מדובר בגבעת-הזית.

יצחק רבין: הדבר השני – בשום פנים לא המשך העבודות בגבעת-התמר.

יצחק רבין: הדבר השלישי – על בסיס שני אלה נכונות להגיע להסכם ולהבנה עם המתיישבים.

שאול יהלום: מי מנהל את הממשלה?

שבח וייס: חבר הכנסת יהלום, תן לראש הממשלה למסור מידע.

יצחק רבין: זה מה שינחה את הממשלה.

שאול יהלום: מי מנהל אותה, אדוני?

רון נחמן: אבל זה סותר את ההחלטה שלכם.

שבח וייס: רבותי, כדאי שתדעו קודם את העובדות.

יצחק רבין: אני מסביר מה מנחה את הממשלה, מתוך רצון לצמצם מתחים, להגיע להבנות.

יצחק רבין: מה שטבעיעל בסיס ההחלטות של הממשלה – כן; מה שאבסורדי – לא.

יצחק רבין: אנחנו רוצים, מחד גיסא – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: אתה מפריע.

עוזי לנדאו: האם אתה מאמין לכל גיבובי המלים שלך?

שאול יהלום: זה אבסורדי – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אזהרה לפני קריאה ראשונה, טוב?

משה נסים: האם שר השיכון שלך ידע את זה?

יצחק רבין: האחריות לתקלות הממשלה היא שלי.

משה נסים: האם היה חוסר תיאום בין העמותה, לבין גבעת-התמר, לבין מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון?

עוזי לנדאו: מה אתה עושה עם האחריות?

עוזי לנדאו: התפטרות – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק רבין: לכן, זה יהיה הקו שינחה את מדיניות הממשלה; על-פיה נפעל.

יצחק רבין: אם נגיע להבנה עם המתיישבים, עם יושב-ראש המועצה באפרת – נשמח לכך.

יצחק רבין: אם לא – – –

אברהם רביץ: עם אחמד טיבי.

יצחק רבין: אם לא – אנחנו לא נוכל להשלים עם המשך העבודות בגבעת-התמר.

עוזי לנדאו: תוציא את הממשלה להפגנות.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק רבין: רבותי, אלה הם הדברים.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

קריאות: – – –

יצחק רבין: אני בינתיים עוד לא עקרתי אף יישוב.

יצחק רבין: אני מציע לעוקרי יישובים שהם יעסקו פחות בתיאורים כאלה.

יצחק רבין: לכן, זו המדיניות.

יצחק רבין: אנחנו מאמינים בה.

יצחק רבין: אנחנו רוצים להגיע לשלום.

יצחק רבין: אנחנו רוצים להגיע להסדר.

יצחק רבין: אנחנו לא רוצים מדינה דו-לאומית, ולכן – לא ארץ-ישראל השלמה.

רון נחמן: מה אתה כן רוצה?

רון נחמן: מה אתה רוצה?

חיים דיין: – – – יישוב ערבי.

חיים דיין: דם יהודי – – –

משה נסים: מדינה דו-לאומית?

רון נחמן: בשיח'-מוניס מותר לבנות?

חיים דיין: דם יהודי – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דיין, אני חושב שזו הצהרה מספקת.

יצחק רבין: אלה הם הדברים, ואני מציע לכנסת להוריד את הצעת האי-אמון.

שבח וייס: אני מודה לראש הממשלה ושר הביטחון.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לדיון.

רחבעם זאבי: תבקש ממנו להזדהות.

רחבעם זאבי: אני לא בטוח שזה ראש הממשלה.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, קריאות ביניים – – –

רחבעם זאבי: אני לא בטוח שזה ראש הממשלה.

שבח וייס: כשאין נואם – קריאות ביניים זה ממש מיותר.

שבח וייס: בחייך.

רחבעם זאבי: שיזדהה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת – – –

עוזי לנדאו: הוא שוב קיבל הרעלת ניקוטין.

שבח וייס: מה זה?

רחבעם זאבי: – – –

חגי מירום: מה זה פה, עצירת חשודים – שיזדהה?

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, מספיק.

שבח וייס: רבותי, לא אזמין נואם נוסף כל זמן שלא תירגעו.

טלב אלסאנע: – – –

משה פלד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת משה פלד, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

משה פלד: מה עם טלב אלסאנע?

שבח וייס: לאט לאט גם תורו יגיע, אם הוא יפריע.

קריאות: – – –

שבח וייס: אני לא קורא לסדר לפי התוכן, אלא רק לפי הרעש.

שבח וייס: תודה רבה.

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בני בגין.

שבח וייס: חבר הכנסת משה פלד, קראתי לך לסדר.

שבח וייס: כשתירגעו אזמין את הנואם הבא.

שבח וייס: חבר הכנסת בדש.

שבח וייס: חברים, גמרנו את הסיבוב הזה.

משה פלד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת פלד, קראתי לך לסדר פעם ראשונה.

עוזי לנדאו: רכיכה.

עוזי לנדאו: רכיכה.

שבח וייס: רבותי, ועדת הכנסת קבעה מסגרת דיון.

שבח וייס: הסיעות חילקו את זמנן.

שבח וייס: עכשיו – חבר הכנסת בנימין נתניהו, 12 דקות; אחריו – חבר הכנסת נסים זוילי, תשע דקות.

דוד מנע: אדוני ראש הממשלה, אולי תכבד את ראש האופוזיציה?

שבח וייס: רבותי, יש כללים.

שבח וייס: כאשר האופוזיציה מגישה את ההצעה, אני הרבה יותר גמיש ביחס לזמן.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, יש לי כמה שאלות, אחרי ששמעתי אותך.

שבח וייס: חבר הכנסת פיני בדש, אל תפריע.

יצחק רבין: תחזק את הבדלנות באמריקה.

בנימין נתניהו: שאלה ראשונה – – –

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה, לא כדאי לקרוא קריאות ביניים מצד ראש הממשלה, כי לא נעים לי לקרוא לסדר את ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: שאלה ראשונה, אדוני ראש הממשלה – – –

צחי הנגבי: האופוזיציה בדרך.

צחי הנגבי: שיקרא הרבה קריאות ביניים.

שבח וייס: תירגעו בבקשה.

שבח וייס: נא לסגור את הדלת.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, שאלה ראשונה.

בנימין נתניהו: אמרת: המדיניות שלכם, המדיניות שלנו, של הממשלה הזאת, איננה ארץ-ישראל השלמה.

בנימין נתניהו: נכון, איש לא יכחיש.

בנימין נתניהו: אבל גוש-עציון ויישוב גוש-עציון הם חלק מפורש, רשמי, של המדיניות שלכם, ועליה הלכת לבחירות, עמה נבחרת.

בנימין נתניהו: אנחנו היינו, חברי ואני, 15 חברי כנסת של הליכוד, עכשיו במקום הזה.

בנימין נתניהו: זה בקושי גוש-עציון.

בנימין נתניהו: זו רק התחלתו של גוש-עציון.

בנימין נתניהו: זה השער הדרומי של ירושלים, ובגבעה שבה עמדנו ראינו את ירושלים.

בנימין נתניהו: ובכן, אתה פתאום אומר לנו שהמדיניות שלך לא רק שאיננה ארץ-ישראל השלמה, אלא אתה בעצם אומר לנו שהמדיניות שלך איננה גם גוש-עציון.

בנימין נתניהו: ובכן, אני רוצה לדעת: גוש-עציון, יישוב גוש-עציון, יישוב היהודים בגוש-עציון, זה עדיין חלק מהמדיניות שלך, או שגם את ההבטחה הזאת לבוחר הפרת?

חיים אורון: על מה אתם מדברים?

חיים אורון: זו הפקעת קרקעות.

בנימין נתניהו: שאלה שנייה.

קריאות: – – –

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: רגע, רגע, חברים יקרים.

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: לא תישאר לך פעם שנייה ושלישית, יש כל כך הרבה שעות.

קריאה: – – –

שבח וייס: כן, אבל מה לעשות?

שבח וייס: אני מבין.

שבח וייס: קראתי לך לסדר.

שבח וייס: אל תתווכח.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה – שאלה שנייה.

בנימין נתניהו: אמרת, ואני מצטט: אנחנו בעד מדיניות של התיישבות כהמשך טבעי.

בנימין נתניהו: טוב.

בנימין נתניהו: ההמשך הטבעי שאתה מסכים לו ברגע זה הוא גבעת-הזית.

בנימין נתניהו: טוב.

בנימין נתניהו: התיישבו בגבעת-הזית, באפרת הקיימת, גבעת-הזית אחריה, ואחר כך ההמשך הטבעי של גבעת-הזית הוא גבעת-התמר, שמדובר עליה היום.

בנימין נתניהו: כלומר, האם אנחנו צריכים להבין מדבריך, שאתה תאשר או מאשר עקרונית גם את הבנייה בעתיד – ואנחנו מקווים בעתיד הלא-רחוק – בגבעת-התמר?

יצחק רבין: לא.

בנימין נתניהו: מדוע אתה אומר לא?

בנימין נתניהו: אמרת שאתה בעד התפתחות של המשך טבעי.

בנימין נתניהו: אז מה המדיניות שלך?

בנימין נתניהו: כן להתיישב?

בנימין נתניהו: כן המשך טבעי או לא המשך טבעי?

קריאות: – – –

רון נחמן: אל תדאג, הוא כבר לא יצטרך לאשר את זה.

רפאל אדרי: סליחה, סליחה, רבותי.

רפאל אדרי: אני מבקש להזכיר לכם שאנחנו בכנסת ישראל, ואני מבקש מאוד להקשיב זה לזה.

עוזי לנדאו: אם – – – טלב אלסאנע, זו לא כנסת ישראל שהיינו רגילים בה.

רפאל אדרי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת נתניהו להמשיך.

רפאל אדרי: אני מבקש מכם.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: שאלה שלישית – – –

משה קצב: חבר הכנסת נתניהו, בעתיד הלא-רחוק הממשלה תתחלף, ואז הממשלה החדשה תקים את היישוב בגבעת-תמר.

קריאה: אתה דובר של ראש הממשלה?

קריאות: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אנא מכם.

רן כהן: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת כהן, אנא ממך.

רפאל אדרי: אודה לך אם תואיל לאפשר להמשיך את הישיבה.

רפאל אדרי: אני מבקש, תסייע לי לנהל את הישיבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

רענן כהן: יש פה שני כוהנים.

רענן כהן: אני מבקש.

בנימין טמקין: מהו ההמשך הטבעי של ימית?

בנימין טמקין: מהו ההמשך הטבעי של שדות?

רון נחמן: מקסיקו, מקסיקו.

רון נחמן: לשם תחזור.

רפאל אדרי: חבר הכנסת טמקין, לא צריך סיוע.

רפאל אדרי: חבר הכנסת רון נחמן, אני מבקש ממך.

רפאל אדרי: אתה מפריע.

בנימין נתניהו: שאלה שלישית, אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אמרת שהממשלה הזאת עומדת מאחורי החלטותיה.

בנימין נתניהו: הנה, החלטה שקיבלת.

בנימין נתניהו: קיבלת החלטה.

בנימין נתניהו: קודם לכן קיבלת החלטה.

בנימין נתניהו: מדוע אתה לא יכול לעמוד פעם אחת מאחורי איזו החלטה שקיבלת?

בנימין נתניהו: קיבלת החלטה לאשר את גבעת-התמר.

בנימין נתניהו: נסוגות.

בנימין נתניהו: קיבלת החלטה – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: האם אתה רוצה שאתן לך את רשימת כל ההחלטות שאתה נסוג מהן?

בנימין נתניהו: את כולן?

שאול יהלום: אתה רוצה שהוא יהיה עקבי?

שאול יהלום: יש לך טענות אליו שהוא עקבי?

רפאל אדרי: לא צריך סיוע.

בנימין נתניהו: אני הייתי רוצה לדעת האם גם מאחורי ההצעה הזאת, המתקפלת הזאת, של ההתפתחות הטבעית, האם גם מאחורי ההחלטה הזאת תתקפל כשיעשו לך את ההפגנה הבאה?

מיכאל איתן: תשאל את שריד.

בנימין נתניהו: ובכן, אני רוצה לספר לך, היינו עכשיו בשטח, הסתכלנו על הגבעות.

בנימין נתניהו: אני יכול להבטיח לך, מתוך תצפית בשטח – אני לא חושב שנגיע למבחן, כי אני לא חושב שתממש משהו מהדברים הללו – שאין לי שום ספק שביום שמישהו באפרת יזיז דחפור בגבעת-הזית, אדון ערפאת וחבריו יביאו לשם את כל הקהל הנכבד שלהם, הם יעשו הפגנה, ואז תבוא אלינו ותסביר שגם מאחורי ההחלטה הזאת אתה לא עומד.

שאול יהלום: יבואו לשם עם "שלום עכשיו".

סאלח טריף: אני מציע לך, תעשה הפגנה.

בנימין נתניהו: האמת היא שמה שיש פה זו לא מדיניות.

בנימין נתניהו: מה שיש פה זו כניעה.

בנימין נתניהו: אתה יודע, זה כואב לי להגיד את זה במיוחד לך.

בנימין נתניהו: באמת במיוחד לך קשה לי להגיד זאת.

בנימין נתניהו: אבל אני נזכרתי במקום הזה, כשעמדנו על גבעת הטרשים, עכשיו, אני וחברי, והסתכלנו צפונה; ראינו את ירושלים, ראינו את הבתים של ירושלים במרחק אפס.

בנימין נתניהו: אבל במרחק לא גדול משם, לא הרבה יותר גדול, קצת דרומה, דרום-מזרח, לפני 48 שנים נלחמו שם עד טיפת דמם האחרונה 35 יהודים, על איזו גבעה שוממת, על הזכות של יהודים לחיות במקום הזה, בגוש-עציון.

בנימין נתניהו: וזה הפך נכס שעליו אתה התחנכת ואני וחברי התחנכנו.

בנימין נתניהו: זו היתה המהות של הציונות, שעליה היתה הסכמה לאומית, על גוש-עציון ועל ירושלים, שהולכת ומתחלקת לנגד עינינו כשאתה מדבר על שמירה על ירושלים.

בנימין נתניהו: מה אתה מפחד?

בנימין נתניהו: ממי אתה מפחד?

בנימין נתניהו: מערפאת?

בנימין נתניהו: מאחמד טיבי?

בנימין נתניהו: מהחבר דראושה?

בנימין נתניהו: ממי אתה מפחד, ריבונו של עולם?

בנימין נתניהו: מה קרה לערכים הציוניים שלך?

בנימין נתניהו: מה קרה לערך ההתיישבות?

בנימין נתניהו: מה קרה לעמידה על משהו, ולא על החלטת ממשלה כזאת או אחרת, אלא על הציונות עצמה?

בנימין נתניהו: מה קרה לך?

בנימין נתניהו: מה נשאר מזה?

בנימין נתניהו: אחמד טיבי, זה מה שנשאר מזה?

בנימין נתניהו: הצעקה שצועק ערפאת?

בנימין נתניהו: האצבע של ערפאת?

בנימין נתניהו: מה קרה לך?

רן כהן: יש גם ערך שלום.

רן כהן: יש לעם היהודי גם ערך שנקרא שלום.

רן כהן: יש גם ערך שלום.

רפאל אדרי: חבר הכנסת כהן, בקריאת ביניים אחת יש טעם.

רן כהן: יש גם ערך שלום.

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת כהן, אף אחד לא מקשיב לך.

רן כהן: השלום הוא ערך יהודי.

שאול יהלום: עם ברזלים הם הרביצו לחיילים.

שאול יהלום: הוא מדבר, רן כהן מדבר.

רן כהן: אין שום דבר?

רן כהן: אין שום ערך?

רפאל אדרי: חבר הכנסת כהן, יש טעם בקריאת ביניים אחת, אבל לא בשלוש.

רפאל אדרי: אודה לך אם תואיל לאפשר לי לנהל את הישיבה.

רפאל אדרי: תודה לך, אדוני.

בנימין נתניהו: לא יבוא שום שלום מכניעה לתכתיבים ולאיומים.

בנימין נתניהו: לא יבוא שום שלום מכניעה לאיומי טרור ולאינתיפאדה.

בנימין נתניהו: לא יבוא שום שלום מדחיקת היהודים.

בנימין נתניהו: מה בעצם אתה אומר לנו?

בנימין נתניהו: – אתה אומר:

בנימין נתניהו: במקום שקרוב ליישוב ערבי לא תהיה בנייה יהודית.

בנימין נתניהו: היום זו גבעת-התמר.

בנימין נתניהו: מחר זו גבעת-הזית.

בנימין נתניהו: מחרתיים זו גבעת-המבתר.

בנימין נתניהו: יום אחרי זה זו גבעת-סביון.

בנימין נתניהו: אתה בעצם מוביל אותנו בהדרגה לרעיון של תוכנית החלוקה: מקום שנמצאים בו הערבים – שם לא נמצאים היהודים.

בנימין נתניהו: אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, לו אתה, הדור שלך, קיבלתם את העיקרון הזה לפני 48 שנים, לא היתה קמה מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אתה התנגדת לזה.

בנימין נתניהו: אתה נלחמת נגד זה; אתה וחבריך ורבים שנמצאים כאן.

בנימין נתניהו: ואנחנו המשכנו בדרך הזאת.

בנימין נתניהו: עליה קמה המדינה הזאת.

בנימין נתניהו: היום אתה בהתקפלות – – –

בנימין טמקין: – – –

בנימין נתניהו: אני, אני וחברי נלחמנו.

אורי אור: – – –

בנימין נתניהו: טמקין, אתה שאלת?

בנימין נתניהו: אנחנו נלחמנו ושפכנו את דמנו, כולנו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אין פה מפלגות נלחמות ולא נלחמות.

בנימין נתניהו: היינו שותפים כולנו לאותו עיקרון.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים יפה מאוד שערפאת איננו מקבל את העיקרון הזה.

יורם לס: מי זה אנחנו?

בנימין נתניהו: וגם אתה יודע את זה.

בנימין טמקין: אני זה לא אנחנו.

בנימין טמקין: מה יש לך פה לומר?

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת טמקין, אני מבקש ממך.

בנימין נתניהו: מה קמת?

בנימין נתניהו: מה קמת?

בנימין טמקין: – – –

דוד מנע: אתם מרביצים לחיילים.

רפאל אדרי: אדוני, אני מבקש ממך.

בנימין טמקין: תסלח לי, רק על השכל אין לך מונופול, כי השכל שלך קטן מאוד.

בנימין נתניהו: לוחם גדול.

בנימין נתניהו: לוחם גדול.

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת טמקין, אפשרתי לך פעם אחת.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך לשבת.

דוד מנע: אלהים חילק את השכל רק למרצ.

דוד מנע: אתם חתמתם על השכל בטאבו.

דוד מנע: השכל הוא רק למרצ.

רפאל אדרי: אדוני.

בנימין טמקין: למה אתה מזכיר דווקא אותי?

בנימין טמקין: אתה יודע למה?

בנימין טמקין: כי לא נולדתי פה.

בנימין טמקין: זו הסתה.

רפאל אדרי: לא תהיה לי ברירה, אלא לקרוא אותך לסדר.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך לשבת.

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: אדוני, אתה מפריע ואיאלץ להוציא אותך.

רפאל אדרי: איאלץ להוציא אותך, אדוני.

רפאל אדרי: אל תאלץ אותי להוציא אותך, אדוני.

רפאל אדרי: אני מבקש אותך.

דוד מנע: איפה ראש הממשלה?

דוד מנע: הוא כבר איבד את העשתונות?

חגי מירום: כמה אפשר להעמיס על ראש הממשלה?

בנימין טמקין: – – –

רפאל אדרי: אתה לא הקשבת.

בנימין טמקין: הקשבתי יפה מאוד.

בנימין טמקין: אני לא נולדתי פה – – –

רפאל אדרי: לא תהיה לי ברירה, אלא לקרוא אותך לסדר, אדוני.

אברהם הירשזון: תוציא אותו לאשפוז.

אברהם הירשזון: הוא זקוק לאשפוז.

רפאל אדרי: אם לא תשב בשקט, אוציא אותך, אדוני.

רפאל אדרי: קראתי אותך לסדר פעם אחת.

רפאל אדרי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

בנימין טמקין: תתבייש לך.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה לא מסוגל לעמוד בשום עימות.

עוזי לנדאו: גם לא בכנסת.

דוד מנע: איפה ראש הממשלה?

קריאות: – – –

רפאל אדרי: אתם מסייעים להם לנהוג כך.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: אני מבקש, אל תפריעו.

רפאל אדרי: אל תפריעו לנואם.

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לכם.

בנימין נתניהו: אני מדבר שוב על ראש הממשלה היוצא, ואני רוצה לומר לו – – –

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה היוצא תרתי משמע; היוצא תרתי משמע.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר לו, שאני מצטער, אנחנו לא רווים נחת ממה שאנחנו רואים פה.

בנימין נתניהו: אנחנו רואים פה ממשלה שלא רק שהיא מסתלקת מהחלטותיה תחת לחץ.

בנימין נתניהו: אנחנו רואים פה ממשלה שמסתלקת מהציונות.

בנימין נתניהו: אני רוצה להשתמש במינוח של ראש הממשלה: המשך טבעי.

בנימין נתניהו: ההמשך הטבעי של ההתיישבות בירושלים, בגילה, בדרום-ירושלים, בפרברי העיר – זו ההתיישבות באפרת.

בנימין נתניהו: זה ההמשך הטבעי.

בנימין נתניהו: מה שראש הממשלה בעצם עושה זו קטיעה בלתי-טבעית לטובת תכתיב של הערבים שמאיימים באלימות.

חיים אורון: ומה זה בדרום הר-חברון?

חיים אורון: זה טבעי?

בנימין נתניהו: ערפאת לוחץ וראש הממשלה מתקפל.

רפאל אדרי: חבר הכנסת אורון, הערת פעם אחת.

רפאל אדרי: יש בזה טעם.

רפאל אדרי: כשאתה חוזר על זה חמש פעמים – אין בזה טעם ואף אחד לא מקשיב, אדוני.

רפאל אדרי: אודה לך אם תאפשר לנהל את הישיבה בצורה מסודרת.

רפאל אדרי: שמענו, הקשבנו למה שאמרת.

רפאל אדרי: תודה לך.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: מה טבעי פה?

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

בנימין נתניהו: את העיקר כבר אמרתי.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי, אודה לך אם תאפשר לי להמשיך את הישיבה.

רפאל אדרי: תודה.

פיני בדש: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש להסב את תשומת לבכם שגם הציבור, גם הנוער וגם המבוגרים צופים בנו.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, השמאל בהיסטריקה רבתי היום.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אבקשכם לאפשר להמשיך את הישיבה בצורה מסודרת.

רפאל אדרי: תודה לכם.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אולי יש פה חברים בקואליציה שקשה להם ברגע זה והם צועקים.

חיים אורון: בכלל לא.

בנימין נתניהו: אבל צריך להבין שחברי האופוזיציה, ואני בתוכם, לא נבהלים ולא עוזבים את האולם או את הדוכן כתוצאה מזה שקצת קשה ויש ויכוח.

בנימין נתניהו: אם אתם רוצים תמשיכו לצעוק, עלינו זה לא ישפיע.

בנימין נתניהו: אנחנו לא בורחים, אנחנו לא יוצאים.

בנימין נתניהו: לטובת חבר הכנסת אורון, תמצית דברי היא זו: יש פה הסתלקות מערכי יסוד של הציונות, ויש פה כניעה תחת התקפלות, תחת איום של טרור ושל אלימות.

בנימין נתניהו: ערפאת לוחץ ורבין מתקפל.

בנימין נתניהו: זה תמצית הדיון.

חיים אורון: – – –

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת בנימין נתניהו.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זוילי, ואחריו – חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

רפאל אדרי: תשע דקות לרשותך, גם כן באותו נושא:

רפאל אדרי: הצעת סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה בשל החלטתה להפסיק את עבודות הפיתוח באפרתה.

רפאל אדרי: בבקשה.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש כעת לאפשר המשך ישיבה מסודרת.

רפאל אדרי: אבקש מכל חברי הכנסת לשבת ולכבד גם את הבית, גם את הצופים.

רפאל אדרי: אני מודה לכם.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בצדק או שלא בצדק, הוויכוח על גבעה אחת הפך להיות ויכוח מהותי, וחלק מחברי הכנסת הפכו אותו לוויכוח על ערכי הציונות ועל עתיד הציונות.

פיני בדש: על הגליל וגם על הנגב.

נסים זוילי: אני מוכרח לומר, שאני בהחלט מוכן לקיים דיון אמיתי עם הימין הישראלי על מהות הציונות – – –

שאול יהלום: קודם תקיים במפלגה שלך, ששכחה – – –

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת זוילי לא הפריע לאיש והקשיב לכולם.

רפאל אדרי: לאחר שסיימנו את הפרק הרועש בואו נחזור לעצמנו.

רפאל אדרי: תודה.

נסים זוילי: אני רוצה לומר, שכציוני אני רואה ערכים בסיסיים בציונות שלא ניתן לקיימה בלעדיהם: א.

נסים זוילי: לא להמשיך לשלוט על עם אחר.

נסים זוילי: לא רוצה את זה.

רחבעם זאבי: גם אני לא רוצה.

רחבעם זאבי: שיצאו מפה, שילכו מפה.

נסים זוילי: בגלל זה, חבר הכנסת זאבי, אולי אתה היחיד בימין שמציע אלטרנטיבה, שאני לא מסכים אתה, שאני לא מאמין בה, אבל יש בה אולי אלטרנטיבה למה שאנחנו עושים.

נסים זוילי: כל הימין האחר – – –

רחבעם זאבי: במפלגה שלך לימדו אותי אותה.

נסים זוילי: בסדר, אני לא יודע מי במפלגה שלי לימד אותך את זה – – –

רחבעם זאבי: ברל כצנלסון, דוד בן-גוריון – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי, אף שאני עם מיקרופון, הקול שלך גבוה יותר משלי.

רפאל אדרי: הקשבנו לך, הערת את הערתך, תודה.

נסים זוילי: נכון, זה מפתיע, חבר הכנסת זאבי, אבל הקול שלך בלי מיקרופון חזק יותר משלי עם מיקרופון.

נסים זוילי: אם זה הוויכוח האמיתי, ואני חושב שיש לו מקום, הוויכוח הוא באמת בשאלה מה אנחנו צריכים לעשות בעתיד.

נסים זוילי: הוויכוח הוא לא על גבעה אחת, הוויכוח הוא בשאלה אם אנחנו רואים את מדינת ישראל בעתיד, או את עם ישראל בעתיד כעם שממשיך לשלוט על 2 מיליוני פלשתינים שלא רוצים שנמשיך לשלוט בהם.

נסים זוילי: האם באמת כל חזון הציונות הוא להמשיך לשלוח את הבנים ואת הבנות שלנו לחטט בכליהן של נשים פלשתיניות מחשש של טרור כל יום?

נסים זוילי: האם היעד של הציונות הוא באמת להמשיך במדיניות ההתיישבות שהיתה במשך 15 שנים בתקופת שלטון הליכוד, לפזר נקודות יישוב יהודיות במרכז אוכלוסייה פלשתינית, כדי למנוע הסדר מדיני?

נסים זוילי: זאת הציונות – – –

שאול יהלום: – – –

נסים זוילי: אני אגיע לאפרת, חבר הכנסת יהלום.

גם ברמת-הגולן.

נסים זוילי: אבל מאחר שחברי הכנסת ביבי נתניהו ויגאל ביבי דיברו על ערכי הציונות, אני רוצה לדבר על הציונות שלי.

נסים זוילי: הציונות שלי פירושה לא לשלוט על עם אחר, הציונות שלי היא לא מדינה דו-לאומית.

נסים זוילי: מי שלא מבין שמדיניות ההתיישבות של הליכוד במשך 15 שנה בפיזור יישובים, בחוסר אחריות משווע, הביאה לכך שנחיה במדינה דו-לאומית, או שנמשיך לאורך כל עתידנו לשלוט על עם אחר – הוא לא הבין על מה הוקמו 130 יישובים.

אברהם הירשזון: מהי הציונות שלך?

נסים זוילי: אני אגיע אליה.

נסים זוילי: 130 יישובים, ללא שום הצדקה התיישבותית, ללא שום הצדקה כלכלית, ללא שום הבטחת הביטחון של המתיישבים, כדי ליצור מפה שמקווים שהיא תבלום הסדר מדיני שמשמעותו פשרה טריטוריאלית.

נסים זוילי: הציונות שלי שונה.

נסים זוילי: אני מאמין שמדינת ישראל ועם ישראל יכולים להתקיים בשטח קטן יותר כמדינת ישראל דמוקרטית שלא ממשיכה לשלוט על עם אחר.

נסים זוילי: זה ניתן, זה בר-ביצוע, ולזה התחייבנו בהסכמים הבין-לאומיים שחתמנו עליהם.

נסים זוילי: זה לא יעזור לאיש.

נסים זוילי: העלאת הכלים על הגבעה הזאת, גם אם היא גבעת טרשים, וגם אם היא נמצאת בתחום השיפוט של אפרת, זו היתה פרובוקציה מיותרת לחלוטין – –

משה נסים: של שר השיכון.

נסים זוילי: – – שלא באה לשרת שום צורך אמיתי של מדינת ישראל.

משה נסים: באישור שר השיכון, אדוני; של ממשלת רבין.

נסים זוילי: לא, אני מצטער, שאלתי את שר השיכון.

נסים זוילי: אני מצטער, אני לא יכול לאשר.

נסים זוילי: יכול להיות שאתה יודע מה שאני לא יודע.

נסים זוילי: אני אומר לך באחריות, ששר השיכון לא אישר.

נסים זוילי: זה מה שאני יודע.

נסים זוילי: ראש הממשלה, כפי שהוא הצהיר כאן, אישר לעמותה להתחיל עבודות פיתוח בגבעת-הזית ולא בגבעת-התמר.

שאול יהלום: לא.

רחבעם זאבי: שבוע לקח לו לגלות את זה.

נסים זוילי: חבר הכנסת זאבי, אני מעריך – – –

שאול יהלום: אתה טועה בעובדות.

נסים זוילי: אני לא טועה בעובדות, תאמין לי.

נסים זוילי: בניגוד לך, אני מאמין לראש הממשלה.

שאול יהלום: לא שמעת אותו.

נסים זוילי: אני שמעתי אותו מלה במלה.

שאול יהלום: הוא אמר: הממשלה אישרה.

נסים זוילי: לא.

נסים זוילי: הוא אמר: אני אישרתי לעמותה להתחיל עבודות תשתית בגבעת-הזית.

נסים זוילי: ואם היתה הפרת הסכם מצד העמותה הזאת, ואם הם הבינו את מה שהם רצו להבין, זה לא אומר – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: אדוני, זה כבר עובר את גבול הטעם הטוב.

רפאל אדרי: מספיק.

נסים זוילי: אני חוזר ואומר: העלאת כלים על אזורים מרוחקים מאזורי יישוב, אם זה לא נוגד את הסכם אוסלו כלשונו, זה נוגד לפחות את רוח ההסכם.

נסים זוילי: אין לנו שום כוונה להגיע להסדר מדיני עם הפלשתינים תוך כדי המשך הסיפוח הזוחל של השטח.

נסים זוילי: אין בזה שום היגיון.

נסים זוילי: אני לא הייתי כועס על אף אחד מכם, אם אתם הייתם עושים את זה.

נסים זוילי: אנחנו לא.

נסים זוילי: אנחנו יוזמים מדיניות שונה, אחרת.

נסים זוילי: אני מכיר איך במשיכת קולמוס אחת מציירים תוכניות מתאר שמתחילות להתמשך מנקודת יישוב, 10 קילומטרים לכל צד, ואומרים שזה חלק מתוכנית המתאר.

שאול יהלום: אבל על זה חתמתם בהסכם אוסלו, לפי תוכניות המתאר.

שאול יהלום: גם מזה אתה חוזר בך?

נסים זוילי: חבר הכנסת שאול יהלום, אמרתי במפורש, שגם אם העלייה על הגבעה הזאת לא עומדת בסתירה להסכם כלשונו, היא עומדת בניגוד לרוחו של ההסכם.

נסים זוילי: אתה יודע שבכל הסכם פוליטי יש גם המלים הכתובות וגם רוח ההסכם, וברוח ההסכם היה ברור לחלוטין שתוך כדי המשא-ומתן לא נמשיך לבצע מדיניות של התיישבות ושל סיפוח זוחל של שטחים.

נסים זוילי: זה היה ברור לכול.

נסים זוילי: זה היה ברור לי כמי שתומך בהסכם הזה, כמי שמאמין שיש בו פתרונות שמאפשרים לנו להתקדם לכיוון הסדר מדיני.

נסים זוילי: אבל, במערכה שמתנהלת היום מסביב לאפרת אתם מנסים לעוות גם את התפיסה ההתיישבותית של גוש-עציון.

שאול יהלום: באמת?

נסים זוילי: באמת.

נסים זוילי: כשהוקם גוש-עציון, והוא הוקם על-ידי ממשלות העבודה, כשחזרו לגוש-עציון בתוכנית ההתיישבותית האמיתית, הזיקה של הגוש הזה והחיבור ההתיישבותי של הגוש הזה היו לחבל-עדולם; מעולם לא לכיוון ירושלים.

רחבעם זאבי: במצע של מפלגת העבודה כתוב: גוש-עציון – – –

נסים זוילי: חבר הכנסת זאבי, אל תלמד אותי את מצע מפלגת העבודה.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי, כבר אמרתי שלא אוכל להתחרות אתך אף שלי יש מיקרופון.

רפאל אדרי: אבקשך.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: אדוני, אמרת כל מה שרצית להגיד, גם לראש הממשלה וגם לאחרים.

רפאל אדרי: אני מבקש – – –

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: זה לא יעזור.

רחבעם זאבי: זה יעזור.

רפאל אדרי: זה לא יעזור.

רפאל אדרי: כשאומרים פעם אחת ובצורה אחרת – – –

רחבעם זאבי: הם חייבים – – –

רפאל אדרי: אדוני יודע, אם אומרים בצורה אחרת אולי זה יישמע.

נסים זוילי: אני מסכים שהמפקדים צריכים להיות טובים.

נסים זוילי: ואם המפקדים שמובילים היום את המדינה ואת המדיניות ימשיכו לבצע מדיניות של זיגזגים, הווי אומר, יש הסכם שהולכים על-פיו ונותנים לאנשים שרוצים להרוס את ההסכם לגרום לכך שהוא לא יתבצע, לעשות כל העולה על רוחם, לזה אנחנו קוראים מפקדים רעים.

רחבעם זאבי: עשיתם זיגזגים כל השבוע.

רחבעם זאבי: כל השבוע זיגזגתם.

רחבעם זאבי: כל השבוע: רבין כן, רבין לא.

נסים זוילי: אדוני היקר, ההחלטה – – –

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

רפאל אדרי: אודה לך אם תאפשר לנהל את הישיבה.

נסים זוילי: גוש-עציון הוקם על-ידי ממשלות העבודה כאזור התיישבותי שהזיקה ההתיישבותית שלו היתה צריכה להיות לחבל-עדולם, החיבור – מערבה.

משה פלד: היום אתם רוצים לחנוק אותו.

רפאל אדרי: אני הסתדרתי עם חבר הכנסת זאבי.

רפאל אדרי: חבר הכנסת פלד, אתה בא עכשיו במקומו?

נסים זוילי: חבר הכנסת פלד, מאחר שאני מעריך שרוב הציבור וגם רוב חברי הכנסת לא בדיוק מכירים את ההיסטוריה ההתיישבותית, למה הוקמו אזורי ההתיישבות, למה אנחנו הקמנו התיישבות כאן והימין הקים התיישבות במקומות אחרים, אני רוצה לציין, שכאשר חזרנו לגוש-עציון לא היתה כוונה ליצור רצף התיישבותי בין ירושלים רבתי לגוש-עציון.

נסים זוילי: זה עיוות של הכוונה, זה עיוות של המדיניות.

שאול יהלום: לא נכון.

שאול יהלום: אתה – – –

רפאל אדרי: אדוני, זמנו של חבר הכנסת זוילי תם.

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת יהלום, זה עובר את גבול הטעם.

רפאל אדרי: אני רוצה להודיע לך על כך.

נסים זוילי: לא היתה שום כוונה שירושלים רבתי תתחבר לגוש-עציון.

נסים זוילי: אילו היינו צמודים לגישה ההתיישבותית שבגינה חזרנו לגוש, הזיקה והחיבור היו צריכים להיות לחבל-עדולם.

נסים זוילי: היום מנסים ליצור רצף התיישבותי שיעבור בתוך אוכלוסייה פלשתינית, כדי להגביר את החיכוך, כדי ליצור מוקדים של חיכוך בלתי נמנע, שיגרמו אסונות.

נסים זוילי: זה מה שאתם רוצים במערכת ההתיישבותית?

נסים זוילי: לבוא היום ולהגיד, אנחנו לא מקימים יישוב חדש, אנחנו מקימים שכונה חדשה.

נסים זוילי: לשם מה צריך את זה?

רחבעם זאבי: – – –

נסים זוילי: לממשלה הזאת – – –

רחבעם זאבי: – – – זאת פרובוקציה – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת זאבי, אני חשבתי שאתה מפסיק.

רפאל אדרי: אדוני, עוד מעט תורך לדבר, ותאמר כל מה שיש על לבך במשך כעשר דקות, ותקבל בונוס של דקה.

רפאל אדרי: תודה לך, אדוני.

נסים זוילי: אף שאני בדעה שהיום, כחלק מהתהליך, צריך היה להגיע להקפאה מוחלטת של ההתיישבות בשטחים – – –

שאול יהלום: לייבש אותם.

נסים זוילי: לא.

נסים זוילי: אמרתי, הקפאה מוחלטת.

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת זוילי, אתה צריך לסיים.

רפאל אדרי: אנא מכם, אפשרו לו לסיים.

נסים זוילי: אני יודע בדיוק מה אני רוצה לומר.

נסים זוילי: חלק מהתהליך צריך היה להיות הפסקה מוחלטת של ההתיישבות בשטחים, כדי לאפשר משא-ומתן אמיתי לקראת פתרון מדיני.

נסים זוילי: ראש הממשלה והממשלה הולכים לקבל החלטה אחרת, שהיא אולי נוסחת פשרה בין מה שהיינו צריכים לעשות כמי שרוצים לראות את התהליך מתקדם ובין מה שרוצים לעשות אלה שמתנגדים לתהליך ורוצים לגרום לפיצוצו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין פשרות.

נסים זוילי: אני לא יודע אם הפשרה הזאת היא טובה.

משה פלד: שמעת אותו?

משה פלד: הוא אמר שאין פשרות.

נסים זוילי: חבר הכנסת וליד צאדק יקבל את רשות הדיבור – – –

משה פלד: – – –

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת משה פלד, למה הרוגז?

רפאל אדרי: דברי חכמים בנחת נשמעים.

רפאל אדרי: אני חס על בריאותך, אדוני.

משה פלד: שמעת אותו?

משה פלד: סגן שר בממשלת ישראל אומר – – –

רפאל אדרי: אדוני, מותר לו להגיד כפי שמותר גם לך להביע את דעתך.

רפאל אדרי: בשביל זה אנחנו יושבים כאן.

פיני בדש: הוא אמר: אין פשרות.

רפאל אדרי: אדוני, מותר לכל אחד להביע את דעתו.

פיני בדש: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אף אחד לא מקשיב לכם, והרושם שאנחנו עושים הוא עגום מאוד.

נסים זוילי: חבר הכנסת פלד, אני רוצה רק להעיר לך, שאף שחבר הכנסת וליד צאדק הוא סגן שר ואף שהוא ערבי, לפי תפיסתך, מותר לו להגיד כל מה שהוא חושב, להביע את דעתו וגם להילחם עליה.

נסים זוילי: אמרתי שאני אקבל החלטה של ממשלה משום שייתכן שאין מוצא אחר מהמצב שנקלענו אליו.

נסים זוילי: אבל אני רחוק מלחשוב שזו מדיניות נכונה ושהיא משרתת את מדיניות השלום שלנו.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת נסים זוילי.

רפאל אדרי: חבר הכנסת וליד חאג' יחיא, בבקשה.

רפאל אדרי: הבמה לרשותך למשך 12 דקות.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש.

רפאל אדרי: הוא אמר מה שאמר.

רפאל אדרי: אנא, אפשרו לו להגיד את דבריו בנחת ובצורה מסודרת, כדי שנוכל להבין בדיוק מה הכוונות.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רחבעם זאבי: הכוונות שלו ברורות.

רפאל אדרי: אולי נקשיב להן.

רפאל אדרי: אדוני מדבר אחריו, אולי תוכל לשכנע אותו שישנה את דעתו.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסיעות המציעות אי-אמון לממשלה מתייחסות לזירה המדינית כאל מערבון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם באים בשם ערכים מאובנים ומנסים להעניק גושפנקה לשוד גלוי, לגזל קרקעות לאור היום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אותן סיעות מעניקות מעל במת הכנסת לגיטימיות לפשע.

שאול יהלום: כמה שנים – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: כל אמצעי הוא כשר, כל אמצעי הוא תקין – – –

חיים דיין: שילמו בעדן כסף.

חיים דיין: על איזה גזל אתה מדבר?

וליד צאדק חאג'-יחיא: ההבדל בין מדיניות הימין לבין מערבון – – –

חיים דיין: שילמו כסף.

חיים דיין: איזה גזל?

וליד צאדק חאג'-יחיא: מי שלוקח אדמות של אחרים הוא גוזל.

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת דיין, למה לך להתרגז?

רפאל אדרי: אפשרתי לך קריאת ביניים בנחת.

רפאל אדרי: אל תתרגז.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני אחזור על המלים האלה עוד יותר בנוקשות.

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: אל תתרגז, אדוני.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך, נא לשבת.

חיים דיין: תבדוק את הדברים לפני שאתה אומר גזל.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני בדקתי ואני יודע – – –

רחבעם זאבי: – – – הוא אומר גזל וזה כתב אשמה גם על רבין, על גולדה ועל בן-גוריון – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: מכיוון שכל מי שלוקח אדמות של אחרים הוא גזלן וגם שודד.

רחבעם זאבי: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש בעלים לאדמה הזאת, ויש מי שטוענים לקניין עליה.

רחבעם זאבי: תתבייש לך – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: תתבייש אתה, אם אתה יכול להתבייש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה לא מסוגל להתבייש.

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אנא מכם.

רחבעם זאבי: מה זה גזל?

רחבעם זאבי: גולדה מאיר היתה גזלנית?

רחבעם זאבי: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: הסברתי לך מה זה גזל.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה לא מסוגל להבין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אין לך כוח להבין את זה.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: אנא מכם, השמעתם את ההערות שלכם.

רפאל אדרי: אני מבקש, אשר לגזל, אני חושב שהממשלה הזאת לא גוזלת אף אחד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני לא מדבר על הממשלה הזאת.

רפאל אדרי: סליחה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני לא מדבר על הממשלה הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מדבר על אותם אנשים שמנסים לעשות את זה – – –

רפאל אדרי: אנא ממך.

משה פלד: – – –

רחבעם זאבי: – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: אל תעזור לי.

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: אל תעזור לי.

רחבעם זאבי: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה ושותפיך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה ושותפיך.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: אני רוצה להסב את שימת לב חברי הכנסת שאף אחד לא מקשיב להערות בצורה כזאת.

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: אם הייתם פונים בצורה מסודרת הייתי נותן לכל אחד רשות להערה בצורה מסודרת, ואז גם הציבור – – –

רחבעם זאבי: – – –

רפאל אדרי: לא כעת, אדוני, לא כעת.

רפאל אדרי: בסוף הדברים.

רפאל אדרי: אתם יודעים שאני מאפשר בצורה מסודרת להשמיע דבריכם, גם לנואם להשמיע את דבריו.

רפאל אדרי: אבל, אנא מכם, תאפשרו לחבר הכנסת סגן השר – – –

רחבעם זאבי: – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: אדוני, אנא ממך.

רפאל אדרי: אני פונה אליך בבקשה להואיל לאפשר לנהל את הישיבה בצורה מסודרת כדי שנוכל להתקדם; כל אחד ישמיע את דברו, כל אחד ינסה לשכנע.

רפאל אדרי: הרי כל אחד מהמעירים כאן עומד עוד מעט לדבר.

רפאל אדרי: אנא מכם.

רפאל אדרי: ואם תהיה ישיבה מסודרת, אני אתן גם להעיר כדי שתוכלו להביע את דעתכם.

רפאל אדרי: אנא מכם.

רפאל אדרי: כעת אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת סגן השר להמשיך בדבריו, או שישכנע אותנו או שנשכנע אותו.

רחבעם זאבי: או שיחזור בו.

רפאל אדרי: לא.

רפאל אדרי: אדוני, לא, לא.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך.

רפאל אדרי: הוא לא מתכוון.

רפאל אדרי: אני מבקש שיסביר את דבריו.

רפאל אדרי: הוא אדם שיודע להסביר בצורה חכמה, מנומסת ורגועה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ההבדל בין מדיניות הימין לבין מערבון – שבאחרון משתמשים בקטשופ.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אולם במציאות, לדאבוני, הדבר עולה בדם יקר מאוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הימין על שלוחותיו משתדל לבלום את ההיסטוריה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה שאתם עושים עכשיו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האופוזיציה, בהעדר תוכנית מדינית, מנסה להתסיס את השטח כציפור טרף העטה על הקורבן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הקורבן כאן הוא השלום והנפגעים הם כולנו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נכון היתה מחליטה הממשלה בסוגיה זו לו היתה מקפיאה ואוסרת את ההתנחלות החדשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא משנה אם היא תעביר את ההתנחלות מגבעה א' לגבעה ב'.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה זה משנה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה טרפוד של מהלך השלום וזה טרפוד של ההסכם שביגע רב הגענו אליו.

שאול יהלום: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אתם בשלכם והממשלה בשלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מקווה שהממשלה תאזור אומץ ותלך בכיוון שהתוותה לעצמה, להגיע לשלום ולהגיע לישועה לכל העם בישראל.

שאול יהלום: ואם לא?

רפאל אדרי: חבר הכנסת יהלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יהודים וערבים רוצים להגיע לשלום.

רפאל אדרי: חבר הכנסת יהלום, אנא ממך, ביקשתי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ואתם – בכל הכוח.

וליד צאדק חאג'-יחיא: וזה לא יעזור לכם.

שאול יהלום: מה זה שלום?

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מהלך ההיסטוריה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא יעזור לכם בשום אופן.

קריאות: – – –

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, הייתי שמח מאוד אילו הייתי שומע אותם.

חיים דיין: – – –

רפאל אדרי: אני מבקש.

רפאל אדרי: אני אתן לך.

רפאל אדרי: סליחה, אדוני.

רפאל אדרי: סגן השר אמר לי שהוא לא שומע שום הערה של חברי הכנסת.

רפאל אדרי: אני מבין שאדוני, חבר הכנסת חיים דיין, הסב את תשומת לבי ששום שר לא נוכח כאן.

רפאל אדרי: הצדק אתך.

רפאל אדרי: אני אבקש להסב את שימת לבו של ראש הממשלה שאכן ראוי שבדיון מסוג זה ישתתפו שרים.

רפאל אדרי: אני מודה לך על ההערה שלך, שהיא במקומה, אדוני.

אביגדור קהלני: – – –

רפאל אדרי: אני מסכים.

פיני בדש: אפשר לבקש מגונן שגב...

רפאל אדרי: אתה מצביע בעד, אדוני?

אברהם הירשזון: אם אתם רוצים להיות מועמדים לתפקידי שרים, תעברו לליכוד מהר.

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לכם.

רפאל אדרי: כבר ביקשתי שיודיעו לראש הממשלה ששרים צריכים להיות נוכחים באולם.

רפאל אדרי: אומנם סגן השר מייצג גם את הממשלה, אבל הוא נואם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש לאסור ולהקפיא לא רק את עבודות הבנייה בגבעת המריבה באפרתה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש להקפיא גם את הבנייה הפרטית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש להפסיק את התמיכות במתנחלים מכל סוג שהוא – להקפיא הקפאה עמוקה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הרי היום ברור לכול שבזמן הכיבוש הצמחנו קוצים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לפטם היום את אפרתה, פירושו לזרוע קוצים חדשים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יודע חקלאי פיקח שעדיף לעקור עשבים שוטים בטרם נבטו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הממשלה הנבחרת של מדינת ישראל החליטה ברוב תבונה פוליטית להצעיד את ישראל לקראת השלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש להיות עקבי וישר בצעדה זו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא ייתכן שמצד אחד נושיט יד לשלום וביד השנייה נרחיב את ההתנחלויות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הדבר סותר כל היגיון מדיני בריא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הדבר סותר הסכמים מדיניים שהדיו לא יבשה מעליהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בכנסת הימין שולף השכם והערב את נשק האי-אמון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נשק לגיטימי ודמוקרטי, אם כי לטעמי יש אינפלציה בשימוש בכלי הפרלמנטרי החלוד הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לעומת זה, ברחוב חבורות של בריונים מהימין משני הצדדים, מאיימות בדרכים שיובילו לשפיכות דמים.

שאול יהלום: ביום שישי אתם עשיתם את זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הממשלה החליטה בעוז ובתבונה שלא להירתע.

רפאל אדרי: אני מבקש ממך, אדוני.

רפאל אדרי: חברי הכנסת – – –

רחבעם זאבי: – – –

חיים אורון: – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת יהלום.

חיים אורון: – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: אדוני חבר הכנסת יהלום, גם הסבלנות שלי – יש לי הרבה סבלנות והרבה אורך רוח, אבל אתה, אדוני, מתחיל להגזים.

חיים אורון: אתה תשתוק בנושא הזה, חבר הכנסת יהלום.

רפאל אדרי: חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: – – –

רפאל אדרי: אתה רוצה לסייע לי?

רחבעם זאבי: – – –

חיים אורון: – – –

קריאות: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, זו מקהלה שלא מקובלת על הציבור.

רפאל אדרי: אני מודיע לכם שאף אחד לא מקשיב.

רפאל אדרי: אם אתם חושבים שהציבור שומע אותה, או מישהו מקשיב להערות שלנו, טעות בידכם.

רפאל אדרי: אנחנו לא עושים את הרושם – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, זו הדרך שהם נוקטים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם רוצים להשמיע ולא לשמוע.

חיים אורון: – – –

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת יהלום, אנא ממך, אדוני.

רפאל אדרי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רפאל אדרי: אני אקרא אותך שוב.

רפאל אדרי: אדוני, אני עוד לא קראתי לסדר שום חבר כנסת מאז אני מנהל ישיבות בכנסת.

רפאל אדרי: עוד לא הוצאתי שום חבר כנסת.

רפאל אדרי: אל תאלץ אותי לנהוג כך.

רפאל אדרי: בכל משפט שני אתה מתערב.

רפאל אדרי: זה עובר את הגבולות.

שאול יהלום: – – –

רפאל אדרי: לא, אדוני.

רפאל אדרי: עוד מעט תדבר ותביע את דעתך.

רפאל אדרי: זה עובר את גבול הטעם הטוב.

חיים אורון: – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת אורון, אנא, סייע לי אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תהליך השלום מתקדם, השיירה עוברת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הימין משני הצדדים מאיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה זה בשביל קומץ פנאטים להעכיר את האווירה ולהתסיס את האזור?

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם חושפים את שיניהם הטורפות, הם ירמסו בברוטליות את כללי המשחק הדמוקרטיים למען רעיונותיהם המשיחיים; הם מעדיפים להעלות קורבנות אדם והם מעדיפים את האדמה על האדם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ערכו של האדם הוא נחות ושולי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תוכן הצעת האי-אמון מעיד על כך שהימין איבד כיוון, על כך שקברניטי הימין מבולבלים בניווט הפוליטי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בעבר חשבתי שאין להם מצפון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: היום אני משוכנע שאין להם גם מצפן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ניסיונות הימין להערים מכשולים על תהליך השלום חושפים אותם ביתר שאת כאנשי האתמול.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם מסרבים לקבל את התמורות שחלו בעולם כולו, את השינויים שחלו במזרח התיכון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם עוצמים עיניים לנוכח מגמות של פיוס, שינויי הגבולות הפוליטיים, תמורות ביחסים בין העמים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מעל במה זו אני פונה אל הימין – בניווט הפוליטי של ימינו יש לתפוס כיוון של שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: המצפן והמצפון מצביעים על כיווני השלום, כיוון שהוא מעניק פתח תקווה לעולם חדש, לעולם טוב יותר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: היום אנו ניצבים בצומת היסטורי פוליטי שדרכו עולים שלב – שלב של יחסים תקינים וסדירים עם עמי האזור.

משה פלד: שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בוודאי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה לא מאמין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה יודע מה אתה רוצה.

משה פלד: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה לא יודע מה אחרים רוצים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן, פשרה אינה דרכך ופיוס אינו דרכך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה מה שאתה רוצה.

משה פלד: זה טרור, זה לא פיוס.

וליד צאדק חאג'-יחיא: טרור?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה חי באתמול.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה איש האתמול.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתם חיים בתקופת האבן ולא רואים את המציאות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתם לא רואים מה מתחולל סביבכם, מאחוריכם, לפניכם ולידכם.

רפאל אדרי: אדוני סגן השר, אני מבקש לסיים.

משה פלד: אנחנו בתקופת האבן?

משה פלד: אתם זורקים אבנים, אתם בתקופת האבן.

רפאל אדרי: זו לא חובה להשתתף במקהלה.

רפאל אדרי: עד עכשיו היתה השתתפות של כמה חברים.

רפאל אדרי: לא כל חברי הכנסת חייבים להשתתף במקהלה.

רפאל אדרי: תודה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, היום אנו ניצבים בצומת היסטורי, פוליטי, שדרכו עולים שלב, שלב של יחסים תקינים וסדירים עם עמי האזור.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נכון שבטופוגרפיה הפוליטית יש עליות ומורדות, אין עקומה חלקה, אך נקודת הציון היא נורמליזציה באזור.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במשכן זה אני אומר בבטחה: אל תעצמו עיניים, אל תדרבנו לעיוורון פוליטי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: סומא פוליטי יגרום להידרדרות ולהליכה לאבדון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב-ראש, הכיבוש יצר מצב קשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תבונה מדינית מחייבת להפסיק אותו לאלתר ולהתמודד עם הקשיים שנוצרו, במגמה ברורה למצוא פתרונות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גזל האדמות יעמיק את הקרע, יערים מכשולים ויפגע בתהליך השלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: דחוף לאזור אומץ ולומר שמדיניות מתנהלת על-פי דינמיקה הגיונית ולא על-פי אמונות טפלות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הרעיון שבהצעת האי-אמון טומן בחובו מטען חלול של משיחיות, חרב שלופה דווקא כשישראל מחכה לשלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ישראל רוצה שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ישראל צריכה שלום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: המציאות דורשת ומחייבת שלום.

רפאל אדרי: אני מודה לך, חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

רפאל אדרי: אני מזמין כעת את חבר הכנסת שלמה בניזרי.

רפאל אדרי: אדוני, בבקשה, הבמה לרשותך.

רפאל אדרי: עשר דקות עומדות לרשותך.

רפאל אדרי: אחרי חבר הכנסת בניזרי – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי היום ברדיו, בשידור בשעה 16:00, שלפני כ-18 שנים, כשהיתה מחלוקת בנושא קדומים, אמר שר החוץ שמעון פרס – אינני זוכר אם הוא היה אז שר – שהוא מאמין שכמו שיש ליהודי זכות לגור ביוה

שלמה בניזרי: נסבורג או בכל מקום אחר בעולם, כך יש לכל יהודי זכות לגור בכל מקום בארץ-ישראל.

שלמה בניזרי: זה ציטוט מעניין מאוד.

אליעזר זנדברג: זה היה לפני שהוא צירף אותנו לליגה הערבית.

שלמה בניזרי: זה ציטוט מעניין ששמעתי היום בשידור ברדיו בשעה 16:00.

שלמה בניזרי: הדבר הזה נאמר לפני 18 שנים, ואילו היום, לפי המדיניות של שר החוץ שמעון פרס, בעקבות הקונצפציה החדשה שלו ביחס למזרח תיכון חדש, אין ליהודי זכות לגור בכל מקום בארץ-ישראל.

שלמה בניזרי: עד כמה שאני יודע, חברי הכנסת הערבים שלנו יכולים לגור בכל מקום שהם רוצים בארץ-ישראל.

האשם מחאמיד: אתה בקואליציה או לא בקואליציה?

שלמה בניזרי: תן לי לדבר.

רפאל אדרי: אני רוצה להודיע לך, שחבר הכנסת שלמה בניזרי, יושב-ראש סיעת ש"ס, הוא לא בקואליציה אבל הוא גם לא באופוזיציה.

האשם מחאמיד: – – –

שלמה בניזרי: חברי הכנסת הערבים, אתם יכולים לגור בכל מקום ברחבי מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: איש לא מנע מכם לגור בכל מקום שאתם רוצים.

שלמה בניזרי: אפילו ביישוב שלי, תל-חנן ליד חיפה, באלד אל-שיח' לשעבר, גרים ערבים – – –

האשם מחאמיד: – – –

רפאל אדרי: אדוני, לא היית כאן.

רפאל אדרי: אנא ממך, תקשיב.

רפאל אדרי: הערת פעם אחת, פעמיים.

האשם מחאמיד: – – –

רפאל אדרי: לא, לא.

רפאל אדרי: כשתדבר תאמר מה שאתה רוצה.

שלמה בניזרי: עד כמה שאני יודע, לתושבי מדינת ישראל הערבים יש אפשרות לגור כמעט בכל מקום שהם רוצים.

שלמה בניזרי: השאלה מתעוררת כשמדובר בקרקע ערבית לחלוטין, או כשבאים לגור בתוך כפר ערבי.

שלמה בניזרי: זו באמת התגרות, ואפילו תורתנו הקדושה אוסרת התגרות באומות העולם.

שלמה בניזרי: אבל כשמדובר ביישוב אפרת, שהוא בינתיים בשטח הריבונות של מדינת ישראל, כשיש כל האישורים, אחרי ששולם סכום של 2 מיליוני שקל ויש אישור של הממשלה לבוא ולגור באותו מקום, אז באים כל מיני מקטרגים ומנסים למנוע את היישוב של אותו מקום.

שלמה בניזרי: חבל שסגן שר החקלאות יוצא עכשיו.

שלמה בניזרי: אני רוצה להגיד לו שיש כאן טעות גדולה ומרה, והפניתי קודם את תשומת לבו של חבר הכנסת דיין אל ההערה הקשה מאוד שהוא אמר, שזה גזל.

שלמה בניזרי: אני לא מבין איזה גזל זה.

שלמה בניזרי: מדובר בקרקעות שנרכשו בכסף מלא, שניתנו עבורן כל הרשיונות על-ידי מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: לקרוא לזה גזל?

שלמה בניזרי: כשראיתי בשבועיים האחרונים את כל אנשי השמאל ואת הערבים מארגנים הפגנות לפי הוראותיו של ערפאת, שיושב בלב האוטונומיה שלו ויוצא כל פעם בהכרזות בוטות נגד מדינת ישראל, חשבתי לעצמי: כשאנחנו עושים משהו כולם מזדעזעים ואומרים שזו הפרה של הסכם השלום.

שלמה בניזרי: כשערפאת וחבריו עושים מה שהם עושים, הפרות של הסכם השלום, אנחנו כל פעם מבליגים ואומרים: עזוב, למען השלום.

שלמה בניזרי: רבותי, כמה אפשר להבליג?

שלמה בניזרי: אותו ערפאת יושב לו בעזה, וכמו שהוא אמר אתמול:

שלמה בניזרי: בקרוב נעשה מצעד – כפי שהוא אמר – לאל-קודס, לירושלים, ונניף שם את הדגל.

שלמה בניזרי: מי שזה לא מוצא חן בעיניו, כך הוא אמר, שילך וישתה את המים של עזה.

שלמה בניזרי: איזו חוצפה זו.

שלמה בניזרי: אנחנו באים ועושים אתו שלום, הוא מקבל כמעט כל מה שהוא דרש, והוא אומר לנו, לכו תשתו את המים של עזה.

שלמה בניזרי: ובמשקל הזה של דבריו, אנחנו מזמינים אותו לשתות את המים של ים-המלח, אולי יבושם לו.

שלמה בניזרי: איזו חוצפה?

שלמה בניזרי: אתה עושה שלום עם בן-אדם.

שלמה בניזרי: במקום שהוא יעודד את עמו, כמו שהממשלה שלנו עושה, שמרגיעה את העם ואומרת "לא נורא, לא נורא", הוא בא ובכל הזדמנות מדליק את האנשים שלו.

שלמה בניזרי: לא אחת אמרנו שדבריו הם מס שפתיים לעם שלו.

שלמה בניזרי: האומנם זה מס שפתיים?

שלמה בניזרי: זו מדיניות שהוא התחיל בה לפני 30 שנה כשהוא ייסד את ה"פתח", מדיניות של לזרוק את כל עם ישראל לים.

שלמה בניזרי: אלה לא מסרים חיוביים.

שלמה בניזרי: לא בשלום כזה החליטה תנועת ש"ס לתמוך.

שלמה בניזרי: בשבוע האחרון קיימנו דיונים נרחבים בנושא, ואתמול בערב שלח הרב עובדיה יוסף מסר ברור וחד-משמעי – לא פרסמנו את זה – לראש הממשלה, והבהיר לו שאם לא יהיה המשך באפרת, לדברים יהיו השלכות חמורות מבחינת ש"ס.

נסים זוילי: – – –

שלמה בניזרי: הדברים הועברו לראש הממשלה.

עמנואל זיסמן: חבר הכנסת זוילי אומר לך, שכנראה לא יפסיקו לגמרי.

שלמה בניזרי: הדברים אצלנו הם חד-משמעיים וברורים.

שלמה בניזרי: אנחנו הלכנו לקראת התהליך של שלום בתנאי שהוא יהיה שלום צודק.

שלמה בניזרי: לא ייתכן שהממשלה הזאת, אחרי כל הרמת קול של ערפאת או של קומץ אנשים מהשמאל, שמקימים קול זעקה במדינת ישראל, תיכנע.

שלמה בניזרי: אם זה השלום שמדברים עליו – אנחנו לא מוכנים לקבל שלום של תכתיבים.

שלמה בניזרי: אנחנו לא מוכנים לקבל שלום של כניעה.

שלמה בניזרי: אנחנו מוכנים לשבת ולדבר על שלום אפילו הוא יצריך מאתנו ויתורים, אפילו הוא יגרום לכך שנצטרך לעשות דברים שלא חשבנו עליהם בחלומות הכי שחורים שלנו – בשביל השלום היינו מוכנים לעשות את כל הדברים הללו.

שלמה בניזרי: הממשלה צריכה להתיישר לפי הלך הרוח בציבור – חבל שאין פה נציג של הממשלה – הם צריכים לצאת ולשמוע את הלך הרוח בציבור.

שלמה בניזרי: ש"ס היתה בדרך כלל מתונה.

שלמה בניזרי: תנועת "מימד" של הרב עמיטל, גם היא היתה מתונה ותמכה בתהליך השלום.

שלמה בניזרי: זה ציבור רחב, ולא כמו שמציירים את המצב, שתמך בתהליך השלום.

עמנואל זיסמן: אני גם כן מתון.

עמנואל זיסמן: מושכים אותי.

שלמה בניזרי: אם חבר הכנסת רענן כהן בא אלי ואומר לי, שגם הוא חושב כמונו, אם השר שטרית חושב ככה ועוד רבים חושבים כך בתוך הממשלה – זה צריך להדליק נורה אדומה אצל הממשלה הזאת, שתפסיק להתיישר אך ורק עם הקו של ערפאת.

שלמה בניזרי: זו ממשלה של מדינת היהודים.

שלמה בניזרי: יש במדינה אזרחים ערבים, ואנחנו מכבדים אותם מאוד, אבל לא ייתכן שתהיה ממשלה חד-צדדית, שתעשה שלום חד-צדדי ותתיישר אך ורק לפי הקו של הערבים.

שלמה בניזרי: ולנושא של הרחבת ההתנחלויות.

שלמה בניזרי: בהתחלת הקדנציה קבעה הממשלה קו, שלא תהיה בנייה ציבורית, אבל בנייה פרטית יכולה להיות.

שלמה בניזרי: מה שנעשה היום באפרת, עד כמה שאני יודע, זה בגדר בנייה פרטית.

שלמה בניזרי: זו לא התנחלות חדשה.

שלמה בניזרי: זו בסך הכול הרחבה של ההתנחלות.

שלמה בניזרי: לכן, לפי כל הקריטריונים, זה לא גזל, זה לא כפי שאמר סגן שר החקלאות.

שלמה בניזרי: זו הרחבה של התנחלות, וזה עומד בכל הקריטריונים.

שלמה בניזרי: לכן, לאור דבריו של ראש הממשלה, אם הבנתי אותם נכון – כי אחרי שהוא דיבר דיברתי עם שלושה חברי כנסת, היו כמה פרשנויות וכל אחד אמר דבר אחר – אם הוא התכוון לכך שבינתיים תהיה הפסקה זמנית בגבעת-התמר, ובגבעת-הזית יוכלו להמשיך והוא נותן איתות לגבי העתיד – לפני שעתיים קיבלנו את ההודעה הזאת – אנחנו נימנע היום בהצבעה.

שלמה בניזרי: אם הדברים לא יהיו כמו שאנחנו מבינים אותם, נצטרך לחשוב על המשך דרכנו לגבי תמיכה בממשלה הזאת ולגבי תמיכה בתהליך השלום.

שלמה בניזרי: אנחנו לא ניתן את ידנו לשלום שיהיה חד-צדדי אלא לשלום ברור, שלום כולל, שלום לטובת כל אזרחי המדינה.

שלמה בניזרי: תודה.

רחבעם זאבי: גברתי היושבת-ראש, אין פה נציג של הממשלה; הדיון נמשך כבר שעה ארוכה בלי נציג של הממשלה.

עמנואל זיסמן: אחד משרי מרצ – – –

ענת מאור: אני מבינה שיש עכשיו ישיבת ממשלה.

ענת מאור: נעביר שנית את הפנייה.

ענת מאור: חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת אברהם שפירא.

אברהם הירשזון: כל ישיבה אחת פחות של הממשלה הזאת רק תביא תועלת לעם ישראל.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, עם כל הכבוד, אם יש ישיבה של הממשלה, צריך לדאוג שלפחות יהיה כאן נציג אחד.

אליעזר זנדברג: אחרת, מן הנכון שהיושבת-ראש תבדוק את האפשרות להפסיק את הישיבה עד שיגיע לכאן נציג של הממשלה, שר או סגן שר שישב וישמע את הדברים.

רחבעם זאבי: להפסיק את ישיבת הממשלה.

אליעזר זנדברג: גם כן.

רחבעם זאבי: הכנסת היא מעל הממשלה.

אליעזר זנדברג: אבל הכנסת לא תתבזה ולא תנהל את הדיון כאן בלי אותו נציג.

ענת מאור: חבר הכנסת זנדברג, אבקש לבדוק את הנושא ולהבטיח לפחות השתתפות של סגן שר.

ענת מאור: בבקשה, הזמן הוא שלך.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת זאבי אמר שאין כאן נציגים של הממשלה הזאת, אבל נציגים של הממשלה הבאה יש כאן די והותר, כי לפי הקצב שבו העניינים מתפתחים אין ספק שהשינוי יבוא, ובקרוב.

אליעזר זנדברג: בפתח דברי ולפני שאומר את מה שיש לי להגיד על העניין, אני מבקש לפנות בשאלה אל ראש הממשלה שאיננו כאן.

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה בא לכאן, אמר דברים והקשבתי לו.

אליעזר זנדברג: הוא אמר: קיבלנו הצעת פשרה, או גיבשנו עמדה האומרת שנבנה על גבעת-הזית ולא נבנה על גבעת-התמר.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לשאול את ראש הממשלה, האם ההחלטה הזאת היא על דעתו של יאסר ערפאת?

אליעזר זנדברג: האם ההחלטה הזאת היא על דעתו של אחמד טיבי?

אליעזר זנדברג: האם ההחלטה הזאת היא על דעתם של אנשי השמאל, שהסיתו אותם תושבים כפריים ערבים נגד הפיתוח של גבעת-התמר?

אליעזר זנדברג: מדוע אני שואל את השאלה הזאת?

אליעזר זנדברג: כי בסופו של דבר אחמד טיבי ויאסר ערפאת הם שקובעים עבור ראש הממשלה, אחמד טיבי ויאסר ערפאת הם שיכתיבו לראש הממשלה כיצד להתנהג והם שיקפלו אותו קיפול נוסף אם העניין לא ימצא חן בעיניהם.

אליעזר זנדברג: לכן, טוב יעשה ראש הממשלה אם יודיע לנו עכשיו, ובאמצעותנו לציבור בישראל כולו, האם באמת הוא נועץ באנשים האלה, קיבל את אישורם.

אליעזר זנדברג: לצערי הרב – אני אומר את זה בכאב רב – הם אלה שמכתיבים, מנהלים וקובעים איך יתנהג ראש הממשלה, באיזה שלב הוא יתקפל ובאיזה שלב יתירו לו להמשיך ולעמוד על שלו.

משה פלד: אתה חייב לתת את הכבוד לגברת גוז'נסקי.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, כל פרשת הגבעה היא מבישה וחמורה.

אליעזר זנדברג: זו פרשה מבישה משום שתחילתה בפעולות של גורמי השמאל, פעולות שבעיני משולות למעשי בגידה, הסתה וחתירה נגד הממשלה ונגד הצבא.

אליעזר זנדברג: האנשים האלה הגיעו והתחילו להסית תושבים ערבים נגד עבודות הפיתוח, הם באו והתחילו להציע להם הצעות ולדחוף אותם לבצע פעולות שנועדו לשבש הליכים חוקיים, עודדו אותם וסייעו להם לשבש את ההליכים ולנקוט אלימות כלפי חיילי צה"ל.

אליעזר זנדברג: זו פרשה מבישה, כי מעשה קיצוני זה מזכיר את ההתנגדות של אנשי השמאל לפני כ-30 שנה להקמת כרמיאל, כשהם שכבו אז מתחת לטרקטורים – חבר הכנסת פלד סיפר לי את הסיפור הזה לפני שעליתי לכאן – הם ניסו למנוע את הקמת היישוב הזה מכיוון שהוא היה יישוב יהודי באזור ערבי, לטענתם.

אליעזר זנדברג: הם לא הצליחו במעשה הזה, וגם הפעם הם לא יצליחו.

אליעזר זנדברג: החלק המביש בעניין הוא, שמעשים של בגידה, ניסיונות של מעשים לבגידה וחתירה והסתה נגד צבא-הגנה לישראל מביאים בסופו של דבר לכך שממשלת ישראל מתקפלת, מביאים לכך שממשלת ישראל מוכנה לשנות התחייבויות שהיא לקחה על עצמה, מביאים לכך שממשלת ישראל נכנעת לאלימות וללחץ ומתכחשת להבטחות שלטוניות.

אליעזר זנדברג: כאן גם העניין החמור.

אליעזר זנדברג: ממשלת ישראל חייבת לנהוג לפחות על-פי אותם קודים שמצפים שאדם במדינת ישראל ינהג לפיהם.

אליעזר זנדברג: היא חייבת לנהוג בתום-לב בביצוע חוזה והתחייבויות.

אליעזר זנדברג: אם אדם במדינת ישראל לקח על עצמו התחייבות, הוא צריך לבצע אותה, לא כל שכן ממשלת ישראל.

אליעזר זנדברג: תראו מה עשתה הממשלה.

אליעזר זנדברג: הממשלה ראתה שיש לה בעיה עם קבוצה כלשהי מאנשי השמאל, היא ראתה שאין זה מוצא חן בעיני יאסר ערפאת, והיא קוראת ליועץ המשפטי לממשלה ואומרת לו: אדוני היועץ, תן לנו עצה איך אנחנו מצליחים להתפתל ולמצוא סעיף ומוצא כלשהו על מנת לברוח מהמחויבות שלנו.

אליעזר זנדברג: רבותי, יועץ משפטי לממשלה אמור לתת לממשלה עצות שעולות בקנה אחד עם תום-לב באשר לביצוע התחייבויות.

אליעזר זנדברג: היועץ המשפטי הפך בידי הממשלה הזאת לעורך-דין של הממשלה, ויש הבדל בין שני הדברים.

אליעזר זנדברג: הוא הפך לעורך-דין, שמטרתו לסייע לממשלה בטריקים, בפטנטים ובתרגילים להיחלץ מהתחייבויות שהיא לקחה על עצמה.

אליעזר זנדברג: זה נושא אחד, אבל מחר תצטרך הממשלה לעסוק בעניין אחר, ואז עוד הפעם היא תמצא טריקים כדי להתחמק מההתחייבויות שהיא לוקחת על עצמה?

אליעזר זנדברג: עוד הפעם היא תיקח את שירותיו של יועץ, שהוא בעצם עורך-דין, שייעץ לה איך אפשר לברוח מקיום התחייבויות?

אליעזר זנדברג: אם זו הממשלה, אם זו הדרך שבה מתנהגת הממשלה, לאן נגיע?

אליעזר זנדברג: אבל זה יכה בהם כבומרנג, מכיוון שהשיטה של התחמקות מביצוע התחייבויות יכולה להיות נכונה גם לגבי התחייבויות בין-לאומיות שהממשלה לוקחת על עצמה.

אליעזר זנדברג: והעולם מסתכל ורואה ממשלה שאומרת: אני מתחייבת לעשות א', אבל בעזרת תרגילים משפטיים אני מנסה להתחמק ולעשות ב'.

אליעזר זנדברג: מי שרואה את זה מבין שלא כדאי לעשות עסקים עם ממשלה כזאת, לא משתלם לעשות אתה עסקים ולא טוב לסמוך על המלה שלה.

אליעזר זנדברג: זה דבר שיביא לפגיעה במדינת ישראל ברחבי העולם, ומכאן החומרה בעניין זה.

אליעזר זנדברג: יש חומרה אחרת, שנוגעת במהות העניין.

אליעזר זנדברג: כבר אמרו דוברים לפני, שאנחנו מדברים על אזור שהוא חלק מירושלים רבתי.

אליעזר זנדברג: ירושלים רבתי היתה לב-לבו של אחד משני העניינים שבהם ממשלת ישראל – או לפני הבחירות מפלגת העבודה – אמרה שעליהם לא נוותר, נרחיב את זה, על זה נגן; הנושא השני היה רמת-הגולן.

אליעזר זנדברג: אמרו לנו שזה לא עולה על הדעת.

אליעזר זנדברג: עכשיו זה עולה על הדעת ומוכנים לסגת מרמת-הגולן.

אליעזר זנדברג: אמרו שירושלים זה סיפור אחר, והנה אנחנו מגלים שבצמוד לירושלים, ממשלת ישראל עוצרת את ההתיישבות היהודית ומונעת את ההרחבה של ירושלים בהגדרה של ירושלים רבתי.

נסים זוילי: מה המרחק מהבית הזה לאפרתה?

נסים זוילי: אם לא היית אומר – – –

אליעזר זנדברג: לא מדדתי מה המרחק מהבית הזה לאפרתה, אבל אני קראתי את מה שכתוב במצע של מפלגת העבודה, שמעתי את הדברים שאמר ראש הממשלה, לרבות הדברים שהוא אמר לפני שבועות מספר בוועדת החוקה, ואני יודע שהוא ניסה להעביר מסר שנחזק את ירושלים רבתי.

אליעזר זנדברג: ואנחנו לא מחזקים את ירושלים.

אליעזר זנדברג: ההחלטה הזאת היא עידוד, סימן ואות לכל מי שרוצה למנוע מאתנו התבססות בירושלים.

אליעזר זנדברג: מי שייאבק, יכה את חיילי צה"ל, יסית נגד מדינת ישראל, נגד חיילי צבא-הגנה לישראל, נגד שלטון החוק במדינת ישראל, חושב שהוא יזכה לפרס בדמות החלשת השליטה של היהודים בירושלים.

אליעזר זנדברג: המסר הזה מלמד את האנשים, שהממשלה הזאת גם מוכנה לעשות מעשים שמסמלים סוף של תקופת הציונות, סוף של תקופה של הכרה בערך של התיישבות, סוף של תקופה האומרת כי נחזק את ירושלים בירת ישראל ולא ניתן לאיש ולו זיק של תקווה שנהיה מוכנים לוותר עליה.

אליעזר זנדברג: הממשלה הזאת מדרדרת אותנו פעם אחר פעם במדיניות של היסוסים, חוסר ביטחון, החלטות סותרות, פטנטים שנועדו לעקוף התחייבויות שלה והתקפלות.

אליעזר זנדברג: ממשלה כזאת לא ראויה לאמון, וכך אני וחברי סיעתי ננהג במסגרת ההצבעה.

אליעזר זנדברג: אני מקווה שהציבור בישראל יוכל במהרה בימינו להוכיח לממשלה הזאת את דעתו האמיתית עליה וסוף סוף לשלוח אותה הביתה – בבחירות.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת אברהם שפירא.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת שפירא.

אברהם שפירא: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהחלטת הממשלה של היום גם בארזים נפלה שלהבת, בארזי ארץ-ישראל, בדברים שמעולם לא היינו מאמינים שזה יקרה בהם, במה שקשור לירושלים, ירושלים רבתי.

אברהם שפירא: לא היינו מאמינים שהממשלה תחליט להפסיק את הבנייה.

אברהם שפירא: זו לא רק ההחלטה, אלא עצם המחשבה, עצם הרעיון.

אברהם שפירא: אנחנו רואים למה זה מביא, לכך שעומד פה סגן שר ואומר לנו: אתם יושבים על גזל.

אברהם שפירא: פה בכנסת.

אברהם שפירא: המדיניות הזאת מביאה אותנו – יש גבול גם לדמוקרטיה.

אברהם שפירא: אני רוצה לראות אם יהודי היה יכול בפרלמנט הסורי להגיד מלים כאלה.

אברהם שפירא: היו הורגים אותו במקום.

אברהם שפירא: מה זה להגיד פה גזל, כיבוש?

אברהם שפירא: די בכך שיש לנו הסכם עם ערפאת, לא צריכים לראות אותו, את הצדיק הזה, לפני העיניים כל רגע ולשמוע גזל.

אברהם שפירא: אני חושב שגם כל אלה שהם יותר מתונים, אפילו שמעתם את נציגי ש"ס – הם כבר רואים היום לאן הם הלכו בהצבעה על הסכם אוסלו.

אברהם שפירא: גדולי ישראל שלנו אמרו שזה לא ייגמר באוסלו, אתה תראה.

אברהם שפירא: והראיה – אנחנו רואים שזה נוגע לאפרת, שנמצאת 10 קילומטר מירושלים.

אברהם שפירא: איש לא היה מאמין.

אברהם שפירא: הממשלה אישרה את הבנייה ליישוב הזה אחרי הסכם אוסלו, לא לפני הסכם אוסלו.

אברהם שפירא: אי-אפשר לבוא ולהגיד שאם היינו מאשרים את זה לפני הסכם אוסלו ולא אחרי הסכם אוסלו – איך אפשר לעשות דבר כזה, זאת כבר החלטה של הממשלה הזו, ועל אדמת ישראל בנו את זה ולא על אדמת גזל.

אברהם שפירא: לכן אני חושב שכל מי שיש לו יד ורגל בעניין הזה צריך להבין כי אנחנו מפחדים.

אברהם שפירא: יהודים שלנו גרים בביתר, גרים בקריית-ספר, שעל-פי קונסנסוס של מפלגת העבודה אמרו תמיד שזה – חס וחלילה, זה שייך לירושלים רבתי.

אברהם שפירא: יהודים שגרים שם כבר מפחדים, אם ערפאת יעשה הפגנה ויגיד שאסור לבנות בביתר, תשב הממשלה ותחליט לעצור.

אברהם שפירא: אני שמעתי את דברי חבר הכנסת זוילי.

אברהם שפירא: אני רוצה להגיד לך שאתה צודק.

אברהם שפירא: זו באמת לא בעיה של מחלוקת על יישוב זה או אחר.

אברהם שפירא: זו לא בעיה שרוצים לעשות פה שלום או לא.

אברהם שפירא: השאלה היא אם רוצים להעביר את ארץ-ישראל כמו שהיא לערבים – אז תשיג שלום לגמרי.

אברהם שפירא: כי לפי דברי אותו סגן שר, גם יפו היא גזל, וגם בתל-אביב אתה יושב על גזל.

אברהם שפירא: הוא אמר: אתה יושב על גזל.

אברהם שפירא: אם על-ידי הפגנות של ערפאת אנחנו נצטרך להחליט החלטות – אוי ומר לנו, לאן אנחנו נגיע.

אברהם שפירא: לכן סיעתנו, בהחלט, תצביע אי-אמון לממשלה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת סאלח סלים, אחריו – את חבר הכנסת גונן שגב.

רחבעם זאבי: ואם הוא לא יהיה?

ענת מאור: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

סאלח סלים: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כידוע לכם, יושב לידי הרב בא-גד – – –

יוסף בא-גד: זה לשבח או לגנאי?

סאלח סלים: לשבח.

אברהם רביץ: יושב לימינך.

סאלח סלים: יושב לימיני.

סאלח סלים: ניסיתי ללמוד ממנו ומהספרים הקדושים שהוא מחזיק שם.

סאלח סלים: אחרי שהסתכלתי ראיתי את הסיפור של הנביא אליהו.

סאלח סלים: קראתי את הסיפור שנקרא בערבית אל-חד'ר.

סאלח סלים: זה אותו שם.

סאלח סלים: הנביא אליהו נקרא בערבית אל-ח'דר.

אברהם רביץ: אז אנחנו בני אותו גזע.

אברהם רביץ: אז מה אכפת לערבים באל-ח'דר שיגורו לידם יהודים?

אברהם רביץ: אני לא מבין, הורגני נא הרוג.

סאלח סלים: אני אשיב לך.

יוסף בא-גד: ילדים של אליהו הנביא.

סאלח סלים: הבעיה הקיימת, כבוד הרב, היא לא שאכפת לערבים שיגורו לידם יהודים; הבעיה היא שהיהודים, או יותר נכון חלק מהיהודים, לא רק שאינם רוצים לגור ליד ערבים אלא רוצים לנקות אותם בכלל.

סאלח סלים: זו הבעיה.

סאלח סלים: אנחנו, הערבים, בכבוד וברצון רוצים לחיות עם היהודים באחוות עמים, זה מה שאנחנו רוצים.

סאלח סלים: אבל הבעיה היא שחלק – חלק, אני מדייק בדברי, לא כל העם היהודי – – –

אברהם רביץ: שהערבים באל-ח'דר, על שם אליהו הנביא, יגידו לאלה שבאים לגור שם למעלה: אהלן וסהלן.

סאלח סלים: כבר לקחו להם חלק מהאדמות.

אברהם רביץ: לא, למעלה זה אדמות מדינה.

סאלח סלים: מה זה אדמות מדינה?

סאלח סלים: הרי כל השטח הזה, אדוני הרב, נכבש ב-1967, והאדמות האלה היו שייכות לתושבים מסוימים, לאנשים מסוימים.

משה פלד: – – – שוחרר ב-1967.

אברהם רביץ: לממשלה הירדנית.

האשם מחאמיד: תלוי לאיזו מדינה.

סאלח סלים: באה הממשלה שכבשה את המקום ואמרה שזה אדמות מדינה, ובכלל התכחשה לתושבים.

סאלח סלים: כשהייתי באל-ח'דר ראיתי את הרישום בטאבו של מדינת ישראל, של ירושלים.

סאלח סלים: הם הראו לי, האדמה רשומה בטאבו על שמם, שהם ירשו מאבא ומסבא.

סאלח סלים: איך זה יכול להיות?

סאלח סלים: והממשלה לפני כמה שנים הפקיעה את האדמה הזאת, אז זה כבר נקרא שזה אדמת מדינה?

סאלח סלים: אדמת מדינה אחרי הפקעה.

סאלח סלים: אבל האדמה הזאת שייכת לתושבים.

סאלח סלים: בדיוק כמו שאני או מישהו יבוא אליך ויפקיע את הבית שלך או את האדמה שלך בבית-השיטה.

סאלח סלים: אתה תקבל אותו בחיבוק?

סאלח סלים: מה אתה תעשה?

סאלח סלים: לכן יש פה משהו הפוך.

משה פלד: הוא שאל אותי ואני עונה.

משה פלד: באל-ח'דר, על הטרשים ועל הסלעים, לא ישב מעולם ערבי אחד.

תמר גוז'נסקי: אבל יש להם שם זיתים.

תמר גוז'נסקי: מה זה משנה?

משה פלד: איזה זיתים?

משה פלד: שם לא שתלו זיתים.

רחבעם זאבי: שישתלו זיתים – – – שישתלו זיתים בעירק.

משה פלד: זה זיתים של מלחמה, לא של שלום.

סאלח סלים: אני שואל עוד שאלה.

סאלח סלים: יש הרים במדינת ישראל שיש בהם רק סלעים, אין זיתים.

סאלח סלים: ליד הכפר שאני גר בו אין זיתים, יש רק הר; זו אדמת מדינה.

סאלח סלים: האם נותנים לי לבנות שם?

סאלח סלים: ודאי שלא.

משה פלד: זה שייך למישהו.

סאלח סלים: שייך למדינה.

סאלח סלים: המדינה הפקיעה את זה מהתושבים הערבים.

משה פלד: – – –

סאלח סלים: אז למה פה הכיוון הוא – אדמה של ערבים כן להפקיע.

סאלח סלים: ומפקיעים אותה בהתחלה לצרכים צבאיים, ואחרי שלוש-ארבע שנים – פתאום מביאים מתנחלים, פתאום מביאים מבנים שהאנשים יתנחלו.

סאלח סלים: הרי הכול ברור.

סאלח סלים: כל אחד שיושב פה, ורוב עם ישראל יודע שכל ההפקעות תחת הססמה הצבאית רובן שקר.

סאלח סלים: רוב ההתנחלויות בגדה המערבית נבנו תחת הססמה הזאת.

סאלח סלים: אני רוצה להיות פה אובייקטיבי.

עובדיה עלי: אתה אובייקטיבי?

סאלח סלים: זה מצחיק?

סאלח סלים: אני גם מתנגד שהמדינה תבוא ליהודי ותפקיע את אדמתו.

סאלח סלים: למה אתם מדברים בגילוי לב כזה שאכן יש להפקיע אדמות של ערבים?

סאלח סלים: איך זה מתיישב?

סאלח סלים: איך אפשר מצד אחד להושיט יד לשלום, ומצד שני לקחת את האדמה?

סאלח סלים: אם מישהו היה עושה לכם את זה, האם הייתם מסכימים לכך?

סאלח סלים: אז איפה השוויון?

סאלח סלים: איפה האחריות?

סאלח סלים: איפה הדמוקרטיה?

סאלח סלים: מה זה?

חיים דיין: ברגע שאדם קונה ממך שטח ושילם עבורו את מלוא התמורה, האם אתה יכול לדרוש ממנו את השטח בחזרה?

עבד-אלוהב דראושה: כל הקנייה הזאת – – –

סאלח סלים: הרי אתה בעצמך יודע, שכל ההתנחלויות שהוקמו בגדה הוקמו על אדמות שהופקעו.

סאלח סלים: רק חלק קטן מהן נמכר.

סאלח סלים: הן הופקעו לצרכים צבאיים.

חיים דיין: הממשלה שאתה תומך בה אישרה את תוכנית המתאר הזאת.

סאלח סלים: הממשלה הזאת שאני תומך בה, כמו שאתה טוען, אני מבקר אותה קשות על זה שהיא הרשתה להתחיל לעשות שם עבודות.

סאלח סלים: מן ההתחלה היא היתה צריכה לאסור לבצע שם עבודות.

סאלח סלים: כי זה באמת מקלקל ופוגע בתהליך השלום.

סאלח סלים: כי לא ייתכן בשום אופן מצד אחד לדבר על שלום ולעשות שלום, ומצד שני לגנוב אדמות.

סאלח סלים: זה לא ייתכן.

סאלח סלים: אי-אפשר בשום פנים ואופן לבנות שלום כזה.

חיים דיין: כמה בנייה בלתי חוקית יש במגזר הערבי?

סאלח סלים: במגזר הערבי יש בנייה בלתי חוקית, זה נכון.

סאלח סלים: אבל האשמה מוטלת על ממשלות ישראל, שבמשך עשרות שנים לא הסכימו שלכפרים האלה תהיה תוכנית מתאר.

סאלח סלים: זו הסיבה.

סאלח סלים: עד היום יש כפרים שאין להם תוכנית מתאר.

סאלח סלים: עד היום הזה, במשך עשרות שנים, יש תוכניות מתאר בוועדות התכנון, במשרד הפנים, ולא אישרו אותן.

סאלח סלים: אז מי אשם?

סאלח סלים: התושבים?

אביגדור קהלני: גם לתל-אביב אין תוכנית מתאר.

סאלח סלים: כי תל-אביב כל הזמן מתרחבת.

סאלח סלים: זה לפעמים אינטרס פוליטי, להתרחב עוד ועוד.

אריאל ויינשטיין: נולדים ילדים, יש עולים חדשים, אז מתרחבים.

סאלח סלים: גברתי היושבת-ראש, שמעתי פה חלק מחברי הכנסת.

סאלח סלים: לצערי הרב יש כאלה שטחנו מים.

סאלח סלים: אני מבקר קשות את הממשלה על שהרשתה להתחיל בעבודה.

סאלח סלים: אני חושב שהממשלה טעתה טעות חמורה בכך שאפשרה להתחיל שם בעבודות.

סאלח סלים: זה דבר מבורך שהיום היא החליטה להפסיק את העבודות.

סאלח סלים: מבורך.

סאלח סלים: אנחנו מברכים על זה.

סאלח סלים: אבל מצד שני, אנחנו גם אומרים שאין להעביר את הבעיה מגבעת-התמר לגבעה הבאה, גבעת-הזית.

סאלח סלים: מה זאת אומרת?

סאלח סלים: דוחים את הבעיה לעוד שבועיים?

סאלח סלים: לעוד חודשיים?

סאלח סלים: אנחנו נתנגד גם כשיגיעו לגבעת-הזית.

עובדיה עלי: למה?

סאלח סלים: כי לא ייתכן לעשות את הדברים האלה יחד.

סאלח סלים: או שעושים שלום או שלא עושים שלום.

סאלח סלים: להיות חברים שווים, זה מקובל.

סאלח סלים: אבל שאחד יהיה מעל השני, זה לא מקובל.

סאלח סלים: גם אתה לא מסכים שאתה תהיה למטה ואני אהיה למעלה.

סאלח סלים: איך אתה יכול להסכים שאתה תהיה למעלה ואני למטה?

סאלח סלים: איך זה יכול להיות?

אריאל ויינשטיין: אל תדאג, יעבירו את זה לתאנה, ומשם לרימון – – –

סאלח סלים: אנחנו נתמוך בממשלה הזאת על כל החלטה הדומה להחלטה של היום.

סאלח סלים: ואנחנו קוראים לממשלה להיות אמיצה ולא להיכנע ללחץ של הימין בצד הזה, וגם לחברי הימין בצד הזה, ששניים מהם יושבים כאן.

סאלח סלים: אנחנו אומרים לממשלה: בכל החלטה על עקירת התנחלות, ימצאו את אצבעותינו מורמות בעד הממשלה, כי זה יקדם את תהליך השלום ויחסוך משני העמים, גם מהיהודים וגם מהערבים, דמים, רצח, הרג ושכול.

סאלח סלים: תודה רבה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת גונן שגב; אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, עולה פה סוגיה שאינני חושב שצריך לחלק אותה לימין ולשמאל ולא לשום צורה פוליטית אחרת, כיוון שזו בעיה מאוד מאוד משמעותית לגבי עתיד היישובים היהודיים ביהודה ובשומרון.

גונן שגב: אחת הבעיות המרכזיות היא, אולי, שהסכם אוסלו הוא הסכם שהקצוות שלו לא נסגרו באופן מוחלט, ולכן ניתן לפרש אותו כמו שיאסר ערפאת מפרש אותו, דהיינו: סוף אוסלו, מבחינת יאסר ערפאת, הוא מדינה פלשתינית שבירתה ירושלים; וניתן לפרש אותו כמו שחלק גדול מהבית הזה מפרש אותו, כמתן אוטונומיה ליישובים או לריכוזים ערביים גדולים ביהודה ובשומרון, תוך שמירה, כמו שהממשלה אומרת, של ריבונות ישראלית מלאה, עם שליטה ישראלית, עם פיתוח ישראלי, של ירושלים רבתי, של בקעת-הירדן ושל הריכוזים היהודיים ביהודה ובשומרון.

גונן שגב: עכשיו בעצם יש שאלה אם הממשלה לא עשתה, או לא עושה בעצם הדקות האלה, טעות היסטורית – כי אני מבין שעכשיו יושבים על המדוכה ודנים בנושא הזה – ולא הולכת לקבוע תקדים שבעצם עלול שלא לשפר או לקדם או להריץ קדימה את תהליך השלום, אלא להיפך, היא עלולה לגרום למצב שתהליך השלום ייתקע בצורה כזאת שלא יהיה אפשר להוציא את עגלת השלום הזאת מהבוץ, שלפי דעתי היא תקועה בו גם ככה.

גונן שגב: נאמר פה על-ידי חברי, ששפיכות דמים לא תימנע, אם הגבעה הזאת לא תיבנה ואם הגבעה הזאת כן תיבנה.

גונן שגב: החשיבות הגדולה מבחינת ממשלת ישראל, מבחינת עם ישראל, היא להבהיר לעולם כולו ולעם ישראל ולבית הזה על כל פלגיו, שבנייה פרטית יכולה להימשך בכל אזור ואזור, על אחת כמה וכמה אם הולכים לשלום.

גונן שגב: אין סיבה שבאזור שהוא בבעלות פרטית, על אדמה פרטית, או על אדמת מינהל שהוחכרה לקבוצה מסוימת, לעמותה כזאת או אחרת, אין סיבה שלא ייבנה שם יישוב.

גונן שגב: בעיקר שמדובר פה על מה שנקרא יישובי התפר, או במקרה הזה על יישובים שנמצאים ברדיוס ירושלים, שהיה ברור שזה הכיוון.

גונן שגב: ויאסר ערפאת ידע מלכתחילה שזה הכיוון.

גונן שגב: זה שהוא חייב לצעוק כלפי עמו: ירושלים שלי, וכל היישובים ירדו – אני מבין אותו.

גונן שגב: אבל מצד שני אנחנו, עם ישראל, היהודים שיושבים פה, צריכים שלא להרפות מהעניין הזה, בין שאנחנו משמאל ובין שאנחנו מימין.

גונן שגב: הרי ברור לכול, אני חושב שברור גם לשמאל הקיצוני ביותר, אם אפשר להגדיר אותו כך, שלא יורידו את 150,000 המתיישבים ביהודה ובשומרון.

גונן שגב: ייתכן שיישוב קטן זה או אחר שנמצא בתוך ריכוז ערבי – ואינני מדבר על יישוב שנמצא בנקודה היסטורית, כמו חברון, אני רוצה להדגיש את זה, אלא באמת יישוב שנמצא על איזה הר נידח, המוקף כולו אוכלוסייה ערבית, ולא ניתן יהיה להחזיק בו באוטונומיה של אותו אזור – ייתכן שיצטרכו לרכז אותו ליישוב אחר.

גונן שגב: אבל בגדול, או בתוכנית הכללית, וזה גם מה שהממשלה דיברה עליו, בעבר תוכנית-אלון דיברה עליו – לא מדובר על חזרה לגבולות 1967.

גונן שגב: ואולי כדאי שיאסר ערפאת ישמע את זה.

גונן שגב: כי אם הוא לא ישמע את זה עכשיו יום יום, בוקר בוקר, ערב ערב, ההתפוצצות של אותה אוטופיה או של אותו חיזיון שהוא בונה לעצמו תגרום לזעזוע כל כך גדול, שזה יביא אותנו למצב, לא רק כמו המצב שהיה לפני התחלת תהליך השלום, אלא למצב גרוע ממנו.

גונן שגב: אולי זה דומה קצת למדיניות שהיתה לממשלה הזאת ולממשלה הקודמת מבחינת ההוראות שנתנו לחיילים ביהודה ובשומרון.

גונן שגב: ההוראות או הקביעות או החוקים צריכים להיות מאוד ברורים, וההכרזות צריכות להיות כאלה שאינן משתמעות לשתי פנים.

גונן שגב: ואם מדברים על ירושלים ויש פה קונסנסוס גם בעם וגם בבית הזה – לא מלא, ברור לי שהמפלגות הערביות חושבות אחרת, לגיטימי, חושבות אחרת – אם ברור לכול שעל ירושלים אין מדברים ולא נדבר בעתיד, כבר מהיום – וזה שכתוב בהסכם אוסלו שעל ירושלים יתדיינו בעתיד, אז כתוב – ואם מובן מהיום שהדברים האלה הם לא סתם אמירות כלפי חוץ אלא הם מסמרות, הם חלק מאתנו, כעם ישראל בארץ-ישראל, ומהדברים האלה לא נזוז, אזי התהליך יהיה יותר בריא, לפי דעתי.

גונן שגב: אולי הוא יהיה קצת יותר אטי, אבל הסיכוי להגיע לאיזה הסדר עם אוטונומיות מסוימות הוא סיכוי קיים, ואסור ללכת בשיטה הנוכחית של העלמת עובדות מרכזיות, כמו – על ירושלים נדבר עוד שלוש או ארבע שנים.

גונן שגב: הרי אף אחד, לרבות ערביי ישראל, לרבות ערביי יהודה ושומרון, לא משלה את עצמו שתהיה איזו ממשלה שתוכל לבוא אל העם ולהגיד לו: אנחנו מוותרים על ירושלים העתיקה, אנחנו מוותרים על ירושלים רבתי.

גונן שגב: הרי ברור שזה לא יקרה.

גונן שגב: לכן הדברים האלה צריכים להיאמר היום ועכשיו, ומפה והלאה לא לעשות משא-ומתן של פוליטיקה מסתורית.

גונן שגב: מהדברים האלה שבענו, מהדברים האלה לא יצא דבר, אלא באמת צריך לשים על השולחן.

גונן שגב: אם הצד השני לא מסכים – לא יקבל את דעתנו ולא ילך להסכם.

גונן שגב: אם הצד השני מסכים, יקבל את דעתנו, אולי עם תקוות בלב.

גונן שגב: לכל אחד יש תקוות, אולי יש להם תקוות, אבל יהיה להם ברור שכל עוד עם ישראל – ואני מקווה שזה יהיה לנצח, אני מאמין שזה לנצח – הוא השולט במדינה, אין מה לדבר על אותם נושאים שהיום עולים לדיון בממשלה.

גונן שגב: תודה.

רחבעם זאבי: עדיין אין פה שר מן הממשלה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת רחבעם זאבי, אחריו – חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

רחבעם זאבי: עדיין אין פה שר מהממשלה.

קריאה: אין ממשלה.

רחבעם זאבי: אין ממשלה, אבל שישבו פה הבטלנים האלה.

עובדיה עלי: – – –

רחבעם זאבי: גברתי היושבת-בראש, חברי הכנסת הנוכחים, כנסת ישראל וממשלת ישראל בקריית בן-גוריון בירושלים הוקמו במקומו של הכפר הערבי שיח'-באדר, שננטש בתש"ח ותושביו ברחו.

רחבעם זאבי: על-פי ההיגיון של שרי מרצ וחלק משרי העבודה, כפי שהוצג היום בישיבת הממשלה בעניין גבעת-התמר בצפון-אפרתה, צריך לפנות את הכנסת ואת קריית-הממשלה ולהחזיר את הערבים למקום הזה.

רחבעם זאבי: שמעון פרס יצא בוודאי למסע בעולם כדי לאסוף כסף למענם, וגם התורמים היהודים למגבית היהודית יתבקשו להעביר את תרומותיהם לשיקום הפליטים של שיח'-באדר.

רחבעם זאבי: זהו לא חיזיון דמיוני.

רחבעם זאבי: זו המציאות בארץ-ישראל בשנת התשנ"ה.

רחבעם זאבי: זהו הגיונה של ממשלת דראושה ומחאמיד, בראשותו של רבין.

רחבעם זאבי: זה ההיגיון מבית-מדרשם של "בצלם" ומרצ ו"יש גבול" ו"נשים בשחור" וממשלה בשחור.

רחבעם זאבי: בהיגיון הזה צריך לפנות גם את קיבוץ מרחביה של "השומר הצעיר", ולהחזיר לשם את הערבים שישבו שם לפני כן בכפר הערבי פולה, וגם את קיבוץ משמר-העמק – לערביי אבו-שושה, וגם את קיבוץ מגידו – לערביי לג'ון – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת זאבי, חבר הכנסת זאבי – – –

רחבעם זאבי: – – וגם את כל 80 הקיבוצים של הקיבוץ הארצי, "השומר הצעיר", שכולם – ללא יוצא מן הכלל – קמו במקומם של 80 כפרים ערביים, שנקנו או שננטשו.

רחבעם זאבי: גם הקיבוץ שלך, גברתי היושבת-ראש.

ענת מאור: על כך אין לי אפשרות לענות לך בתור יושבת-ראש.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זאבי, פולה זה המקום שבו שוכנת היום עפולה.

רחבעם זאבי: הכפר הערבי פולה הוא בדיוק המקום שעליו קם קיבוץ מרחביה.

רחבעם זאבי: משמר-העמק קם במקום אבו-שושה, רשפים קם במקום אשרפיה, הלאה, ומגידו במקום לג'ון, וכן הלאה וכן הלאה.

רחבעם זאבי: אבל הזמן שלי ייגמר.

רחבעם זאבי: אבל לא רק את קיבוצי "השומר הצעיר" צריך להחזיר לפי ההיגיון הזה, אלא גם את קיבוצי התק"ם – –

עבד-אלוהב דראושה: טוב שלא תשכחו את זה.

רחבעם זאבי: – – והקיבוץ הדתי ותנועת המושבים, וגם את המושבות והערים – –

עבד-אלוהב דראושה: טוב שלא תשכחו את זה.

רחבעם זאבי: – – שהרי לפני רחובות היו קיימים שם שני כפרים ערביים, דוראן וזרנוגה, ולפני נס-ציונה היה כפר ערבי בשם ואדי-חנין, ולפני נתניה היה שם כפר ערבי ששמו אום-חאלד.

עבד-אלוהב דראושה: תזכור את זה.

רחבעם זאבי: אבל לפי ההיגיון הזה צריך לפנות אחר כך את כל הכפרים הערביים מארץ-ישראל ולהחזירם ליורשיהם של התושבים היהודים שחיו שם לפניהם, כי לפני נבלוס היתה שכם, ולפני ח'ליל היתה חברון, ולפני סמוע היתה אשתמוע, ולפני טובאס היתה תרצה.

עובדיה עלי: נכון.

רחבעם זאבי: אם מבשלים במטבחי השמאל נוסחה של צדק, צריך לתבוע את הגשמתה בשלמות, ואז על הערבים שכבשו את הארץ הזאת בחרב, כפי שעשו בהרבה ארצות, לשוב לארץ אבותיהם, שממנה הם באו.

רחבעם זאבי: אבל מה אנחנו מחפשים היגיון ועקביות אצל השמאל הישראלי ואצל ממשלת שריד-פרס בראשות רבין?

רחבעם זאבי: כאשר המחנה הלאומי הפגין, הם טענו שאנחנו מעסיקים את כוחות הביטחון בהפגנות.

רחבעם זאבי: כאשר אנחנו הפגנו, קראו לנו בשמות גנאי ותבעו לאסור, לעצור, להכות ולפזר.

רחבעם זאבי: כל זה השתנה והיה לחוקי וללגיטימי כאשר הם עומדים בהפגנה אחת עם רוצחי ה"פתח" וה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", שקוראים הידד לאימאם המוסלמי, שתובע הקמת מדינה פלשתינית מהנהר עד הים, מכים ופוצעים חיילים ושוטרים, והאחרונים מקבלים פקודה לנהוג באיפוק.

רחבעם זאבי: זו הצביעות של השמאל הישראלי, בלי בושה, והתקשורת אתם, והממשלה אתם, והשטן אתם.

רחבעם זאבי: כאשר הייתי נער צעיר בתנועת נוער חלוצית, מה שקוראים תנועת נוער של תנועת העבודה הציונית, לימדו אותי ואת חברי, כי באנו לארץ-ישראל כדי לכבוש אותה, לרשת אותה ולהתנחל בה.

רחבעם זאבי: אלה היו מצוות "עשה" של הציונות, ובזכותן קמה מדינת ישראל.

רחבעם זאבי: בימים ההם חינכו על כיבוש האדמה וגאולת הקרקע, על כיבוש השממה והטרשים, ואפילו על כיבוש העבודה העברית.

רחבעם זאבי: זו לא היתה גזענות, זו היתה הציונות במיטבה, והיא היתה מוסכמת על הכול, למעט היבסקציה הקומוניסטית.

רחבעם זאבי: אבל היום תורת מק"י–רק"ח–חד"ש היא תורתה של ממשלת העבודה, ומי יגול חרפתם זאת?

רחבעם זאבי: חניתה עלתה על אדמתה בגליל המערבי כתשובה ציונית על התקפות הערבים במאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, וכך היה עם מעלה-החמישה בהרי ירושלים, וכך היה עם מעוז-חיים בעמק בית-שאן.

רחבעם זאבי: כך נהגנו בעבר, לפני שאחמד טיבי הכתיב לנו כיצד לנהוג.

רחבעם זאבי: כך נהגו האבות המייסדים של תנועת העבודה שהיתה ציונית.

רחבעם זאבי: אבל בימינו נוהגים יורשיהם בתנועת העבודה לפי תכתיביהן של חד"ש ומד"ע האנטי-ציוניות.

רחבעם זאבי: אחמד טיבי, יועצו הישראלי של הרוצח הפלשתיני, מזהיר אותנו, שאם לא נסתלק מגבעת-התמר באפרתה, תתחדש האינתיפאדה.

רחבעם זאבי: לשון אחר, הוא גם מאיים וגם מסית לרצח יהודים, כי האינתיפאדה היא מלחמה שנהרגו בה 286 יהודים ונפצעו בה 7,000 יהודים.

רחבעם זאבי: אחמד טיבי מזמין עוד רציחות ותקיפות של יהודים אם לא נשמע בקולו ובקול אדונו הרוצח והשקרן ערפאת המצרי, שמתחזה לפלשתיני.

רחבעם זאבי: במדינה שמכבדת את עצמה ושומרת על חיי אזרחיה היו מגרשים את טיבי זה לביבים של עזה.

רחבעם זאבי: אבל אצלנו הוא בא ויוצא כרצונו וחודר גם לבתינו דרך אקרן הטלוויזיה הישראלית.

רחבעם זאבי: מי שהשיב היום בשם הממשלה, אם זה היה באמת יצחק רבין, הרי הוא שכח שירושלים רבתי היא מושג השאול ממצעה של מפלגת העבודה, שדיברה על ירושלים עם גוש-עציון ועם מעלה-אדומים.

רחבעם זאבי: הנה החלטות ועידת מפלגת העבודה לפני הבחירות: ישראל תשמור בידיה על שטחים חיוניים, כגון סביבות ירושלים וגוש-עציון.

רחבעם זאבי: גם את ההבטחה הזאת לבוחר אתם מפירים?

רחבעם זאבי: ומי העלה את עופרה בארץ בנימין, האם לא היה זה שמעון פרס?

רחבעם זאבי: מה קרה לכם?

רחבעם זאבי: ביקשתי מיושב-ראש הכנסת, שהיה יושב-ראש הישיבה, שהמשיב מטעם הממשלה יזדהה, כי קשה היה לי להאמין שזהו אכן יצחק רבין, תלמידם של יצחק שדה, יגאל אלון, איש הפלמ"ח ובנה של רוזה כהן.

רחבעם זאבי: אם נאפשר לממשלה הזאת לסגת מגבעת-התמר, ניסוג מחר גם מגבעות אחרות, ניסוג מארץ-ישראל ונמסור את ארצנו ומולדתנו לערב רב של הפלשתינים שיקימו כאן את המדינה ה-22 של הליגה הערבית.

רחבעם זאבי: אומנם רבין ופרס עוטרו בשל כך בפרס יוקרתי, ואתם גם רוצח הילדים ממעלות ומאביבים.

רחבעם זאבי: רמטכ"ל ששת-הימים יהיה למחסל מדינת היהודים בשם השלום הכוזב והמזויף, לפי קווי היסוד המומרצים והמחודשים בניצוחם של פרס וביילין.

רחבעם זאבי: המאבק בגבעת-התמר באפרתה הוא לא רק מאבקם של המתיישבים שם, אלא המאבק של הציונות, של העם היהודי, על זכותנו להתנחל בארץ אבותינו.

רחבעם זאבי: זוהי לא גבעת המריבה כי אם ארץ המריבה.

רחבעם זאבי: כל ארץ-ישראל היא ארץ המריבה.

רחבעם זאבי: זהו מאבק שתוצאותיו יהיו מופת לירושלים ולבנותיה, לאריאל, לקדומים, ליצהר ולגנים.

רחבעם זאבי: מי שייסוג מגבעת-התמר – ייסוג מכל ארץ-ישראל, ולכן ניאבק עליה.

רחבעם זאבי: ניאבק וגם נצליח ונצח ישראל לא ישקר.

רחבעם זאבי: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אור.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מחכה שתהיה קצת רגיעה.

יוסף בא-גד: רצינו רק לחזק את העניין של שיח'-באדר, להגיש הצעת חוק.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כעיקרון, ההתנחלויות מהוות מכשול לקידום תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אין שום חוקיות בהתנחלויות הללו.

עבד-אלוהב דראושה: הן מהוות פגע אמיתי, גורם שפוגע בתהליך השלום, בסיכוי להגיע לשלום אמת בין הישראלים לפלשתינים, בין היהודים לערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שמי שתומך בהמשך ההתנחלויות בעצם אומר "לא" לשלום.

עבד-אלוהב דראושה: אי-אפשר לתמוך בהמשך ההתנחלויות ולזעוק שלום.

עבד-אלוהב דראושה: מי שאומר: אני בעד המשך ההתנחלויות בשטחים הפלשתיניים הכבושים או בגולן – הוא נגד השלום.

עבד-אלוהב דראושה: לא יעזור לו מה שיאמר.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהעולם כולו, הקהילה הבין-לאומית, אפילו ארצות-הברית, אינם נותנים לגיטימציה להתנחלויות הישראליות בשטחים הכבושים.

עבד-אלוהב דראושה: לכן גם היה בהסכם אוסלו סעיף שמדינת ישראל התחייבה בו בצורה ברורה להפסיק את תהליך הקמת ההתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: מה שקורה באפרת היום, בכפר אל-ח'דר, הוא בעצם הפרה ברורה של הסכם אוסלו.

סילבן שלום: מה עם האמנה הפלשתינית?

סילבן שלום: בוטלה?

עבד-אלוהב דראושה: זה נושא אחר.

עבד-אלוהב דראושה: אבל בנושא הזה, כל עוד ממשלת ישראל אינה מקיימת את ההסכם, מעכבת אותו, משהה את הנסיגה הישראלית מהשטחים המאוכלסים בתוך הגדה ומונעת בחירות דמוקרטיות, איך אתה מצפה שיכנסו את המועצה הלאומית הפלשתינית?

עבד-אלוהב דראושה: גם מונעים מנציגים פלשתינים רבים שהם חברי המועצה הלאומית הפלשתינית להיכנס לעזה וליריחו, בניגוד להסכם.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמעכבת את ההסכם זו ממשלת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמשהה את ההסכם זו ממשלת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: מי שמונעת הליך בחירות דמוקרטי זו ממשלת ישראל, שבטענות שווא מונעת את היציאה או הפריסה המחודשת של הכוחות הישראליים בתוך הערים הפלשתיניות ובתוך השטחים המאוכלסים.

עבד-אלוהב דראושה: לכן ממשלת ישראל אחראית לעיכוב שחל היום ולכעס בעולם הערבי.

יוסף עזרן: אפשר לשאול שאלה?

עבד-אלוהב דראושה: בבקשה.

יוסף עזרן: הרי כל הדיון הוא, האם ה"חמאס" ישתתף בבחירות או לא.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לשאול אותך: ה"חמאס" הישראלי כאן משתתף בבחירות או לא?

רחבעם זאבי: תתבייש לך.

עבד-אלוהב דראושה: ה"חמאס" הישראלי משתתף בתהליך השלום?

עבד-אלוהב דראושה: אם אתה תתנה תנאי כזה, זה בכלל לא הגיוני.

עבד-אלוהב דראושה: זכותם של המתנגדים לתהליך השלום להיות מיוצגים במועצה הפלשתינית שתיבחר, בדיוק כפי שזכותם של המתנגדים לתהליך השלום בכנסת להיות מיוצגים בכנסת.

יוסף עזרן: סלח לי, זו דמגוגיה.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שבעמדות שלך, המנוגדות לתהליך השלום, אתה משקף את הסירוב הישראלי, בדיוק כפי ש"חמאס" מתנגד לתהליך השלום.

יוסף עזרן: אתה אומר דברי דמגוגיה.

יוסף עזרן: אתה אומר שממשלת ישראל מעכבת את הסכם אוסלו – – –

ענת מאור: חבר הכנסת עזרן, הוא אפשר לך קריאת ביניים.

יוסף עזרן: – – –

עבד-אלוהב דראושה: יש ממשלה בישראל ויש ממשלה פלשתינית, ושתיהן מחויבות להסכם השלום; ויש סירוב – סירוב פלשתיני וסירוב ישראלי, שמתנגד לתהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני נגד הסירוב בשני המחנות, ואני בעד המשך תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אם אתה חושב את עצמך לחכם בכך שאתה מדבר שלום ומתנגד להסכם אוסלו, אז אתה לא רוצה שלום.

יוסף עזרן: ההיפך.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא רוצה שלום.

יוסף עזרן: לא נכון.

יוסף עזרן: אתה מסלף.

יוסף עזרן: בהסכם אוסלו לא כתוב "חמאס".

עבד-אלוהב דראושה: אתה יודע כמה "חמאס" יש בכנסת הזאת?

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא נמנה עם ה"חמאס" הזה כשאתה אפילו לא מוכן להצטרף לקואליציה שתומכת בתהליך השלום?

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא מצטרף ל"חמאס" הזה בתוך הכנסת?

יוסף עזרן: אתה מערב עניינים.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מערב עניינים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה מערב עניינים.

סילבן שלום: אתה נציג "חמאס" בכנסת הישראלית.

יוסף עזרן: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת עזרן, אני מבקשת להפסיק.

עבד-אלוהב דראושה: אתם סרבנים לשלום יותר מאנשי ה"חמאס".

עבד-אלוהב דראושה: מי שתומך בהמשך ההתנחלויות הוא עוין לשלום יותר מה"חמאס".

סילבן שלום: מה עם האמנה הפלשתינית?

סילבן שלום: מתי תמלאו – – –

עבד-אלוהב דראושה: תבצע את ההסכם שהממשלה הזאת חתמה עליו.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אתה בעצם מתנגד לכל ההסכם הזה.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא רוצה בכלל הסכם שלום עם הפלשתינים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא רוצה הסכם שלום עם העולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: אתה רוצה בהמשך ההתנחלויות, המשך הכיבושים והמשך המלחמות.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שאתה מחפש, חבר הכנסת סילבן שלום, וכן חבריך בסיעת הליכוד.

סילבן שלום: – – –

עבד-אלוהב דראושה: הלכתם היום לתמוך במתנחלים.

עבד-אלוהב דראושה: מה הם עושים שם?

עבד-אלוהב דראושה: הם מנשלים את הפלשתינים מאדמתם.

עבד-אלוהב דראושה: הם מנסים להקים התנחלויות על אדמה פלשתינית; אדמה פלשתינית שצריכה להיות חלק מאדמת הפלשתינים שעליה תקום המדינה הפלשתינית העצמאית.

עבד-אלוהב דראושה: ולא יעזור לך ולא לאף אחד שמתנגד לזה, בסופו של תהליך תוקם מדינה פלשתינית עצמאית ליד מדינת ישראל, ואין זה משנה איזו ממשלה תהיה במדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: העולם כולו לא ייתן לך להמשיך בכיבושים ובהתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: הקולוניאליזם הזה לא יימשך.

סילבן שלום: אתה תעבור לשם?

עבד-אלוהב דראושה: אפילו דרום-אפריקה הפסיקה עם הקולוניאליזם והאפרטהייד.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, ממשלת ישראל, מדינת ישראל, היא המדינה היחידה בעולם שממשיכה בקולוניאליזם מודרני ובגזענות בתוך מדינת ישראל, באפליה נגד האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: רק במדינת ישראל עדיין יש כיבושים, אימפריאליזם ואפרטהייד; רק במדינת ישראל, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

עבד-אלוהב דראושה: מכעיס אותי מאוד – – –

סילבן שלום: היית בעד פלישה לכוויית.

עבד-אלוהב דראושה: מכעיס אותי מאוד שהממשלה הזאת מתקפלת בפני המתנחלים, מתקפלת בפני הימין הקיצוני.

חיים דיין: מי שרצה כיבוש זה רק הפלשתינים והערבים שגרים פה.

עבד-אלוהב דראושה: הם הזמינו את הכיבוש.

עבד-אלוהב דראושה: תתבייש לך, חבר הכנסת חיים דיין.

עבד-אלוהב דראושה: איזה עם בעולם רוצה לחיות תחת כיבוש זר?

חיים דיין: ההיסטוריה מדברת.

עבד-אלוהב דראושה: אין עם בעולם שרוצה להיות תחת כיבוש של עם אחר, והכיבוש הזה מזיק למדינת ישראל יותר מאשר מועיל לה.

חיים דיין: עד היום הם במלחמות, עד היום הם בטרור.

ענת מאור: חבר הכנסת דיין, אל תכריח אותי לקרוא לך לסדר.

ענת מאור: אני מבקשת ממך להפסיק.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, ההחלטה של הממשלה הזאת היא התקפלות בפני הימין הקיצוני, בפני המתנחלים.

עבד-אלוהב דראושה: מחליפים גבעה בגבעה כדי לרצות את המתנחלים, אבל בעצם ההחלטה של הממשלה אומרת המשך ההתנחלויות, המשך השליטה על שטח פלשתיני, המשך הרחבת ההתנחלות אפרתה בניגוד להסכם אוסלו.

עבד-אלוהב דראושה: אני שואל את הממשלה הנעדרת מהאולם הזה: איך אתם בכלל מעלים על דעתכם שיימשך תהליך השלום אם אתם מפירים אותו בצורה בוטה כפי שאתם עושים?

אריאל ויינשטיין: מי לא מקיים את הסכם אוסלו?

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה הזאת, שחרתה על דגלה להשיג שלום באזור הזה ולהגיע להסכמי שלום, מתקפלת בפני הימין הקיצוני, והיא נסוגה מההסכם שנחתם עם אש"ף, שבו הסכימה להפסיק את ההתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: כי לא יהיה הסכם שלום ולא יהיה המשך תהליך שלום כל עוד יוקמו או יורחבו התנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: אתם צריכים להבין, שהיום יש רוגז רב בעולם הערבי כולו.

עבד-אלוהב דראושה: פסגת אלכסנדריה שהיתה לאחרונה הראתה בצורה ברורה, שהעולם הערבי, גם המדינות המתונות ביותר, גם מצרים, שמקיימת יחסי שלום עם ישראל, לא יסכימו להמשך ההתקפלות, להמשך הנסיגה מתהליך השלום ולהמשך ההתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: אני מזהיר את הממשלה הזאת, ועד הרגע הזה אני תומך בה, אני מזהיר אותה, שהמדיניות הזאת של התקפלות בפני הימין ונסיגה מהסכם אוסלו תפוצץ את ההסכם ותביא להתפוצצות אדירה שתהיה חמורה הרבה יותר מהאינתיפאדה שהיתה במשך שש שנים.

עבד-אלוהב דראושה: מי ששואף לקדם את תהליך השלום ולהגיע להסכם של שלום צריך לעמוד נגד ההתנחלויות, נגד הרחבת ההתנחלויות, שלא יועילו לאיש, לא יועילו לביטחון מדינת ישראל, לא יקדמו את תהליך השלום, רק יזיקו לאינטרסים של שני העמים.

גדעון שגיא: אל תאיים על הממשלה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: תפסיק.

עבד-אלוהב דראושה: אמרתי את הדברים לפני פרוץ האינתיפאדה מעל הבמה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: אמרתי שאם לא יהיה תהליך השלום תבוא אינתיפאדה.

עבד-אלוהב דראושה: לא קראתי לה אינתיפאדה, אבל אמרתי, הזהרתי, שיהיה פיצוץ.

עבד-אלוהב דראושה: ואני אומר לכם עוד הפעם כיום, מעל הבמה הזאת, אם תהליך השלום יתפוצץ כתוצאה מהמשך ההתנחלויות, תהיה כאן קטסטרופה לשני העמים; יהיה אסון לילדים שלך ולילדים שלי, לשני העמים.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, עליך לסיים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו צריכים לדאוג להפסיק את ההתנחלויות הללו; להפסיק אחת ולתמיד כל התרחבות של ההתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: ההתנחלויות הללו אין להן שום עתיד ולא יהיה להן עתיד.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לך, חבר הכנסת סילבן שלום, ולחבריך, מה שהיה בסיני יהיה בגדה המערבית וברצועת-עזה, ויהיה בגולן.

עבד-אלוהב דראושה: לא יהיו התנחלויות על אדמה ערבית, כי ממשלה שרוצה להשיג שלום עם העולם הערבי צריכה להבין שהעולם הערבי לא יקבל את המשך קיום ההתנחלויות הללו, שמהוות מכשול אמיתי להשגת שלום צודק באזור כולו.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, כמי שחפץ בהמשך תהליך השלום ובהגעה להסכם שימנע שפיכות דמים, אני קורא לממשלה להימנע מכל אישור שיאפשר למתנחלים להרחיב את ההתנחלויות או להמשיך בתהליך ההתנחלויות הקיים.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת אורי אור, ואחריו – חבר הכנסת סילבן שלום.

אורי אור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, הוויכוח היום הוא לא על ירושלים, הוא לא על גוש-עציון.

אורי אור: אין ספק שיש פה ניצול ציני של חלק מהדוברים, כי ברור לכול מהי המשמעות של גוש-עציון במלחמת השחרור.

אורי אור: גוש-עציון, דרך אגב, רוב אדמותיו, חבר הכנסת דראושה, הן בכלל של הקרן הקיימת.

אורי אור: אבל כולם מנצלים ומדברים על ירושלים ועל גוש-עציון.

אורי אור: אין קו ישר אחד – חבל שחבר הכנסת גנדי איננו – בין חניתה לבין הוויכוח על גבעת-התמר.

אורי אור: חבר הכנסת עזרן, אני מתכונן לענות לך על השאלה שחבר הכנסת דראושה לא ענה לך עליה.

יוסף עזרן: לא התכוונתי להתנגח.

יוסף עזרן: שאלתי שאלה עניינית.

אורי אור: אני יודע.

אורי אור: מאחר ששאלת שאלה טובה, אני רוצה לענות לך.

אורי אור: כי הוויכוח האמיתי, רבותי, ובוא נדבר לאלה ששומעים אותנו פה ולאלה ששומעים אותנו במקומות אחרים, הוא איך אנחנו מגיעים לחיים בצוותא עם 3 מיליוני ערבים, ש-2 מיליונים מהם חיים ביהודה, בשומרון ובעזה.

אורי אור: זאת השאלה.

עבד-אלוהב דראושה: 2.4.

אורי אור: אני לא נבהל.

אורי אור: יש בינינו ויכוח על ירושלים, והוא יישאר.

אורי אור: בכלל, חבר הכנסת דראושה, לא כדאי להפחיד, לא מהצד הזה וגם לא מהצד ההוא.

אורי אור: ההורים שלי עלו לארץ בתחילת שנות ה-20.

אורי אור: היו פה פחות מ-300,000 יהודים, ונלחמנו בטרור, והמשכנו להילחם בטרור, והיום ממשיכים להילחם בטרור, ויש יותר מ-4.5 מיליונים.

אורי אור: התוצר הלאומי של אותם 4.5 מיליוני יהודים ועוד 800,000 ערבים שחיים ביחד פה, בארץ-ישראל, הוא גבוה יותר מאשר של ירדן, סוריה ומצרים יחד.

אורי אור: עשינו פה משהו, יחד אתכם.

אורי אור: עשינו משהו, אל לנו להתבייש, תוך כדי מלחמה בטרור.

אורי אור: אני אומר את זה כי גם בעיני לא מצאו חן האיומים של אחמד טיבי.

אורי אור: צריך לדבר, ומי שהולך לחיות ביחד – שלא יאיים.

אורי אור: אני בכלל לא בין אלה שמאיימים.

אורי אור: עשיתי ואני עושה.

אורי אור: לכן הוויכוח הוא – – –

יוסף עזרן: מי שעושה לא מאיים.

אורי אור: נכון.

אורי אור: לכן הוויכוח הוא, איך אנחנו מוצאים את הדרך, והיא מסובכת.

אורי אור: מה שמדאיג אותי, ואני רוצה שיגיעו לפשרה בנושא של גבעת-התמר, משום שאנחנו יכולים להגיע עכשיו להמשך המשא-ומתן.

אורי אור: הפלשתינים רוצים להגיע אתנו – אני מדבר על יאסר ערפאת ועל אותם אנשים שחתמו אתנו על הסכם – ללכת לבחירות ביהודה, בשומרון ובעזה, שזה חשוב מאוד, ופריסה כזאת של צה"ל שנוכל לחיות אתה, כי הם מבינים שיש לנו מלחמה עם ה"חמאס" ועם הטרור, והיא קשה מאוד.

אורי אור: לכן כל דבר כזה היום פשוט עוצר את התהליך כולו, ואני רוצה את התהליך כולו.

אורי אור: חבל שחבר הכנסת יגאל ביבי איננו פה.

אורי אור: הוא מדבר לי על השלום כתפילה, כמשאת נפש.

אורי אור: הייתי שואל אותו מה עשתה המפד"ל באמת בשביל לקדם את התהליך הזה.

אורי אור: מה עשתה?

אורי אור: שלום זה לא רק משאת נפש ולא רק תפילה, ואני לא מזלזל.

צחי הנגבי: נפיל את הממשלה ונביא את השלום.

אורי אור: צחי הנגבי, ראיתי שנתיים שהיית בשלטון ו-15 שנים שהיית בשלטון.

אורי אור: עזוב.

צחי הנגבי: השלום היום זה דווקא מתקופת הליכוד.

אורי אור: לא אמרתי שיש לנו שלום.

אורי אור: יש לנו עם הפלשתינים הסכם עקרונות.

אורי אור: אין לנו שלום.

אורי אור: כל מי שרוצה לקדם אותו הסכם עקרונות, ואני נמנה עם אלה שרוצים לקדם אותו, כי אני חושב שאין פתרון אחר; לגנדי יש פתרון, והכול צוחקים ויודעים שזה לא יהיה.

אורי אור: זה לא יהיה לעולם.

אורי אור: אני מדבר על אותם אנשים שדיברו פה היום, חוץ ממולדת, והשתמשו בססמאות, השתמשו במלים.

אורי אור: אני רוצה היום להגיע לזה שהשלטונות הפלשתיניים שחתמנו אתם על הסכם עזה ויריחו ילכו לבחירות, ואז נראה באמת אם ה"חמאס" ייכנס לבחירות כמפלגה, ובזה שהוא ייכנס כמפלגה – הוא יכיר בהסכם אוסלו.

אורי אור: נראה מה יהיו התוצאות.

אורי אור: גם אתה וגם אני רוצים, בצדק, לראות מי תומך בהסכם ומי מתנגד לו.

יוסף עזרן: אז למה הממשלה – – –

אורי אור: אני עונה לך.

אורי אור: לכן אני רוצה שיהיו בחירות.

אורי אור: אבל מה?

צחי הנגבי: ראש הממשלה אמר שלא יהיו בחירות כל זמן שלא ישנו את האמנה הפלשתינית.

אורי אור: לכן ראש הממשלה אמר שהוא רוצה בחירות.

אורי אור: ראש הממשלה אמר גם, שהוא רוצה את ביטול האמנה הפלשתינית, אבל אתה, צחי הנגבי, פסול בעיני לעדות, משום שאני חושב שאם יהיו בחירות יהיה גם ביטול האמנה הפלשתינית.

אורי אור: לא יכול להיות, לצערי הרב, ביטול – – –

צחי הנגבי: את זה אמרתם לפני שנתיים.

אורי אור: נכון.

אורי אור: זה גם לא יכול להיות היום, כי אתה יודע שאין רוב, אין היום 75% לביטול האמנה הפלשתינית.

צחי הנגבי: זה מה שאנחנו אומרים.

צחי הנגבי: – – – מי שאין לו רוב.

אורי אור: לכן אני לא צריך להיות חכם.

אורי אור: למה אני רוצה לעשות בחירות?

אורי אור: אני מעריך שיש לו רוב.

אורי אור: שירותי המודיעין גם הם מעריכים לפי סקרים שיש לו רוב.

אורי אור: אבל פה אני רוצה כמוך לבחון פעם אחת בבחירות מה הם יחסי הכוחות בשטח.

אורי אור: זה דבר אחד.

אורי אור: דבר שני, אני רוצה שהאנשים שאתם חתמתי על הסכם פעם ראשונה יקבלו תמיכה בחיים, מלמטה.

אורי אור: דבר שלישי, אני רוצה שתתחיל להתבסס מנהיגות יותר חזקה, שלא באה מתוניס אלא נבחרה בשטח, ולקראת הגעה אתם להסכם, שבלי לפרוס את צה"ל מחדש אפשר להגיע לבחירות, נכנס לנו באמת הוויכוח האמיתי סביב גבעת-התמר.

אורי אור: לכן, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בואו נחשוב רגע, נעצור, ניקח אוויר ונראה איך ממשיכים את התהליך.

אורי אור: זה לא הסדר קבע, זה הסדר ביניים – עדיין לא.

אורי אור: מה שיכול להיות, שכל אלה שרוצים לעצור את התהליך דרך ויכוחים כאלה על הסדר קבע או על גבעה זו או אחרת – בזה לא נגיע לשום דבר אלא להמשך המלחמה.

אורי אור: הערה אחרונה.

אורי אור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בדברי חבר הכנסת יגאל ביבי איום מוסווה על ראש הממשלה, שאנשי גוש-עציון וההתיישבות ייקחו את הביטחון לידיהם.

אורי אור: רבותי, צה"ל אחראי לביטחון, צה"ל משקיע היום בביטחון יותר מאשר אי-פעם, ואני מציע לראשי ההתיישבות ביהודה ובשומרון, שלא יתפסו מאחזים ולא יתפסו גבעות, אלא יחפשו את הדרך להגיע לאותו הסדר שאני מאמין שאנחנו מתקרבים אליו.

אורי אור: הזמן חשוב מאוד וצריך לנצל אותו.

אורי אור: לא תהיה שום דרך אחרת אם לא נתקדם כמו שהתחלנו עכשיו.

אורי אור: רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, בואו לא ננצל את האירוע, שהוא חשוב, שהוא טרגי בפני עצמו – לא נשתמש בגוש-עציון, שאנשיו נלחמו מלחמת גיבורים במלחמת השחרור, כדגל לעצור את התהליך המדיני שלא הצלחנו להוביל אותו עד עכשיו ביתר מהירות.

אורי אור: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת סילבן שלום.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת אביגדור קהלני.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, החלטת הממשלה היום היא כניעה מבישה למתפרעים הערבים באל-ח'דר, לחברי הכנסת שליוו אותם ולתכתיב של השותפה הקואליציונית הבכירה – מרצ.

סילבן שלום: לראות אותם מתפרעים עומדים בשורה של אנשים שזורקים אבנים ופוצעים חיילי צה"ל, כשמצחם שותת דם, ולבסוף לתת להם את הפרס ולא לבנות שם את השכונה שתוכננה, אין כניעה יותר גדולה מזאת לטרור.

סילבן שלום: לא יעזור לראש הממשלה דבר וחצי דבר.

סילבן שלום: הוא ימשיך לומר כאן שאיננו רוצים לשלוט בעם אחר, הוא ימשיך לומר כאן שהפשרה הזאת היא מחויבת – הדבר הזה מהווה כניעה מבישה לאחמד טיבי ולאנשים שהיו אתו.

סילבן שלום: לשבת שם עם הכאפייה, לדחוף את החיילים ולזרוק אבנים ולפצוע חיילים ושוטרים במצחם, אני חושב שזה דבר שלא ייעשה.

סילבן שלום: כשאנחנו נמצאים בשלטון ישראלי, לא מאפשרים בנייה, איפה?

סילבן שלום: – בגוש-עציון.

סילבן שלום: אמר קודם חבר הכנסת אורי אור והזכיר לחבר הכנסת דראושה, שזו לא אדמה של מתיישבים פלשתינים, זאת אדמת הקרן הקיימת.

סילבן שלום: אדמות גוש-עציון הן של הקרן הקיימת במשך עשרות ומאות שנים.

סילבן שלום: יושב כאן חבר הכנסת דראושה ומדבר על האדמות הכבושות והשדודות.

עבד-אלוהב דראושה: זו אדמה שהופקעה.

סילבן שלום: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת דראושה, שלא יעזור לך ולא לחבריך ולא לאנשיכם דבר, כי כל כניעה כזאת של ראש הממשלה הנוכחי רבין מקרבת את בנימין נתניהו להיות ראש ממשלת ישראל.

סילבן שלום: כל כניעה כזאת, כשהציבור רואה שאבנים ודם מובילים את ראש הממשלה הזה לקבל החלטות מסוג כזה, מובילה אותנו עוד צעד אחד בחזרה לשלטון שהציבור רוצה בו.

סילבן שלום: ההחלטה הזאת אמורה להיות מעין פשרה מפא"יניקית טיפוסית של כן ולא.

סילבן שלום: הגבעה הזאת אומנם תהיה שייכת לשטח המוניציפלי של אפרת, אבל אסור יהיה לבנות עליה.

סילבן שלום: יהיה מותר לבנות על הגבעה השכנה.

סילבן שלום: זאת התרופה של כן ולא.

סילבן שלום: בכלל, ראש הממשלה הזה מתאפיין בלהגיד דבר אחד ולעשות דבר אחר.

סילבן שלום: כידוע לכם, היתה החלטה של שר השיכון, והוא אמר אותה באופן חד-משמעי כאן, מעל במת הכנסת, בגיבוי של ראש הממשלה, ולא מבצעים אותה.

סילבן שלום: אבל האם זו החלטה ראשונה שהוא אומר כך ועושה אחרת?

סילבן שלום: הרי כידוע לך, חבר הכנסת דראושה, ראש הממשלה הזה אמר שהוא לא ידבר עם אש"ף.

סילבן שלום: ידוע לך?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סילבן שלום: אז הוא אמר שהוא לא ידבר עם אש"ף.

סילבן שלום: עברו שמונה חודשים והוא מדבר עם אש"ף.

סילבן שלום: כן ולא.

סילבן שלום: הוא אמר שלא ירד מרמת-הגולן, גם לעת שלום לא נרד מרמת-הגולן.

סילבן שלום: הוא אמר?

סילבן שלום: אמר.

סילבן שלום: היום יש הסכם שהבעיה אתו היא רק – האם הנסיגה תהיה אחרי 1996 או לפני 1996.

סילבן שלום: אסד רוצה שהיא תהיה עד 1996, כי הוא חושש שאולי בנימין נתניהו יהיה ראש הממשלה, ורבין רוצה אחרי 1996, כדי לסנוור את עיני הציבור.

סילבן שלום: כן ולא.

סילבן שלום: אז כן ולא באש"ף, כן ולא בגולן, ולאחר שהוא חתם על ההסכם עם חבריך, חבר הכנסת דראושה, עמד כאן שר החוץ עם ראש הממשלה ואמר: לא עוד טרור, נגמרו 100 שנות טרור.

סילבן שלום: אנחנו עדים למצב של התגברות הטרור, מצב שלא היה כדוגמתו.

סילבן שלום: כן ולא.

סילבן שלום: אם נוסיף על זה גם את ההחלטה בעניין הבורסה, שהרי הוא אמר שכל עוד הוא ראש ממשלה לא יהיה מס על הבורסה, עוד הפעם – כן ולא.

סילבן שלום: גם עכשיו, מחליטים לבנות, לפי מה שאומר שר השיכון בן-אליעזר, ולאחר מכן יורדים.

סילבן שלום: ראש ממשלה לא החלטי, ראש ממשלה שלא יודע מה הוא רוצה, שאיבד את הכיוון, שאיבד את שיקול הדעת, ובסופו של דבר מביא אותנו לעברי פי-פחת.

סילבן שלום: אני לא יודע אם עוד תהיה לנו האפשרות לתקן את המעללים שלו, לא יודע אם תהיה עוד אפשרות למחנה הלאומי לתקן את כל הרע שהוא עושה לעם ישראל בפרק הזמן שיהיה לנו החל ב-1996.

סילבן שלום: אבל אני רוצה לומר לך דבר אחד, חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

סילבן שלום: אתה עמדת כאן ודיברת על ההתנחלויות, ההתנחלויות וההתנחלויות.

סילבן שלום: הרי היום אתה תומך בממשלה, חד-משמעית, כי אתה נותן לה פה את הרוב החוסם; אתה תומך בממשלה שבסופו של דבר הלכה לאיזה הסכם עם אש"ף, להגיע לאיזה הסדר של הסרת ההתנחלויות האלה.

סילבן שלום: מה אכפת לך?

סילבן שלום: תחכה עוד חודש, עוד חודשיים.

סילבן שלום: הרי הם עושי דברך מהיום הראשון.

סילבן שלום: בשביל מה אתה עומד כאן ומתריע, קופץ וצועק?

סילבן שלום: הרי מי שקובע בסופו של דבר זה אתם, לצערי הרב.

סילבן שלום: מהרגע שהממשלה הזאת הוקמה, בחמשת המנדטים שיש לכם, שהבאתם את הרוב החוסם, אתם קובעי דבר.

סילבן שלום: אתם קובעים לא רק שאנחנו ניסוג – – –

יהושע מצא: לא כל דבר.

יהושע מצא: פרט לתקציבים.

סילבן שלום: פרט לתקציבים.

יהושע מצא: תקציב הם משאירים – – –

עבד-אלוהב דראושה: לעומת מה שאתם עשיתם – – –

סילבן שלום: אני רוצה לומר לך, שאתם דואגים רק לדבר אחד.

סילבן שלום: אתם דואגים לכיבוד ההסכם מהצד הישראלי.

סילבן שלום: מהצד הישראלי מכבדים את ההסכם כל הזמן, אבל מצד אש"ף – זה שום דבר.

סילבן שלום: אתה אומר, ישראל מפירה את ההסכם.

סילבן שלום: מה עם האמנה הפלשתינית, חבר הכנסת דראושה, איפה ההתחייבות הזאת של אש"ף?

עבד-אלוהב דראושה: שיאפשרו להם לבחור – – –

סילבן שלום: איפה ההתחייבות שלכם לעשות?

סילבן שלום: אתה מדבר על מצב שבו הגוש הימני תומך בכיבוש.

סילבן שלום: הרי אתה נמנית עם אלה שתמכו בכיבוש כוויית על-ידי עירק.

סילבן שלום: אתה וערפאת צעקתם שזה המחוז ה-19 של עירק.

סילבן שלום: אז אתה עומד כאן ומטיף לנו מוסר, אתה שמצדד בכיבוש מדינה על-ידי מדינה?

סילבן שלום: ואתה יודע שחבלי יהודה ושומרון אין עליהם ריבונות של אף אחד.

סילבן שלום: אלה חבלי ארץ שהם נקיים מכל ריבונות.

סילבן שלום: שום מדינה לא הכירה בריבונות של ירדן, חוץ משתי מדינות – –

עבד-אלוהב דראושה: אלה שטחים של העם הפלשתיני.

סילבן שלום: – – אנגליה ופקיסטן.

סילבן שלום: אני רוצה לומר לך, שאתה, כמי שתומך בכיבוש כוויית על-ידי עירק, יכול לומר לנו – שאנחנו חוזרים לחבלי מולדת, שחוזרים לגוש-עציון, שאלה אדמות הקרן הקיימת.

סילבן שלום: על מה אתה מדבר?

סילבן שלום: איך אתה יכול לעמוד כאן ולדבר בצורה אחת, כשלפני ארבע שנים דיברת בצורה אחרת.

סילבן שלום: כשזה עניין של עירק וכוויית וידידך הוא סדאם חוסיין זה בסדר, כאן זה לא בסדר?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

סילבן שלום: אני רוצה לדעת פעם אחת האם אתה אזרח ישראלי – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, זה זמנו של חבר הכנסת סילבן שלום.

סילבן שלום: – – שאמור לדאוג לאינטרסים של מדינת ישראל, או שאתה בעצם מייצגו של אש"ף בבית הזה.

סילבן שלום: עיני לא צרה, זכותך להיות חבר כנסת וזכותו של כל ערבי באשר הוא אזרח ישראלי להיות חבר כנסת.

סילבן שלום: זכותו להיבחר, כמו זכותי וזכותו של כל אדם אחר.

סילבן שלום: אבל אתה לא יכול לשבת כאן, בבית-המחוקקים, ולהיות בעצם נציגו של גוף אחר, מחוץ למדינה הזאת, שיש לו אמנה פלשתינית, שרוצה להשמיד את הבית שבו אתה יושב.

סילבן שלום: זה לא מתיישב עם ההיגיון.

סילבן שלום: זו סתירה שאינה ניתנת ליישוב.

עבד-אלוהב דראושה: זו דמגוגיה זולה.

עבד-אלוהב דראושה: אני מייצג את הציבור הערבי בישראל – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, ברשותך.

סילבן שלום: זכותך לייצג את הציבור הערבי וזכותך לדאוג לשיפור מצבו הכלכלי, החברתי, כל מה שיש מסביב, תשתיות וכדומה.

סילבן שלום: אני מכבד את זה.

סילבן שלום: אתה לא יכול לעמוד כאן ולדבר כנציגו של ארגון שרוצה לחסל את המדינה שאתה חבר בבית-המחוקקים שלה.

עבד-אלוהב דראושה: אני יכול לעמוד כאן ולקרוא לשלום.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת להפסיק.

סילבן שלום: איך אתה יכול ליישב את הסתירה?

סילבן שלום: אני מבין שמדינת ישראל כבר הגיעה למצב של איבוד כל כיוון כמעט.

סילבן שלום: הרי לפני חודשים מספר הוציא ראש הממשלה הנחיה לכל פקידי הממשלה שלא לבוא עוד במגע עם אחמד טיבי.

סילבן שלום: אחמד טיבי הוא לא אוהב שלך, והוא הולך להקים מפלגה שאולי תפיל אתכם.

סילבן שלום: אבל על אותו אחמד טיבי, שהוא יועץ של ערפאת, הוטל וטו, ראש הממשלה אסר על פקידים ישראלים לקיים עמו מגעים.

סילבן שלום: למרות האמור לעיל, לא עברו שבוע-שבועיים, וכל האנשים מהצד השמאלי של הממשלה הזאת לא שעו להנחיית ראש הממשלה, ממשיכים להיפגש אתו כאילו לא קרה דבר.

סילבן שלום: הוא, נציגו עלי אדמות של ערפאת, רוצה עכשיו לרוץ לכנסת.

סילבן שלום: אבל איך הוא רוצה לרוץ לכנסת?

סילבן שלום: על סמך זה שהוא עומד באל-ח'דר עם הכאפייה שלו, כאילו הוא איש שלום, מחמם את האווירה ומסית את כל האנשים, הוא עם חבריו.

רחבעם זאבי: מאיים באינתיפאדה.

משה נסים: הסתה לרצח.

סילבן שלום: מאיים באינתיפאדה וגורם לכך שבסופו של דבר פוצעים את חיילי צה"ל.

סילבן שלום: עד איפה אנחנו יכולים להבליג?

סילבן שלום: עד איפה אנחנו יכולים לשתוק?

סילבן שלום: אמרתי לך בתחילת הדברים, כל מקרה כזה רק מקרב אותנו עוד צעד אחד בחזרה אל הגה השלטון, כי הציבור כבר מבין.

סילבן שלום: הציבור הבין שהממשלה הזאת בגדה בעקרונות הבסיסיים ביותר של הצרכים הביטחוניים, של הצרכים הציוניים שלו כעם וכאזרח.

סילבן שלום: מאחר שהדברים מתרחשים, הציבור כבר שבע ועייף מהממשלה השנואה ביותר שהיתה בתולדות מדינת ישראל.

סילבן שלום: מעולם לא היתה ממשלה כה שנואה.

סילבן שלום: מעולם לא סלד הציבור מממשלה כמו שהציבור הישראלי סולד היום מהממשלה הנוכחית.

סילבן שלום: מעולם לא היה נתק כזה בין הציבור בארץ לבין ממשלתו.

סילבן שלום: לסיום, אני רוצה לומר לכם, גברתי היושבת-ראש, טוב היה עושה ראש הממשלה אילו עמד על החלטתו שלו ליישב את הגבעה הזאת, ליישב את השכונה באפרת ולא להיכנע לתכתיב הערבי-הפלשתיני, כי כל כניעה כזאת מזמינה כניעה נוספת.

סילבן שלום: אנחנו עדים לראש ממשלה שמתחילת כהונתו נכנע לאורך כל הדרך לטרור, כך שההחלטה היום אותי לא הפתיעה.

סילבן שלום: היו אחרים שציפו שראש הממשלה הנוכחי יביא אולי לאיזה שינוי בקו שבו הוא מוביל את הציבור.

סילבן שלום: ההחלטה שלו היום מקרבת אותו לספסלי האופוזיציה.

סילבן שלום: ויפה שעה אחת קודם.

סילבן שלום: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

רחבעם זאבי: גברתי היושבת-ראש, עדיין אין כאן שר מהממשלה.

ענת מאור: אני מבקשת להסב את תשומת לבו של יושב-ראש הכנסת.

ענת מאור: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף האדם), התשנ"ה–1995; ולקריאה ראשונה, מטעם ועדת העבודה והרווחה: הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 6) (התפטרות לרגל לידה או לצורך התנדבות לשירות לאומי), התשנ"ה–1995.

ש' כרם: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת אביגדור קהלני, ואחריו – לחבר הכנסת עמנואל זיסמן.

אביגדור קהלני: גברתי היושבת-ראש, חברי לכנסת, ראשית, מעל במה זו רצוני לומר לעם ישראל מה זה גוש-עציון.

אביגדור קהלני: נדמה לי שלא הכול יודעים.

אביגדור קהלני: חבר הכנסת רחבעם זאבי, אני רוצה יחד אתך להסביר לעם ישראל מה זה גוש-עציון.

אביגדור קהלני: יש לי תחושה שעם ישראל לא יודע מה זה גוש-עציון.

אביגדור קהלני: עם ישראל יודע ומכיר הרבה מקומות – – –

רחבעם זאבי: עם ישראל יודע.

רחבעם זאבי: ממשלת ישראל לא יודעת.

אביגדור קהלני: לדעתי, עם ישראל לא יודע.

אביגדור קהלני: אנשים חושבים שנמצאים שם אנשים פנאטים שהשתלטו על אדמות.

אביגדור קהלני: אני חושב שמן הראוי שעם ישראל ידע מה זה גוש-עציון.

אביגדור קהלני: אביא כמה נתונים, כדי להזכיר לכולנו.

אביגדור קהלני: בגוש-עציון יש 14 יישובים שהוקמו בשטחים שמרביתם נרכשו על-ידי יהודים בשנות ה-20 וה-30.

אביגדור קהלני: זה גוש יישובים שהוקם על שטח שהיה יהודי.

אביגדור קהלני: יש שם היום 17,000 תושבים; תושבים טובים, אמיתיים, שהקימו בית.

אביגדור קהלני: באפרת לבדה יש 5,500 תושבים.

אביגדור קהלני: גודלה של אפרת כגודל קצרין.

אביגדור קהלני: אני אומר זאת כדי שאנשים יוכלו לדמיין לעצמם את גודלה של אפרת.

אביגדור קהלני: ביתר-עילית בערך באותו גודל, כ-5,000 תושבים.

אביגדור קהלני: מדובר ב-17,000 תושבים שהתיישבו במקום שממשלת ישראל היום קובעת במצע שלה – – – אני רוצה לקרוא ממצע מפלגת העבודה, שבנושא עקרונות מדיניות החוץ והביטחון אומר: "ישראל תשמור בידיה על שטחים חיוניים שאינם מאוכלסים בצפיפות על-ידי ערבים, כגון סביבות ירושלים וגוש-עציון".

אביגדור קהלני: זה קטע ממצע מפלגת העבודה.

משה נסים: ראש הממשלה אומר: חוץ מאפרת.

אביגדור קהלני: אני קורא קטע ממצע מפלגת העבודה ואני נאמן למצע הזה.

אביגדור קהלני: המצע הזה הוא שמחייב אותי כחבר מפלגת העבודה.

אביגדור קהלני: אני בא היום מגוש-עציון.

אביגדור קהלני: בשבוע שעבר הייתי בגוש-עציון, הלכתי להזדהות עם התושבים.

אביגדור קהלני: היום עמדתי על גבעת-התמר ועליתי על גבעת-הזית.

אביגדור קהלני: הלכתי לראות במקום במה דברים אמורים.

אביגדור קהלני: קודם כול אני רוצה לומר דבר על האנשים שיושבים שם.

אביגדור קהלני: בהרצאה שלי בשבוע שעבר בגוש-עציון, באפרת, נתקלתי באנשים טובים, יהודים ציונים, הרבה מאוד עלו ארצה, קנו אדמה במקום והקימו את ביתם.

אביגדור קהלני: מבחינה זאת, עם ישראל היפה.

אביגדור קהלני: מצע מפלגת העבודה, שמחייב את הממשלה הזאת, מדבר על חיזוקו של גוש-עציון.

אביגדור קהלני: גוש-עציון והגבעה שמדובר עליה היום יהיו תחילתו של תהליך, שגם אני חושש ממנו.

אביגדור קהלני: הלוא היום דיברו על גבעת-התמר ועברו לגבעת-הזית; בשבת היו הפגנות באזור אשלים שבנגב, שבעצם הם החליטו שזאת אדמתם.

אביגדור קהלני: אני התאמנתי בשטח הזה שנים רבות על טנקים, ופתאום האדמה הזאת כבר לא שייכת לצה"ל ושם הולכים להתיישב.

אביגדור קהלני: הבוקר אני שומע על אנשים שמנסים לנגוס באריאל.

אביגדור קהלני: אפשר ללכת ולמנות עוד מקומות שמנסים לנגוס בהם.

עבד-אלוהב דראושה: איך אתה משווה אזרחים בדואים בנגב עם ההתנחלויות?

עבד-אלוהב דראושה: אלה אזרחים שאפילו משרתים בצבא.

אביגדור קהלני: חבר הכנסת דראושה, כדאי שתלמד גם להאזין לאדם שגדל במדינה הזו, ההורים שלי גדלו במדינה הזו, יש פה אנשים שחיים פה הרבה שנים ועדיין אנחנו חוששים מכם.

אביגדור קהלני: יש לנו בעיה.

עבד-אלוהב דראושה: זאת בעיה שלכם.

אביגדור קהלני: יש לנו מטוסים טובים וטנקים, אבל אתם החלטתם לטפל בנו בצורה דמוקרטית, להיכנס לכנסת הזאת ולחרות על דגלכם שמדינת ישראל היא לא מדינת היהודים עוד – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: אתה מבין מה חבריך ואתה רוצים לעשות?

אביגדור קהלני: לחרות על הדגל שלכם שהמדינה היא לא מדינת היהודים.

אביגדור קהלני: השתגעתם?

אביגדור קהלני: נפלתם על הראש?

אביגדור קהלני: מדינת ישראל לא מדינת היהודים – ברגע שאתם תצליחו להחדיר לממשלה הזאת את הרעיון שהמדינה הזאת היא לא מדינה של העם היהודי, כולנו נצטרך לארוז את הציוד וללכת לניו-יורק.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: לא תזיזו אותנו מכאן.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: החלטתם – שלא בנשק, החלטתם לעשות את זה בצורה אחרת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: החלטתם להקים מפלגה, למחוק את העם היהודי כאן.

אביגדור קהלני: לא תצליחו.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

פיני בדש: מה השטח שלהם?

עבד-אלוהב דראושה: הם עלו לפניך.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני מבקש ממך להפסיק עם קריאות הביניים.

ענת מאור: חבר הכנסת בדש.

אביגדור קהלני: חבר הכנסת דראושה, אינני מתכוון להתנצל בפניך ובפני אף אחד בעולם הזה על שאני חי פה במדינת ישראל.

אביגדור קהלני: אין לי ארץ אחרת, ואנחנו נמשיך לחיות כאן בגבולות הביטחון של מדינת ישראל – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: – – והם יהיו כאלה שאני לא אשים את ראשי על הגיליוטינה ואשאיר את החרב בידכם.

אביגדור קהלני: למחוק את המדינה היהודית מעל פני האדמה?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת ממך להפסיק.

אביגדור קהלני: תגיד לי, איפה אתם חיים?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אביגדור קהלני: א

אביגדור קהלני: חמד טיבי מקבל שעות טלוויזיה חופשיות בישראל – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אביגדור קהלני: – – הולך ותוקף חיילים ישראלים.

צחי הנגבי: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת הנגבי, אל תעזור לי לנהל את הישיבה.

אביגדור קהלני: צפיתי בטלוויזיה ונפגעתי ונעלבתי.

אביגדור קהלני: עומדים חיילים ישראלים ושומרים על הטרקטורים כדי שלא יפגעו בהם.

אביגדור קהלני: המון ערבי משולהב, שבתוכו אזרחים ישראלים, מסתער על החיילים, ואחרי זה אחמד טיבי התמים: "הכו בי בקתות".

אביגדור קהלני: הלוא ראינו בטלוויזיה איך הוא מסתער על החיילים הישראלים.

אביגדור קהלני: מה הוא רוצה שיעשו?

אביגדור קהלני: שייסוגו לאחור?

אביגדור קהלני: הוא מתנפל על החיילים הישראלים, והכו בו בקתות.

אביגדור קהלני: היה לו מה לעשות בכלל.

אביגדור קהלני: שיחליט, או שהוא ערבי ישראלי או שהוא כרגע עובר דירה למקום אחר.

אביגדור קהלני: אני מודאג מאוד מהתופעה הזאת, מהניסיון למחוק את המדינה היהודית במקום הזה.

אביגדור קהלני: אבוי לנו אם איזו ממשלה תגיע למצב שהיא תהיה תלויה באיש שיכופף אותה וינסה למחוק את הזהות היהודית שלנו במקום הזה, ויגידו לנו ברגע של חולשה: לא עוד המדינה היהודית שנמצאת כאן.

אביגדור קהלני: אני חרד לארץ-ישראל ולעם ישראל.

אביגדור קהלני: אני חרד שנתחיל לקבל החלטות שלא נוכל לעמוד עוד בפני התקפות כלפינו.

אביגדור קהלני: אני אומר לכם, אני מצהיר כאן:

אביגדור קהלני: המצע הזה של מפלגת העבודה, הוא הכניס אותי למפלגת העבודה.

אביגדור קהלני: על המצע הזה אני אלחם.

אביגדור קהלני: ברגע שיסטו ממנו, אני לא אתן את ידי, כי מה שמוביל אותי הוא דבר אחד בלבד: עם ישראל, ארץ-ישראל והביטחון של העם היהודי בארצו.

אביגדור קהלני: ועל כך אני מתכוון להילחם בכל מאודי.

אביגדור קהלני: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור קהלני.

אביגדור קהלני: – – –

רחבעם זאבי: להפיץ את הנאום הזה בבתי-הספר.

משה נסים: יהודי גאה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עמנואל זיסמן, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת שלא להתקהל ליד הדוכן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי, חבר הכנסת קהלני, חבר הכנסת צחי הנגבי, אני מבקשת שלא להפריע.

עמנואל זיסמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ממשלת ישראל החליטה אחרי שלוש ישיבות – זה צירוף נסיבות שדווקא כשאני מתחיל לדבר קיבלתי את נוסח החלטת הממשלה; אקרא אותה בפניכם וננתח אותה ביחד.

אברהם רביץ: נעשה לה פוסט מורטם.

עמנואל זיסמן: אני קורא את מה שיש בידי ואני מניח שהנייר שבידי הוא מסמך אמיתי: 1.

עמנואל זיסמן: הממשלה דבקה בהחלטתה מס' 360 מיום 22 בנובמבר 1992 בדבר הפסקת הבנייה; 2.

עמנואל זיסמן: להורות לרשות המוסמכת ביהודה ושומרון להתנות את תוקפו של ההיתר שניתן על-ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אפרת ביום 1 בדצמבר 1994 לביצוע עבודות חפירה ופריצת דרכים בגבעת-התמר; 3.

עמנואל זיסמן: להקצות לעמותת הזית, עמותה לשיקום, רווחה ודת, שטח חלופי בגבעת-הזית במקום השטח שהוקצה לה בגבעת-התמר.

עמנואל זיסמן: לקרוא שוב את המשפט הזה?

קריאות: לא, אין צורך.

עמנואל זיסמן: אני ממשיך: להקים צוות שרים ליישום סעיף 3.

עמנואל זיסמן: הצוות יורכב מראש הממשלה ושר הביטחון, כיושב-ראש, שר החוץ, שר המשפטים, שרת התקשורת, שר הבינוי והשיכון ושר האוצר.

עמנואל זיסמן: לצוות יצורפו היועץ המשפטי לממשלה וראש ענף הדין הבין-לאומי בפרקליטות הצבאית.

צחי הנגבי: ההחלטה הזאת – – –

עמנואל זיסמן: רבותי חברי הכנסת, ההחלטה הזו של הממשלה פירושה, חבר הכנסת צחי הנגבי – – –

צחי הנגבי: היא לא תהיה.

עמנואל זיסמן: אתה כנראה ציפית שהממשלה תקבל החלטה על הפסקה מוחלטת של הבנייה.

צחי הנגבי: – – –

עמנואל זיסמן: ההחלטה הזו של הממשלה פירושה שיהיה המשך הבנייה ואפרת תמשיך להתפתח ולפתח.

עמנואל זיסמן: הייתי היום בסיור.

עמנואל זיסמן: אין טוב ממראה עיניים.

עמנואל זיסמן: אני מכיר את אפרת.

עמנואל זיסמן: אני תומך בהקמת אפרת; גם כשהיו שם עשרות וגם עכשיו, כשאנחנו מתקרבים ל-6,000.

עמנואל זיסמן: זאת לא התנחלות.

עמנואל זיסמן: זה יישוב שהוא חלק בלתי נפרד מגוש-עציון, וגוש-עציון יהיה חלק ממדינת ישראל בעת שלום.

עמנואל זיסמן: ראיתי את שלוש הגבעות.

עמנואל זיסמן: שאלתי את עצמי.

עמנואל זיסמן: הגבעה הסמוכה ביותר היא גבעת-הזית.

עמנואל זיסמן: אני מניח שיהיו בה 250-200 יחידות דיור.

עמנואל זיסמן: היא ממש סמוכה.

עמנואל זיסמן: לידה אין דבר.

עמנואל זיסמן: אתם יודעים מה יש בתוך אפרת?

עמנואל זיסמן: בתוך אפרת יש כרמים, והפלשתינים, בשקט, בביטחון ומתוך כבוד הדדי עוברים את הגבולות של אפרת יום יום ומגיעים לכרמים ומעבדים אותם, כי זה בתוך השטח המוניציפלי של אפרת.

עמנואל זיסמן: לא זו בלבד.

עמנואל זיסמן: לא רק שם, כמה מאות מטרים משם, יש כפר שאי-אפשר להגיע אליו במכונית, אלא רק דרך אפרת.

עמנואל זיסמן: יש יחסי שכנות טובים בין אפרת לבין הפלשתינים שבאים לעבד את האדמות ובין הפלשתינים שגרים בכפר הסמוך.

עמנואל זיסמן: ויש גבעה.

עמנואל זיסמן: ואני אומר את זה למזכיר הכללי של מפלגת העבודה; אתה לא מעודכן בנושא הזה.

עמנואל זיסמן: הכול נעשה באישור, בהסכמה ובליווי של משרד ראש הממשלה.

עמנואל זיסמן: אחרת שר הבינוי והשיכון לא היה עושה את המעשה הזה.

עמנואל זיסמן: אני התלוויתי אליו לפני כמה חודשים בסיור בבקעת-הירדן ובגוש-עציון.

עמנואל זיסמן: לא היתה פה, כפי שאמרת בנאומך, פרובוקציה.

עמנואל זיסמן: לא היתה שום פרובוקציה.

עמנואל זיסמן: למה?

עמנואל זיסמן: כי אנחנו בעד תהליך השלום.

עמנואל זיסמן: אני בוודאי בעד תהליך השלום.

עמנואל זיסמן: לא היתה הצבעה אחת שלא הייתי אתך בנושא הזה.

עמנואל זיסמן: אבל תהליך השלום אין פירושו, בשום פנים ואופן, נסיגה מן השלום.

עמנואל זיסמן: נסיגה מן השלום זה אם אתה מפסיק את הכול ומפסיק להתפתח.

עמנואל זיסמן: הגבעה השנייה, גבעת המריבה, גבעת-התמר, היא גבעה שאני מקווה שיום אחד תאוכלס ביהודים, היא מגיעה לגבולות אל-ח'דר.

עמנואל זיסמן: ויש גם גבעה שלישית בתוכנית המתאר, שהיא מגיעה לגבול בית-לחם.

עמנואל זיסמן: אילו היתה הממשלה מקבלת היום החלטה על הפסקה מוחלטת – הייתי רואה בזה התקפלות.

עמנואל זיסמן: הייתי רואה בזה כניעה לאלימות, ללחץ ולפרובוקציה מאורגנת.

עמנואל זיסמן: יש לי ידיעות מוסמכות על כך, שאילו היה הדבר תלוי בפלשתינים השכנים, לא היו הפגנות כאלה.

עמנואל זיסמן: תבדוק את מה שאני אומר לך.

עמנואל זיסמן: יש כאן ניסיון מחושב ומתוכנן.

עמנואל זיסמן: לא במקרה יש לנו בעיות גם ברמאללה ובמקומות אחרים, מאחר שלנו יש תנאים להמשך שלב ב' – ואני בעד שלב ב' של האוטונומיה – לנו יש תנאים שהם תנאים ביטחוניים; כתוצאה מהפרות חוזרות ונשנות, כתוצאה מאי-עמידה בהתחייבויות, מצאו משהו כדי לאזן, מצאו את זה כאן.

עמנואל זיסמן: אין זה נכון שאנשי אפרת תכננו את זה.

עמנואל זיסמן: הם קיבלו את האישורים המתאימים.

עמנואל זיסמן: לא זו בלבד, הם גם הציעו.

עמנואל זיסמן: אני לא קורא בהחלטת הממשלה דבר בעל משמעות בלתי רגילה.

עמנואל זיסמן: אני לא נגד התפתחות של הכפר אל-ח'דר.

עמנואל זיסמן: אבל אני שואל את כולם פה: האם לא בונים סמוך לאפרת את הכביש היקר ביותר במזרח התיכון?

עמנואל זיסמן: הכביש העוקף שיחבר את גוש-עציון לגילה ולירושלים, בירת ישראל המאוחדת?

עמנואל זיסמן: זה לא נעשה על-ידי הממשלה הזאת?

עמנואל זיסמן: בשביל מה סוללים את הכביש הזה?

עמנואל זיסמן: בשביל מה משקיעים כל כך הרבה מיליונים?

עמנואל זיסמן: לו זה היה תלוי בי, הייתי מוציא עכשיו תקציבים כדי להחיש את העבודה ולהמריץ אותה, כדי שסלילת הכביש תסתיים לא בעוד שנה ורבע אלא מהר ככל האפשר.

עמנואל זיסמן: הכביש הזה עובר קרוב מאוד לאפרת.

עמנואל זיסמן: הכביש הזה, תפקידו להבטיח שגוש-עציון ישגשג.

מיכאל איתן: אם המדיניות שלכם תימשך, הכביש הזה יוביל מהר-חברון ל"אוריינט האוס".

עמנואל זיסמן: הוא לא יוביל ל"אוריינט האוס".

מיכאל איתן: זה מה שיהיה, לצערי הרב.

עמנואל זיסמן: הוא לא יביא ל"אוריינט האוס".

עמנואל זיסמן: אני מתפלא שאתה מנסה להפריע לי בדבר – – –

מיכאל איתן: אני עוזר לך.

מיכאל איתן: קריאות:

מיכאל איתן: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא לעזור.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא לעזור, חבר הכנסת איתן.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לומר מה חסר לי בהחלטת הממשלה, ואם יהיה הדבר תלוי בי, אני אתחבר לכל מי שצריך להתחבר אליו כדי להשיג מטרות נוספות.

עמנואל זיסמן: שנית, אם תופסק העבודה בגבעת-התמר, לא יעלה על הדעת שתהיה שם פלישה והסתננות ובנייה בלתי חוקית ערבית.

עמנואל זיסמן: לא יעלה על הדעת.

עמנואל זיסמן: היתה פה הצעה להפוך את המקום למאחז צבאי, להטיל על צה"ל לשמור.

עמנואל זיסמן: אני לא רואה את זה בהצעות ההחלטה של הממשלה.

עמנואל זיסמן: אני אומר את זה לחברי הכנסת ולעם ישראל.

עמנואל זיסמן: אני לא מסתפק בזה שתיבנה גבעת-הזית.

עמנואל זיסמן: אני בונה על כך שיהיו נסיבות ותנאים – ובקרוב מאוד – שיאפשרו המשך הבנייה גם בגבעות האחרות.

עמנואל זיסמן: לא יעלה על הדעת שגבעות שהן חלק מתוכנית המתאר של אפרת יהוו עכשיו מוקד לפעילות שאף אחד מהשכנים הקרובים לא תכנן אותה, אבל עכשיו ירצו לנסות להפוך אותן למוקדים של בנייה בלתי חוקית.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לסכם את דברי ולומר: אני רואה בהחלטת הממשלה, שהיא בניגוד לעמדת שרי מרצ – אני לא יודע מה היו יחסי הכוחות בממשלה – שהיא בניגוד לעמדת כמה חברים שלי בממשלה, אני רואה בה לא נסיגה מן השלום אלא נסיגה שמאפשרת את המשך הפיתוח, הבנייה והאכלוס היהודי של אפרת.

עמנואל זיסמן: אני מקווה שיבואו גם השלבים הבאים, בנסיבות אחרות, מוקדם יותר ממה שאנחנו חושבים.

עמנואל זיסמן: אני לא יכול למתוח אותה ביקורת קטלנית שמתחו חברים לפני.

עמנואל זיסמן: אני מקווה שוועדת השרים בראשות ראש הממשלה תפעל מהר, בשכל ובמהירות, ובתוך זמן קצר ביותר יעבדו הטרקטורים על גבעת-הזית.

רחבעם זאבי: מי שמתחיל לסגת ממשיך לסגת.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת עמנואל זיסמן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת מיכאל איתן, אחריו – חבר הכנסת סאלח טריף, אחרון הדוברים.

דן תיכון: אני לא מבין איך מסדרים כך את התור.

אסתר סלמוביץ: אני מקבלת את זה מוכן.

אסתר סלמוביץ: אני רק קוראת.

דן תיכון: צריך להיות אחד מהליכוד, אחד מהמערך.

אסתר סלמוביץ: מיכאל איתן, כידוע לי, הוא מהליכוד.

דן תיכון: – – –

אסתר סלמוביץ: אינני יודעת.

מיכאל איתן: פותח הדיון היה איש הליכוד.

רחבעם זאבי: אנחנו מוותרים לקהלני, הוא דיבר בשם עם ישראל.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דן תיכון צודק.

מיכאל איתן: אם קהלני דיבר לפני חבר הכנסת זיסמן – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת קהלני דיבר לפני חבר הכנסת זיסמן.

מיכאל איתן: נברר את זה אחר כך.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כל מי שלא מבין באיזה תהליך אנחנו נמצאים, יכול היום להסיק את המסקנה המתבקשת מהאירוע שעבר עם ישראל.

מיכאל איתן: אומרים: תהליך שלום.

מיכאל איתן: אני שומע כל הזמן את הפלשתינים אומרים: שלום, תהליך שלום, תהליך שלום, תהליך שלום.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים להבין, תהליך שלום הוא שם קוד – – –

משה נסים: ערפאת אומר "האויב הציוני".

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: הוא אומר "האויב הציוני" ויחד עם זה הוא אומר "תימשך המחויבות שלנו לתהליך השלום".

מיכאל איתן: להבדיל, גם היטלר, יימח שמו, היה מחויב לשלום.

מיכאל איתן: האמירה "תהליך השלום" היא האמצעי הבדוק ביותר להטעות, לחזר ולהוביל למטרות שהרודנים רוצים להשיג אותן, והם יודעים להשתמש בטרמינולוגיה נכונה על מנת להגשים את יעדיהם.

מיכאל איתן: לכן, כשהם אומרים כל הזמן "אנחנו מחויבים לתהליך השלום", הם יודעים, הם מחויבים לתהליך של שלבים, הם יקבלו עוד ועוד את תביעותיהם ואנחנו ניתן וניתן.

מיכאל איתן: לא יהיה שום תהליך שיביא לחוזה, להסכם של הדדיות.

מיכאל איתן: יהיה רק דבר אחד – תהליך חד-צדדי, יקראו לו תהליך השלום.

מיכאל איתן: ישראל תקבל הצהרות והערבים יקבלו ויתורים פעם אחר פעם.

מיכאל איתן: איך אני יודע את זה?

מיכאל איתן: מדוע זה עולה דווקא היום?

מיכאל איתן: כי בואו נבדוק מה קורה, בואו ניסע לאותה גבעה.

מיכאל איתן: אתה מגיע למקום.

מיכאל איתן: מסביב מאות גבעות צחיחות, אי-אפשר לגדל שם עשב למרעה, הכול מלא סלעים, שיממון מוחלט.

מיכאל איתן: בתוך תחום היישוב אפרת בונים בתים, ובאים ואומרים לנו: זה יהרוס את השלום.

מיכאל איתן: אני שואל: ריבונו של עולם, על איזה שלום מדובר?

מיכאל איתן: באים אנשים בתוך יישוב יהודי, בונים את הבתים שלהם במקום שאי-אפשר לגדל בו עשב למרעה, הכול סלעים, ואומרים: הפעולה הזאת היא תהרוס את תהליך השלום.

מיכאל איתן: מהו תהליך השלום?

מיכאל איתן: אני הייתי בטוח שתהליך השלום זה שכולם שמחים שבונים בתים, שיגורו שם אזרחים, שיהיה דו-קיום בין יהודים לערבים.

מיכאל איתן: אבל אני רואה שטעיתי.

מיכאל איתן: תהליך השלום זה רק תהליך שבו הערבים מקבלים את כל תביעותיהם ואנחנו מוותרים צעד אחר צעד.

גדעון שגיא: אתה ממשיך לטעות, חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: לא שמעתי מה שאמרת.

מיכאל איתן: אני חושב שלא הפסדתי כלום.

מיכאל איתן: אני רוצה להמשיך ולומר, מי פוגע בהסכם?

מיכאל איתן: אני רוצה לומר, ממשלת ישראל היא פוגעת בהסכמים שעליהם היא חתמה.

מיכאל איתן: היא מבזה את ההסכם.

מיכאל איתן: על-פי ההסכם, הפעולה של הבנייה בתוך היישוב כשרה למהדרין, אין כאן שום הפרה מצד ישראל.

מיכאל איתן: מדוע הממשלה שלנו לא אומרת לצד השני: יש מסמך עב-כרס, חתמתם עליו, תראו לנו כאן במשפט אחד, או במקום אחד, שהפעולה שאנחנו עושים היא הפרת ההסכם הכתוב, ואז נקבל את טענותיכם?

מיכאל איתן: אי-אפשר למצוא איזו הפרה ישראלית.

מיכאל איתן: נהפוך הוא, כל מי שמעיין בגוף ההסכם הזה – אני מתכוון להסכם קהיר ולהסכם אוסלו – מוצא קונסטרוקציה ברורה שלפיה גם בתוך השטחים שאינם ביהודה ושומרון, גם בשטחי רצועת-עזה, נשארה לישראל סמכות מלאה לגבי היישובים – על אחת כמה וכמה בשטחים ביהודה ושומרון שהם חלק מההסדר ומהסכם אוסלו כל זמן שלא נקבע אחרת, ואתם יודעים יפה שנושא ההתנחלויות יבוא לדיון רק בהסדר הקבע – ואש"ף הסכים בחתימותיו שהבנייה תימשך, בכל אופן הוא לא התנגד לה.

מיכאל איתן: אם שני הצדדים עושים הסכם, ובהסכם אין שום מחויבות של ישראל להפסיק בנייה בשטחים של היישובים בתחומי תוכנית המתאר, מדוע אנחנו עושים את זה?

מיכאל איתן: כי אנחנו מבזים את ההסכם, כי צעד אחר צעד אנחנו לא מתכוונים כלל לשום הסכם, אנחנו רק נותנים.

מיכאל איתן: אנשי השמאל אומרים: מה יהיה עם ההסכם, הוא עלול להיפגע, חס וחלילה.

מיכאל איתן: אני אומר שבהסכם הזה יש מחויבות ברורה של אש"ף למנוע נוכחות של פרטים או של ארגונים חמושים בתחומי האוטונומיה.

מיכאל איתן: זה כתוב פה במפורש, אבל יש הפרה בוטה, אז למה הממשלה שלנו לא תובעת מהם זאת?

מיכאל איתן: מהם היא לא תובעת לקיים את מה שהם התחייבו עליו, אבל אנחנו חייבים לעשות דברים שלא התחייבנו עליהם, כדי שחס וחלילה הם לא יתרגזו.

מיכאל איתן: יש בהסכם הזה התחייבות מפורשת לדאוג לכך שלא תיעשה שום פעולת איבה.

סאלח טריף: איזה הסכם?

מיכאל איתן: הסכם עזה ויריחו, הסכם קהיר – – –

סאלח טריף: אתה מסכים לו?

מיכאל איתן: אני לא מסכים להסכם ולא הסכמתי לו מלכתחילה, אבל אחרי שנעשה הסכם גרוע ואתה מביא לי אותו ויש בו כמה נקודות זכות, אתה כועס עלי כשאני מזכיר אותן ותובע לממש לפחות את נקודות הזכות האלה, ששילמתם עליהן מחיר כבד.

מיכאל איתן: למה יוסי שריד נזעק כל בוקר ותובע את קיומו של ההסכם לא מהצד הפלשתיני, כביכול, אלא מהצד הישראלי?

מיכאל איתן: שר של מי הוא – של ממשלת ישראל או של ממשלת פלשתין?

מיכאל איתן: אם הוא רוצה להגן כל הזמן רק על העניין הפלשתיני – שייבחר לממשלת פלשתין, הם מקבלים גם יהודים.

משה נסים: את הירש הם קיבלו.

מיכאל איתן: אם הוא רוצה להיות נציג של ממשלת ישראל הוא צריך לומר היום לאש"ף: רבותי, אתם חתומים על ההסכם לטוב ולרע, אנחנו נילחם על כך שכל הזכויות שיש לנו על-פי ההסכם הזה תמומשנה, אין שום ויתורים וקיצורי דרך.

מיכאל איתן: ישראל צריכה באמת לעמוד על הדברים, זו הבעיה המרכזית, כי אתם נותנים להם מסר שאתם לא מתכוונים לעמוד על שום דבר, ואז התיאבון גדל.

מיכאל איתן: מה אכפת להם – עד שהם יתחייבו או לא יתחייבו – לסלק את נצרים או יישוב אחר, והכול בניגוד להסכם?

מיכאל איתן: כתוב בהסכם במפורש, כי ההתנחלויות הן בסמכות ישראל עד להסדר הקבע.

מיכאל איתן: את זה הם לא צריכים לקיים.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: זה לא ייגמר בעניין הזה, זה יימשך לעניין ירושלים, ומירושלים זה יימשך הלאה, כי אתם שוללים מההסכם הזה כל סיכוי שקיים.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולומר: הממשלה הזאת לא יודעת את דרכה.

מיכאל איתן: יש בה כוחות מנוגדים שכל אחד מהם מושך לכיוון אחר.

מיכאל איתן: שמעתי שהיא התכנסה היום במיוחד ב-08:30 וב-15:00.

מיכאל איתן: יש שיפור, בפעם הקודמת זה היה ב-03:00.

דן תיכון: ב-04:30.

מיכאל איתן: למה על דבר כל כך פשוט צריך לקיים כל כך הרבה דיונים, לקבל החלטות, לשנות את ההחלטות ולחזור מהן?

מיכאל איתן: זה סימפטום של ממשלה שלא יודעת מה היא רוצה.

מיכאל איתן: יש בה אנשים שכבר איבדו את הבושה והם מוליכים את מדינת ישראל לגבולות 1967 תחילה, ירושלים בירת המדינה הפלשתינית, והם עושים כל מאמץ מבפנים על מנת להשיג את היעדים האלה.

מיכאל איתן: יש אחרים, כמו עמיתי חבר הכנסת זיסמן, שלהבדיל מאחרים עדיין יש להם בושה, הם זוכרים היטב גם את המחויבות הציבורית, הם יודעים שהמהלכים המדיניים האלה עלולים, חס וחלילה, להוביל אותנו למצב שאין ממנו מוצא, לפחות הם משלמים פה מס שפתיים.

מיכאל איתן: שמענו את חבר הכנסת זיסמן מביא החלטה שמשתמע ממנה שתהיה כביכול איזו פשרה ולא יבנו על גבעה זאת, יבנו על השנייה.

מיכאל איתן: נחיה ונראה, חבר הכנסת זיסמן.

מיכאל איתן: רשמתי לפני את דבריך האמיצים.

מיכאל איתן: נחיה ונראה מי קובע בממשלה הזאת, יוסי שריד ושמעון פרס, או יצחק רבין ועמנואל זיסמן.

מיכאל איתן: איבדתם את הדרך.

מיכאל איתן: אין עוד מפלגת העבודה, יש מרצ ויש ליכוד, והעם יחליט מרצ או ליכוד; אין מפלגת העבודה, נעלמתם מהמפה, אין לכם דרך, אין לכם כיוון.

מיכאל איתן: מרצ או ליכוד.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

רחבעם זאבי: זה שעתיים אין פה שר, שעתיים דיון בלי שר.

רחבעם זאבי: שערורייה.

צחי הנגבי: להפסיק את הדיון עד שיבואו נציגי הממשלה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: שעתיים לא רואים אותם, איפה הם מתחבאים, אילו החלטות הם מקבלים?

אסתר סלמוביץ: אתה יודע שעל-פי התקנון אין חובה שהם ישבו כאן.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת תיכון ולחבר הכנסת איתן.

אסתר סלמוביץ: קודם שניכם שאלתם אותי בנוגע לחלוקת הזמן והתור של הנואמים.

אסתר סלמוביץ: לסיעת העבודה הוקצו 44 דקות, לליכוד – 32 דקות.

אסתר סלמוביץ: לעבודה היו חמישה נואמים, לליכוד היו שלושה נואמים.

אסתר סלמוביץ: מכיוון שזה הולך לסירוגין, יצא שמהעבודה עלו נואם אחרי נואם.

אסתר סלמוביץ: בסדר?

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת סאלח טריף, אחרון הנואמים.

רחבעם זאבי: גברתי היושבת-ראש, מה יהיה עם שר?

רחבעם זאבי: איזו שערורייה זאת שמתקיים פה שעתיים דיון בהצעת אי-אמון בלי נוכחות הממשלה?

אסתר סלמוביץ: נעביר את דבריך לשרים.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת הנכבדים, אני רוצה להתחיל דווקא מדבריו האחרונים של חבר הכנסת איתן ולהגיד לו: אוי למדינה הזאת אם יש בה רק ליכוד או מרצ, כפי שהוא טוען; אוי לה למדינה שיש בה שתי דעות קיצוניות כאלה.

סאלח טריף: טול קורה מבין עיניך – יש מפלגת העבודה, יש ממשלת העבודה, יש החלטות והן החלטות חכמות.

סאלח טריף: חבר הכנסת מיקי איתן, אני שמח שנכנסת.

סאלח טריף: אני מכיר אותך כחבר כנסת בעל היגיון בריא, אבל הפעם טעית.

סאלח טריף: למען ההגינות, אתה מציג לפנינו מסמך שמדבר על הסכם העקרונות עם אש"ף, הסכם שאתה לא מסכים לשום סעיף בו, לשום מלה או פסיק בו, ואתה משתמש במה שנוח לך כדי להגיד: למה אש"ף לא מסכים או לא מכבד את מה שסוכם?

מיכאל איתן: למה ממשלת ישראל – – –

סאלח טריף: רק שנייה, אני לא סיימתי, תרשה לי.

סאלח טריף: מפריעים לי שני דברים: ראשית, שאתה באופן אישי, חבר הכנסת מיכאל איתן, משתמש בעניין שאתה לא מסכים לו כלל; שנית, אני לא מבין אותך, מי שולט בגוש-עציון?

סאלח טריף: מדינת ישראל הריבונית.

סאלח טריף: אתה רוצה שאש"ף יתערב בגוש-עציון, באפרת?

סאלח טריף: אתה התכוונת לזה?

סאלח טריף: אתה חשבת על זה?

סאלח טריף: מה אתה אומר שאש"ף לא מכבד הסכם?

סאלח טריף: מי אחראי לאפרת?

סאלח טריף: מי אחראי לבנייה בגוש-עציון?

סאלח טריף: מדינת ישראל הריבונית.

סאלח טריף: על מה אתה מדבר?

סאלח טריף: הרי אני רוצה להגיד לך – ואני מתפלא עליך, אם אני יורד לסוף דעתך, ערפאת היה מוכרח לבוא לכאן ולעשות סולחה ולפתור את הבעיה.

סאלח טריף: אני רוצה מכאן להגיד לך, לא זו השאלה, חבר הכנסת מיכאל איתן, אבל זה חלק נכבד מהדמגוגיה הזולה שבה אתם משתמשים כל הזמן.

סאלח טריף: דיברו לפניך חברים.

סאלח טריף: דיברו לפניך חבר הכנסת סילבן שלום, חברי הטוב, וחברים נוספים.

סאלח טריף: גם ידידי חבר הכנסת רחבעם זאבי מודיע לי בפעם המי-יודע-כמה שיש 80 קיבוצים על אדמה ערבית, רחובות על אדמה ערבית, רמלה, יפו וכך וכך יישובים.

סאלח טריף: הכול נכון, חבר הכנסת זאבי, אבל אתם יודעים שהוויכוח היום הוא לא על ישראל ולא על מדינת ישראל שהוקמה בשנת 1948, לא על זה הוויכוח, עם כל הכבוד.

רחבעם זאבי: מי שיוותר על אפרת יוותר על יפו.

סאלח טריף: מה יהיה לך לומר אם לא תגיד את הדברים האלה?

סאלח טריף: זה ריטואל קבוע.

רחבעם זאבי: אני אבוא אליך לבקש ממך מה לומר?

סאלח טריף: כל הזמן אתה חוזר על אותם דברים, אתה וחברינו הטובים, כי אין לכם פתרון.

רחבעם זאבי: לי אין פתרון?

רחבעם זאבי: אני היחיד שיש לו פתרון, בכל הבית הזה.

סאלח טריף: זה נכון, אני חוזר בי.

סאלח טריף: אני מצטער.

סאלח טריף: לך יש פתרון.

סאלח טריף: אני שכחתי.

סאלח טריף: אבל איזה פתרון, חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: פתרון נפלא.

סאלח טריף: אני רוצה לומר לכם, שכחתם שהיום מדינת ישראל מוכרת על-ידי כל העולם הערבי.

סאלח טריף: ראש הממשלה, נציגי הממשלה, נציגי המדינה, מתקבלים במדינות ערב מהמפרץ עד האוקיינוס, חבר הכנסת זאבי.

סאלח טריף: הם מתקבלים בכל הכבוד הראוי.

סאלח טריף: הם יודעים שמדינת ישראל היא ריבונית, עצמאית, חזקה, וככה היא תישאר לעולם ועד.

סאלח טריף: ולכן לא על זה הוויכוח.

סאלח טריף: זו פשוט הדמגוגיה הזאת, שכבר לא עובדת.

סאלח טריף: זה ויכוח לא סביב רמלה, לוד ורחובות, כמו שאתה מציין, אלא הוויכוח הוא אחר, ומייד אציין אותו.

סאלח טריף: למען האמת, אנחנו נמצאים בימים קשים.

שבח וייס: חברי הכנסת, תאפשרו לחבר הכנסת טריף להשמיע את דבריו.

שבח וייס: אני יודע שנאום אחרון לפני הצבעת אי-אמון תמיד רצוף בהפרעות, אבל תירגעו עד כמה שאפשר.

שבח וייס: תודה רבה.

סאלח טריף: חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בימים קשים, המתח רב, וכולנו יודעים זאת.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אפשר להגביר את הרמקולים?

סאלח טריף: פשוט גרוני ניחר ואני שומע את הקולות באולם.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש להירגע, כדי שהדברים יישמעו, והם ראויים להישמע.

שבח וייס: שבו במקומותיכם ותאפשרו לו להמשיך בדבריו.

סאלח טריף: אנחנו נמצאים בימים קשים, ימים של מתח, חרדה, מול חבית של חומר נפץ, מול מתפרעים משני הצדדים.

סאלח טריף: אנחנו רואים שחברינו מהאופוזיציה מגלים חוסר אחריות, מסיתים, מתפרעים, לא פחות מאשר טיבי וחבריו.

סאלח טריף: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת קהלני – – –

שבח וייס: חברים, חבר הכנסת סאלח טריף עוד צרוד מהדיון על התקציב.

שבח וייס: אי-אפשר ככה.

שבח וייס: רבותי, שומעים אתכם עד כאן.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנא מכם, אל תפריעו.

שבח וייס: תנסה להמשיך.

סאלח טריף: חבר הכנסת קהלני, אחמד טיבי הוא אזרח ישראל.

סאלח טריף: אנחנו לא צריכים להשתלח באזרח שלא יכול לענות לנו.

סאלח טריף: אם הוא עבר על החוק – נתפסו שם 30 אחרים – צריך להעמיד אותו לדין.

רון נחמן: שילך לעזה.

סאלח טריף: תסלח לי, חבר הכנסת רון נחמן, אם טיבי עבר עבירה – שיעמידו אותו לדין.

סאלח טריף: עצרו 30 אזרחים.

סאלח טריף: הוויכוח האמיתי הוא, האם אנחנו רוצים לנסות ולחיות בצוותא בשלום, כפי שאמר חבר הכנסת אורי אור, עם 2.5 מיליוני תושבים ערבים בשטחים.

סאלח טריף: הוויכוח האמיתי, חברי הכנסת, הוא האם להמשיך בתהליך הפיוס עם הפלשתינים ולהגיע אולי לשלום ולהסדרים נוספים עם הפלשתינים ועם עמי ערב, או לא.

סאלח טריף: הוויכוח האמיתי הוא, האם ללכת על פשרות, על הבנות, על הסכמים עם עמי ערב, או להמשיך להילחם בלי סוף.

סאלח טריף: המטרה כאן איננה אפרת, בנייתה וחיזוקה, אלא הכשלת הממשלה ופגיעה קשה בתהליך השלום.

סאלח טריף: זה הוויכוח האמיתי.

סאלח טריף: זו המטרה העיקרית.

סאלח טריף: הממשלה הזאת הביאה גם לחקיקתו של חוק ירושלים כדי לשמור על ירושלים מאוחדת, מה שלא עשו כל ממשלות הליכוד.

סאלח טריף: הבנייה על גבעת-התמר, חברי הכנסת – – –

שבח וייס: אני מבקש לסגור את הדלתות, ואני מבקש מעובדי הסיעות שלא להרעיש ולעשות את מלאכתם בשקט.

סאלח טריף: אני רוצה לומר, שהבנייה על גבעת-התמר הינה פרובוקציה והיא רצון בלתי אחראי בקרב ראשי המתנחלים הקיצוניים לעורר מהומות, להסית ולהתפרע.

סאלח טריף: אם יש חמומי מוח פלשתינים שמאיימים באינתיפאדה חדשה, לדאבוני יש מנהיגים בקרב המתנחלים – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

שבח וייס: אני מוסיף לך שתי דקות, כי הפריעו לך.

שבח וייס: אני רוצה שתאפשרו לחבר הכנסת סאלח טריף לסיים בדקה, דקה וחצי.

שבח וייס: בבקשה.

סאלח טריף: חברי הכנסת, אמרתי ואני חוזר ואומר, אם יש חמומי מוח בקרב העם הפלשתיני אשר קראו עקב הדברים האלה לאינתיפאדה חדשה, לדאבוני אני שומע גם ממנהיגי המתנחלים תושבי מדינת ישראל, ציונים אמיתיים, איומים במלחמת אזרחים, איומים ליטול את החוק לידיהם אם תופסק הבנייה.

סאלח טריף: אני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את הממשלה על החלטתה.

סאלח טריף: ממשלה שלא התרגשה לא מאלה ולא מאלה.

יגאל ביבי: ראש הממשלה לא אמר – – – גבעת-הזית – – – שקרנים.

סאלח טריף: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני מאמין לממשלה הזאת, אני מאמין במה שהיא עושה.

סאלח טריף: אתה וחברינו בגוש-עציון, שהם ציונים אמיתיים, צריכים לגשת לעניין ולא להשתמש בעניין הזה להסתה ולהתפרעות.

סאלח טריף: זה מה שאני אומר לך.

סאלח טריף: אתם צריכים לנסות ולחיות ליד הפלשתינים ולא להילחם בהם, לא על אדמתם, אלא – יחד אתם.

סאלח טריף: זה מה שצריך לנסות ולעשות.

שבח וייס: למה לצעוק כל כך?

שבח וייס: זה נורא.

שבח וייס: ההגברה של המיקרופון מופרזת, ואני מבקש קצת להנמיך את הקול.

יגאל ביבי: גועל נפש – – –

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני קורא אותך לסדר, לפני ההצבעה.

שבח וייס: זה לא בסדר, מה אתך?

יגאל ביבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

סאלח טריף: אני מאוד מעריך את חבר הכנסת יגאל ביבי, אני מכיר את דעותיו.

סאלח טריף: צר לי, ואני רוצה לסיים את דברי.

סאלח טריף: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לסיים את דברי, ואני רוצה לברך את ראש הממשלה ואת הממשלה על ההחלטה.

סאלח טריף: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני רוצה לקרוא למתנחלים תושבי גוש-עציון לנסות ולחיות בשלום, לקבל את הפשרה שהוצעה.

סאלח טריף: הם רוצים לבנות שכונה – – –

יגאל ביבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: מה אתך?

סאלח טריף: חבר הכנסת יגאל ביבי, הם רוצים לבנות שכונה, אז יוכלו לבנות שכונה, אבל לא על אדמות מריבה, אלא מתוך ניסיון לפתור את הבעיה באמת וניסיון לחיות בשלום עם שכניהם.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: האם השר המתאם רוצה להוסיף דברים?

שבח וייס: לא.

שבח וייס: אם כך, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: היה צלצול.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות מפד"ל-צומת – – –

יגאל ביבי: שראש הממשלה יקרא את החלטת הממשלה.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אם ראש הממשלה ירצה, טוב; אם לא ירצה, לא ירצה.

שבח וייס: היתה הצעת אי-אמון, ועכשיו מצביעים.

יגאל ביבי: גועל נפש.

שבח וייס: תפסיק לגדף בכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, איזו גדפנות.

שבח וייס: מה אתך?

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים שראש הממשלה יקרא את ההחלטה.

שבח וייס: סלח לי, הממשלה נוהגת כפי הבנתה.

שבח וייס: עכשיו שב.

שבח וייס: ראש הממשלה מסר הודעה קודם.

שבח וייס: עכשיו יש הצבעה.

שאול יהלום: – – –

יגאל ביבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית, אלא שאינני יכול להוציא אותך מפני שאתה צריך להצביע.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שאול יהלום: למה ראש הממשלה מתבייש לקרוא את ההחלטה?

שבח וייס: הוא ימסור, הרי זה לא יהיה סוד.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, שב כבר.

שבח וייס: אני מבקש ממך להפסיק לדבר.

קריאה: תוציאו אותו.

שבח וייס: אני לא יכול להוציא אותו כי יש הצבעה, והוא מנצל את זה באופן ציני.

שבח וייס: זה ברור לך.

קריאה: – – –

שבח וייס: לא, אני לא עושה הצבעה בחטף.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על הצעת סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה בשל החלטתה להפסיק את עבודות הפיתוח באפרתה.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההצבעה על הצעת האי-אמון החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה של סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה – 43 נגד – 60 נמנעים – אין ההצעה של סיעות מפד"ל-צומת להביע אי-אמון לממשלה לא נתקבלה.

שבח וייס: 43 תומכים, 60 מתנגדים, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני מודיע שהצעת האי-אמון הוסרה.

שבח וייס: בתפקיד שר האנרגיה והתשתית במקומו של השר משה שחל ועל מינויו של חבר הכנסת אלכס גולדפרב לסגן שר במשרד הבינוי והשיכון

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על צירופו של חבר הכנסת גונן שגב לממשלה בתפקיד שר האנרגיה והתשתית במקומו של השר משה שחל.

שבח וייס: ימסור את ההודעה ראש הממשלה ושר הביטחון.

שבח וייס: ועדת הכנסת קבעה הודעות סיעות בשיעור חמש דקות לסיעה.

שבח וייס: לסיעת העבודה ולסיעת הליכוד – חמש דקות נוספות.

שבח וייס: בבקשה.

יהושע מצא: בושה, בושה.

צחי הנגבי: – – –

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות מספסלי הליכוד: בוז – – – בוז – – –

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש להירגע.

שבח וייס: יש זמן לדיון, ואז תבטאו את השקפתכם בנושא.

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: הרי יש דיון, ואתם תתבטאו בהרחבה בנושא.

יהושע מצא: איפה כלנתר?

יהושע מצא: איפה כלנתר?

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אני מבקש.

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה בישיבתה מיום כ"ב בטבת התשנ"ה, 25 בדצמבר 1994, בהתאם לסעיף 18 לחוק-יסוד: הממשלה, ועל-פי הצעת ראש הממשלה, לצרף לממשלה את חבר הכנסת גונן שגב בתפקיד שר האנרגיה והתשתית, במקומו של השר משה שחל.

יצחק רבין: הממשלה מודיעה על החלטתה לכנסת ומבקשת, בהתאם לחוק, את אישורה.

חיים דיין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

משה נסים: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת משה נסים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה נסים: בוש והיכלם.

משה נסים: על מה אתה קורא אותי לסדר?

יהושע מצא: בושה.

יצחק רבין: כמו כן, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה ביום כ"ה בטבת התשנ"ה, 28 בדצמבר 1994, בהתאם לסעיף 34(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויו על-ידי שר הבינוי והשיכון של חבר הכנסת גולדפרב לסגן שר במשרד הבינוי והשיכון.

יצחק רבין: הממשלה מודיעה על המינוי בכנסת, כנדרש בחוק.

שבח וייס: תודה רבה.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: רבותי, אני לא יודע מה בושה, אם הצעקות האלה או אינני יודע מה.

שבח וייס: הרי יש דיון, מדוע צריך לצעוק?

יהושע מצא: בושה, בושה.

שבח וייס: חברי הכנסת, תירגעו, ואז נעבור לדיון.

יצחק לוי: הצעה לסדר.

יצחק לוי: האם ההסכם הונח על השולחן?

שבח וייס: אבדוק מייד.

יהושע מצא: הסכם הבושה.

צחי הנגבי: צריך להניח אותו 48 שעות לפני.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, אני קראתי שמונה חברי כנסת לסדר בפעם ראשונה, ולחבר כנסת אחד בפעם שנייה.

שבח וייס: אבל זה לא סידור.

סאלח טריף: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח טריף, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אל תפריע לי, אתה לא צריך להפריע לי, אתה מנהל ישיבות לפעמים.

שבח וייס: חברי הכנסת, לא נתחיל בדיון.

שבח וייס: אם תהיה כאן מהומה, מהומה קוראת למהומה שכנגד, וכך לא נוכל לקיים דיון.

שבח וייס: אינני רוצה לעסוק בהטפה, אבל אתם הרי מבינים שכך אי-אפשר לנהל את הבית.

שבח וייס: היו דברים מעולם בכנסת, ועוד יהיו.

שבח וייס: נשאלה כאן שאלה על-ידי חבר הכנסת יצחק לוי, האם ההסכם הקואליציוני הונח על שולחן הכנסת.

יוסף בא-גד: הוא לא הונח.

שבח וייס: ההסכם עם יעוד הונח בזמנו, ויש לנו אפשרות לחזור ולהניח אותו מחדש תוך כדי הדיון.

שבח וייס: אין בעיה.

שבח וייס: הוא יונח.

דוד מנע: צריך להניח אותו 48 שעות לפני הדיון.

שבח וייס: רבותי, הדיון מתחיל ותוך כדי כך נברר.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש לי הודעה.

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, ועוד מעט תהיה פעם שלישית.

שבח וייס: לפני ההצבעה לא יכולתי לעשות את זה.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש כאן הודעה שחשוב שתדעו אותה לפני הדיון.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, שב.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, שב לרגע.

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, קראתי אותך לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: חבר הכנסת בן-אלישר, תירגע.

שבח וייס: לגבי השאלה שהעלה חבר הכנסת יצחק לוי: אני מייד גומר את ניהול הישיבה; כשיחליפו אותי, אני אברר את העניין באופן מדויק.

שבח וייס: אני צריך למסור הודעה, וזה מקובל: "עם הודעת הממשלה על צירוף סיעת יעוד לממשלה ושינויים בהרכב הממשלה, אנו מבקשים לראות בהצבעה על הצירוף והשינויים כהצבעת אי-אמון בממשלה".

שבח וייס: זו הודעה של סיעת הליכוד.

שבח וייס: חתום עליה חבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: "אנו סיעות צומת, מפד"ל – – –" – אותה בקשה.

שבח וייס: פשוט כדי שתדעו לפני הדיון, זאת הבקשה.

קריאה: מה המשמעות?

שבח וייס: המשמעות היא שההצבעה תהיה ביום שני הקרוב, לא היום.

שבח וייס: אנחנו כבר רגילים לזה.

רחבעם זאבי: גם הדיון יהיה ביום שני.

שבח וייס: הדיון היום.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו – – –

צחי הנגבי: לא, לא.

מיכאל איתן: לא.

שבח וייס: מה קרה?

שבח וייס: אני לא אשמע אתכם ברעש כזה.

שבח וייס: אתם תשבו קודם.

שבח וייס: כולם ישבו קודם.

שבח וייס: אם לא יהיה שקט, אני לא אתן.

שבח וייס: חברים, שבו, יהיה שקט, נברר הכול.

שבח וייס: אני מבקש לסגור את הדלתות.

שבח וייס: גונן שגב, לשבת.

שבח וייס: סאלח סלים, לשבת.

חיים דיין: אני רוצה לשאול שאלה.

שבח וייס: אין שאלות עכשיו.

שבח וייס: כל אחד רוצה שאלה.

שבח וייס: יש לנו איזה 17 שואלים.

שבח וייס: אין לנו זמן.

שבח וייס: אין שאלות עכשיו.

שבח וייס: אין עכשיו שאלות ואין הצבעות, אין.

שבח וייס: אין שאלות עכשיו.

שבח וייס: יש גם בקשה של 30 חברי כנסת, והם מבקשים דיון – זו לא הצבעה, זה דיון, זה משהו נפרד – על הודעת ראש הממשלה על מינוי סגן שר, לפי סעיף 35 לתקנון.

שבח וייס: מכיוון שראש הממשלה מסר את שתי ההודעות יחדיו, אני מודיע עכשיו את שתי ההודעות גם כן כאן.

שבח וייס: אין לנו זמן להתדיינות פה.

שבח וייס: אני אאפשר לחבר הכנסת מיכאל איתן, ואחר כך – לשר המשפטים.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת איתן, תיגש למיקרופון.

שבח וייס: אין פה סימפוזיון.

נואף מסאלחה: – – –

שבח וייס: הוא ממלא-מקום ראש הסיעה הגדולה, ואני מאפשר לו.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, בדבריך אמרת שההסכם הונח על שולחן הכנסת.

שבח וייס: כן.

מיכאל איתן: ראשית, למיטב זיכרוני, אבל אני – – –

שבח וייס: אני אומר מה שהמזכיר אמר לי, ואני מאמין לו.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר: אם ההסכם הונח לפני חודשיים, הוא בוודאי לא ההסכם שבו מדובר, משום שכולנו יודעים שהתפקיד שמקבל חבר הכנסת גונן שגב תמורת הבגידה שלו והעריקה שלו – – –

שבח וייס: לא, תסלח לי, זה נושא לדיון אחר כך.

מיכאל איתן: בסדר, מקבל.

שבח וייס: תשמור על הכללים.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: תמורת הצטרפותו לממשלה – – –

שבח וייס: מה אתם עומדים על ידו, הוא צריך תוספת כוח?

שבח וייס: זוזו קצת, אני רוצה לראות אותו בודד.

מיכאל איתן: ההסכם הזה עבר שינויים, וכולנו יודעים שהפרטים נקבעו רק לאחרונה.

מיכאל איתן: לכן ההסכם הקודם – –

שבח וייס: הבנתי.

מיכאל איתן: – – לא בתוקף.

שבח וייס: תודה רבה.

מיכאל איתן: עכשיו אנחנו חוזרים לבעיה שקיימת לפנינו: ההסכם היה חייב להיות מונח עד אתמול בצהריים, עד צהרי היום שלפני.

מיכאל איתן: אני מבקש בשלב זה לעצור את הדיון, להביא את ההסכם ולהתחיל לחדש את מירוץ הזמן מרגע הנחתו, כאשר מחר נחזור ללוח הזמנים הקבוע בחוק.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: שר המשפטים, בבקשה.

יעקב שמאי: איך שר המשפטים מסכים – – –

דוד ליבאי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים להבין את פשר הודעת הסיעות שההצבעה תהיה הצבעת אי-אמון.

שבח וייס: רק שנייה.

שבח וייס: אני לא אאפשר לך לדבר אם עומד שם משמר לידך.

שבח וייס: יש לכם מקומות ישיבה.

שבח וייס: אין לנו מנהג שליד הדובר יש משמר כבוד, זה מצטייר כמאיים.

שבח וייס: אני אקרא אותך לסדר, חבר הכנסת משה פלד, פעמיים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דוד ליבאי: אדוני היושב-ראש, הבקשה של הסיעות היא לפי סעיף 36 – – –

שבח וייס: חבר הכנסת משה פלד, קראתי אותך לסדר פעמיים.

שבח וייס: עוד פעם אחת, ואתה בחוץ.

דוד ליבאי: בקשת הסיעות היא לפי סעיף 36(ב) לתקנון הכנסת: "הצעה להביע אי-אמון לממשלה יכול שתהיה בדרך של הצעת סעיף לסדר-היום או כהצעה בסיום דיון בכל סעיף העומד על סדר-היום".

דוד ליבאי: אם הסיעות רואות בשלב זה את שלב הסיום והודיעו שהן מבקשות שההצבעה תהיה אי-אמון, אני מבקש רק להבהיר שהן אינן אמורות לחזור בהן מכאן ועד סיום הדיון, שאם לא כן זה גם יכול להיות תרגיל הטעיה, שעכשיו הן מגישות בקשה לאי-אמון, ובמהלך הדיון הן תחזורנה בהן מתוך הנחה שמא באולם יהיה רוב לצד אחד ולא לצד שני.

קריאות: – – –

דוד ליבאי: כיוון שאנחנו צריכים לדעת את כללי המשחק, אדוני היושב-ראש, הרי זכותן לפעול לפי התקנון, אבל נראה לי שאין משמעות הדבר שעכשיו הן יכולות להגיש בקשה ולחזור בהן במהלך הדיון.

דוד ליבאי: רציתי להבין את אדוני.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש פה שתי סוגיות נפרדות לחלוטין.

שבח וייס: אני אתחיל באחרונה, כי היא יותר פשוטה.

שבח וייס: אני לא שמעתי על כוונת הסיעות לחזור בהן.

שבח וייס: אם תהיה כוונה כזאת, נתמודד עם העניין.

מיכאל איתן: ניתן לכם פסק-זמן לגייס את כל הקואליציה.

שבח וייס: עכשיו לגבי הנחת ההסכם.

חגי מירום: ראש הממשלה – – –

שבח וייס: חברי הכנסת,ההסכם הונח על שולחן הכנסת, אומנם מזמן, אבל ראש הממשלה מודיע – – –

יהושע מצא: מתי?

שבח וייס: ההסכם הונח ב-13 ביולי 1994.

זאב בנימין בגין: – – –

שבח וייס: אני רוצה לקבל כאן החלטה, מכיוון – – –

דוד מנע: היו אז שלושה חברי כנסת.

שבח וייס: ראש הממשלה, שהוא ללא ספק הסמכות המרכזית של הממשלה, מודיע כאן בפרהסיה – וזה נכנס לפרוטוקול – שלא חל שום שינוי בהסכם.

יהושע מצא: לא מאמינים.

דוד מנע: היו שלושה והיום יש שניים ביעוד.

שאול יהלום: דיברו אז על שלושה חברי כנסת.

שבח וייס: אם תצעקו לא נמשיך בדיון.

שבח וייס: אין מה להצביע בכלל, גם לא צריך לבוא אלי עכשיו.

חיים דיין: – – –

שבח וייס: לא, אני לא אאפשר לך.

שבח וייס: פעמיים גם קראתי אותך לסדר, אחר כך אתה מבקש.

שבח וייס: אין דיון בנושא.

שבח וייס: רבותי, מכיוון שההסכם הונח על שולחן הכנסת – – –

צחי הנגבי: לא נכון.

חיים דיין: היום מדובר על שניים, אז דובר על שלושה פורשים.

שבח וייס: אני יודע, אני יודע.

שבח וייס: שב רגע, שב רגע.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע את ההודעה הבאה, ותעקבו אחרי:

שבח וייס: ההסכם הונח – – –

צחי הנגבי: לא, ההסכם לא הונח.

רחבעם זאבי: זה לא יעמוד בבג"ץ.

שבח וייס: ההסכם הונח, ואני רוצה לומר לכם מה אני הולך לעשות עכשיו.

שבח וייס: אומר לי ראש הממשלה כאן – – –

יהושע מצא: אתה מוכן לחתום על ההסכם הזה?

שבח וייס: אני לא חותם על הסכמים קואליציוניים, זה התפקיד של מישהו אחר.

שבח וייס: אומר לי ראש הממשלה – – –

עובדיה עלי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אני לא יכול כך, אתם תיתנו לי להשלים את דברי.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: הרי צריך לסכם את העניין הזה.

שבח וייס: אני רואה שהשר המתאם רוצה להוסיף משהו לפני שאני מקבל החלטה.

שבח וייס: בבקשה, אדוני.

שבח וייס: אל תפריעו.

רון נחמן: שר ההסברה.

רון נחמן: שר ההסברה.

לימור לבנת: למה לך?

לימור לבנת: שר האנרגיה – – –

משה שחל: חבר הכנסת רון נחמן, שר ההסברה לשעבר, לשעבר.

משה שחל: רבותי, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, סעיף 13(ב) לחוק-יסוד: הממשלה קובע לאמור: סיעה שעשתה הסכם בכתב, או שנעשה מטעמה הסכם בכתב בקשר לכינונה של הממשלה ובקשר להבעת אי-אמון בה, תמסור את הנוסח – – –

שבח וייס: רק שנייה, אדוני השר.

שבח וייס: אני רוצה לעקוב אחרי הסעיף.

משה שחל: – – – תמסור את הנוסח המלא של ההסכם למזכיר הכנסת תוך שלושה ימים מיום החתימה ולא יאוחר מצהרי היום שלפני התייצבות הממשלה בפני הכנסת, או הצבעת האי-אמון.

משה שחל: במניין הימים לא יבואו בחשבון ימי מנוחה או שבתון על-פי חיקוק.

משה שחל: לממשלה יש חובה למסור הסכם לא יאוחר – – –

שאול יהלום: על-פי איזה סעיף זה?

משה שחל: אני מבקש לא להפריע לי.

שאול יהלום: אדוני, על-פי איזה סעיף זה?

משה שחל: על-פי סעיף 13(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

רון נחמן: אסתר סלמוביץ לא חתמה על ההצטרפות.

שאול יהלום: מדובר על סעיף 17(א).

שאול יהלום: סעיף 13(ב) זה כינון הממשלה.

רפאל אלול: אתה מופרע – – –

משה שחל: אני מבקש מחבר הכנסת יהלום שיתאזר בסבלנות, ילמד לקרוא ויראה שסעיף 13(ב) הוא הסעיף הרלבנטי שממנו, למעשה, ולגביו נדרש כאן ההסבר.

משה שחל: לממשלה יש חובה למסור הסכם לא יאוחר משלושה ימים מיום החתימה.

משה שחל: מרגע שהיא חתמה היא היתה חייבת למסור אותו, והיא מסרה אותו לכנסת.

משה שחל: היא הניחה אותו בחודש יולי.

רון נחמן: זה לא אותו הסכם.

משה שחל: זה אותו הסכם.

רון נחמן: אסתר סלמוביץ לא חתמה על ההסכם הזה.

משה שחל: חבר הכנסת רון נחמן, אני מבקש, באמת.

משה שחל: האם אתה חושב שזה ישנה את העובדה?

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, למה אתה מתפרץ?

משה שחל: בהסכם הזה לא חל שינוי בתוכן.

משה שחל: לכן, כל מי שבא בטענה, באמת בכל הכבוד, אין לו על מה לבוא בטענות.

משה שחל: בדיוק ההיפך.

משה שחל: הממשלה נהגה על-פי החוק, היא קיימה את החובה שלה והיא פועלת בהתאם לסעיף 17, כאשר היא מגדירה היום מהו התפקיד שניתן לשר שמצטרף לממשלה.

משה שחל: לכן, אין כל מקום לא לטענה ולא לטרוניה.

דן תיכון: תקרא את סעיף 13(ב).

משה שחל: סעיף 13(ב)?

דן תיכון: כן, 13(ב).

משה שחל: הוא אומר כך: "לאחר המועד האמור בסעיף קטן (א) לא ייחתם הסכם בעניינים האמורים בו אלא אם כן נדחה המועד להתייצבות הממשלה ולהצבעת אי-אמון לבקשת מי שהוטל עליו התפקיד להרכיב ממשלה ולבקשת מי שביקש את הצבעת אי-האמון, לפי העניין והמועד".

שאול יהלום: אדוני השר, יעבור לסעיף 17(א).

משה שחל: בכל הכבוד, אין כל רלבנטיות.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: אבל הוא אפילו לא שומע אותך, חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: אני מבקש – – –

שבח וייס: כשהוא יסיים.

משה שחל: אני קורא את זה.

משה שחל: והמועד החדש שנקבע מאפשר למלא את הוראות סעיף קטן (א).

משה שחל: חבר הכנסת דן תיכון, בכל הכבוד, לא היה שינוי בהסכם.

משה שחל: אנחנו מסבירים זאת כמה פעמים.

דן תיכון: לא היה הסכם?

שבח וייס: לא היה שינוי בהסכם.

משה שחל: היה הסכם, הניחו אותו כמתחייב מהחוק.

משה שחל: אילולא עשינו זאת – לא היינו בסדר.

משה שחל: את ההסכם הזה ממלאים עכשיו.

משה שחל: אין בו שינוי, אפילו לא באות אחת.

משה שחל: אם מישהו רוצה לטעון נגד הודעת הממשלה – הוא יכול לדבר.

משה שחל: אבל אי-אפשר לטעון טענה שאין לה כל בסיס והיא סתם טענת סרק.

משה שחל: זה לא מכובד.

משה שחל: הממשלה עשתה בדיוק את המוטל עליה, ואת זה צריך לכבד.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני רוצה למסור החלטה.

צחי הנגבי: אנחנו מבקשים התדיינות.

שבח וייס: אין פה התדיינות.

שבח וייס: אין התדיינות, זה הכול.

שבח וייס: אפשרתי לחבר הכנסת איתן, שהוא ממלא-מקום ראש הסיעה הגדולה, להגיב, אפשרתי לשר להגיב, וזה הכול.

צחי הנגבי: אני מבקש.

שבח וייס: הרי לא תוציא ממני בכוח רשות דיבור.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: רבותי, זה לא נושא להתדיינות.

צחי הנגבי: הוא אומר שההסכם הונח.

צחי הנגבי: בהסכם שהונח ומצוי על שולחנך אין מלה על תיק האנרגיה.

שבח וייס: חברים, חברי הכנסת, הסכם זה לא טוב – – –

צחי הנגבי: אין לך סמכות להחליט, עם כל הכבוד.

שבח וייס: תסלח לי, גמרנו.

צחי הנגבי: מחובתך להחליט – – –

שבח וייס: שמעתי אותך.

שבח וייס: שב עכשיו.

שבח וייס: אל תשב, אתה יכול לעמוד, העיקר שלא תרעיש.

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: חברים, אני רוצה לסכם את הקטע הזה.

שבח וייס: לגבי ההערה של שר המשפטים – אני מקווה שהיא לא תהיה רלבנטית.

דוד ליבאי: לא, לגבי שינוי עמדה – – –

שבח וייס: לא, לגבי שינוי עמדה.

שבח וייס: הרי מראש הסיעות הגישו בקשה לראות בזה אי-אמון.

שבח וייס: ברור לי שיש להן כוונה תמה.

שבח וייס: זה ברור לחלוטין.

דוד ליבאי: אני מבקש שאדוני יואיל להודיע, שמכיוון שהמסמכים הוגשו והבקשות הוגשו לו, היום לא תהיה הצבעה.

שבח וייס: ודאי שלא תהיה.

שבח וייס: זה ברור לגמרי.

שבח וייס: יש פה כללי משחק מדויקים.

שבח וייס: עכשיו לשאלה הראשונה.

שבח וייס: ההסכם הונח על-פי החוק.

שבח וייס: מול הטענות שחלו בו שינויים, מודיע כאן ראש הממשלה, ואחריו גם השר המתאם, שאין בו כל שינוי.

שבח וייס: אם תמצאו איזה שינוי – תמיד יש אפשרות לטענה.

שבח וייס: הרי יש דיון בעניין זה.

צחי הנגבי: אבל יש עובדה.

צחי הנגבי: בהסכם לא מופיעה מלה על תפקידים של שרים.

שבח וייס: אבל אתה תטען את זה בדיון ותטען את זה בכל מקום.

שבח וייס: יש הודעת ממשלה, ואין לי אלא הודעת ממשלה בנושא זה.

שבח וייס: האם אפעיל פה מכונת אמת?

שבח וייס: אני מזמין עכשיו לדיון את המשתתף הראשון.

צחי הנגבי: האם כתוב בהסכם מה תפקידו של שר?

שבח וייס: חבר הכנסת משה קצב, ואחריו כל האחרים.

שבח וייס: כאמור, ההצבעה תהיה בשבוע הבא.

שבח וייס: חמש דקות.

שבח וייס: אחריו – חברת הכנסת, סגנית השר, מאשה לובלסקי.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

שבח וייס: רק שנייה, ארגיע קצת את הרוחות.

שבח וייס: חברי הכנסת, שיחות חולין מחוץ לאולם.

שבח וייס: אני מבקש.

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס.

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין.

שבח וייס: הוא אפילו לא מפנה את הראש.

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין, אתה לא שומע?

שבח וייס: רגע, לא שומעים באולם?

שבח וייס: חבר הכנסת בני טמקין.

שבח וייס: הוא לא שומע בכלל.

שבח וייס: ארבע פעמים אני קורא בשמו.

שבח וייס: הוא בכלל לא שומע.

שבח וייס: נא לסגור את הדלתות.

שבח וייס: בבקשה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעת ראש הממשלה היא הודעה משפילה למערכת הפוליטית.

משה קצב: יש ביקורת ציבורית גוברת והולכת על המערכת הפוליטית.

משה קצב: יש קושי להתמודד עם האמינות של הממשלה ושל המערכת הפוליטית.

משה קצב: בא היום ראש הממשלה ובאה הממשלה כולה ונותנים חיזוק לתופעה מבישה בעצם המשא-ומתן ותנאי ההצטרפות של סיעת יעוד לממשלה.

משה קצב: חברי סיעת יעוד מוליכים שולל את העם, כפי שהוליכו שולל את בוחריהם.

משה קצב: מהיום ואילך הם נושאים באחריות מלאה ומוחלטת לכישלונות הממשלה, למחדליה ולמדיניותה.

משה קצב: לא יעזרו פה שום הצטעצעויות.

משה קצב: בלי מסכות ובלי העמדות פנים.

משה קצב: ההתדרדרות הביטחונית, הכישלונות בתחום הכלכלי, התגברות המצוקה החברתית והתגברות היקפי העוני – הם שותפים לכל אלו.

משה קצב: הם מועלים באמון העם, כיוון שהם קיבלו מנדט מהעם על קו מדיני אחר, על קו כלכלי שונה, על מצע חברתי אחר משל הממשלה הזאת.

משה קצב: הם מצטרפים היום לממשלה שהולכת בצורה נחרצת להקים את המדינה הפלשתינית ביהודה ושומרון, להביא לחלוקת ירושלים ולירידה מרמת-הגולן.

משה קצב: אל להם למצטרפים להסתתר מאחורי הצטדקויות ותירוצים מגוחכים.

משה קצב: חברי סיעת יעוד מאריכים את חיי הממשלה אף שהיא כבר איננה נושמת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת קצב, רק שניים מהם.

אסתר סלמוביץ: אחת לא מצטרפת.

משה קצב: שני-שלישים מחברי סיעת יעוד.

אסתר סלמוביץ: כן, אני מבקשת לדייק.

משה קצב: שני-שלישים מחברי סיעת יעוד מאריכים את חיי הממשלה אף שהיא כבר איננה חיה מבחינה קלינית.

משה קצב: הם מנשימים אותה הנשמה מלאכותית כדי להאריך את חייה.

משה קצב: שני חברי סיעת יעוד הפכו למשל ולשנינה בקרב אזרחי ישראל כולם.

משה קצב: זה צירוף מלאכותי, ואני יכול לומר בביטחון מלא, שאין אף לא בוחר אחד במדינת ישראל שתומך בצעד המשפיל של שני חברי סיעת יעוד.

משה קצב: זה מחזק את הבדיחה שנקראת ממשלת ישראל.

משה קצב: ראש הממשלה שהוא גם שר הביטחון, שר הדתות ושר הפנים; שר מיוחד שהתמנה, לאחר שהודח מכיסאו כשר החינוך, לשר האמנויות והתקשורת; שר שהיה אמור להיות שר המידע והתעמולה, והכול יחד מעמיד את הממשלה באור מביך, מגוחך, אבסורדי וכמעט טרגי.

משה קצב: שישה חברי כנסת אינם חברים בקואליציה אבל תומכים בממשלה, כיוון שמדיניותם, מדיניות סיעות חד"ש ומד"ע, אומצה במלואה על-ידי ממשלת רבין-פרס.

משה קצב: סיעת ש"ס ממשיכה להתל בציבור בוחריה, וכשנוח לה מצביעה אמון בממשלה, בהזדמנויות אחרות נמנעת, אבל היא פועלת גם כן נגד רצונם של תומכי ש"ס ובוחריה.

משה קצב: אנחנו מעולם לא עשינו את הדת קרדום לחפור בו.

משה קצב: הממשלה הזו נשענת על רצונה הטוב של סיעת הליכוד לקדש ערכי דת ומסורת.

משה קצב: לך, אדוני ראש הממשלה, נאמר, גם העירוי הזה, גם ההנשמה המלאכותית הזאת לא תעזור לך.

משה קצב: אתה על סף התפרקות ופשיטת רגל.

משה קצב: אתה ממשיך להלאות את העם, להציק לו, לתעתע בו.

משה קצב: אין לעם בישראל אמון בך ובמדיניותך.

משה קצב: מדיניותך מעולם לא קיבלה את האמון של אזרחי ישראל.

משה קצב: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה, תגלה עכשיו, בעת הזו, אחריות לאומית, עוז, תבונה.

משה קצב: במקום לבקש את אישור הכנסת להרחיב את הממשלה, במקום מחזה האבסורד הזה שהצגת היום בפנינו תבקש את אמון העם וכך תוכל להציל משהו מכבודך המושפל עד עפר.

משה קצב: כאמור, גברתי היושבת-ראש, אנחנו רואים בהצבעה על צירוף סיעת יעוד לממשלה הצבעת אי-אמון לממשלה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת משה קצב.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את סגנית השר חברת הכנסת מאשה לובלסקי, ואחריה – נציג סיעת מרצ.

משה גפני: ואם הוא לא נמצא?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יצחק לוי.

משה גפני: סיעת מרצ כנראה מתביישת לדבר על זה.

מאשה לובלסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אומר רק לחבר הכנסת משה קצב, כי כאשר היו בחירות ב-1977 – ותיבדל לחיים ארוכים, כנ"ל גם חבריך בסיעת הליכוד – ומשה דיין, עליו השלום, לקח את המנדט שלו, איש אחד פרש, קיבלתם אותו, הפכתם אותו לשר בכיר, שר החוץ בממשלה שלכם, התגאיתם בו בהישגי הסכם קמפ-דייוויד.

מאשה לובלסקי: ולכן, לפחות למיטב הבנתי, מבחינת ההטחות והטלות האשמה, כל אחד יבחן את עצמו ויבדוק את עצמו.

מאשה לובלסקי: אף אחד לא יכול לערער על הלגיטימיות של מפלגה שמצטרפת, גם במהלך קדנציה, לממשלה.

מאשה לובלסקי: ויעוד כמפלגה, אומנם לא כולה, אומנם שני-שלישים החליטו להצטרף לממשלה.

מאשה לובלסקי: אני זוכרת, כאשר תמה מערכת הבחירות לכנסת, בחודש יוני 1992, שני חברי הכנסת, רפאל איתן וגונן שגב, ניהלו יחד, בראש אחד, משא-ומתן עם מפלגת העבודה על הצטרפות לממשלה, על ההצטרפות לקואליציה, ומאוד הצטערתי שהם לא הצטרפו.

מאשה לובלסקי: לצערי הרב, הדבר לא צלח, לא משום חילוקי דעות אידיאולוגיים, כי כל המסמכים כבר היו מאושרים ומוסכמים, אלא בשל חילוקי דעות ממין אחר.

מאשה לובלסקי: ואני אומרת, לא בשל חילוקי דעות אידיאולוגיים התפתחו הדברים כך וחל פילוג בסיעת צומת.

מאשה לובלסקי: על הסיבות ומה שהתרחש, לא לנו לשפוט.

מאשה לובלסקי: אבל, אולי באמת נידרש לדקה למקורות היהדות שלנו.

מאשה לובלסקי: הנה יושב כאן גם חבר הכנסת יצחק לוי שיוכל להסכים אתי, שביהדות קבענו הלכות נישואין, אבל לא מנענו גירושין.

מאשה לובלסקי: וכאשר נשאל אחד הרבנים החשובים בישראל מה דעתו על גט, אמר: גט, לפעמים גימ"ל טי"ת זה גמר טוב.

מאשה לובלסקי: כנראה גם כאן, בצומת, היה צריך להגיע להתפלגות, ונקווה שההתפלגות תביא בסופו של דבר לגמר טוב גם לצומת וגם למפלגה החדשה שקמה, ליעוד.

מאשה לובלסקי: יעוד מצטרפת לממשלה רבת הישגים.

מאשה לובלסקי: יעוד מצטרפת לממשלה רבת אתגרים.

מאשה לובלסקי: יעוד מצטרפת לשותפות בתהליך המדיני.

מאשה לובלסקי: יעוד מצטרפת לעשייה החשובה בתחום הכלכלי.

מאשה לובלסקי: אין אפשרות לחוסן לאומי בלי פעולה בתחום הכלכלי, ופעולה חשובה ופעילות חשובה שצריכה לעשות הממשלה הזאת.

מאשה לובלסקי: יש אי-נעימות כאשר חל קרע במפלגה מסוימת, אבל הקרע חל והתרחש ולמעשה הסתיים.

מאשה לובלסקי: הממשלה זכאית וחייבת, מבחינת המחויבות שלה והתוקף שלה, להרחיב את בסיסה הקואליציוני.

מאשה לובלסקי: חברי הכנסת מיעוד שמצטרפים לקואליציה – אחד יכהן כשר, על-פי הודעתו של ראש הממשלה, והשני כסגן שר, מצטרפים לעשייה, מרחיבים את הבסיס הקואליציוני של ממשלת ישראל, שעד עתה בסיסה הוא מפלגת העבודה ומרצ בלבד, ולעתים, כפי שאמר חבר הכנסת משה קצב, ברצונה של ש"ס היא תומכת, וברצונה היא נמנעת או מתנגדת, וטעמיה עמה; אם כי כל העת מתנהלים מגעים על כך שש"ס בסופו של דבר תחזור גם כן להיות שותפה בקואליציה.

משה גפני: ש"ס שותפה.

מאשה לובלסקי: ממשלה שפועלת במרץ רב, ואי-אפשר להשחיר הכול.

מאשה לובלסקי: גם אם הרקע הוא מינוי חברי הכנסת גונן שגב ואלכס גולדפרב, וגם אם הרקע הוא של הצטרפות – –

פיני בדש: – – –

מאשה לובלסקי: – – חלק מחברי יעוד לקואליציה ולממשלה, אי-אפשר להשחיר הכול, ועם ישראל אינו טיפש.

מאשה לובלסקי: ממשלה שהגיעה לכך שבשנה זו אחוז הצמיחה במשק הוא מן הגבוהים בעולם, ממשלה שמצמצמת את האבטלה, ממשלה שמנהיגה בהדרגה שיפורים אדירים במערכת החינוך, ממשלה שחוק ביטוח בריאות נכנס בה לתוקף, כאשר הנשיא קלינטון לא הצליח לחולל את המהפך שהוא רצה בו ולחוקק חוק ביטוח בריאות לכל אזרחי ארצות-הברית – זו איננה ממשלה נכשלת.

מאשה לובלסקי: זו ממשלה שעומדים בפניה קשיים, והקשיים חייבים להיות חלק מהאתגרים.

מאשה לובלסקי: ולכן, בהמשך להודעתו של ראש הממשלה, אני מאחלת לחברים מסיעת יעוד המצטרפים לממשלה, לקואליציה, תקופה של שיתוף פעולה למען מדינת ישראל ותושביה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגנית השר.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יצחק לוי.

משה גפני: היכן מרצ?

אסתר סלמוביץ: מרצ לא נרשמו לדיון.

משה גפני: הם מתביישים.

תמר גוז'נסקי: תשאל אותם, יענו לך.

משה גפני: הם מתביישים.

משה גפני: מה, אני צריך לשאול אותם?

משה גפני: הם צבועים.

אסתר סלמוביץ: גם נציגי ש"ס לא נרשמו לדיון.

משה גפני: מרצ וש"ס הלכו יחד להסתדרות.

משה גפני: אלה גם אלה צבועים.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת יצחק לוי.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת פיני בדש.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא בכדי לא משתתפים חברי הכנסת של מרצ וחברי הכנסת של ש"ס בדיון.

יצחק לוי: אפשר לומר שזו זכותם הדמוקרטית, גברתי סגנית השר, ללא ספק, אבל אפשר לומר, במידה מסוימת מצא מין את מינו.

יצחק לוי: אין זו הפעם הראשונה שמרצ וש"ס מוצאות האחת את השנייה.

יצחק לוי: מדוע הם אינם משתתפים?

יצחק לוי: כי לא נוח להם.

יצחק לוי: לא נוח להם, בעיקר למרצ, כיוון שמרצ מפלגה מאוד אידיאולוגית, שומרת על טוהר המידות, שומרת על ניקיון הכפיים במדינה, על כל מיני זכויות יפות.

יצחק לוי: תמיד הצטיירה כך, והנה קורה לה דבר נורא, דבר שהיא לא חלמה שיקרה לה: יש כאן כלנתריזם אידיאולוגי, והם שותפים ונותנים יד לכלנתריזם הזה.

יצחק לוי: ראו, רבותי חברי הכנסת, לחברי הכנסת שגב וגולדפרב אין אפילו אומץ להישאר באולם ולשמוע, הרי מדובר עליהם.

יצחק לוי: הם עומדים להצטרף לממשלה.

יצחק לוי: הם אלה שצריכים לשמוע את הביקורת, אולי גם את השבחים.

פיני בדש: אחרי חודשיים המצבר הלך לו.

פיני בדש: הוא לקח את אלכס שיתקן לו את המצבר.

יצחק לוי: הנה סגנית השר שיבחה אותם ובירכה אותם.

יצחק לוי: גם לזה יש ערך.

יצחק לוי: צריך לבוא ולשמוע ברכות.

יצחק לוי: יש חברי כנסת שיגידו דברים אחרים על אותם שני חברי כנסת חשובים.

מאשה לובלסקי: אתה צודק בכך שהם היו צריכים להיות פה.

יצחק לוי: אין להם אומץ לבוא ולשמוע, כי הם יודעים – – –

מאשה לובלסקי: אמרתי שגט לפעמים זה גמר טוב.

חנן פורת: – – –

תמר גוז'נסקי: ונישואים שניים?

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אתם מפריעים לנואם.

יצחק לוי: אין להם אומץ לשמוע, כי הם יודעים בתוך תוכם שהם עשו כאן מעשה חמור, גברתי סגנית השר.

יצחק לוי: הם עשו כאן מעשה חמור מאוד.

יצחק לוי: נהניתי מדברי התורה שלך, מכך שחכמים אמרו שפעמים עדיף שיהיה גט מאשר להמשיך בבית שבור ומקולקל.

יצחק לוי: נכון.

יצחק לוי: אבל כאן אין מדובר בעניין הגט.

יצחק לוי: הנושא הוא נושא אחר לגמרי.

יצחק לוי: חברי הכנסת של יעוד באו ופרשו בגלל בעיות של טוהר מידות בצומת.

פיני בדש: לטענתם.

יצחק לוי: הם נבחרו על כרטיס אידיאולוגי מסוים, והכרטיס האידיאולוגי המסוים הזה לא אפשר לסיעת צומת, ובראשה חבר הכנסת איתן, להצטרף לממשלה זו.

יצחק לוי: זה שהם ניהלו משא-ומתן קואליציוני – גם אנחנו ניהלנו משא-ומתן קואליציוני.

יצחק לוי: ומה בכך?

יצחק לוי: האם ניהול משא-ומתן קואליציוני יש בו איזו ראיה או הוכחה לכך שאפשר להצטרף לממשלה?

יצחק לוי: טבעי הדבר שלאחר בחירות מנהלים משא-ומתן קואליציוני כדי לברר מה עמדות הממשלה.

יצחק לוי: אין בכך שום דבר, גברתי סגנית השר.

יצחק לוי: אין בכך שום ראיה לכלום.

יצחק לוי: זה שחבר הכנסת איתן או חבר הכנסת שגב הלכו וניהלו משא-ומתן קואליציוני מייד לאחר הבחירות האחרונות, אין שום ראיה בכך.

יצחק לוי: אבל מה שכן יש, ותודי בכך, יש כאן גזלת קולות של הציבור.

יצחק לוי: הציבור לא נתן מנדט לחבר הכנסת שגב ללבוש איצטלה של שר ולעלות על רכב של שר ולנהל משרד ממשלתי.

יצחק לוי: הוא לא נתן לו את זה, כיוון שהממשלה הזאת עושה מעשים שהם בניגוד מוחלט לרצונו של הציבור שבחר בחבר הכנסת שגב; בניגוד מוחלט.

יצחק לוי: לא מזמן היה כאן דיון על חוק עוקף בג"ץ שאפשר את צירופו של חבר הכנסת שגב.

יצחק לוי: ואז שאלתי את חבר הכנסת שגב שאלות אידיאולוגיות.

יצחק לוי: הוא השיב לי ואמר לי: אנחנו דואגים לארץ-ישראל.

יצחק לוי: הנה הראיה – יש שלושה יישובים בצפון רצועת-עזה, דאגנו לכביש עוקף, דאגנו לכל מיני דברים אחרים.

יצחק לוי: היום ממשלת ישראל נותנת גט לארץ-ישראל בכך שהיא נכנעת להפגנה של כמה פלשתינים ומונעת בנייה של שכונה כחוק.

יצחק לוי: ראש הממשלה לא אזר עוז לבוא ולעלות כאן במהלך הדיון בהצעת האי-אמון ולהגיד: רבותי, הממשלה קיבלה החלטה אחרת; כשעניתי בדברי על האי-אמון היתה החלטה אחת, וכשהסתיים הדיון באי-אמון היתה החלטה אחרת.

יצחק לוי: הוא לא אזר עוז לכך, כי הוא יודע, לא נוח לו בעניין, כי הוא יודע שהיה פה מעשה של התקפלות.

יצחק לוי: ראש הממשלה מתקפל, זה לא חדש.

יצחק לוי: גברתי סגנית השר, את יודעת זאת.

יצחק לוי: מתחילת הקדנציה הוא מתקפל.

יצחק לוי: רק בעניינים לאומיים?

יצחק לוי: ובעניינים חברתיים לא כך?

יצחק לוי: יש התקפלויות.

יצחק לוי: אבל חבר הכנסת שגב, השר המיועד, מסיעת יעוד, שיעדיו מאוד ברורים לו, הוא בא ומעל דוכן זה אומר:

יצחק לוי: אנחנו נכנסים לממשלת ישראל כדי לשמור על ארץ-ישראל, והוא לא אוזר עוז בהצעת האי-אמון שעלתה עכשיו, לפני כמה דקות, לבוא ולהצביע נגד הממשלה, כי הממשלה נתנה היום גט לארץ-ישראל.

יצחק לוי: אנחנו לא ניתן את הגט הזה לארץ-ישראל ואנחנו לא ניתן שהגט הזה יינתן.

יצחק לוי: אבל זה מה שעשתה הממשלה.

חנן פורת: אלכס גולדפרב הודיע לי במפורש, שבזכותו בונים כעת את ההתיישבות בגוש-עציון.

יצחק לוי: הנה, אתה רואה אילו זכויות יש לגולדפרב.

יצחק לוי: לכן, גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, עם כל הידידות שיש לי עם חבר הכנסת שגב, ועם כל הצער, אני חייב לומר רק זאת: בוז אחד גדול.

יצחק לוי: אני בז לשני חברי הכנסת שבגדו בבוחריהם, שבגדו במנדט שהם קיבלו ועושים מעשה כל כך חמור.

יצחק לוי: אין לי שום מלה טובה להגיד להם.

יצחק לוי: לבוא ולאחל להם הצלחה – קשה לי.

יצחק לוי: קודם כול, קשה לי לאחל הצלחה לממשלה הזאת, כיוון שהצלחתה של הממשלה הזאת הוא אסונה של ארץ-ישראל, לצערי הרב.

יצחק לוי: לכן ודאי שאינני יכול לאחל הצלחה לאלה המצטרפים לממשלה, אבל גם אינני יכול לאחל הצלחה למעשה שבא בעבירה.

יצחק לוי: אינני יכול לאחל הצלחה למעשה שיש בו קלקול טוהר המידות בצורה החמורה ביותר; קלקול טוהר המידות הציבורי, גזלת קולות, דבר שאי-אפשר להשיב אותו.

יצחק לוי: שגב קיבל מנדט לארבע שנים על-פי מצעה של צומת.

יצחק לוי: חבר הכנסת שגב הולך עכשיו וגונב קולות כדי לקבל כיסא בממשלה.

חנן פורת: אתה חבר ועדת האתיקה, לא?

חנן פורת: למה לא הבאת זאת לוועדת האתיקה?

יצחק לוי: אני מבקש שלא לערב את ענייני ועדת האתיקה כאן.

יצחק לוי: הנהלים אחרים לגמרי.

תמר גוז'נסקי: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע.

חנן פורת: – – –

יצחק לוי: חבר הכנסת פורת, לא אמרתי שזה שייך לוועדת האתיקה ולא אמרתי שזה לא שייך.

יצחק לוי: יש נהלים לעבודתה של הוועדה, וכחבר הוועדה אינני יכול להתייחס כלל וכלל לעניין כרגע.

חנן פורת: אם יתלוננו בפניכם?

יצחק לוי: מעל דוכן זה לא אשיב לך על שאלות בנושא ועדת האתיקה.

יצחק לוי: אני רוצה לסיים.

יצחק לוי: אין לי ספק שימיה של ממשלה זו ספורים.

יצחק לוי: הממשלה לא תחזיק מעמד בכניעה שהיא נכנעת.

יצחק לוי: כשלממשלה אין חוט שדרה, כשלממשלה אין כבוד, כשלממשלה אין יכולת לבוא ולקיים הסכמים וחוזים שהיא חתמה עליהם, הרי הממשלה הזאת אין לה שום בסיס לקיום, והממשלה הזאת, ללא שום ספק, תיפול כך או אחרת.

יצחק לוי: לכן גם ימיהם של שגב וגולדפרב בממשלה הם מועטים.

יצחק לוי: הם רוצים לסיים כשר וכסגן שר?

יצחק לוי: תיתי להם.

יצחק לוי: רוצה לנסוע כמה ימים או כמה חודשים ב"וולבו"?

יצחק לוי: ייסע לו.

יצחק לוי: רק דבר אחד עליו לדעת: בתולדות ימי הכנסת הוא ייזכר בבוז אחד גדול.

יצחק לוי: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק לוי.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת פיני בדש, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

פיני בדש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין לי ספק, גברתי היושבת-ראש, שאת כחברת הסיעה הזאת תהיי שותפה למה שאני הולך להגיד.

פיני בדש: אני מכיר את דעותייך.

פיני בדש: היום חשבתי שהממשלה מגיעה לשיא השפל בתפקודה בהצגת חבר הכנסת גונן שגב כחבר ממשלה, אבל מסתבר שהחלטת הממשלה היום בעניין אפרת הפתיעה שוב בביזוי הממשלה בכניעה.

פיני בדש: הם לא הבינו שההחלטה היום היא נקודת מפנה, שזה רגע גורלי של חולשה של ממשלה שמביאה היום לקרב על הגליל, קרב על הנגב שמוביל אותו חבר הכנסת טלב אלסאנע בהסתה שלו, והקרב על ירושלים.

טלב אלסאנע: אני לא מתייחס אליך כי אתה לא ראוי לכך.

טלב אלסאנע: מה זה – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אל תגיד פה "מה זה".

אסתר סלמוביץ: לא נתתי לך רשות דיבור.

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

פיני בדש: חולשתה של הממשלה הזאת באה לידי ביטוי בכך שערפאת – – –

טלב אלסאנע: חוצפן.

פיני בדש: חולשתה של הממשלה והביזיון שלה באים לידי ביטוי בכך שערפאת מרים טלפון לפרס ולרבין ומאיים: אם לא תעצרו את הבנייה באפרת, אני אתחיל באינתיפאדה.

פיני בדש: ומה עושה שר החוץ?

פיני בדש: מתחנן: תן לי עד יום שני, אני אמצא איזה סעיף בחוק כדי לעצור את המהלך הזה.

פיני בדש: ומה אומר ערפאת אתמול: אבן אבן נבנה את הדרך לירושלים.

פיני בדש: לממשלה הזו מצטרף חבר הכנסת גונן שגב, שבעצם לקח מנדטים, גנב, תקראו לזה איך שאתם רוצים, לקח מנדטים לא שלו, נבחר בזכות מצע מסוים ובזכות יושב-ראש התנועה.

פיני בדש: אין היום בכלל סיעת יעוד שמצטרפת לממשלה.

פיני בדש: זאת סיעה מפולגת.

פיני בדש: חברת הכנסת אסתר סלמוביץ לא מצטרפת אתם לממשלה הזאת, לא מצטרפת לממשלה עם מצע כזה.

פיני בדש: הם ויתרו על כל העקרונות, על כל המצע, ומצטרפים לממשלה שהיום, דווקא היום – – –

אלכס גולדפרב: תראה איזה תשבחות – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדפרב, נא לא להפריע עכשיו.

פיני בדש: חבר הכנסת גולדפרב, לפחות תהיה מקורי.

פיני בדש: שמעת שאת זה אומר חבר הכנסת צוקר.

פיני בדש: לפחות תהיה מקורי.

פיני בדש: אתה קורא את הביקורות עליך בעיתונות, ואתה אומר לי: תראה איזה תשבחות אני מקבל.

פיני בדש: אתה אפילו לא מבין שהעיתונאים צוחקים ממך.

פיני בדש: זה האבסורד בכל העניין.

אלכס גולדפרב: אתה אחרון שיכול לדבר – – –

אסתר סלמוביץ: אל תפריע עכשיו.

פיני בדש: כיצד מצטרפים לממשלה כזו דווקא ביום שבו הממשלה נכנעת וכורעת ברך בפני הלחץ הערבי, ביום של התמוטטות בבניין הארץ?

פיני בדש: דווקא היום אתם מצטרפים לממשלה כזאת.

פיני בדש: זו בעצם ממשלת גומי.

פיני בדש: ממשלה עוקפת בג"צים, ממשלה שמתאימה את עצמה לש"ס, ממשלה שמתאימה לעצמה לכל כלנתריזם אפשרי כדי להרחיב ולחזק את מעמדה.

אלכס גולדפרב: – – – הסתכל על עצמך.

אלכס גולדפרב: אתה אחרון שיכול לדבר כאן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדפרב, אני מבקשת ממך לא להפריע.

פיני בדש: חבר הכנסת גולדפרב, חבל בכלל להתייחס למה שאתה אומר.

פיני בדש: ביזוי החוק על-ידי ראש הממשלה הוא כזה, שהבדואים משבט אל-עזאזמה עקפו את בג"ץ, נכנסו לשטח לא שלהם.

טלב אלסאנע: מה זה קשור לעניין הזה?

פיני בדש: אגיד לך במה זה קשור.

פיני בדש: תקשיב עד הסוף.

טלב אלסאנע: אתה לא מבין שמדברים על נושא אחר?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תפסיק להפריע.

טלב אלסאנע: – – –

פיני בדש: מותר לי לדבר פה על מה שאני רוצה.

פיני בדש: זכותי לדבר על מה שאני רוצה.

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: הוא ידבר על מה שהוא רוצה ואתה לא תפריע לו.

יצחק לוי: – – –

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לוי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

פיני בדש: אמרתי לשיח'ים הבדואים: רבותי, יש חוק.

פיני בדש: יכול להיות שאתם צודקים, תנסו בדרך אחרת.

פיני בדש: יש בג"ץ.

פיני בדש: אתם יודעים מה הם ענו לי?

פיני בדש: אם רבין לא שם על בג"ץ, אתה רוצה שאנחנו נשים על בג"ץ?

פיני בדש: זאת הדרך.

תמר גוז'נסקי: – – –

פיני בדש: זאת החלטה של ממשלה – – –

חנן פורת: הם אמרו דבר יותר טוב: למה אנחנו צריכים להגיש בג"ץ?

חנן פורת: רבין עושה לנו את העבודה.

פיני בדש: ההצטרפות היום היא לממשלה שהגיעה לשיא השפל.

פיני בדש: כנראה מצבו של רבין היום אנוש, אחרת אני לא יכול להבין כיצד לקח שני חברי כנסת, לא שלושה חברי כנסת, הוא לא לקח סיעה, הרי סיעת יעוד מפולגת.

פיני בדש: יש להם כשרון, הם המפרקים הלאומיים.

פיני בדש: אני מקווה שיפרקו גם את הממשלה.

פיני בדש: זאת המומחיות שלהם.

פיני בדש: הוא לקח שני חברי כנסת עבור שני תיקים.

פיני בדש: אם כך הוא מנהל משא-ומתן, אני מאוד מאוד מוטרד אם כך הוא מנהל את המשא-ומתן לשלום.

אלכס גולדפרב: הקנאה אוכלת אותך.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע.

פיני בדש: חבר הכנסת גולדפרב, אני יכול להפתיע אותך.

פיני בדש: גם כשניהלתי משא-ומתן והציעו לי להיות שר, הצהרתי בתקשורת שאמרתי לא.

פיני בדש: יש לי תפקיד מכובד מספיק כראש מועצה, איני רוצה להיות שר.

פיני בדש: אני לא חושב שזה כבוד גדול להיות שר בממשלה הזאת, לכן אני ויתרתי.

פיני בדש: אל תפריע לי באמצע דברי.

אלכס גולדפרב: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע.

פיני בדש: כנראה מצבו של רבין קשה מאוד במשא-ומתן, כי הרי אילו היה חושב פעמיים הם היו רצים לממשלה.

אלכס גולדפרב: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק להפריע כל הזמן.

פיני בדש: הם היו רצים לממשלה בלי שום תיק.

אלכס גולדפרב: איך יש לך אומץ לדבר – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדפרב, אתה מוכן להפסיק להפריע?

אלכס גולדפרב: – – –

אסתר סלמוביץ: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה, חבר הכנסת גולדפרב.

פיני בדש: הוא עשה משא-ומתן גרוע.

פיני בדש: הרי הם היו מצטרפים לממשלה בכל מחיר, שר ללא תיק וסגן שר לענייני חמצן טבעי, אני לא יודע מה.

פיני בדש: הוא היה כבר מוצא לו משהו.

פיני בדש: למה נתן לו תיק כל כך גדול?

פיני בדש: פשוט מפני שהוא מנהל משא-ומתן גרוע.

פיני בדש: בכלל, ראש הממשלה שלנו הוא רב-תיקים.

פיני בדש: עכשיו הוא נעשה גם שר החוץ.

פיני בדש: הוא נותן לשר החוץ להצליח?

פיני בדש: הוא מעופף, הוא כל יום במדינה אחרת, הוא מפתיע אפילו את שר החוץ.

פיני בדש: הוא שר הדתות, שר החוץ, שר הפנים, שר הביטחון – רב-תיקים.

פיני בדש: ראש הממשלה מזלזל בשלטון החוק.

פיני בדש: ראש הממשלה מזלזל גם בשרים שלו.

פיני בדש: הוא יושב בחוץ-לארץ, עשרה ימים עושים טוטו מה הוא יחליט.

פיני בדש: כולם יורדים על שר האוצר, מבזים אותו.

פיני בדש: והוא מחכה כגביר לחזור ולהגיד: אני החלטתי.

פיני בדש: מזלזל בכולם, רומס את החוק.

פיני בדש: אם המבקרת מבקרת אותו, הוא יורד על המבקרת.

פיני בדש: ודאי שהוא צריך את חברי הכנסת שגב וגולדפרב, בוודאי.

פיני בדש: האם יש לו מוסר?

פיני בדש: הוא עוקף חוקים.

פיני בדש: אכפת לו?

פיני בדש: מתנהלת עכשיו חקירה – – –

אלכס גולדפרב: תחזור עוד הפעם על המשפט – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדפרב, אתה לא על דוכן הנואמים עכשיו.

אסתר סלמוביץ: נא לא להפריע.

פיני בדש: מתנהלת עכשיו חקירה.

פיני בדש: אילו היה קצת מוסר לממשלה הזאת היו ממתינים שבוע, שבועיים.

פיני בדש: יכול להיות שאין בזה כלום.

פיני בדש: אני לא יודע.

פיני בדש: סביר להניח שאין שום עילה לחקירה הזאת.

פיני בדש: אני לא יודע.

פיני בדש: אבל תמתין שבוע, שבועיים, תראה מה קורה.

פיני בדש: אין מוסר לממשלה, זה לא מעניין אותם.

פיני בדש: יש פה בצע כסף, יש פה בצע תפקידים, ומעבר לזה לא מעניין דבר.

פיני בדש: ראש הממשלה לוקח אנשים שחתמו על התחייבות לפני כניסתם לכנסת, חתמו על מסמך שהם יעמדו לבחירה חוזרת באמצע הקדנציה, שהם לא ייקחו את המנדט אתם.

פיני בדש: חתמו.

פיני בדש: חבר הכנסת גונן שגב הגדיל לעשות, הוא חתם לחברת הכנסת אסתר סלמוביץ על מסמך והתחייב, שאם יהיה סיכוי קטן ביותר שיפגע במעמדה או בה, הוא יפרוש מהחיים הפוליטיים.

פיני בדש: היא מחזיקה את המסמך אצלה.

טלב אלסאנע: זה לא טוב?

פיני בדש: חותמים, אבל לא מתכוונים ממילא לעמוד בהתחייבויות שלהם.

פיני בדש: זה מה שראש הממשלה מקבל לממשלה הזאת.

פיני בדש: אגב, אני לא כועס עליהם, אולי מבחינתם – – –

טלב אלסאנע: זאת סיעת צומת לשעבר?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקשת לא להפריע.

אסתר סלמוביץ: כשיגיע תורך, תדבר.

אסתר סלמוביץ: עכשיו אל תפריע.

טלב אלסאנע: אני שואל אותו – – –

אסתר סלמוביץ: אל תשאל אותו.

אסתר סלמוביץ: לא נתתי לך את רשות הדיבור.

חיים דיין: – – –

אלכס גולדפרב: בליל שבת בערוץ-2 היתה כתבה לתפארת שהציגה את הפנים האמיתיות של צומת.

פיני בדש: חבר הכנסת גולדפרב, אתה יודע מי החבורה הזאת.

פיני בדש: אלה הפעילים של יעוד.

פיני בדש: ולא רק שהם פעילים של יעוד, האבסורד הוא שאותו בחור שתקף, כששאלו אותו מה הוא הולך לעשות, אמר:

פיני בדש: אני הולך להיות נהג של גונן שגב כשיהיה שר.

פיני בדש: הוא עכשיו מדבר בשם צומת, ובסוף הכתבה הוא אומר: אני הולך להיות הנהג של חבר הכנסת שגב.

פיני בדש: אלה אנשים שעזבו את צומת, זאת אותה חבורה שהלכה אתכם.

אלכס גולדפרב: לא נשאר כלום.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע.

פיני בדש: זאת אותה חבורה שהלכה אתכם ומופיעה כל הזמן בתקשורת, הולכת לבתי-משפט ונזרקת מבתי-משפט.

פיני בדש: אל תביא אותם כדוגמה.

אלכס גולדפרב: ספר על הבג"ץ האחרון.

אסתר סלמוביץ: אתה מוכן לא להפריע כל הזמן?

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לא להפריע כל הזמן.

אסתר סלמוביץ: לחבר הכנסת פיני בדש יש עשר דקות.

אסתר סלמוביץ: אתם כל הזמן מפריעים לו ואני אוסיף על זמנו את הזמן שאתם גוזלים ממנו.

פיני בדש: התחלתי להגיד שאולי מבחינתם – – –

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלסאנע, אם יש לך טענות אלי, נא להתלונן בדרכים המקובלות.

פיני בדש: חבר הכנסת גפני, התחלתי להגיד שאולי מבחינתם הם צודקים.

פיני בדש: הרי נשארו להם עוד שנתיים להיעלם מהמפה הפוליטית, להיעלם בכלל.

פיני בדש: לא עדיף לגמור כשרים?

פיני בדש: לא עדיף לגמור כסגני שרים עם פנסיה מוגדלת, עם תנאים יותר טובים?

פיני בדש: לא כדאי?

פיני בדש: יכול להיות שכעסקה כלכלית, במצבם כל אחד היה עושה אותו דבר.

פיני בדש: אבל ראש הממשלה נותן את ידו לעניין הזה.

פיני בדש: זה בעצם עבור בצע כסף.

פיני בדש: יכול להיות שהרבה אחרים במצבם, אם נשארו להם רק שנתיים, היו עושים אותו דבר.

פיני בדש: אני חושב שממשלה זו מפירה החלטות של ממשלות קודמות – רבותי, זה מצב מאוד מסוכן.

פיני בדש: אנחנו שוברים פה את כל כללי המשחק הדמוקרטי.

פיני בדש: שלא יבואו בטענות, שממשלה זו לא תבוא בטענות אם בבחירות הבאות היא תיפול – והיא בוודאי תיפול – ותקום ממשלת ימין, והיא לא תעמוד בכל ההסכמים שנחתמים עכשיו.

טלב אלסאנע: זה מה שלומדים בצומת?

טלב אלסאנע: לא עומדים בהסכמים?

חיים דיין: זה מה שאנחנו לומדים מהמערך.

טלב אלסאנע: זה מה שאתם מלמדים?

טלב אלסאנע: מה תגיד לבוחר?

טלב אלסאנע: אתה מחליט שלא מכבדים הסכמים בצומת.

טלב אלסאנע: אתם לא חושבים לכבד הסכמים?

פיני בדש: אם תהיה ממשלת ימין, היום יש לה לגיטימציה לא לעמוד בהסכמים של הממשלה הזאת.

פיני בדש: זה מה שראש הממשלה החליט.

פיני בדש: ממשלה שמעודדת כלנתריזם, ביזיון חוק, זעם של הציבור – אתם לא יודעים איזה זעם יש בציבור – היא תיפול בגלל המס על הבורסה, היא תיפול בגלל חוסר האמינות שלה, היא תיפול בגלל הביזיון הזה.

פיני בדש: אתם לא יודעים איזה ביזיון הציבור רואה.

פיני בדש: אני אומר לכם, נכנסים היום לממשלה אנשים שיש נגדם חקירות, שהדעת לא סובלת, איך לא ממתינים שבוע-שבועיים כדי לראות מה קורה.

פיני בדש: דינה של הממשלה הזו להיעלם.

פיני בדש: אני מקווה מאוד שהממשלה לא תאריך ימים, ואם היא תמשיך כך – הם עצמם עושים את העבודה, הם מתאבדים כל הזמן.

פיני בדש: כל יום יש חבר כנסת בקואליציה, חבר כנסת תורן שגורם לפירוק הממשלה.

פיני בדש: היום יש, לדעתי, מי שיעשה להם את העבודה.

פיני בדש: יש המפרק הלאומי והוא עובד לפי סידור עבודה, הוא עובר מגוף לגוף ומפרק.

פיני בדש: אני מקווה מאוד שהוא יצליח בתפקידו החדש כמפרק הלאומי.

פיני בדש: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת פיני בדש.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בושה, בושה להיות היום שר בממשלה, בושה להיות סגן שר ואפילו בושה להיות חבר כנסת.

משה גפני: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, לא כולם היו בקדנציה הקודמת, שבקדנציה הקודמת התקבל חוק שלפיו אי-אפשר לפרוש מסיעה תמורת טובות הנאה.

משה גפני: בתקופה של העריקים המפורסמים אז, שהיום אינם קיימים במפה הפוליטית, התקבל חוק שלפיו מי שפורש מסיעה איננו יכול להיות שר או סגן שר.

משה גפני: מה שקרה הפעם, בניגוד לכוונת המחוקק אז, הוא ששניים או שלושה פרשו מסיעת צומת על רקע בעיות פנימיות, שאני לא רוצה להיכנס אליהן ואני לא רוצה לשפוט בעניין.

משה גפני: חברת הכנסת אסתר סלמוביץ, יושבת-ראש הישיבה, הודיעה חד-משמעית – ואני חושב שהיא מקור גאווה – ואמרה: אני הלכתי על בסיס אידיאולוגי מסוים, ועל כן הבעיות הפנימיות בתוך צומת הן בעיות פנימיות בתוך צומת, אבל לא ייתכן שאני אצטרף לקואליציה על בסיס אידיאולוגי כזה שהוא רחוק כרחוק מזרח ממערב מהבסיס האידיאולוגי שלי.

משה גפני: מה שקורה הוא שגם על-פי החוק, חבר הכנסת חיים דיין, החוק שהתקבל – בעצם יש רק שני חברי כנסת, שגם הם ייעלמו מהמפה הפוליטית.

משה גפני: הציבור איננו תומך היום בכלנתריזם מהסוג הזה.

משה גפני: שני חברי הכנסת הללו, שהם אינם שליש מסיעת צומת, מצטרפים לממשלה, כאשר זה בניגוד לחוק.

משה גפני: יש לתת את הדעת על כך.

משה גפני: אינני חושב שנושא הדיון הוא חבר הכנסת גונן שגב או חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

משה גפני: בבוא היום הבוחר יאמר את דברו, ואין ספק מה הוא יאמר.

משה גפני: אני רוצה לדבר על דרכה של הממשלה הזו, שבתוכה יש מפלגת העבודה וגורם מרכזי בה הם יפי הנפש ממרצ.

משה גפני: אילו צעקות, אילו הפגנות ואילו דיבורים היו כאשר היו עריקים.

משה גפני: מה עושה הממשלה הזאת ומה עושה מפלגת העבודה ומה עושה מרצ?

משה גפני: ראשית, היא לוקחת מפלגה שלמה, את ש"ס, ותמורת טובות הנאה, תמורת הבטחות, קורעת את המפלגה הזאת במזיד – וזה לא היה בעבר.

משה גפני: בעבר היתה התפלגות, היתה פרישה והצטרפו לממשלה.

משה גפני: הממשלה ניהלה משא-ומתן.

משה גפני: וגם על זה ירדו מהשלטון.

משה גפני: בשעתו, כשהתנהל משא-ומתן קואליציוני, חבר הכנסת רמון ניהל בשם הממשלה משא-ומתן עם חבר הכנסת אריה דרעי, תמורת טובות הנאה, תוך בגידה בבוחרים של ש"ס, בגידה במצע, בגידה בנושא הדתי, וצירף אותו עם מרצ האנטי-דתית על מנת לבסס את השלטון הרעוע הזה, תוך כדי קרע שלא יסולח לא למפלגת העבודה ולא לש"ס, קרע בתוך עולם התורה.

משה גפני: זה קרע אידיאולוגי שכמעט לא ניתן לאיחוי.

משה גפני: עומדים ראש הממשלה, שר החוץ, שרי הממשלה, חברי כנסת, וחבר הכנסת רמון ניהל את המשא-ומתן המביש הזה, נגד החינוך שכולנו גדלנו עליו, גם אנשי ש"ס, באותן ישיבות, באותם מוסדות לימוד.

משה גפני: התנהל משא-ומתן להצטרף לממשלה אנטי-דתית כזו, שגורם מרכזי בה הוא השמאל האנטי-דתי.

משה גפני: בהמשך לקרע שיצר חבר הכנסת רמון בין ש"ס לבין הציבור החרדי, גם הוא יצר את הבעיה למפלגת העבודה.

משה גפני: גם הוא פרש ממפלגת העבודה והולך לחסל את ההסתדרות.

משה גפני: מידה כנגד מידה.

משה גפני: הממשלה הזאת בונה, ללא כל בושה, את הקואליציה הנוכחית על כלנתריזם רעיוני אידיאולוגי, בהתחלה עם ש"ס ועכשיו עם חברי כנסת שהולכים באופן אישי ולא תחת מצע כלשהו.

משה גפני: היום היתה הצעת אי-אמון בנושא אפרת.

משה גפני: אני לא מביע את דעתי בעניין זה.

משה גפני: כבר דובר על זה.

משה גפני: אבל האם זה המצע הרעיוני שעמו הלך חבר הכנסת גונן שגב לבחירות?

משה גפני: האם תחת המצע הזה, של החלטת ממשלה שמבוטלת בגלל תכתיב של ערפאת, מפסיקים עבודת בנייה באפרת?

משה גפני: האם מצע כזה מקבל חבר הכנסת גולדפרב?

משה גפני: האם הרכב הממשלתי חשוב יותר מהבוחרים?

פיני בדש: הו, הו, זה חלום ילדות.

פיני בדש: מיום שהוא היה בצומת הוא חשב על – – –

משה גפני: אותי לא מעניין גונן שגב.

משה גפני: אותי לא מעניין אלכס גולדפרב.

משה גפני: מי שמצילה את הכבוד שלהם היא חברת הכנסת סלמוביץ, שבאה ואומרת: הם לא מייצגים לא את יעוד ולא את צומת.

משה גפני: ולא זה מה שחשוב לי.

משה גפני: חשוב לי שהממשלה השמאלנית הזאת, יפת הנפש, הולכת תמיד אל הציבור ואומרת: אנחנו יפי נפש, אנחנו רוצים ניקיון כפיים, אנחנו רוצים טוהר מידות בציבוריות הישראלית, בפוליטיקה.

משה גפני: בושה וחרפה.

משה גפני: שום נציג של מרצ לא נמצא כאן בדיון.

משה גפני: שום נציג של ש"ס לא בא לדיון הזה.

פיני בדש: אילו זה היה הפוך, אילו מישהו מהימין היה נוהג כך, איזה צעקות הם היו צועקים.

משה גפני: אנחנו בהצגה הזאת כבר היינו.

משה גפני: אני מבטיח להם, גם בוחרי ש"ס וגם בוחרי מרצ – בבוא יום הדין, בבוא יום הבחירות הם יגידו את דברם.

משה גפני: וביחס לש"ס אני מדבר על יום דין אחר, על הקרע שהם גרמו כדי להיכנס לקואליציה.

משה גפני: והם בקואליציה, שלא יספרו שום סיפורים; הם בקואליציה.

משה גפני: אם חבר הכנסת גמליאל או חבר הכנסת מאיה יקבלו "וולבו" או לא יקבלו "וולבו" – זה לא עומד לדיון.

משה גפני: הם תומכים בממשלה השמאלנית הזאת.

פיני בדש: חבר הכנסת דרעי הוא שר הפנים, אתה לא יודע?

פיני בדש: עד היום.

משה גפני: הם בקואליציה, שלא יספרו סיפורים.

משה גפני: יבוא יום הדין – ואנשי ש"ס יודעים לאיזה יום דין אני מתכוון.

משה גפני: אני אומר גם לממשלה הזאת: יבוא יום הדין.

משה גפני: הציבור במדינת ישראל איננו תמים, הוא לא נאיבי, הוא רואה מה נעשה מול עיניו.

משה גפני: הממשלה לא תיפול, בניגוד לתחזיות, בגלל הנושא המדיני.

משה גפני: היא תיפול בגלל טוהר המידות, שהם רומסים אותו ברגל גאווה.

משה גפני: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אסתר סלמוביץ: אחריה – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כנראה אין חדש תחת השמש.

תמר גוז'נסקי: הכנסת ידעה וכנראה גם תדע בעתיד פילוגים בסיעות, היא תדע בעתיד קואליציות המורכבות גם על בסיס עקרוני, אבל לעתים גם עם שותפים לאו דווקא על בסיס עקרוני.

תמר גוז'נסקי: כל המערך הפוליטי הזה אופייני גם לקואליציות שהיו בראשות הליכוד וגם לקואליציות בראשות העבודה, אלא שהנושא שלנו היום איננו עניין המוסר שבצעדים הללו אלא עניין התקנון, והתקנון מאפשר.

תמר גוז'נסקי: זה עבר דיון משפטי, נקבע שהיה פילוג בסיעת צומת והוקמה סיעה והיא קיבלה מעמד.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה בכאב, כי הייתי מאוד רוצה שבכנסת יהיה חוק אחר וכלל אחר, כלל שאומר שמי שקצה נפשו בסיעתו או שהוא לא יכול עוד לפעול במסגרתה – יקום ויחזיר את המנדט לסיעתו ויפרוש מהכנסת, מהבית הזה.

תמר גוז'נסקי: כידוע לכולנו, אין סעיף כזה בתקנון, ונדמה לי שקשה למצוא בבית הזה סיעה – אני מדברת על הסיעות היותר ותיקות – שלא נפגעה ביום מן הימים מתופעה מכאיבה זאת.

תמר גוז'נסקי: אין ספק שהממשלה הזאת מאוד מנופחת, יש בה הרבה מאוד שרים.

תמר גוז'נסקי: יש בה יותר מדי שרים.

תמר גוז'נסקי: יש בה יותר שרים מכפי שהייתי רוצה שיהיו בממשלה אופרטיבית במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: אבל הרי כולנו יודעים שהוויכוח שמתנהל סביב צירוף יעוד לממשלה הוא בעצם הוויכוח הפוליטי על דרכה של הממשלה, שהרי יודו אלה שיושבים בצד הימני של הבית, שאם הם היו בשלטון ואם היתה קורית תופעה כזאת בסיעה שלא בקואליציה בראשות הליכוד ומישהו מהאופוזיציה היה מצטרף לליכוד, הליכוד היה מקבל אותו בהתלהבות והיה נותן לו תיק או תיק וחצי או שני תיקים, הכול לפי ההסכם שהיה מושג ביניהם.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שזו צביעות מצד מי שהיום תוקף את הממשלה בדיוק בנושא הזה, כאשר הוא עצמו צירף לעצמו אנשים שפרשו מסיעת העבודה.

תמר גוז'נסקי: הוזכר קודם משה דיין.

תמר גוז'נסקי: צריך להזכיר גם את אפרים גור וכן הלאה וכן הלאה.

משה גפני: הליכוד ירד מהשלטון.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שבגלל זה הוא ירד מהשלטון.

משה גפני: בגלל זה הוא ירד.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהוויכוח הפוליטי הגדול הוא שמעניין אותנו ולא הדבר הזה.

תמר גוז'נסקי: ואם מדובר על ויכוח פוליטי, אני רוצה להתייחס, בדקות שנותרו לי, להחלטת הממשלה שהתקבלה היום בעניין ההתנחלות באל-ח'דר, הידועה גם בשם אפרתה ב'.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין שהממשלה, מייד לאחר שהוקמה ביולי 1992 – – –

פיני בדש: את מדברת על הממשלה ואין כאן איש ששומע אותך.

תמר גוז'נסקי: לאחר שהוקמה ביולי 1992 – – –

פיני בדש: – – –

אסתר סלמוביץ: אין אונס בעניין הזה.

פיני בדש: – – –

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת בדש, הממשלה החליטה החלטה אסטרטגית חשובה ביותר, החלטה על הקפאת ההתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: מדוע זו החלטה אסטרטגית?

תמר גוז'נסקי: כי ללא ההחלטה הזאת לא היה קורה מה שהתפתח לאחר מכן והוביל למסמך העקרונות באוסלו, להסכם עם אש"ף, לביצוע השלב הראשון של הסכם עזה ויריחו ולדיונים הנוכחיים על המשך ביצוע הסכם הביניים.

תמר גוז'נסקי: עניין הקפאת ההתנחלויות – – –

דב שילנסקי: הממשלה החליטה להיכנע לטרור הערבי.

תמר גוז'נסקי: עניין הקפאת ההתנחלויות הוא לב-לבו של התהליך המדיני.

תמר גוז'נסקי: לכן, מי שהיום כועס על הממשלה שהחליטה לא להמשיך בעבודות באתר שמכונה אפרתה ב', שנמצא על אדמות הכפר אל-ח'דר, מי שהחליט לעשות את זה, הוכיח בסך הכול נאמנות להחלטות של עצמו, כי הקמת ההתנחלות היתה – – –

פיני בדש: יש כאן כניעה למרצ, לשמאל.

פיני בדש: בושה וחרפה.

תמר גוז'נסקי: הקמת ההתנחלות היתה הפרה לא רק של ההסכם עם אש"ף וניסיון לחבל בצורה חמורה ביותר בתהליך המדיני, אלא היתה גם הפרה של הבסיס האסטרטגי של מדיניות הממשלה.

פיני בדש: – – –

תמר גוז'נסקי: לכן, אני מתפלאה על מי שכועס על הממשלה.

תמר גוז'נסקי: אפשר לא להסכים עם הממשלה.

תמר גוז'נסקי: אפשר להגיד: אני סבור – כפי שחבר הכנסת שילנסקי סבור – שהתנחלויות הן לב העניין וצריך להמשיך בהתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: אבל אין שום היגיון לתקוף את ראש הממשלה ואת הממשלה על כך שהם החליטו להיות נאמנים למדיניות של עצמם, כי הטענה שלי היתה: איפה המדיניות שלכם ואיפה ההתנחלות.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה לברך את הממשלה על שחזרה לעשתונותיה, על שהיא מבינה שתהליך השלום לא הולך יחד עם התנחלויות, ולכן היא תצטרך להמשיך בקו השפוי של כן לשלום, כן להידברות, כן לדו-קיום ולא להתנחלויות.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף בא-גד.

אסתר סלמוביץ: עד שהוא יגיע, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: יש פה הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת – – –

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: אפשר להפסיק את זה?

אסתר סלמוביץ: אתם לא רוצים לאפשר לסגנית מזכיר הכנסת למסור הודעה?

פיני בדש: גברתי היושבת-ראש, אמרת קודם שרשות הדיבור לחבר הכנסת אלכס גולדפרב.

אסתר סלמוביץ: הוא ויתר על זכות הדיבור.

פיני בדש: לא מאמין.

אסתר סלמוביץ: הוא ויתר.

אסתר סלמוביץ: מה לעשות.

אסתר סלמוביץ: אני לא יכולה להכריח אותו, מה לעשות?

אסתר סלמוביץ: אין לי שום דרך להכריח אותו.

פיני בדש: לא מאמין.

אסתר סלמוביץ: אין לי שום דרך להכריח אותו, חבר הכנסת בדש.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, סגנית המזכיר.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת מהיום בעניין הצעות לסדר-היום.

ש' כרם: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

אסתר סלמוביץ: בתפקיד שר האנרגיה והתשתית במקומו של השר משה שחל ועל מינויו של חבר הכנסת אלכס גולדפרב לסגן שר במשרד הבינוי והשיכון

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, אומר הנביא עמוס – פרק ב': "כה אמר ה' על שלשה פשעי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו על מכרם בכסף צדיק ואביון בעבור נעלים".

יוסף בא-גד: על משקל דברי הנביא אני רוצה לומר: כה אמר ה', וכה אומר כל איש בישראל בערב זה, כל איש יציב בדעתו – על שלושה פשעי אלכס גולדפרב ועל ארבעה פשעי גונן לא אשיבנו, לא ייסלח לכם, על מכרכם בשרות, ב"וולבו" ובכסף את מדינת ישראל.

יוסף בא-גד: היום העזה ממשלת ישראל לעשות את הבושה הגדולה – נסיגה מירושלים רבתי; זה מה שראש הממשלה רבין התחייב?

יוסף בא-גד: שמעתי אותו אישית חמש פעמים חוזר על ההתחייבות, בבנייני-האומה, לעיני אלפים, שמעתי אותו אומר בצורה ברורה: על ירושלים רבתי לא יהיה דיון.

יוסף בא-גד: והוא חזר ואמר: ירושלים רבתי כוללת את גוש-עציון – – –

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת בא-גד, לא הקשבת טוב.

יוסף בא-גד: אני יודע שאם אומרים דבר לא נעים לאוזנך – אז אני לא הקשבתי טוב.

יוסף בא-גד: אולי אתה לא הקשבת טוב?

יוסף בא-גד: אני לא יודע מי משנינו צריך ללכת לרופא אוזניים.

יוסף בא-גד: אני הייתי שם ושמעתי את הדברים.

יוסף בא-גד: אם היושב-ראש ירשה לי, יש בידי קלטת, מבנייני-האומה – האם מותר להשמיע פה קלטת?

יוסף בא-גד: לאחרונה המקום משעמם, לא נותנים לנו להחיות את המקום.

עבד-אלוהב דראושה: הנסיבות משתנות, הזמירות משתנות.

יוסף בא-גד: אותו ראש ממשלה שאמר – לא יהיה מס בורסה, והוטל מס בורסה; אותו ראש הממשלה שאמר – לא ירדו מהגולן, ואחרי זה רוצים לרדת משם, אלא שאין מי שלוקח – – –

עבד-אלוהב דראושה: מה תעשה?

יוסף בא-גד: לא ניתן.

יוסף בא-גד: מה אעשה?

יוסף בא-גד: תאמין לי, הלוואי שלא תדע ולא תרגיש.

יוסף בא-גד: אותו ראש ממשלה אינו דובר אמת בפעם השלישית.

יוסף בא-גד: הוא הבטיח בצורה חד-משמעית: בירושלים רבתי, בגוש-עציון ובמעלה-אדומים לא ייגעו.

יוסף בא-גד: והנה, ראש הממשלה, שלא נרתע מהפגנה של 400,000-300,000 שערכנו בכיכר הממשלה, נרתע מייד מהפגנה של כמה פרחחים ערבים ומאחמד טיבי.

יוסף בא-גד: יש פה תופעה מאוד מדאיגה.

יוסף בא-גד: כאשר אנחנו העזנו לצאת נגד בית-המשפט העליון כאשר הוא עשה מעשה שלא ייעשה – אני אומר את זה בגלוי – שגה וטעה כאשר הכיר בכך שדייל זכר ודייל אחר יחיו כזוג, נבלה שעוד לא נעשתה בישראל; כאשר בית-המשפט העליון הכיר בייבוא בשר טרף – – –

עבד-אלוהב דראושה: מה זה שייך ליעוד?

יוסף בא-גד: אגיד לך, אתה תמיד שואל שאלות נכונות ותקבל תשובה נכונה.

יוסף בא-גד: אנחנו, הציבור הנאמן למוסר כלשהו, העזנו לצאת נגד בית-המשפט העליון, ואמרו לנו: איך אתם מעזים לצאת נגד בית-המשפט העליון?

יוסף בא-גד: בית-המשפט העליון הוא אביר הדמוקרטיה, זה קודש קודשים.

יוסף בא-גד: איזו נבלה נעשית פה כעת?

יוסף בא-גד: הנבלה שנעשתה היום בבית היא שעושים חוק עוקף בית-משפט עליון.

יוסף בא-גד: בית-המשפט העליון אמר שאין רשות לקבל פרישה ובגידה של חברי כנסת – עושים עכשיו חוק שמסביר שזו לא פרישה ולא בגידה.

יוסף בא-גד: כשעושים פה חוק כזה – זה כשר וטהור; אבל כשאנחנו אומרים שבית-המשפט פגע במוסר – על זה אסור לנו לדבר ולפגוע, חלילה, במישהו.

יוסף בא-גד: יש צדיקה אחת בבית הזה, סגנית היושב-ראש, חברת הכנסת אסתר סלמוביץ, שלא הסכימה להימכר בעד בצע כסף ובצע כבוד.

יוסף בא-גד: דעי לך, אסתר, נשים יהודיות היו תמיד דוגמה בכך שהיו הראשונות להחזיר את העם אל דעתו.

יוסף בא-גד: אשרייך ואשרי חלקך, זה יירשם בהיסטוריה של עם ישראל, כשם שהבוז יירשם להם.

יוסף בא-גד: ומהיום הכינוי למעשה כזה לא יהיה כלנתריזם אלא יהיה "גונניזם" ו"אלכסיזם".

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש לך חמש דקות תמימות, זה הרבה זמן לעורך-דין שלמד איך לנסח את מלוא דבריו בתמציתיות.

דב שילנסקי: האחרונה המשתתפת בדיון – חברת הכנסת לימור לבנת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם אנחנו בסיעת מד"ע רוצים להסתכל מזווית ראייה צרה, היינו צריכים להגיד שצירופה של יעוד לממשלה אולי מקטין את יכולת ההשפעה הפוטנציאלית שלנו כחלק מהגוש החוסם.

טלב אלסאנע: אולם, מאחר שאנחנו מסתכלים על הדברים בפרספקטיבה יותר רחבה ולמען האינטרס החשוב של כלל הציבור, והוא תהליך השלום, הרי מצד אחד חשוב לנו ואנחנו מעדיפים להקטין את הגוש אויב השלום, המתנגד לשלום, המעוניין להרחיב התנחלויות על חשבון העם הפלשתיני, המעוניין לטרפד ולמלכד את תהליך השלום; מצד שני, אנחנו מעוניינים לחזק את הגוש התומך בתהליך השלום, המעוניין בקידום תהליך השלום, המעוניין במניעת התפשטות ההתנחלויות והרחבתן ובפירוקן בסופו של דבר.

טלב אלסאנע: לכן נתמוך בצירוף יעוד לממשלה.

טלב אלסאנע: הצעקות שנשמעו כאן מפי חברי כנסת מטעם צומת מצביעות על צביעות.

טלב אלסאנע: הרי הם חלק מצומת, האנשים נבחרו למפלגה הזאת והיא משקפת את דעותיהם, ולכן אינני מבין את פשר הטענות שנשמעו על-ידי חבר הכנסת פיני בדש.

טלב אלסאנע: אם הם היו נשארים בצומת הם היו מקובלים עליך והיית מפרגן להם, אבל עכשיו הם חושבים אחרת, הם רוצים לתמוך בממשלה הפותחת דף חדש עם תהליך השלום, ואז הם כבר אויבים שלך, הם לא ראויים לשמם, אין להם עקרונות ואין להם מוסר, כפי שאמרת – – –

פיני בדש: למה – – –

טלב אלסאנע: מי חבר הכנסת שחי בשני עולמות?

טלב אלסאנע: מי חבר הכנסת המגלה צביעות רבה?

טלב אלסאנע: זה אותו חבר כנסת שלידו, ליד עומר, קיים שבט טרבין-אלסאנע, וחבר הכנסת הזה אומר:

טלב אלסאנע: אני בעד שוויון זכויות לאזרחים במדינת ישראל, כל האזרחים צריכים לקבל את מלוא הזכויות ושוויון מלא.

טלב אלסאנע: שבט טרבין-אלסאנע, במקום לומר: אני מוכן לצרף אותם לשכונה, לתת להם אותם תנאים כמו של תושבי עומר, לפתח אותם ולתת להם אותה רמת חיים – אתה לא אומר, אתה מוציא נגדם צווי הריסה ואתה מונע מהם לקבל מי שתייה מעומר.

פיני בדש: אין בעיה, שיקנו מגרשים, יגישו תוכניות לוועדה ויבנו.

פיני בדש: לא לפלוש.

טלב אלסאנע: לכן, זה מלוא הצביעות.

טלב אלסאנע: אתה חי בכפל מוסר.

טלב אלסאנע: אתה צריך להיות כן עם עצמך וכן עם האחרים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר בהזדמנות הזאת לגבי הרחבתה של התנחלות אפרת – חבר הכנסת חנן פורת אומר שאלה אדמות מדינה.

טלב אלסאנע: כנראה הוא לא יודע בדיוק שאל-ח'דר שייכת למדינה הפלשתינית העתידית.

טלב אלסאנע: שטח זה שייך לעם אחר, אלה לא אדמות מדינה, זה אמור להיות שטח מהמדינה הפלשתינית העתידית.

טלב אלסאנע: ומי שחושב במושגי שלום צריך להשרות אווירה של שלום.

טלב אלסאנע: ממשלת ישראל צריכה לבחור בין השלום לבין ההתנחלויות, בין השלום לבין הרחבת ההתנחלויות.

טלב אלסאנע: צריכים להבין שאי-אפשר לבסס את ההתנחלויות על חשבון עם אחר.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לדבר על שלום ומצד שני לנקוט אמצעים, לכבוש עוד אדמות, לנשל עוד פלשתינים מאדמותיהם.

טלב אלסאנע: נושא אחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא הנושא הכאוב של הבדואים בנגב.

טלב אלסאנע: באותה הזדמנות שמדברים – חבר הכנסת בדש – חבר הכנסת משה פלד מציין שחבר הכנסת אלסאנע מסית את הבדואים בנגב.

טלב אלסאנע: אתה טועה.

טלב אלסאנע: מי שמסית אותם – זו "הסיירת הירוקה" בהתנהגות שלה.

פיני בדש: – – –

טלב אלסאנע: מי שמסית אותם זה מינהל מקרקעי ישראל במדיניות שלו.

טלב אלסאנע: מי שמסית אותם ומדכא אותם זה מדיניות הממשלות בישראל שמתעלמות מזכויות הבדואים, מתעלמות מהזכויות שלהם לחיות על האדמות שלהם ביישובי קבע, בזכויות המלאות.

משה פלד: אתה מסית את הבדואים, מסית שוטרים.

משה פלד: חבר הכנסת פיני בדש, השכן שלך, יספר לנו מה אתה אמרת לשוטרים.

טלב אלסאנע: אבל אתה לא היית בנגב.

טלב אלסאנע: אתה לא ביקרת אצל הבדואים.

טלב אלסאנע: אתה לא יודע באילו תנאים הם חיים.

פיני בדש: יש שוטר בדואי שסיפר לי שאמרת לו: תוריד את המדים ותעבור לצד השני.

פיני בדש: אתה מסית.

פיני בדש: אתם כל הזמן – – – אתה לא מבין איזה נזק אתה גורם להם.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת בדש, אני רוצה לומר שאתה בעצמך הוצאת צווי הריסה נגד קורת גג של בדואים.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

טלב אלסאנע: ואתה בא להטיף מוסר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אלסאנע, אני מוסיף לך דקה על ההפרעות.

טלב אלסאנע: דקה עבור ההפרעה של חבר הכנסת פלד ודקה עבור ההפרעה של חבר הכנסת בדש.

פיני בדש: אני מבקש להגיב.

משה פלד: הוא תקף אותי אישית.

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: ברוך השם, יש לך קול כזה ששמעו אותך גם כשהפריעו.

דב שילנסקי: אני לא נותן לאיש.

פיני בדש: הוא תקף אותי.

דב שילנסקי: אני לא נותן לאיש אף לא שנייה.

דב שילנסקי: אני מבקש מכולם לשבת.

דב שילנסקי: אני נותן רק לחבר הכנסת אלסאנע דקה אחת לסיים.

פיני בדש: הוא תקף אותי.

דב שילנסקי: הפגיעות האישיות, מה שהוא אמר נחשב למחמאה.

דב שילנסקי: בבית הזה כבר למדנו מה זו פגיעה אישית.

פיני בדש: הוא תקף אותי אישית כראש מועצה.

פיני בדש: הוא אמר דברים לא נכונים ואני רוצה להגיב.

לימור לבנת: – – – בהודעה אישית.

פיני בדש: אני מבקש בסוף הישיבה הודעה אישית.

טלב אלסאנע: אתה תקפת ואני הגבתי.

טלב אלסאנע: היו לך עשר דקות – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת פיני בדש, חבר הכנסת משה פלד, אני מבקש משניכם.

דב שילנסקי: הוא מקבל עוד דקה, ובדקה הזאת אני אתייעץ מה לעשות.

דב שילנסקי: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שממשלת ישראל חייבת בעידן הזה, בעידן השלום, לגבש ולאמץ מדיניות אחרת לגבי יישובם של הערבים הבדואים בנגב.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להמשיך להתנכל להם.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להמשיך ולנהל את המדיניות לגבי הבדואים על-ידי "הסיירת הירוקה".

טלב אלסאנע: אי-אפשר להמשיך ולהתנכר לזכויותיהם לחיות ביישובים שלהם על אדמותיהם.

טלב אלסאנע: יש להפסיק את המדיניות הזו שרוצה לעקור את הבדואים ממסורת החיים שלהם.

טלב אלסאנע: יש לאפשר להם להתפתח בצורה טבעית מתוך התחשבות במסורת של הבדואים, מתוך אימוץ מדיניות המאפשרת להם לחיות ביישובים כפריים נוספים בנגב.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לרכז 100,000 בדואים ולומר להם: תגורו בשבעה יישובים.

טלב אלסאנע: מצד שני, מאפשרים לפתח 150 יישובים לגוניהם – אם זה מושב או יישוב או קיבוץ – של 200,000 יהודים בנגב.

טלב אלסאנע: יש לגבש ולאמץ מדיניות אלטרנטיבית שתאפשר לבדואים בנגב לחיות בכבוד.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת – עוד דקה, גברתי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת פנחס בדש, שמעתי מה נאמר לגביך.

דב שילנסקי: לא שמעתי מה נאמר לגבי חבר הכנסת פלד.

דב שילנסקי: על מה אתה מתלונן?

דב שילנסקי: אולי תגיד לי.

משה פלד: הוא אמר שאני מסית.

משה פלד: הוא אמר שאני משמיץ את הבדואים ומתנפל על הבדואים.

דב שילנסקי: אני קורא לפניכם תקנה 54: חבר כנסת המבקש רשות להודעה אישית, ימסור תחילה בכתב ליושב-ראש את תוכן הודעתו.

דב שילנסקי: לא תינתן רשות להודעה אישית אלא לתיקון אי-הבנה שחלה בדברי המבקש – – – או להסרת האשמה שהושמעה בכנסת.

דב שילנסקי: הודעה אישית לא תארך יותר מחמש דקות.

דב שילנסקי: זמנן של הודעות אישיות בסוף הישיבה.

דב שילנסקי: מאחר שחברת הכנסת לימור לבנת היא אחרונת הדוברים, ויש לה רק חמש דקות, ויש לכם הודעה אישית של חמש דקות, אינני יכול לדרוש מכם להספיק לתת לי את ההודעה מלה במלה, אני מבקש את התמצית, אבל אם אתם תסטו בדבריכם מהתמצית אני אפסיק אתכם.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, יש לך הכבוד לסגור את רשימת הנואמים ואת הדיון במסגרת של חמש דקות.

לימור לבנת: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, שאתה נותן לי את הכבוד, אבל הדיון הזה הוא ביזיון.

דב שילנסקי: אבל אם היו מתקיפים אותך, היית זוכה בחמש דקות בלי לבקש מהסיעה דבר.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני הסתדרתי.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שהיה פה עכשיו בנאום התמיכה של חבר הכנסת טלב אלסאנע בממשלה הזאת, אני קוראת לו בפשטות החטא ועונשו.

לימור לבנת: החטא הוא גונן שגב, והעונש הוא טלב אלסאנע שבממשלה הזאת.

לימור לבנת: תרשמו לפניכם, אני רואה שמהקואליציה יש פה שני חברי כנסת, כדאי שירשמו להם היום, שזו תחילת הסוף של הממשלה הגרועה הזאת מפני – – –

חגי מירום: מה אמרת?

לימור לבנת: אמרתי "הממשלה הגרועה הזאת", חבר הכנסת חגי מירום, והצעתי שתרשום לפניך שהיום הוא תחילת הסוף של הממשלה הזאת, והוא יבוא די מהר.

לימור לבנת: למה?

חגי מירום: היום?

לימור לבנת: היום, היום, כעת חיה, ההודעה הזאת של ראש הממשלה, הביזיון הזה שהוא בא לכאן, עלה על דוכן הכנסת והציג את חבר הכנסת גונן שגב כשר בממשלה.

לימור לבנת: אגב, אני מבינה שחבר הכנסת אלכס גולדפרב הוא כבר סגן שר, אבל לעומת זה חבר הכנסת גונן שגב הוא עוד לא שר.

לימור לבנת: גם זה החטא ועונשו.

לימור לבנת: החטא שלנו והעונש של גונן שגב.

לימור לבנת: אין גבול לציניות ולבושה.

חגי מירום: הוא כבר צעד מעדנות אל ה"מיצובישי".

לימור לבנת: חבר הכנסת מירום, אני בטוחה שהאתנן הזה שולם במלואו.

לימור לבנת: אמר ג'ורג' ברנרד שאו: על העיקרון כבר סיכמנו, עכשיו השאלה היא רק המחיר.

לימור לבנת: אז על העיקרון כבר סיכמנו בדיון הקודם – אני אמרתי בדיוק מה דעתי, היא אגב זהה – והאתנן, הנה צעד לו מעדנות ל"מיצובישי", אמר חבר הכנסת חגי מירום.

לימור לבנת: אני בטוחה שהאתנן ישולם במלואו.

לימור לבנת: אבל השר גונן שגב, אם יוכתר כשר, וסגן השר אלכס גולדפרב, יהיו בעצם בתוך הממשלה הזאת סוס טרויאני.

לימור לבנת: הרי זה מה שיקרה.

חגי מירום: הוא יהיה סר חנו.

לימור לבנת: הוא יהיה סר חנו, וסר חנה של הממשלה גם כן.

לימור לבנת: חברי הכנסת, היום עלה ראש הממשלה לדוכן הזה והציע לכנסת לאשר ולהצביע על צירופו לממשלה של גנב מנדטים.

לימור לבנת: כך הוא הציע לנו.

לימור לבנת: ואנחנו צריכים היום לדון בזה, ולהצביע רק בשבוע הבא, ברוך השם.

לימור לבנת: תראו, הולך אדם לבחירות על בסיס מצע מסוים.

לימור לבנת: אגב, קיבלתי היום מכתב מאיזו גברת שכותבת לי שהיא פנתה לגונן שגב עוד לפני כמה חודשים, עם הפילוג מצומת, וכתבה לו: בואו נאחד את המחנה הלאומי.

לימור לבנת: והוא כותב לה מכתב נרגש מאוד, שהוא באופוזיציה, והוא עם הימין, והוא עם המחנה הלאומי, ושלא היתה לו ברירה אלא להתפלג מצומת.

לימור לבנת: גנב.

לימור לבנת: גנב מנדטים.

חגי מירום: גונב מגנב פטור.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: גונן שגב נבחר לכנסת הזאת על בסיס מצע מסוים, במפלגה מסוימת, שבאה עם מסר מסוים לציבור.

לימור לבנת: ואחר כך אנחנו מתפלאים שאומרים על הפוליטיקאים שאי-אפשר לסמוך עליהם.

לימור לבנת: את כולנו מאשימים באשמה הזאת.

לימור לבנת: גם אותך, חגי מירום, לא רק אותי ולא רק אותם, ולא רק את גונן שגב ואת אלכס גולדפרב.

לימור לבנת: את כולנו.

לימור לבנת: אבל ההאשמה הקולקטיבית הזאת לא מגיעה לנו.

לימור לבנת: שהרי רוב חברי הכנסת, הרוב המכריע, הם אנשים הגונים וישרים.

לימור לבנת: ויש שניים שהחליטו לערוק.

לימור לבנת: עריקים.

לימור לבנת: אז אומרים שהממשלה הזאת כל הזמן לא מסוגלת לקבל החלטות ומתבזה.

לימור לבנת: היא הביאה לכאן את החוק עוקף בג"ץ; מה לא עשו בשביל לצרף אותו לממשלה.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, הכלנתריזם לא מת, הוא רק מקבל בכל פעם צורה חדשה.

לימור לבנת: ה"שגביזם" הזה עוד יירשם בתולדות הכנסת ובתולדות הפרלמנט כביזיון לדורות.

לימור לבנת: אבל מה שהכי חשוב בעיני הוא שהממשלה הזאת, כמו שהיא נראית, כאשר היא אוספת לחיקה בחמימות הזאת גם כלנתריסטים, נמאסה על הציבור.

לימור לבנת: נמאסתם.

לימור לבנת: פשוט נמאסתם.

לימור לבנת: ועכשיו, כשיש סוס טרויאני בתוך הממשלה הזאת, תראו איך לאט לאט גם הסוף שלכם מגיע.

לימור לבנת: לאט לאט זה יקרה.

לימור לבנת: בעצם, כל כך מהר, שנתיים וחצי אחרי כינון הממשלה הזאת, כבר אין ממשלה.

לימור לבנת: יש פה ביזיון אחד גדול.

לימור לבנת: נמאסתם.

דב שילנסקי: תודה רבה.

חגי מירום: מחר נזיל דמעה.

דב שילנסקי: הודעה אישית לחבר הכנסת פיני בדש, במסגרת חמש דקות.

דב שילנסקי: נא למסור לי בכתב.

חגי מירום: הודעה אישית – זה אחרי ההצבעה, בתום הדיון.

דב שילנסקי: בתום הישיבה.

חגי מירום: בתום הישיבה זה אחרי ההצבעה.

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מירום, כבר אמרתי לחברת הכנסת לימור לבנת, כשהסיעה רוצה לתת למישהו יחס מיוחד, היא נותנת לו לסיים את הדיון, להיות הדובר האחרון.

דב שילנסקי: היא היתה הדוברת האחרונה, והיא חייבת תודה לסיעה.

דב שילנסקי: קודם היה פה דיון, ופגעו בשני חברי כנסת; הם ביקשו הודעה אישית, והם מקבלים חמש דקות כל אחד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בדש, בבקשה, אני מבקש ממך לא לסטות מהעיקר.

פיני בדש: אני אקרא את מה שכתוב.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אלסאנע מתעלם מהחוק ומהחלטת בג"ץ, ומסית את הבדואים להפר חוק.

פיני בדש: חבר הכנסת אלסאנע טען בנאומו, כי אני כראש מועצת עומר שודד אדמות בדואים והורס בתיהם.

פיני בדש: הוא רק שכח להדגיש, כי הם פלשו לשטח לא להם ובנו בתים בניגוד לחוק, שדינם ליהרס.

פיני בדש: זכותו של כל אזרח במדינת ישראל לרכוש קרקע כחוק, להגיש תוכניות בנייה, לקבל היתרים ולבנות ביתו, אך ורק על-פי חוק.

פיני בדש: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת טלב אלסאנע, שגם ביתו נבנה שלא כחוק, והוא מועמד עתה להריסה.

פיני בדש: בקיצור, מפר חוק כרוני.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: הודעה אישית לחבר הכנסת משה פלד.

משה פלד: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בתוך דבריו של טלב אלסאנע אמר עלי הלה דברים קשים בנושא הסתה נגד הבדואים והמרדה של הציבור נגדם.

משה פלד: ובכן, דבריו של חבר הכנסת אלסאנע הם בחזקת השמצה פרועה ופגיעה אישית בי.

משה פלד: יש לי ידידים רבים מקרב הבדואים.

משה פלד: לא אומר עליהם מלה רעה אם הם לא הביאו נזק על מדינת ישראל.

משה פלד: חבר הכנסת בדש, אני רוצה לומר לך, שמי שירד לעזה להסית את ה"חמאס" נגד מדינת ישראל, בחזקת עושה שלום, ועמד בטלוויזיה הכללית בליל שבת מול כל עם ישראל ושיקר, כדברי שר הביטחון וראש הממשלה, כאילו יש לו הסכם עם ה"חמאס" – זה טלב אלסאנע בכבודו ובעצמו.

משה פלד: יתירה מזאת, חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

דב שילנסקי: לא, לא, חבר הכנסת פלד, יש לך – – –

משה פלד: זה צמוד.

משה פלד: יתירה מזאת, ביום שישי האחרון – גם את זה ראה כל עם ישראל בטלוויזיה, טלב אלסאנע חבוק ידיים, מצד אחד אורי אבנרי שיש לו כבר דיפלומה של 30 שנה בשכיבה מתחת לטרקטורים – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת פלד, תסלח לי – – –

משה פלד: ומצד שני ד"ר אחמד טיבי, מסיתים את כל הכפר, את כל אל-ח'דר – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת פלד, תסלח לי.

דב שילנסקי: פגעו בך, לכן קיבלת רשות הדיבור, כדי להסביר שהפגיעה בך היא לא נכונה.

דב שילנסקי: אבל אתה לא יכול להפוך את זה להתקפה על חבר כנסת אחר.

משה פלד: לא, אני מוכיח שההתקפה עלי לא נכונה, על-ידי הצגת אופי.

משה פלד: זה אופיו של טלב אלסאנע.

דב שילנסקי: אתה כנראה למדת מעורכי-דין איך להכניס דברים.

דב שילנסקי: אבל אני מבקש ממך לצמצם.

משה פלד: אני כבר מסיים.

משה פלד: טלב אלסאנע מחולל מהומות גם בקרב הבדואים בדרום וגם בקרב הפלשתינים ברצועת-עזה וביהודה ושומרון.

לימור לבנת: הוא מסית.

משה פלד: וכך הוא מנסה להעביר את האשמה על חברי הכנסת האחרים.

משה פלד: אני דוחה מכול וכול את ההאשמות של חבר הכנסת טלב אלסאנע כלפי וקובע שהוא פרובוקטור כרוני.

משה פלד: תודה רבה.

פיני בדש: ומפר חוק כרוני.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, ישיבה זו הסתיימה.

דב שילנסקי: הישיבה הבאה תהיה, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ב' בשבט התשנ"ה, 3 בינואר 1995, בשעה 15:00.

דב שילנסקי: ישיבה זו נעולה.