ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 168, 1993-12-30 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת.

שבח וייס: זאת כבר ישיבה שנייה היום – כי הישיבה הלילה הסתיימה ב-01:30 – יום חמישי, ט"ז בטבת התשנ"ד, 30 בדצמבר 1993.

שבח וייס: לפני שאני מזמין את שר האוצר, אני מבקש למסור הודעה קצרה.

שבח וייס: אתמול במשך הדיון פנו כמה חברי כנסת אלי ואל שר האוצר, שהיה אתנו, והם ביקשו לדעת האם יש איזה הסכמים וכיוצא באלה.

שבח וייס: פנו חברי הכנסת זאבי, קצב ואחרים.

שבח וייס: שר האוצר נתן אתמול תשובה, והתשובה מופיעה בפרוטוקול הכנסת אתמול, ועל כן אזכיר אותה רק בקיצור נמרץ.

שבח וייס: שר האוצר הסביר אכן שאין הסכמים חשאיים וסמויים, וכן הלאה וכן הלאה.

שבח וייס: בערב קיבלתי מכתב מחבר הכנסת דן תיכון; כפי שהיה גם בשנה שעברה, חבר הכנסת דן תיכון מזכיר לנו את החוק בעניין זה – ויש חוק בעניין זה – המחייב את הממשלה להניח על שולחן הכנסת כל הסכם שקשור לתהליכי חקיקה, בייחוד תהליכי חקיקה כמו חוק ההסדרים, ולא כל שכן תקציב המדינה, מה שנעשה במשך היום והלילה.

שבח וייס: אני הפניתי את המכתב הזה לשר האוצר, אף שהוא הודיע אתמול, והדברים מופיעים בפרוטוקול הכנסת.

שבח וייס: שר האוצר כתב אלי תשובה, ואני מוסר את התשובה לדן תיכון, אם תרצו נניח אותה גם על שולחן הכנסת, מה עוד שלשר האוצר, שיופיע עוד מעט, תהיה הזדמנות להתייחס לנושא.

שבח וייס: כותב לי שר האוצר, ואני רוצה שהדברים ייכנסו לפרוטוקול הכנסת: "בעקבות מכתבו של חבר הכנסת דן תיכון" – והבוקר כבר העברתי לו את תשובת שר האוצר – "לשאלתך" – כלומר לשאלתי – "אין כל הסכמים בעל-פה או בכתב, גלויים או מוסתרים, עם סיעת מד"ע, חד"ש, מרצ, ש"ס, אגודת ישראל, המיועדים להבטיח תמיכת סיעות אלו בתקציב.

שבח וייס: קבוצות חברי כנסת המאורגנות בשדולות, חברי כנסת בודדים, סיעות וגורמים נוספים, פונים אלי בתפקידי כשר האוצר במהלך כל השנה בבקשות לבדיקת שחיקה, בדיקת צרכים והתחשבות בנושא אותו הם מייצגים.

שבח וייס: כמובן, גם בזמן דיוני התקציב תהליך זה מתרחש.

שבח וייס: פניות אלו לתוספות תקציב בנושאים שונים נבדקו, נבדקות וייבדקו על-ידי הדרגים המקצועיים במשרדים השונים, ולאחר קבלת תוצאות הבדיקות פעלנו בעבר ונפעל בעתיד".

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: זה ייכנס לפרוטוקול.

שבח וייס: אם תרצו, נשכפל את המכתב ונניח אותו על שולחנכם.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, כיוון שאתה פותח את הקטע האחרון של הדיון בחוק ההסדרים – – –

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, משפט אחד באותו נושא.

שבח וייס: אולי כשיעלה שר האוצר תשאל אותו, ובזה נסכם.

יהושע מצא: לא.

יהושע מצא: משפט אחד בנושא הזה.

יהושע מצא: האמן לי, אני לא רוצה להאריך.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: באמת אל תאריך.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, כל נושא ההסכמים, היו או לא היו, אולי אני לוקח על עצמי טיפה אשמה.

יהושע מצא: אומר לך מדוע ה"אשמה".

יהושע מצא: אני במו עיני התבוננתי בראש הממשלה, בקטע שבו הוא פנה אל דראושה שהיה בסמוך אליו ואמר לו: גמרנו עם ההסכמים, או הסדרים.

יהושע מצא: שמעתי במו אוזני.

יהושע מצא: דיברתי אתמול עם חבר הכנסת דראושה, הוא לא אמר לי שראש הממשלה אמר לו את זה, הוא אמר לי: יהושע מצא, אני לא נבהלתי ממה שאומר לי ראש הממשלה.

יהושע מצא: ראש הממשלה קם אתמול בכנסת, הודה, בתנועת יד ובאמירה שהגיעה לאוזני: גמרתי עם ההסדר, שאכן יש הסכמים.

יהושע מצא: ומה שנאמר כאן על-ידך, לא קביל עלי לפחות, מכיוון שלהערכתי מסתירים הסכם עם סיעת חד"ש-דראושה.

שבח וייס: תנועת היד של ראש הממשלה בוודאי לא נרשמה בפרוטוקול.

שבח וייס: את היתר נבדוק.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, יש לך הזדמנות להתייחס גם לזה.

שבח וייס: אני רוצה רק להודיע לחברי הכנסת, מכיוון שהעניין יחזור ויעלה, כל תשובה שאני מקבל משר האוצר היא תשובה.

שבח וייס: אני לא מכונת אמת, אני לא בוחן כליות ולב.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: אם למישהו תהיינה אחר כך טענות והוכחות, נטפל בזה בכל דרך שמקובל במדינת חוק לטפל.

משה קצב: התשובה היא מוסמכת ורשמית.

משה קצב: יושב-ראש הכנסת יודע שהיו הסכמים.

שבח וייס: יושב-ראש הכנסת לא יודע מאומה, חברים.

שבח וייס: הוא כל כך עסוק, ויש דברים שאפילו אסור לו לדעת.

יהושע מצא: ראש הממשלה אישר זאת אתמול.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, נתתי לך אפשרות לבטא את רגשותיך.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, הבמה שלך.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס להערתו של חבר הכנסת יהושע מצא ולומר דברים ברורים, גלויים וידועים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים במסגרת חוק ההסדרים, בדיון על השוואת קצבאות הילדים.

אברהם-בייגה שוחט: זה נושא מרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: גם בדיון שהתקיים פה באמצעיתה של השנה, אם אינני טועה בחודש יוני, גם חברי הליכוד אמרו באופן ברור ומפורש ביותר, שאם במקביל לתיקון החקיקה בעניין קצבאות הילדים יבוא חוק חיילים משוחררים שייתן ביטוי לחייל ולחיילת שמשרתים שירות חובה, הם חושבים שאכן כך צריך לעשות, וצריך שהכלי של קצבאות הילדים לא יהיה הכלי שמתגמל את המשרתים בצה"ל, שכן אנחנו יודעים את כל התופעות שליוו את העניין של קצבאות ילדים למשרתים ולמי שאינם משרתים, יהודים וערבים, וכל העיוותים שנוצרו, לצערי הרב, במשך השנים.

אברהם-בייגה שוחט: אני עמדתי מעל הדוכן הזה לפני כשישה חודשים ואמרתי בשם הממשלה, לאחר שהתקיים דיון בממשלה, ואתם שאלתם אותי אם הדברים יבואו במקביל, אם אכן הממשלה תפעל מחד גיסא בעניין קצבאות הילדים ומאידך גיסא תביא חוק לתגמול החיילים על שירותם הצבאי.

אברהם-בייגה שוחט: מה שאמרתי אכן קיימנו.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שהדרך החקיקתית איננה זהה.

אברהם-בייגה שוחט: פה אנחנו מעבירים את הנושא באמצעות חוק ההסדרים, לאחר שעבר תהליך בבג"ץ וכל מה שכרוך בעניין, ושם הדבר עבר בהסכמתנו דרך ועדת העבודה והרווחה, ובימים אלו הוא מסוכם.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, כלפי הממשלה, כלפי הכנסת, כלפי ציבור האזרחים שלא קיבלו קצבאות ילדים, כלפי החיילים, מילאנו את ההתחייבות, ואנחנו ממלאים אותה, לשמחתי הרבה, ללא שום סטייה ממה שהובטח.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר אתה אומר על הסכם שקיים כביכול עם חברי הכנסת הערבים, הרי כל אחד יודע שהנושא הזה הוא הנושא.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא הוחבא, הוא לא בהסכם סודי, הוא נאמר מעל הדוכן הזה על-ידי לפני כמה חודשים, הוא הובא במסגרת הסתייגות של חברי הכנסת גל ואורון, הוא נדון פעם במליאה, הוא חזר לוועדה, היתה תלונה לבג"ץ שההליך לא בסדר, בג"ץ פסק מה שפסק, זה חוזר הנה במסגרת החוק ויוכרע היום, בעוד כמה דקות, בקריאה שנייה, ובקריאה שלישית זה יוכרע במסגרת כל חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני נסמך בדיוק על מה שאתה אמרת – האם יש מחויבויות, האם הן סודיות, האם הן בבחינת הסכם.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, אלה דברים שאמרנו אותם בחודש מאי, ואכן, כך עשינו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להביא במיוחד עוד דוגמה אחת, שגם אליה התייחסתי במכתב, ועל השאר לא אדבר.

אברהם-בייגה שוחט: יושב כאן חבר הכנסת יצחק לוי מהמפד"ל.

אברהם-בייגה שוחט: נושא החינוך המיוחד הוא נושא שהוא עוסק בו.

אברהם-בייגה שוחט: הוא היה אצלי בשיחה והלין עלי שלא קיימתי הבטחה ושהייתי צריך לתת יותר כסף לפי החוק ונתתי פחות מדי.

אברהם-בייגה שוחט: קבוצת חברי כנסת, שחוצה את כל השורות, התארגנה ובאה ואמרה לי: אנחנו חושבים שנצליח – אם החינוך המיוחד לא מקבל את משמעותו הכספית בכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: שר החינוך ואני התחייבנו בפני אותה קבוצה, שבתחילת שנת הלימודים התשנ"ה – – –

יהושע מצא: ראש הממשלה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מצא, נתתי לך תשובה.

יהושע מצא: ראש הממשלה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אתה התבטאת בנחת.

שבח וייס: הדברים ברורים.

שבח וייס: אמרת את הדברים.

שבח וייס: לא צריך לחזור על זה פעמיים.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן, יש התחייבות מסוימת לגבי הגברת התפקוד של החינוך המיוחד החל מ-1 בספטמבר, עם פתיחת שנת הלימודים התשנ"ה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לשאול אתכם, ההתחייבות הזאת, שאני כשר האוצר, ושר החינוך, נתנו, האם זו התחייבות שיש לה משמעות של קניית קולות מחברינו בתוך הסיעה?

אברהם-בייגה שוחט: אני עוזב את האופוזיציה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם שלא.

אברהם-בייגה שוחט: אני, כשר האוצר, אוזני קשובה לא רק בימי התקציב, וכתבתי את זה במכתבי; לא רק בימי דיוני התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: מטבע הדברים באים אלי, מטבע הדברים לקראת התקציב הפניות רבות יותר.

אברהם-בייגה שוחט: נפגשתי עם הלובי החברתי; הלובי החברתי לא של מפלגת העבודה, אלא הלובי החברתי שחצה את כל המפלגות.

אברהם-בייגה שוחט: בנשיאות ישב חבר הכנסת שאול עמור ובקהל היו ראשי אגודות ועמותות שעוסקות בבעיות של חברה.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי אותם.

אברהם-בייגה שוחט: דרשו דרישות בנושא הנכים ובנושא העיוורים ובכל התחומים שבהם החברה הישראלית מטפלת וצריכה לטפל בנקודות החלשות.

אברהם-בייגה שוחט: אוזני כרויה, אני שומע את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: יש דברים שאני יכול להתחייב עליהם ויש דברים שאינני יכול להתחייב.

אברהם-בייגה שוחט: זה טבע הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: כך הם נעשים.

אברהם-בייגה שוחט: אגב, זה יכול גם לקרות ברמה סיעתית, ברמה אישית, וכל מה שכרוך בזה.

אברהם-בייגה שוחט: מה שכתבתי זו בדיוק האמת, הנחתי את זה על שולחן הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את הדברים כפי שאני מרגיש אותם.

אברהם-בייגה שוחט: עכשיו, לעצם העניין – – –

רחבעם זאבי: אפשר לשאול שאלה?

שבח וייס: מהמקום, במשך שנייה אחת.

שבח וייס: אנחנו צריכים לרוץ, רבותי, יש לנו תקציב.

רחבעם זאבי: אדוני המזכיר, אני מבקש רמקול.

שבח וייס: אני מאוד אודה לכם אם בדיונים אלה תשאירו לי את המזכיר פנוי.

רחבעם זאבי: אדוני שר האוצר, אני רוצה להאמין לך, מפני שאני מכיר אותך לא מהיותך שר אוצר, אני מכיר את דרך חייך ופעולתך.

רחבעם זאבי: אינני יכול שלא להאמין לך.

רחבעם זאבי: אבל פה היה צירוף כזה של עובדות, שעל פניו אומר דורשני.

רחבעם זאבי: ראשית, מדוע ניסו להגניב את זה דרך הסתייגויות בחוק ההסדרים?

רחבעם זאבי: שנית, הודעתו התמוהה של ראש הממשלה תוך כדי הדיון לעבר חברי סיעת מד"ע.

רחבעם זאבי: שלישית, בדיוק מה שאתה דיברת, היא הנותנת, היו אליך פניות של הלובי החברתי בתחומים רבים בספקטרום רחב, ולא כל כך נענו.

רחבעם זאבי: ואילו כאן נענו, ובגדול.

רחבעם זאבי: ורביעית, אנחנו רואים את הצבעתה של סיעת אגודת ישראל, או איך שהם לא נקראים, כשהם מחזרים כל הזמן אחרי האופוזיציה, ופה הם מצביעים כחיילים נאמנים ומסורים לקואליציה.

רחבעם זאבי: מותר לנו לחשוב.

רחבעם זאבי: ובאמת, אני לא רוצה לחשוב, כי אני מכיר אותך שנים.

רחבעם זאבי: אבל על פניו זה נראה לו כך.

שבח וייס: מכיוון שחבר הכנסת דן תיכון העלה את העניין ברמה העקרונית, אתה האחרון, כי צריך לסיים את הפרשה הזאת, חברים.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: אני מקווה שזה גם לקראת הדיון על התקציב.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, מאחר שאנחנו כנראה מקדימים בכל זאת את השעון, ויש סכנה שחוק התקציב יאושר עוד היום ולא מחר בבוקר, לא צריך להתרגש מכמה מלים פה ושם.

דן תיכון: לגופו של עניין, אני רוצה להסביר לך, אדוני שר האוצר, ואני רוצה לחזור לעניין סיעת יהדות התורה והצורה שבה הצביעה הסיעה אתמול בחוק ההסדרים.

דן תיכון: יכול להיות שאתה צודק.

דן תיכון: אין לי מכשיר שבוחן לב וכליות.

דן תיכון: החוק מונח לנגד עינינו.

דן תיכון: חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה מונחת בפניך.

דן תיכון: המחשבות של מבקרת המדינה גם הן הוצגו על שולחן חברי הכנסת.

דן תיכון: אתן לך דוגמה למה אנחנו בכל זאת חושבים שאתה צריך להיות זהיר כשאתה נותן תשובה.

דן תיכון: יהדות התורה, למשל, אחת לשבע שנים – – –

מיכאל איתן: אגודת ישראל.

דן תיכון: אגודת ישראל, נכון, אני מודה לך על התיקון.

דן תיכון: זה רק שלושה חברי כנסת ולא ארבעה.

דן תיכון: אחת לשבע שנים יש שנת שמיטה.

דן תיכון: בעבר נהגו לתקצב או לא לתקצב את הסעיף הזה של שנת שמיטה, והסידורים שעושה הממשלה בשל אותה אוכלוסייה.

דן תיכון: הם באו אליך ודרשו כסף לצורך שנת שמיטה, ואתה ענית להם בחיוב.

דן תיכון: לפי דעתי, בשל התשובה החיובית שלך, הם שינו את הצבעתם.

דן תיכון: זה בדיוק הסדר שנעשה לקראת שנת התקציב.

דן תיכון: אני לא אבחן אותך.

דן תיכון: אם אתה תאמר לי שלא כך, שהיה בכוונתך לתקצב את הסעיף הזה מלכתחילה, אני באתי על סיפוקי.

דן תיכון: אבל נדמה לי שצריך כאן להיות זהיר ולבדוק בדיוק מה הן ההתחייבויות שנעשות, הן בכתב והן בעל-פה.

דן תיכון: אתן לך עוד דוגמה – – –

שבח וייס: אבל אחרונה.

דן תיכון: אני מסיים.

דן תיכון: חבר הכנסת בוחבוט, חבר הכנסת ונונו, חבר הכנסת זיסמן, ידידי, קיבלו ממך הבטחות באשר להקצבות שייעשו במרוצת השנה בתאריכים קבועים.

דן תיכון: למשל, סל הקליטה יוגדל.

דן תיכון: אם היו הסכמים כאלה, הם חייבים להיות מונחים על שולחננו, לפני שתחל ההצבעה על חוק התקציב.

דן תיכון: תודה.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, הבמה שלך לכל דבר.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי רוצה לענות קודם כול לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

אברהם-בייגה שוחט: לא נעשה שום תהליך של הגנבת התיקון הזה, אלא בגלל העובדה שאני רציתי לעמוד בהתחייבות שניתנה מעל דוכן הכנסת, באופן פומבי וגלוי, שנטפל במקביל גם בהתחלת תהליך השוואת הקצבאות וגם בחוק החיילים המשוחררים, וטכנית לא יכול היה הדבר להיעשות אלא באמצעות חוק ההסדרים; מה גם, שהתהליך הזה איננו בא בסתירה למהות חוק ההסדרים, שמבטא צרכים כספיים כתוצאה משינויים כאלה ואחרים בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: הראיה, גם חבר הכנסת אורון וגם חבר הכנסת גל פתחו את העניין דרך הסכמה להחזרה לוועדת הכספים, דרך אפשרות למתן הסתייגויות.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול עסקנו כל היום בהסתייגויות לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: הדברים היו גלויים וברורים.

אברהם-בייגה שוחט: אם שואלים אותי, איך וכיצד היו מצביעים חברי הכנסת הערבים, או איך היו תומכים או לא תומכים בממשלה לו היה הדבר הזה מתבצע או לא היה מתבצע – אין לי תשובה לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: שכן, מעל הדוכן הזה אמרנו את הדברים, זה הוכנס בקווי היסוד של הממשלה, זה לא דבר שנעשה בסתר.

אברהם-בייגה שוחט: ההליך היה אחר מההליך של חוק חיילים משוחררים, שאגב גם הוא לא היה הצעת חוק של הממשלה, אלא נישא על כתפי הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת רענן כהן והרבה מאוד חברי כנסת אחרים, אבל הוא הוליך את הצעת החוק, וגם אתה היית שותף בדיון אחד שבו השתתפנו יחד.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, זה לא מסוג הדברים שהממשלה אמרה: אנחנו נותנים לכם את זה, אף אחד לא ידע, הדבר לא בא הנה.

אברהם-בייגה שוחט: זאת מערכת יחסים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסכים שיש מערכות יחסים המושתתות על הסכמות מהסוג הזה, הן גלויות, הן ידועות.

אברהם-בייגה שוחט: אותו דבר, חבר הכנסת תיכון, בעניין אגודת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: זה נכון שאגודת ישראל פנתה אלי בעניין השמיטה, ואני דווקא התייעצתי עם אנשים במשרד שעסקו בנושא זה לפני שבע שנים, והם אמרו לי שאכן בשנת שמיטה יש הקצבות כספיות שניתנות לחקלאים שאינם מעבדים את השדות ושומרים את כללי השמיטה.

אברהם-בייגה שוחט: שאלו אותי, חזרתי ובדקתי.

אברהם-בייגה שוחט: אמרו לי: נכון, אלה פני הדברים; קיבלו ממני תשובה חיובית.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי יותר מזה, אמרתי: אני לא אפגע בכם.

אברהם-בייגה שוחט: צריך כיתות.

אברהם-בייגה שוחט: יש במשרד החינוך אגף בינוי ופרוגרמות.

אברהם-בייגה שוחט: יגיד שיש צורכי כיתות – תקבלו כיתות.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אני בהחלט נענה לרחשי הלב – – –

דן תיכון: השאלה היא אם זה גורם לשינוי דפוסי ההצבעה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך לבדוק כיצד הצביעה אגודת ישראל גם בימים שהיתה באופוזיציה.

אברהם-בייגה שוחט: תמיד היא הצביעה בעד או נמנעה.

אברהם-בייגה שוחט: גם בשנה שעברה היא הצביעה בעד הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, יכול להיות – – –

שבח וייס: גם לפני 30 ו-40 שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אילו הייתי אומר:

אברהם-בייגה שוחט: לא תקבלו כיתות כי אתם לא בממשלה, לא תקבלו את הכסף בשנת שמיטה כי זה לא מעניין אותי – יכול להיות שהם היו מצביעים נגד.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר שהדיאלוג הוא דיאלוג אמיתי.

אברהם-בייגה שוחט: אני עובר לחברי סיעתי.

אברהם-בייגה שוחט: הלובי החברתי – דרך אגב אני אומר, שהמפגש הראשון היה בגוון רב-מפלגתי; היו שם חברי הכנסת דיין, שאול עמור, נדמה לי שאול יהלום, ישבו מכל המפלגות.

אברהם-בייגה שוחט: נפגשנו לשעתיים.

אברהם-בייגה שוחט: הם העלו אותן תביעות שמעלים החברים מהסיעה שלי.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי להם כמה דברים.

אברהם-בייגה שוחט: קודם כול חבר הכנסת גדליה גל יגיד כמובן שיש סכום מסוים של כסף – ואנחנו יודעים זאת עוד מהימים שאני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים ואתה היית חבר הוועדה – שהסכמתי כשר האוצר – אני חושב שגם השר נסים הסכים לזה – שוועדת הכספים נתנה אותו לתחומים החברתיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני כבר אומר שהיו אצלי האנשים שעוסקים בסמים עם משה לוי, עם המנהל, עם סגן השר, ואמרו: הכסף לא מספיק, אף שהגדלנו בהרבה.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי: אני מתחייב לכם שבמסגרת הזאת יהיו 5 מיליוני שקל נוספים לרשות למלחמה בסמים.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר להגיד: יש לך הקול של חבר הכנסת אלי בן-מנחם כי הסכמת לתוספת של 5 מיליונים לרשות למלחמה בסמים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אין לדבר הזה גבול.

אברהם-בייגה שוחט: אני באמת חושב שאף שמשנת 1992, מתקציב של 10 מיליונים, אנחנו בתקציב של 25 מיליון, הסכמתי להוסיף עוד 5 מיליונים כי פתחו עוד כפר והנושא חשוב.

אברהם-בייגה שוחט: אותו דבר – החברים מהלובי החברתי.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי להם: אתם חושבים שצריך את זה?

אברהם-בייגה שוחט: התחייבתי.

אברהם-בייגה שוחט: למה התחייבתי?

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד באופן מפורש: התחייבתי שנושא גובה המשכנתאות למשפחות חד-הוריות ייבדק בחודש אפריל כפי שבעצם סיכמנו ונראה אם התיקון שעשינו הביא למימוש יתר של המשכנתאות.

אברהם-בייגה שוחט: התחייבתי שייבדק גובה שכר הדירה.

אברהם-בייגה שוחט: שנתיים-וחצי, לצערי הרב, שכר הדירה הנומינלי היה קפוא.

אברהם-בייגה שוחט: העליתי אותו ב-25% ביולי ואמרו שנעשתה שחיקה בעקבות עליית הדולר.

אברהם-בייגה שוחט: התחייבתי לבדוק זאת בעוד חצי שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר שהתחייבתי.

אברהם-בייגה שוחט: אנשים דרשו, אני כשר האוצר אמרתי כן.

אברהם-בייגה שוחט: האם זה דבר שמותר או אסור?

אברהם-בייגה שוחט: הדברים היו גם בתקשורת, הם לא הוסתרו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני לא רואה בעניין הזה איזה מהלך.

אברהם-בייגה שוחט: מה שכתבתי במכתבי זה אורח החיים הרגיל והנורמלי, אלה לא הסכמים שנחתמו ויש התניות ודברים מהסוג הזה.

אברהם-בייגה שוחט: נעניתי – לחלק כן, לחלק גדול לא, כיכולתי באותן נקודות.

אברהם-בייגה שוחט: כך נהגתי וכך אני חושב שאנהג בעתיד.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שמכתבי הוא ביטוי לאורח החיים שמנהל שר אוצר עם הקבוצות שהזכרתי, עם חברי כנסת בודדים, עם לובי כזה או אחר, עם סיעות כאלה או אחרות.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר – לא בהכרח בשבועיים או בשלושת השבועות האלה שבהם כמובן רמת התביעות והדרישות גדלה, אלא זה מתרחש לאורך כל הזמן.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אני חושב שההבהרות שלך היו חשובות מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו בעניין החינוך, וזה הנושא שעלה אתמול על הפרק במסגרת ההסתייגויות והמריבות לא פעם אחת ולא פעמיים על-ידי מספר רב של חברי כנסת.

אברהם-בייגה שוחט: חבל שחבר הכנסת מאיר שטרית איננו כאן, שכן אני רוצה מחברי האופוזיציה – – –

אברהם הירשזון: הוא מושך את הגזר.

אברהם הירשזון: הגזר לא יוצא.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש מחברי האופוזיציה לגלות, לטעמי, בגרות פרלמנטרית, כאשר נגיע להצבעה בקריאה שנייה על תקציב החינוך – לתמוך בתקציב החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אגיד גם למה.

אברהם-בייגה שוחט: עלתה פה הסתייגות על-ידי חבר הכנסת מאיר שטרית בעניין יום לימודים ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: בקריאות ביניים אמרנו: מה אתם באים עכשיו, למה לא עשיתם, למה לא טיפלתם, אתם רוצים מאתנו שאנחנו נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל זה אורח החיים, פעם אתה בקואליציה, פעם אתה באופוזיציה, הדברים מתהפכים, קריאות הביניים משתנות, ההצעות משתנות וההסתייגויות משתנות.

אברהם-בייגה שוחט: נדמה לי שאני יכול להישיר אליכם מבט בעניין החינוך כשר האוצר ולהגיד לא רק לקואליציה שיתמכו בעניין, אלא גם לאופוזיציה; להגיד לכם: ממשלה שהעלתה באופן ריאלי את תקציב החינוך ב-43% בשנתיים, בעיקר השנה, זכאית לקבל גם את תמיכת האופוזיציה.

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני אגיד.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלה שהוסיפה כ-3.2 מיליארדי שקל בשנתיים בערכים ריאליים של השנה יכולה לדרוש זאת ולפנות לסיעת הליכוד ולהגיד לה: אתם האופוזיציה הראשית, אתם ראיתם מה עשינו בחינוך, תתמכו בסעיף הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתם בוודאי תתנגדו לחוק התקציב כולו, שכן הוא מבטא אמון בממשלה, אבל בקריאה שנייה תצביעו בעד תקציב החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב, בערך 45% או 40% הם תוספות שכר, כ-1.2 מיליארד שקל, או 1.3 מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: נכון.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני חושב שגם שכר המורה ומעמדו של המורה, אף שהקשר הוא לא בהכרח ישיר – זה דבר חשוב לחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אם יצטרפו לכוחות ההוראה אנשים בעלי יכולת שיראו בה ייעוד, מקצוע, דרך חיים, יש לכך השפעה על החינוך, אף שזה מוגדר כשכר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, אם הגדלנו את מספר שעות הלימוד בכיתות א', ב' וג' בכל הארץ בשעה, אם אנחנו הולכים לתוכנית מיוחדת ב-30 היישובים החלשים ביותר כמיקוד, כתוספת לעניין הזה, אם אנחנו מגבירים את החינוך הטכנולוגי, החינוך המדעי, והקצינו לכך עשרות מיליוני שקלים, אם אני החלטתי שבארבע שנים ייעלמו מן העולם הכיתות הדליקות – יש 400 כאלה, מהימים שאתם בוודאי זוכרים אותם כשבנו אותן חברות צרפתיות ואלה הם מבנים מסוכנים.

אברהם-בייגה שוחט: החלטתי שמעבר לתקציב הבינוי הרגיל, במשך ארבע שנים, תיעלם התופעה הזאת ויחליפו את 400 הכיתות האלה.

אברהם-בייגה שוחט: יש אין סוף דברים; נתנו כלים לשר החינוך ולמשרדו ולשלטון המקומי על מנת לקדם את החינוך ולעשות משהו דרמטי בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם במלוא האחריות וגם במלוא הגאווה: לא היתה ממשלה שעשתה שינוי כל כך דרמטי בתחומי החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני חוזר ואומר שחשוב לי מאוד, אני אומר לכם שאתם לא תיפגעו כאופוזיציה, אם בקריאה השנייה, בתקציב החינוך, תרימו את היד בעד.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שאתם לא יכולים לעשות זאת בקריאה השלישית.

אברהם-בייגה שוחט: בקריאה השנייה מצביעים לפי פרקים.

אברהם-בייגה שוחט: אני פונה אליכם כשר האוצר וכמי שיודע מה זה חינוך, וכמי שמבין גם לרצונותיו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אתם לא יכולים להתעלם מהעובדה – ואלה שבכם שמכירים את עניין החינוך – שקרה משהו בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכרח גם להגיד שחברים שלכם שעמדו מעל הדוכן ומתחו ביקורת על הממשלה אמרו: אנחנו יודעים שבכמה תחומים עשיתם דברים גדולים, ונושא החינוך היה אחד מהדברים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, מעבר למצוותכם כאופוזיציה להתנגד, אני חוזר ומציע שבזמן ההצבעה בקריאה שנייה על תקציב החינוך תרימו את היד בעד, שכן אתם, כאזרחי מדינת ישראל, כמייצגים ציבור רחב, בוודאי יכולים להיות גאים במה שקורה בתחום זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים בכותרת שראיתי הבוקר בעיתון.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אענה על כל הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אני ראיתי שוב, לשמחתי הרבה, שכל האינדיקטורים מעידים שהצמיחה במשק נמשכת גם בחודש נובמבר.

אברהם-בייגה שוחט: אלה מדדים של גופים שבודקים אותם, ולשמחתי הרבה גם ראיתי הערכות ותחזיות לקראת שנת 1994 שמדברות על גידול בצמיחה מעבר לתחזית שלנו בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לחזור ולהגיד, שצמיחת המשק היא הדבר החשוב ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: צמיחת המשק משמעותה יותר השקעות, יותר תעסוקה, יותר ייצור, יותר תוצר למשק כולו, יותר תוצר פר-קפיטה, לתת יותר משאבים לחינוך ולרווחה, יותר תשתיות, בקיצור מדינת ישראל יפה יותר, טובה יותר וחזקה יותר.

אברהם-בייגה שוחט: כל התקציב הזה, וגם בבדיקה לאחור תקציב 1993, הוא תקציב שעובד וחי – – –

סילבן שלום: צמיחה של 0.1% היא לא צמיחה, ואם יש כאן ירידה בצמיחה לאורך זמן זה דבר לא טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אז אני אומר.

אברהם-בייגה שוחט: אני גאה לעמוד כאן

אברהם-בייגה שוחט: בסיכום שנה ולדעת מה קרה ביצוא, בצמיחה ובאבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: האבטלה ירדה והצמיחה עלתה, והיצוא גדל – – –

יהושע מצא: האבטלה ירדה סטטיסטית.

אברהם-בייגה שוחט: לא.

יהושע מצא: רק סטטיסטית – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, היא גם יכולה לעלות סטטיסטית, לפעמים.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מצא – – –

יהושע מצא: – – – היא הגיעה ל-12%.

יהושע מצא: ובערי פיתוח היא מגיעה ל-25%.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מצא, שמע את הנתונים.

אברהם-בייגה שוחט: הם לא שלי.

אברהם-בייגה שוחט: הם מסתמכים על שלושה גורמים: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שירות התעסוקה והמוסד לביטוח לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: אמות המידה הן כלליות, והן גבוהות.

אברהם-בייגה שוחט: ואם אני אגיד לך, שבמקום 87,000 מקבלי ביטוח אבטלה, ברבעון האחרון של 1992 אנחנו עומדים על 62,000, אתה מבין שהירידה של 25,000 מקבלי ביטוח אבטלה היא כ-25%.

משה קצב: החמירו את הקריטריונים.

משה קצב: זו התוצאה.

אברהם-בייגה שוחט: לא החמירו.

משה קצב: יש הסכמה בינך לבין – – –

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: אין הסכמה.

משה קצב: היא מוסמכת – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב, מה שהיא אומרת, ואני לא רוצה לפגוע – – –

יהושע מצא: לכמה היא מגיעה בערי פיתוח?

אברהם-בייגה שוחט: אתה רוצה את התשובה, אני מייד אתן – – –

יהושע מצא: בנתיבות, כמה היא?

אברהם-בייגה שוחט: אני אתן לך את התשובה, אבל תן לי לומר את המספרים.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מצא.

אברהם-בייגה שוחט: זה בקשר למקבלי ביטוח אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: מספר דורשי העבודה ירד מממוצע רבעוני של 148,000 לממוצע רבעוני אחרון של 115,000.

אברהם-בייגה שוחט: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסיטיקה, ברבעון האחרון של 1992 מספר דורשי העבודה, על בסיס השיטה שלהם, היה 11.4%; ברבעון השני זה הגיע ל-10%; זה עלה בחזרה ל-10.2%.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שהשנה תסתיים בממוצע של 10.3%, ממוצע של ארבעת הרבעונים.

אברהם-בייגה שוחט: אז אפשר לבוא ולהגיד: גם זה הרבה; אפשר לבוא ולהגיד, שבמקום מסוים יש בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בסיכומו של דבר המשק יצר 104,000 מקומות עבודה חדשים – – –

משה קצב: פחות מקומות עבודה מאשר ב-1991 וב-1992.

אברהם-בייגה שוחט: לא ב-1992, תסלח לי.

משה קצב: ב-1991.

אברהם-בייגה שוחט: פחות מ-1991.

אברהם-בייגה שוחט: וגם ידוע למה.

אברהם-בייגה שוחט: כי היתה עלייה של 200,000 עולים, והעסק התגלגל אחרת.

משה קצב: לא היתה עלייה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב, אני לא זוכר מתי התמנית לשר העבודה, ומתי היית שר התחבורה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מערבב את הזמנים.

אברהם-בייגה שוחט: לא חשוב באיזו תקופה היית, אני לא אטעה אם אני אגיד את המשפט הבא, שהוא אמת לאמיתה: זה שמונה שנים – תקשיב לי היטב, ובתוכן היית שר העבודה – שמונה שנים, ולא בשנות העלייה בלבד, עקומת האבטלה גדלה שנה אחרי שנה – – –

משה קצב: האבטלה בתקופת הליכוד היתה בירידה; בתקופתך – בעלייה – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, זו לא קריאת ביניים, זה נאום.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב, אף שאני אדם שנראה שאין לו אבחנה דקה, מזמן הבחנתי שבין מה שאתה אומר ובין המציאות יש פער גדול מאוד, באופן קבוע – – –

משה קצב: כמה עלייה קלטתם?

אברהם-בייגה שוחט: באופן קבוע – – –

משה קצב: 400,000 – – –

אברהם-בייגה שוחט: באופן קבוע.

אברהם-בייגה שוחט: אתה שומע אותי?

אברהם-בייגה שוחט: באופן קבוע, הדיבורים שלך והמציאות פשוט לא שייכים.

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היקר, אם אתה אומר – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה אומר – – –

משה קצב: אין קשר בין מה שהבטחת – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, זו לא קריאת ביניים.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה אומר, שבשנים שהיית בהן שר העבודה האבטלה ירדה, פשוט אינך דובר אמת.

משה קצב: בתקופת הליכוד האבטלה ירדה.

אברהם-בייגה שוחט: אינך דובר אמת.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא מתייחס למספרים.

משה קצב: – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר, תן לי רגע, ברשותך, להרגיע.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, את קריאות הביניים סיימנו.

שבח וייס: זה כבר נאום.

שבח וייס: מספיק.

קריאה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שמואל אביטל, אנא.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב כנראה – – –

דוד מנע: קראת מה שכתוב ב"ידיעות אחרונות", אדוני השר?

דוד מנע: קראת את זה?

אברהם-בייגה שוחט: מהיום?

דוד מנע: מיום שני.

דוד מנע: מה ההסתדרות אומרת?

אברהם-בייגה שוחט: לא קראתי, אני – – –

דוד מנע: האבטלה ירדה סטטיסטית – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מנע, אני מאוד שמח שאתה מאמץ את כל הודעות ההסתדרות.

שבח וייס: זה דווקא טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תומך בכל מה שההסתדרות עושה ואומרת?

דוד מנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מנע מאמץ את זה, וזה טוב.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי, אני אסיים בנקודה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני אדאג לשלוח לחבר הכנסת קצב, אני מקווה שהוא גם יטרח לקרוא – קשה לי להאמין שהוא יהיה שמח אם הוא יקרא – את נתוני האבטלה בשמונה השנים האחרונות, את המגמה, את ההנחה שהיתה בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: עמד פה השר מודעי ב-1992 – –

משה קצב: בתוספת קליטת העלייה – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – ואמר ששיעור האבטלה ב-1994 יהיה 12.4% – – –

משה קצב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, הרי החלטנו על התכתבות, אז בואו.

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שתואיל לקרוא – – –

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קצב, אני מקווה – – –

משה קצב: כמה מקומות עבודה יצרת בשנה האחרונה?

שבח וייס: חבר הכנסת קצב.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה – – –

משה קצב: הבטחת פה לפני שנה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב.

אברהם-בייגה שוחט: כל מה שהתחייבתי – – –

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אולי תקשיב.

אברהם-בייגה שוחט: אתה אפילו לא שומע – – –

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אתה אפילו לא שומע.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא רק לא מסוגל לקרוא, אתה גם לא מסוגל לשמוע.

אברהם-בייגה שוחט: אני אשלח מישהו שיקרא לך את הנתונים – – –

שבח וייס: לא, לא, לא.

שבח וייס: בואו לא נעשה – – –

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לשר האוצר.

משה קצב: נראה אותך בעוד שנה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב.

משה קצב: נראה אותך בעוד שנה מדבר כמו לפני שנה.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב.

משה קצב: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

שבח וייס: לא, לא לא.

שבח וייס: זה לא טוב.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אתם קרובים מדי.

שבח וייס: קרובים קרובים.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון, בשם ועדת הכספים.

שבח וייס: ואחר כך נעבור להצבעות.

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, תדריך אותנו – כמה זמן בערך תנאם?

שבח וייס: כדי שנדע מתי לצלצל.

חיים אורון: בסביבות חצי שעה.

שבח וייס: בסביבות חצי שעה.

שבח וייס: טוב.

קריאות: – – –

שבח וייס: מה קרה?

שבח וייס: מה בוער?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מסיימים עכשיו, לפי חשבוני, למעלה מ-60 שעות דיון, ברובן ענייניות ורגועות, בחוק ההסדרים.

חיים אורון: אתמול סיימנו, קבוצת חברי כנסת, שכללו את מיקי איתן, שעכשיו מפריע לי – – –

מיכאל איתן: – – –

חיים אורון: תעשו את זה טיפה יותר בשקט.

חיים אורון: זה פשוט מפריע.

חיים אורון: סיימנו בשעה שתיים בערך את הדיון בכל ההסתייגויות.

חיים אורון: בראשית דברי, אני רוצה להתייחס בעיקר לכמה נושאים הקשורים בנושא שעבר לאורך כל הדיונים בחוק ההסדרים, והוא השוואת קצבאות הילדים.

חיים אורון: אני יודע שנשמע טיעון חוזר, שהשוואת קצבאות הילדים היא סוג של מתת שניתן על-ידי הקואליציה למישהו.

חיים אורון: אני רוצה לחזור ולומר מה שאמרתי יותר מפעם אחת במהלך הדיונים בערב, וגם אתמול לאורך היום.

חיים אורון: אני, על-פי עמדתי, על-פי השקפתי, ואני מקווה שעל-פי השקפתו של רוב הבית – במצב של קיפוח, המקפח מרגיש נפגע יותר מאשר המקופח.

חיים אורון: מדובר פה בקיפוח מתמשך, של שנים ארוכות, שאין לו שום הצדקה; אני חוזר ואומר – אין לו שום הצדקה.

חיים אורון: נשמעו הרבה מאוד טענות.

חיים אורון: אתמול בלילה אמרו חברי הכנסת, לרבות חבר הכנסת שטרית וחבר הכנסת איתן: תגידו לי למה בני, שמשרת בצה"ל שלוש שנים, איננו ראוי לפיצוי לעומת בנו של מי שאיננו משרת בצה"ל.

מאיר שטרית: נכון.

חיים אורון: נכון, אומר חבר הכנסת שטרית.

חיים אורון: ועכשיו, חבר הכנסת שטרית, ענה לי לדוגמה הבאה.

חיים אורון: בנו של חבר הכנסת פורז ובני משרתים, לצורך הדוגמה, שלוש שנים קשות מאוד, באותה יחידה, ביחידה מובחרת; זה לצורך הדוגמה הזאת, לא במציאות.

חיים אורון: אני קיבלתי בגין בני 57,780 שקל – – –

דן תיכון: זה לא רלבנטי, מה שאתה אומר – – –

חיים אורון: – – וחבר הכנסת פורז לא קיבל אגורה אחת.

דן תיכון: – – –

חיים אורון: כי חבר הכנסת פורז הכריע, אני מתאר לעצמי שיחד עם זוגתו, להביא לעולם רק שני ילדים – – –

דן תיכון: זה לא רלבנטי.

חיים אורון: ואני וזוגתי הבאנו לעולם ארבעה ילדים.

חיים אורון: בני שנינו משרתים באותו מקום.

חיים אורון: אני מקבל 57,000 שקל, והוא – – –

דן מרידור: הוא צודק.

מאיר שטרית: אתה מדבר על קצבת ביטוח לאומי.

חיים אורון: תקשיב רגע, שטרית.

חיים אורון: אני מדבר על קצבת יוצא צבא.

חיים אורון: שלא תהיה לך טעות, במצבו של חבר הכנסת פורז נמצאים 37.7% ממשקי הבית היהודיים במדינת ישראל – – –

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: תן לו לדבר.

חיים אורון: אתם מונעים קצבת – – –

מיכאל איתן: אתה לא מתקן את המצב.

מיכאל איתן: גם היום, אחרי החוק – – –

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: וצר לי לומר, גם אתמול בלילה – – –

קריאה: – – –

שבח וייס: הוא מדבר עכשיו.

חיים אורון: חבר הכנסת דן תיכון, הטיעון של אפליה כלפי ערבים – – –

קריאה: – – –

שבח וייס: אי-אפשר להשמיע פה משפט בשלמות?

חיים אורון: הטיעון של אפליה כלפי הערבים – – –

דן תיכון: בכל מדינה נהוג ככה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון, אתה כל פעם מפתיע אותי מכיוון אחר של האולם.

חיים אורון: חבר הכנסת תיכון, אני מודה שזה הדליק אצלי נורה אדומה.

חיים אורון: הטיעון של קיפוח כלפי ערבים משאיר חלק מהציבור אדיש.

חיים אורון: כאשר אני מעלה קיפוח כלפי היהודים – מתחילים לקפוץ.

חיים אורון: 37.7% ממשקי הבית היהודיים אינם – – –

דן תיכון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון, לא.

שבח וייס: פה באמת יושבת החבורה שמטפלת כל הזמן בתקציב, אז בואו נשמע זה את זה.

שבח וייס: כל אחד מכם התבטא מאות פעמים.

שבח וייס: תנו לבטא רעיון בשלמות.

חיים אורון: 37% ממשקי הבית היהודיים אינם מקבלים קצבת יוצא צבא.

חיים אורון: כל מי שמגן על זכויותיו של הבן של חבר הכנסת פורז שמשרת בצה"ל, מול הבן שלי שמשרת בצה"ל, צריך להישיר מבט כלפי חבר הכנסת פורז.

חיים אורון: הנתון הוא מורכב יותר כי קצבת יוצא צבא לילד שלישי היא רק 0.75, רק 17,335 שקלים לעומת 57,000 שקלים.

חיים אורון: אם מכניסים גם את הילד השלישי למתמטיקה הזאת – – –

סילבן שלום: למה אתם לא מביאים את זה ב-1 בינואר – – –

חיים אורון: חבר הכנסת סילבן שלום, אני יודע שהטיעון של 1 בינואר הוא הרבה יותר חזק ממה שאני משמיע פה, כי אין לכם תשובה.

סילבן שלום: מה התשובה?

חיים אורון: לא יעזור לכם הפעם.

חיים אורון: אתם יודעים מצוין שמדובר במערכת מעוותת שכל דמיון בינה לבין פיצוי בעבור שירות בצה"ל מקרי, משום ש-55% ממשקי הבית היהודיים שבניהם משרתים בצה"ל לא מקבלים כמעט שום פיצוי.

סילבן שלום: למה השבוע ולא בשבוע הבא, שכולם ידעו?

תמר גוז'נסקי: כי היתה התחייבות של שר האוצר לפני שנה, הוא התחייב – – –

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת גוז'נסקי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלסאנע.

חיים אורון: חבר הכנסת סילבן שלום, אני חשבתי שתשאל למה לא הובא תיקון כזה ב-1 בינואר 1993 – – –

סילבן שלום: זה מה ששאלתי.

חיים אורון: ולמה לא ב-1 בינואר 1992 ולמה לא ב-1 בינואר 1991 כשאתם הייתם בממשלה.

חיים אורון: זה ביזיון בספר החוקים הישראלי.

סילבן שלום: זה הביזיון שלכם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום, אני מבקשת ממך לא להפריע.

חיים אורון: לא יעזור לכם.

חיים אורון: אתם באים ומטיפים לנו מוסר על הקיפוח.

חיים אורון: איך אמר חבר הכנסת רחבעם זאבי, איך אמר חבר הכנסת שטרית, איך אמר חבר הכנסת מנע: אתם מקפחים את מי שמשרת בצה"ל.

חיים אורון: אנחנו קיפחנו את בנו של חבר הכנסת פורז שמשרת בצה"ל כי מעולם אף אחד לא התכוון ברצינות למה שאנחנו מדברים עליו – שיהיה פיצוי בעבור שירות בצה"ל.

חיים אורון: זה היה כל מיני דברים אחרים, בעיקר במשך השנים, ותבדקו בשכבות הארכיאולוגיות של החוק הזה.

חיים אורון: מה פתאום בין שלושה ילדים לארבעה ילדים קפצה הקצבה פי-ארבעה, מ-0.7 ל-2.5, בחישוב של 18 שנה מ-17,000 שקל ל-57,000 שקל?

חיים אורון: למה זה קפץ?

חיים אורון: משום שבשלב מסוים לחץ מי שלחץ ואמר שזה המסלול.

מיכאל איתן: אתה מוכן לשנות?

מיכאל איתן: בוא נשנה.

חיים אורון: חבר הכנסת איתן, אנחנו משנים עכשיו, בוא הצטרף לשינוי הזה.

מיכאל איתן: אתה לא עונה.

חיים אורון: אם תיתן לי – אענה.

חיים אורון: אנחנו משנים משום שאנחנו מציעים ברצינות שני חוקים תאומים יחד – החוק ביוזמתו של חבר הכנסת רענן כהן, שעניינו פיצוי ישיר למי ששירת בצה"ל, לא בגין אביו, לא בגין סבו, לא בגין אחיו, לא בגין אחותו ולא בגין דודו, כפי שהיה המצב עד עכשיו, אלא למי ששירת בצה"ל.

מיכאל איתן: זה צודק.

מיכאל איתן: אבל הפיצוי קטן ממה שאתם נותנים בקצבאות.

בנימין טמקין: לא הצלחתי לשמוע משפט שלם אחד של הדובר.

חיים אורון: חבר הכנסת איתן, אני מסכים אתך.

חיים אורון: לו היו מקציבים לנושא הזה, לא 600 מיליון שקל אלא 800 מיליון שקל היה יותר טוב, ומיליארד שקל היה עוד יותר טוב, אני מודה שהכסף לא היה לריק.

חיים אורון: אבל מוצעת פה בפעם הראשונה הצעה בכיוון שכולכם תומכים בו, שתי ההצעות ירדו כרוכות יחד ואתם, יודעים את זה.

חיים אורון: חבר הכנסת סילבן שלום שואל אותי כל הזמן, למה ב-1 בינואר.

חיים אורון: משום שהתחייבנו ואנחנו עומדים בהתחייבותנו.

חיים אורון: אני חוזר ואומר באופן ברור: לשיטתי, אני לא צריך את כל מערכת הטיעונים שהשמעתי אותה כלפי חברי מימין.

חיים אורון: מבחינתי, האפליה הזאת אסור לה שתתקיים אפילו יום אחד, משום שמדובר באפליה בין ילדים שאין שום הצדקה לקיים אותה לא בגין מינם של ההורים, לא בגין מוצאם של ההורים, לא בגין גילם של ההורים ולא בגין מעמדם הכלכלי של ההורים.

חיים אורון: כל מי שיטען פה טענה כזאת מערער אבן פינה מהותית בתפיסתנו את החברה הישראלית ואת השוויון שאנחנו חייבים להבטיח בה בתחום הזה.

חיים אורון: במשך שנים מצאנו כל מיני הצדקות – – – גברתי היושבת-ראש, הגנה מינימלית.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת נסים, אני מבקשת.

חיים אורון: חבר הכנסת מנע, הפעם אי-אפשר לענות לי, אלה כללי המשחק.

מאיר שטרית: אתה אמור לענות למתדיינים.

חיים אורון: זו לא תשובה למתדיינים?

חיים אורון: יש תשובה עניינית יותר למתדיינים?

חיים אורון: אולי אתה לא מסכים לה אבל אתה לא יכול לטעון שהיא לא עניינית.

חיים אורון: אני אומר וחוזר ואומר: זו אפליה שבשביל לחסל אותה לא צריך להיות לחוץ כאילו על-ידי גוש חוסם, או כאילו על-ידי סיעה כמו מרצ שהעמידה את הנושא הזה כנושא המופיע בקווי היסוד של הממשלה.

חיים אורון: אומרים, וחוזרים ואומרים: גנבים בלילה.

חיים אורון: הלילה הזה נמשך שישה ימים, 60 שעות.

חיים אורון: אתם משטרה כל כך גרועה, עד כי במשך 60 שעות, לאור הזרקורים, אפשר לגנוב לכם כך חוק?

חיים אורון: איזה טיעון לא השמעתם פה?

חיים אורון: הלכנו דרך כל ועדות הכנסת, עד לבג"ץ הגענו ואמרנו: אנחנו מניחים על שולחן הכנסת חוק שאנחנו גאים להניח אותו.

חיים אורון: כבר אמר השר למה זה הונח בהתחלה בדרך של הסתייגות, אבל גם הנימוק של ההסתייגות כבר לא קיים.

חיים אורון: הגשתם 399 הסתייגויות לחוק הזה ודנו עליהן אתמול מהשעה 11:00 עד השעה 01:30.

חיים אורון: על איזה פרק אחר בחוק ההסדרים דנו כל כך הרבה שעות, כל כך הרבה חברי כנסת?

חיים אורון: וכמה חברי כנסת הביעו דעתם על הסעיף הזה במהלך ארבעת הימים הקודמים?

חיים אורון: אתה, חבר הכנסת מנע, הבעת עמדה ברורה: אתה בעד קיפוח, או לפי עמדתך – העדפה למגזר היהודי, מנימוקים שלך.

חיים אורון: אני לא מקבל את דבריך אפילו בראשיתם, אבל חלקים גדולים בתוך הסיעה שלך אינם אומרים את מה שאתה אומר, ואני מאמין להם.

חיים אורון: חלקים גדולים אומרים: ביסודו של דבר המהלך נכון, אנחנו תומכים בו, אבל – וזהו פירוש שלי – אנחנו לא יכולים לתמוך בו, כי אתם הגשתם אותו, לכן אנחנו נתלים עכשיו בחוק חיילים משוחררים.

חיים אורון: תביאו לנו את חוק חיילים משוחררים.

מיכאל איתן: אמרנו שקיבלנו החלטה התומכת בהשוואה, אך לא תומכת בהצעה שלכם, כי ההצעה שלכם אינה מפצה מספיק את יוצאי הצבא.

מיכאל איתן: היא נותנת יותר למיעוט הערבי ומעט לחיילים המשוחררים.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת איתן.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

טלב אלסאנע: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

בנימין טמקין: – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת.

דוד מנע: אנו לא נגד שוויון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מנע.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלסאנע, שב.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טמקין, עכשיו אתה שומע אותי.

עבד-אלוהב דראושה: זוהי צביעות לשמה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה.

תמר גוז'נסקי: – – –

מיכאל איתן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת איתן, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים אורון: חברי הכנסת, במהלך הדיון אתמול הציעו חברי כנסת הרבה מאוד אלטרנטיבות לאותם 420 מיליון שקלים.

חיים אורון: היה מי שהציע להמיר את הסכום הזה בהטבה לאזורי פיתוח, היה מי שהציע להמיר את הסכום הזה להגשמת יום לימודים ארוך, על-פי מתכונתו של חבר הכנסת שטרית, היה מי שהציע להעביר אותו לנושא אחר.

חיים אורון: לא צריך להעביר אותו לשום נושא, צריך ללכת במהלך שאנו הולכים בו, צריך להקציב את הסכום הראוי למימון חוק לתגמול חיילים משוחררים, ולחסל את האפליה הזו.

חיים אורון: האפליה הזו תחוסל במהלך ארבע שנים, או במהלך שלוש שנים, שהן ארבע שנות תקציב.

דן תיכון: זוהי אפליה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, אני מבקשת לא להפריע.

חיים אורון: ב-1 בינואר 1997 – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת ממך, עכשיו זה אתה – נכון?

חיים אורון: ב-1 בינואר 1997 לא יהיה הבדל ולו בשקל אחד בין הקצבאות שיקבלו הורים בגין ילדיהם, בלי שום התייחסות לשאלה מיהו האב, מיהי האם, מהו מוצאם ומהו מעמדם.

חיים אורון: אם זוהי אפליה, חבר הכנסת תיכון, למה אי-אפשר לעשות זאת בשנה אחת?

חיים אורון: – אי-אפשר לעשות זאת בשנה אחת, משום שמי כמוך יודע שיש אילוצים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

חיים אורון: חבר הכנסת דראושה, אתה מפריע לי.

חיים אורון: אין לי קול.

חיים אורון: אתם יודעים שיש אילוצים אשר מונעים מאתנו לבצע את מה שהיינו רוצים לבצע בשנה אחת, או בשנתיים, ולא בשלוש שנים.

חיים אורון: אבל במתכונת הזו יש דבר חשוב מאוד, בעיני, יש הודעה של הכנסת היום – אני מקווה, בעוד דקות מספר – שהחלטנו לבטל את האפליה, ויש מסלול ברור שבאמצעותו נביא בתוך שלוש שנים לחיסול האפליה כולה.

חיים אורון: חברי הכנסת, שעות רבות במהלך הדיון אתמול הוקדשו לוויכוח, שכבר הוכרע בהצבעה בקריאה שנייה, על תחילת התחולה של חוק ערי ואזורי פיתוח.

חיים אורון: יש מידה רבה של הטעיה באמירה שהחוק הנדחה בעצם מפלה את עיירות הפיתוח, ומי שטען זאת יודע שאין בכך אמת, משום שהממשלה הנוכחית, על-פי סדר עדיפויות שונה משלכם, קבעה עדיפות לאומית שונה.

דוד מנע: עדיפות לאוכלוסייה הערבית.

חיים אורון: כל אלה שכועסים היום, רוטנים ומלינים על סדר העדיפויות הזה – צריך להיזכר בסדר העדיפויות שקבעתם, כאשר 4 מטרים מן העבר הזה של "הקו הירוק" ו-4 מטרים מן העבר הזה של "הקו הירוק" היה הבדל של מאות אחוזים בהטבות לבניין, לשיכון, להשקעות ולחינוך.

חיים אורון: אז אמרתם: לנו יש מדיניות, ואנחנו מגשימים אותה באמצעות סדרי עדיפויות.

דן תיכון: הממשלה שלך קבעה זאת.

דן תיכון: שם-טוב היה שר באותה ממשלה.

חיים אורון: אני רוצה לדווח לחבר הכנסת דן תיכון, האומר באופן מאוד בטוח כי זו הממשלה שלי: הממשלה שלי לא קבעה הלוואת מקום של 95,000 שקל לטנא ולחגי.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, זו הממשלה של כולנו, מה אפשר לעשות.

חיים אורון: הממשלה שלי לא החליטה לתת העדפות מפליגות ללא כל שיעור לאזורים מסוימים.

חיים אורון: היום ברור לגמרי, כי כאשר ההטבות הללו הסתיימו, לא קונים שם דירות.

חיים אורון: בעבר זה היה נושא לוויכוח, היום אנו יודעים בדיוק מה קורה שם.

שבח וייס: לא כולם צריכים לעמוד.

שבח וייס: מספיק שמן הצד הזה ראש הקואליציה יסדיר את העניין, ומצד זה ראשי האופוזיציה.

שבח וייס: כולם סדרנים פתאום.

חיים אורון: חברי הכנסת, היות שבעוד דקות מספר אנו עומדים להצביע – אחרי שנצביע בקריאה שנייה, על הפרק שבו מדובר, אשר ימוספר על-פי מבנה החוק, נצביע בקריאה שלישית על החוק כולו.

שבח וייס: איזה מספר?

חיים אורון: הוא ייתוסף לחוק כפרק ח'.

חיים אורון: מידה רבה של אי-נחת הושמעה במהלך הימים הללו, וגם קודם לכן, על מבנה חוק ההסדרים ועל האופן שבו מתנהל הדיון בכנסת.

חיים אורון: היתה מידה רבה של אי-נחת לגבי האופן שבו עסקה הכנסת בחוק הזה.

חיים אורון: נדמה לי שהולכת ומתגבשת הסכמה בבית, מעבר למפלגות ומעבר לקואליציה ולאופוזיציה, שראוי לה לכנסת, לא בשבוע הבא, אולי לא בשבוע שלאחריו, אבל בהחלט במועד קרוב, ליזום מהלך שיבהיר ויסדיר את חוק ההסדרים, את מה שיש בו ומה שראוי שלא יהיה בו, ועל סדרי הדיון בחוק הזה.

חיים אורון: וכאשר אני אומר את זה, אינני מתכוון שההסדר צריך לצמצם ולו בכזית את זכותם של כל חברי הכנסת, ובעיקר אלה מהאופוזיציה, לטעון את כל טענותיהם ולהציג את כל הסתייגויותיהם לחוק על כל מה שיש בו.

חיים אורון: לאור המתכונת שהחוק הזה קיבל, כאשר מוגשות לו למעלה מ-2,500 הסתייגויות, חלקן, לא כולן, על-ידי חברי כנסת שלא באים כלל לנמק את הסתייגויותיהם, וחלקן הגדול הסתייגויות שכל קשר בינן לבין החוק אפילו איננו מקרי, אני חושב שצריך לדון על כך.

חיים אורון: אני חושב שניתן לקיים דיון רציני בחוק ההסדרים ובחוק התקציב במסגרת של פרק זמן יותר קצר ובאופן יעיל יותר.

חיים אורון: לסיכום, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לאותו צוות שניסה איכשהו להעביר אותם שישה ימי דיונים, שגם אם היה בהם מתח רב וגם אם לעתים היו בהם התפרצויות, נדמה לי שמבחינתה של הכנסת הוסיפו כבוד לדיון על התקציב.

חיים אורון: אני מתכוון לחבר הכנסת מיכאל איתן, לחבר הכנסת דן תיכון, לחבר הכנסת חגי מירום ולחבר הכנסת גדליה גל, שיחד ניסינו לנווט את הדיון הזה להביא אותו עד כאן.

חיים אורון: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: כמה הודעות לפני ההצבעה, לקראת ההצבעה ובקשר להצבעה: 1.

שבח וייס: אני מבקש שתשבו במקומותיכם, כי ייתכן שפה ושם תהיה הצבעה אלקטרונית; 2.

שבח וייס: אני מצטרף לתודה לצוות, לחברי הכנסת איתן, מירום, תיכון, גל ואורון; 3.

שבח וייס: היתה פנייה מצד חבר הכנסת רפאל איתן שנעשה הצבעה אלקטרונית כל העת, מפני שהקהל לא מבין מה אנחנו עושים כאן.

שבח וייס: הקהל מבין, כך היה כל השנים, כי הצבעה ידנית היא מהירה; אם נעשה את הכול בהצבעה אלקטרונית, התקציב יאושר בשנת הכספים 1995.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוסקים עכשיו בהצבעה בקריאה שנייה של החוק, על ההסתייגויות לפרק קצבאות ילדים בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993.

שבח וייס: כאשר יאושר הפרק, אם יאושר, הוא יהיה פרק בחוק שימנה שמונה פרקים.

שבח וייס: אנחנו מתחילים בהצבעה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים ידנית.

שבח וייס: בעד התיקון של חברי סיעת חד"ש לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עכשיו להסתייגות של חברי סיעת מרצ.

קריאה: – – –

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: בשם מרצ.

שבח וייס: ההסתייגות הבאה היא של קבוצת קופמן.

שבח וייס: בעד התיקון של קבוצת קופמן לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של קבוצת קופמן לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עוברים לתיקון לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של קבוצת קופמן לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של קבוצת קופמן לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עכשיו יש הסתייגות של חברי הכנסת יצחק לוי, שאול יהלום, שאקי ואחרים.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הוסרה.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: מה אמרת, חבר הכנסת יהלום?

שאול יהלום: כל ההסתייגויות שלנו ירדו.

שבח וייס: כל ההסתייגויות של סיעת מפד"ל ירדו.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 2, לתיקון לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חברי הכנסת י' לוי, ש' יהלום, י' ביבי, ח' פורת, ר'

שבח וייס: עוברים להסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת גדעון שגיא, מה עם ההסתייגות שלך?

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: הוא לא אמר לי.

שבח וייס: הסיר אותה?

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: עוברים להסתייגות של חברי הכנסת מאיר שטרית ודוד מגן.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית וד' מגן לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: יש הסתייגות לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חילופין.

שבח וייס: נגד – רוב התיקון לחלופי חלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לשם הפרק לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופי חלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופי חלופין לשם הפרק – מיעוט

שבח וייס: נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים על שם הפרק כהצעת הוועדה.

שבח וייס: בעד שם הפרק, כהצעת הוועדה – רוב

שבח וייס: שם הפרק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: שם הפרק כהצעת הוועדה אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 10.

שבח וייס: הסתייגות לחברי סיעת חד"ש.

שבח וייס: בעד התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 3.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: מי בעד?

עבד-אלוהב דראושה: אני מוותר.

שבח וייס: מוותר.

שבח וייס: חברי סיעת מרצ ויתרו.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של קבוצת קופמן.

שבח וייס: בעד התיקון של קבוצת קופמן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של קבוצת קופמן לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 4, להסתייגות של חברי הכנסת איתן, תיכון, שטרית ואחרים.

שבח וייס: בעד התיקון לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: ס' שלום, ל' לבנת, א' הירשזון וא' גור לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 5.

שבח וייס: ההסתייגויות של חברי הכנסת יצחק לוי, שאול יהלום ואחרים הוסרו, לא מצביעים עליהן.

שבח וייס: נכון, חבר הכנסת יהלום?

שאול יהלום: נכון.

שבח וייס: אבל מכיוון שמופיעים שם גם חברי הכנסת זאבי ורביץ, אנחנו נעשה הצבעה.

שבח וייס: בעד ההצעה של חברי הכנסת ר' זאבי וא' רביץ לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת ר' זאבי וא' רביץ לסעיף 10 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: עוברים לתיקון לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת ר' זאבי וא' רביץ לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופין של חברי הכנסת ר' זאבי וא' רביץ לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופי חלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופי חלופין לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 6, להסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: בעמוד 7, הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: בעד ההצעה של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: בעמוד 7 למטה, תיקון לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: בעמוד 8, לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופי חלופין.

שבח וייס: נגד – רוב התיקון לחלופי חלופי חלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: באותו עמוד יש שוב תיקון לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שוב לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: בעמוד 9, לחלופי חלופי חלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופי חלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת מאיר שטרית ודוד מגן.

שבח וייס: בעד ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שוב לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שוב לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: ושוב לחלופין.

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: רבותי, אנחנו עוברים לעמוד העשירי.

שבח וייס: לחלופי חלופין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לתחתית העמוד העשירי, לחלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 10 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עכשיו אני מבקש נצביע על סעיף 10, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד, חברים?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד סעיף 10, כהצעת הוועדה – רוב

שבח וייס: סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה מצביע על חלופי חלופין, ובעצם צריך להצביע על 4, 5, 6, 7 ו-8.

מאיר שטרית: זו הפרוצדורה.

שבח וייס: כי לא היו להם הסתייגויות.

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: אלה היו סעיפים בלי הסתייגויות.

מאיר שטרית: לא, עם הסתייגויות.

מאיר שטרית: למשל, סעיף 4 – – –

שבח וייס: אנחנו מצביעים על כותרת.

שבח וייס: תיכף המזכיר יבדוק את הערתך.

קריאה: – – –

שבח וייס: אם היינו מצביעים גם על סעיפי משנה היינו צריכים לחזור על כל ההצבעות, ונדמה לי שעד יולי 1994 היינו גומרים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: תעביר פתק למזכיר הכנסת.

שבח וייס: אנחנו לא המצאנו את ההצבעות עכשיו.

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: מדוע?

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: תעביר את זה למזכיר מייד.

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: אבל עשינו את זה כל הזמן.

שבח וייס: עזוב.

שבח וייס: לאיזה עמוד אתה מחזיר אותי?

מאיר שטרית: אתה הצבעת על חלופי חלופין, שזה בעצם חלופי חלופין של סעיף מס' 3.

מאיר שטרית: על סעיף מס' 4 לא הצבעת.

מאיר שטרית: על סעיף מס' 5 לא הצבעת.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: ביקשתי ממך, תעביר את זה למזכיר.

שבח וייס: לאורך כל ההצבעות השנה ובשנים הקודמות – לא מצביעים על הסעיפים הפנימיים.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: נשחזר גם ההצבעות של שלושים-ארבעים השנים האחרונות?

שבח וייס: עמוד 11.

שבח וייס: חד"ש – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: של חבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

עבד-אלוהב דראושה: מוותר.

שבח וייס: מוותר.

שבח וייס: קבוצת קופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ח' קופמן לסעיף 11 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: קבוצת חברי הכנסת יצחק לוי וכן הלאה, זאבי ורביץ, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת י' לוי, ש' יהלום, א"ח שאקי, י' ביבי,

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ח' פורת, ר' זאבי וא' רביץ לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד הבא.

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עמוד 13.

שבח וייס: לחלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופי חלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופי חלופין של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

חגי מירום: – – –

שבח וייס: אני קורא מה שכתוב פה.

שבח וייס: בשנה הבאה ועדת הכנסת תחליט על סידורים אחרים.

שבח וייס: חברי הכנסת מאיר שטרית ודוד מגן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 לא נתקבלה.

קריאות: – – –

שבח וייס: רבותי, אלה סידורים לשנה הבאה.

שבח וייס: יש לנו ועדת כנסת, היא תשב, תכין לנו את זה יפה.

שבח וייס: אני חוזר עוד הפעם למאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופי חלופין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד התיקון לחלופי חלופי חלופין לסעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: התיקון לחלופי חלופי חלופין של חברי הכנסת מ' שטרית וד' מגן

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עכשיו סעיף 11, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: חברים, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד סעיף 11, כהצעת הוועדה – רוב

שבח וייס: סעיף 11, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אחרי סעיף 11, חברי הכנסת איתן, תיכון ואחרים.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה אחרי סעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה של חברי הכנסת מ' איתן, ד' תיכון, מ' שטרית, ע' עלי, א' זנדברג, ס' שלום, ל' לבנת, א' הירשזון וא' גור אחרי סעיף 11 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חברי הכנסת, העמוד האחרון בחוברת הזאת.

שבח וייס: לחלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה לחלופין אחרי סעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: ההצעה לחלופין של חברי הכנסת מ' איתן, ד' תיכון, מ' שטרית, ע' עלי, א' זנדברג, ס' שלום, ל' לבנת, א' הירשזון וא' גור אחרי סעיף 11 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לחלופי חלופין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד ההצעה לחלופי חלופין אחרי סעיף 11 – מיעוט

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אלסאנע.

שבח וייס: מי בעד?

טלב אלסאנע: מוותר.

שבח וייס: מוותר.

חיים אורון: אני מבקש – – –

שבח וייס: עכשיו על החוק, בקריאה שלישית.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על הפרק כולו בקריאה שנייה, כפי שאושר.

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: כן, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: מייד.

שבח וייס: אלקטרונית, זה יהיה אלקטרונית.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: אני מבקש להביא לתשומת הלב, כדי למנוע תקלה.

מאיר שטרית: אני מצטער לומר, שלדעתי ההצבעה לא נעשתה כשורה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את תשומת לבך, כך הצבענו אתמול.

מאיר שטרית: לצערי הרב, בחוק הנוכחי הצבעת לא נכון.

מאיר שטרית: אני אסביר מדוע, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני רוצה לחזור, ברשותך, לעמוד 10, לדוגמה.

מאיר שטרית: בעמוד 10, אדוני היושב-ראש, אתה הצבעת על הכותרת לחלופי חלופין.

מאיר שטרית: החלופי חלופין זה חלופי חלופין של עמוד 9 על החלופין של הסתייגות לסעיף 3.

מאיר שטרית: בסעיף 3, שעליו בכלל לא הצבעת, זו ההסתייגות המקורית.

שבח וייס: מה אתה מבקש?

שבח וייס: להצביע שוב על סעיף 3?

מאיר שטרית: לא, אדוני.

מאיר שטרית: לא הצבעת גם על סעיפים 4, 5, 6, 7, 8 ו-9.

מאיר שטרית: על כל הסעיפים האלה לא הצבעת.

מאיר שטרית: הצבעת רק על החלופין שלהם.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת.

שבח וייס: נצביע.

שבח וייס: סעיפי משנה נצביע.

שבח וייס: ולקראת ההצבעה על התקציב נקיים בירור קטן כדי שהכול יהיה תקין.

שבח וייס: אני מחזיר אתכם לעמוד 7.

שבח וייס: נצביע על סעיפים 4 ו-5.

שבח וייס: אלה לא סעיפי החוק.

שבח וייס: אלה סעיפי סעיפים.

קריאה: – – –

שבח וייס: נגמור את הוויכוח.

שבח וייס: אנחנו צריכים עוד בג"ץ?

שבח וייס: היה לנו שבוע מספיק.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: בשבוע אחד זה מספיק.

שבח וייס: מי בעד סעיפי הסעיפים.

שבח וייס: אני אעשה את זה יחד.

שבח וייס: 4, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

קריאות: – – –

חיים אורון: אני לא מבין על מה אתה מצביע.

חיים אורון: על 7 בצהוב?

שבח וייס: אני אסביר.

שבח וייס: עכשיו אנחנו נמצאים בעמוד 7 בצהוב.

שבח וייס: אני אסביר זאת שוב, ונסיים את זה בתוך דקה.

שבח וייס: הקואליציה צריכה להצביע נגד, אם היא רוצה לתמוך בתקציב.

שולמית אלוני: – – –

שבח וייס: השרה שולמית אלוני, את אמרת עמוד 10, אני אמרתי – 7.

שבח וייס: איך להצביע – אני לא יכול להדריך את הכנסת.

שבח וייס: עכשיו זה הובהר.

שבח וייס: לי אסור להדריך את הכנסת.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי שתומך בתקציב מצביע נגד.

שבח וייס: אני מזכיר, עמוד 7, סעיף 4, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 4 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סעיף 5 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 5 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סעיף 6 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 6 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סעיף 7 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 7 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סעיף 8 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 8 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים הלאה, עמוד מס' 8, תיקון 5.

שבח וייס: מי בעד? מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 5 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: תיקון 6 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 6 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: 7 – מי בעד?

שבח וייס: תיקון מס' 7 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 9.

שבח וייס: תיקון 8.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: תיקון מס' 8 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עדיין בעמוד 9, בתיקון 1 לחלופין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: תיקון מס' 1 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עוברים ל-2 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 2 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: עוברים לתיקון 3 – מי בעד?

שבח וייס: תיקון מס' 3 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 10, לתיקון 4.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: תיקון מס' 4 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: תיקון 5 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 5 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: תיקון 6 – מי בעד, מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 6 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: תיקון 7 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 7 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לתיקון 8 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 8 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: תיקון 9 – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 9 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 11.

שבח וייס: אין כאן סעיפי משנה.

שבח וייס: הצבענו על הכול.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הפרק הזה.

קריאות: – – –

שבח וייס: הסעיפים אושרו.

שבח וייס: חברים, נא לשבת.

שבח וייס: אני מבקש מצוות ההיגוי שלנו, חגי מירום וארבעת החברים הנוספים, לקראת ההצבעות על התקציב, לברר את ההערה של חבר הכנסת שטרית, כי אם נצטרך לעשות את זה גם בתקציב, נצטרך עוד ימים אחדים.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: התבשרנו הבוקר ואמש על התפתחויות מדיניות.

שבח וייס: לא, אני לא מסכים לזה יותר.

שבח וייס: אני עובר להצבעה.

שבח וייס: נגמר הסיפור הזה.

שבח וייס: עוברים להצבעה.

משה קצב: אתה תשמע אותי עד הסוף.

שבח וייס: אני אחליט אם אני אשמע אותך.

שבח וייס: כל פעם לפני הצבעה יש לך הפתעה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: מה זה פה?

משה קצב: אתה תשמע מה שיש לי להגיד.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אני רוצה לשאול אותך.

משה קצב: אתה תשמע מה שיש לי להגיד.

שבח וייס: תסלח לי, אנחנו עכשיו הולכים להצביע.

משה קצב: אתה תשמע, כיושב-ראש, מה שיש לי להגיד.

שבח וייס: אני אשמע כל אחד אחרי ההצבעה.

משה קצב: אתה תשמע מה יש לי לומר.

שבח וייס: אנחנו באמצע הצבעה.

משה קצב: אתה תשמע מה יש לי לומר.

שבח וייס: אנחנו באמצע הצבעה.

שבח וייס: מה זה פה?

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה.

משה קצב: אתה תשמע אותי ואת מה שיש לי לומר.

שבח וייס: חבר הכנסת משה קצב, אנחנו באמצע הצבעה.

משה קצב: – – – למסור הודעה לכנסת.

שבח וייס: בסדר, אבל לא לפני ההצבעה.

משה קצב: אחרי ההצבעה.

שבח וייס: את זה נשמע אחרי ההצבעה.

שבח וייס: מה אתה פונה אלי לפני ההצבעה?

שבח וייס: אתה חבר כנסת חדש?

שבח וייס: בשנה שעברה זה כבר היה לי.

שבח וייס: מספיק, עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

שבח וייס: אל תפריעו לי עכשיו.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית או לא?

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, תדבר, אבל רק לעניין ההצבעה, ולא כל פעם איזו חוכמה אחרת.

מיכאל איתן: רק לעניין ההצבעה.

משה קצב: לא היית מוכן לשמוע אפילו.

שבח וייס: אשמע אותך אחרי ההצבעה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים בחוק ההסדרים – –

שבח וייס: נכון.

מיכאל איתן: – – ואנחנו מצביעים כעת על פרק בחוק ההסדרים.

מיכאל איתן: הפרק הזה הוא פרק שסיעת הליכוד החליטה להימנע מהצבעה בו.

מיכאל איתן: נכון שמבחינה תקנונית זכות נימוק ההימנעות – –

שבח וייס: אני מקבל את ההליך.

מיכאל איתן: – – היא רק בסוף החוק – –

שבח וייס: נאפשר את זה, חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: – – אבל מאחר שכאן מדובר בפרק, אני מבקש שנאפשר לחבר הכנסת דוד לוי לנמק את ההימנעות.

מיכאל איתן: תודה.

שבח וייס: לנמק – לאחר ההצבעה.

מיכאל איתן: כן, כן, כן.

שבח וייס: אחרי ההצבעה, בוודאי, כחוק.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מקבלים את בקשתו של חבר הכנסת איתן כדי לבטא באמצעותה את עמדתו של הליכוד.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו אלקטרונית, חבר הכנסת איתן?

מיכאל איתן: כן.

שבח וייס: אלקטרונית.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו אלקטרונית.

יצחק רבין: על מה?

שבח וייס: על הפרק הזה, סט ההסתייגויות של הפרק הזה.

דוד ליבאי: מצביעים על הפרק, לא על ההסתייגויות.

שבח וייס: לא על ההסתייגויות – הודעתי שש פעמים, עכשיו פעם שביעית – על הפרק הזה.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד פרק קצבאות ילדים כהצעת הוועדה – 55 נגד – 8 נמנעים – 23 פרק קצבאות ילדים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

קריאה: מה מספר הפרק?

שבח וייס: אנחנו עוד לא יודעים מה המספר, כי הוא ימוספר אחר כך.

שבח וייס: הודעתי על זה קודם.

שבח וייס: כל אחד פה מעיר.

שבח וייס: 55 תומכים, שמונה מתנגדים, 23 נמנעים.

שבח וייס: הפרק אושר לפנים משורת הדין ומעל ומעבר, וזה לא היה נחוץ, אבל זה ביטוי של עמדה.

שבח וייס: רבותי, הודעה לנמנעים אחרי ההצבעה.

קריאות: – – –

שבח וייס: רק אחרי ההצבעה.

שבח וייס: הצבעה בקריאה שלישית ואחרונה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מבקש קבל עם ועדה, בפני הכנסת כולה: קמתי וביקשתי ואמרתי, שמאחר שחוק ההסדרים הוא חוק שכולל חוקים שונים, וכל חוק הוא פרק בפני עצמו – ביקשתי, ואתה אישרת – שההנמקה של ההימנעות של סיעת הליכוד תהיה לא לאחר הקריאה השלישית – – –

שבח וייס: לא אמרתי את זה.

שבח וייס: אמרתי: אחרי ההצבעה.

שבח וייס: תקבלו אחרי ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: תשב.

שבח וייס: אי-אפשר כך.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אמרת: אחרי ההצבעה בקריאה שנייה.

יהושע מצא: היה ברור שכן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם יחזקאל: תקרא אותו לסדר.

שבח וייס: אל תקרא לי לקרוא אותו לסדר, כי אחר כך מישהו יקרא לי לקרוא לך לסדר.

אברהם יחזקאל: בסדר גמור.

מיכאל איתן: רבותי, על מנת לקבל זכות הנמקה לאחר ההצבעה בקריאה שלישית, אני לא הייתי צריך לפנות לכבודו ולא הייתי צריך לבקש.

מיכאל איתן: אני ביקשתי לפנים משורת הדין, ואתה קיבלת את זה.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר גם למה, יש בזה היגיון: חוק ההסדרים הוא חוק שמורכב מחוקים שלמים.

מיכאל איתן: כל הנושא הזה של קצבאות הילדים הוא חוק עצמי, ויש היגיון להסביר את ההימנעות.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, שב.

שבח וייס: תודה רבה.

מיכאל איתן: יש לנו עמדה מורכבת, וביקשנו שתיים-שלוש דקות, לא יותר.

מיכאל איתן: אני מבקש – – –

שבח וייס: אני הבנתי את הבקשה.

יהושע מצא: אתה הסכמת לזה.

שבח וייס: תקשיבו לי.

יהושע מצא: נתת את הסכמתך.

שבח וייס: תסלח לי, אני אסביר למה נתתי הסכמתי.

חיים אורון: אחרי ההצבעה.

שבח וייס: אני נתתי את הסכמתי להצבעה כזאת, כי הבנתי שבהצבעה כזאת רוצים להביע עמדה.

שבח וייס: נקודה.

שבח וייס: יתר הכללים – רק אם צוות ההידברות היה מצליח להתכנס ולהחליט על הסידורים האלה, הייתי מוכן לקבל חריגה כזאת.

מיכאל איתן: אבל מה קרה?

מיכאל איתן: אני לא מבין.

שבח וייס: אל תפריעו לי.

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום מהצוות, בבקשה.

שבח וייס: אחרי זה החלטה.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

אלי בן-מנחם: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, פה אנחנו כבר שישה ימים.

שבח וייס: יש לנו קבוצה כזאת, תן לו לדבר.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, שב עכשיו.

שבח וייס: עכשיו חגי מירום.

שבח וייס: לך נתתי לדבר, פעמיים.

חגי מירום: יכול להיות שחבר הכנסת מיכאל איתן התכוון לכך – – –

יהושע מצא: מספיק לפחד מראש הממשלה.

שבח וייס: איש לא פוחד מראש הממשלה, לא ממך ולא מראש הממשלה.

שבח וייס: תן לי לגמור את הבירור הזה.

שבח וייס: נתתי קודם גם את ההימנעות, בניגוד לרצון של חלק מהחברים כאן, ואל תעיר את ההערות האלה.

יוסי כץ: לפי סעיף 55 לתקנון יש תשובה.

שבח וייס: תן את זה לחגי מירום.

לימור לבנת: אתה הסכמת.

שבח וייס: כל רגע אתם יוצרים משבר מיותר.

שבח וייס: מה זה משנה אם ינמקו את ההימנעות לפני או אחרי?

שבח וייס: נלך לפי התקנון.

לימור לבנת: אבל אתה הסכמת.

שבח וייס: אני הסכמתי רק להצבעה, והיתר – לפי הכללים.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: גברתי, חברת הכנסת לימור לבנת, תני עכשיו לחבר הכנסת חגי מירום לדבר.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: אל תדברי עכשיו.

שבח וייס: מייד נברר את זה.

שבח וייס: אל תפריעי עכשיו.

שבח וייס: נתתי לחבר הכנסת איתן, ועכשיו – חבר הכנסת מירום.

יעקב שמאי: אדוני היושב-ראש, הטעית את הכנסת.

שבח וייס: לא הטעיתי.

שבח וייס: רבותי, עכשיו חגי מירום.

חגי מירום: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני הקשבתי לך, אולי אתה מוכן להקשיב גם לי?

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חוק הסדרים במשק המדינה הוא חוק.

חגי מירום: נכון שיש בו פרקים שלקוחים מחוקים שונים, אבל הוא חוק ודינו כדין דיון בחוק.

חגי מירום: סעיף 55 לתקנון הכנסת קובע, ש"בדיון על הצעת חוק תינתן רשות הודעה לכל סיעה", ובפסקה (2) כתוב: "שלא השתתפה בהצבעה או נמנעה ממנה בקריאה שלישית".

שבח וייס: ברור לגמרי.

שבח וייס: אני יודע.

חגי מירום: ובסוף כתוב: "הודעה לפי סעיף זה תימסר לאחר ההצבעה".

שבח וייס: אבל אני הרי יודע את זה, לכן אני לא מאפשר.

חגי מירום: אשר על כן, חבר הכנסת מיכאל איתן, ייתכן שאתה התכוונת, כשהצגת את ההצעה שלך – –

חיים קופמן: – – –

שבח וייס: אל תפריע לי, אתה לא מכיר את התקנון?

חגי מירום: – – שחבר הכנסת דוד לוי ידבר בסוף הפרק, אבל התקנון קובע שההצבעה היא בסיומו של החוק – –

שבח וייס: הרי ברור לחלוטין.

חגי מירום: – – והחוק הוא חוק הסדרים במשק המדינה.

חגי מירום: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך: אין הסכמות.

חגי מירום: אתה צריך לפסוק על-פי התקנון.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש למסור הודעה.

צחי הנגבי: תבהיר את העניין.

שבח וייס: אל תפריע לי.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, ההודעה מופנית אישית אליך, כי אנחנו מקיימים פה שישה ימים הסדר שעובד יוצא מהכלל.

מיכאל איתן: בשביל שתי דקות דיבור, תראו מה אתם עושים.

שבח וייס: תקשיב לי עכשיו.

שבח וייס: ההודעה מופנית אישית אליך.

שבח וייס: כאשר אפשרתי לך את הג'סטה הזאת, לא העליתי אפילו על דעתי – –

מיכאל איתן: – – –

שבח וייס: תקשיב לי רגע.

שבח וייס: – – שאנחנו מפירים את התקנון.

שבח וייס: היה לי ברור שהנמקת ההימנעות היא אחרי ההצבעה בקריאה שלישית.

שבח וייס: אל תנצלו את העובדה שעשיתי פה איזה מהלך.

שבח וייס: ההצבעה היא כחוק, הצבעה על חוק הסדרים במשק המדינה, קריאה שלישית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: אחר כך תהיינה הודעות.

שבח וייס: הצבעה על כל הפרקים, ואחר כך תהיה הודעה לנמנעים.

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 56 נגד – 33 נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993, נתקבל.

דן תיכון: – – –

שבח וייס: קודם אקרא את התוצאות, רוצים לשבש את הכול כיוון שאני, לרגע קט, עשיתי לכם איזו ג'סטה.

שבח וייס: אני מודיע: חוק הסדרים במשק המדינה – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת.

שבח וייס: חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993, אושר בקריאה שלישית.

שבח וייס: עכשיו הודעות לנמנעים, גם המפד"ל נמנע.

סילבן שלום: בושה וחרפה.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, בבקשה למיקרופון.

שבח וייס: ההצבעה תמה, החוק אושר.

שבח וייס: נא להישאר באולם.

צחי הנגבי: זה מה שרציתם.

צחי הנגבי: תתבייש לך.

שבח וייס: אני אפילו לא חשבתי בכיוון הזה.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, אפילו לא העליתי את זה על דעתי, ואני לא מתנצל אפילו.

צחי הנגבי: לא העלית.

שבח וייס: שב בשקט.

צחי הנגבי: – – – מה החוצפה הזאת?

משה קצב: אתה פוגע בכבודו של יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, תקשיב לי.

משה קצב: כיושב-ראש הכנסת, אינך ממלא את התפקיד.

שבח וייס: עשיתי שגיאה, ואומר לכם מהי.

קריאות: – – –

שבח וייס: אומר לכם מהי: שאפשרתי בכלל את ההצבעה על הפרק הזה.

שבח וייס: זאת ג'סטה מעבר למה שמקובל.

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, ההחלטה בקריאה שלישית היא בלתי חוקית.

שבח וייס: מדוע?

קריאות: – – –

שבח וייס: אני בכלל לא העליתי על דעתי שתנצלו את הג'סטה הזאת.

דן תיכון: אחר כך תעלה על דעתך.

משה קצב: משיקולים פוליטיים אתה מזלזל בתפקיד יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, הרי אתה לא מאמין למה שאתה אומר עכשיו.

משה קצב: אתה פוגע במעמדך.

שבח וייס: טוב, שמענו את ההערות האלה.

שבח וייס: אני אחראי למעמדי.

שבח וייס: תוכל לפנות לוועדת פירושים.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת תיכון.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, ההחלטה בקריאה שלישית איננה חוקית.

שבח וייס: מדוע?

דן תיכון: אומר לך גם מדוע.

דן תיכון: אני מסתמך על סעיף 130 לתקנון, סעיפים קטנים (א) ו-(ב).

דן תיכון: להווי ידוע לך שנתקבלה כאן הסתייגות, ואני מזכיר לך את ההסתייגות של חבר הכנסת שמואל אביטל, לפיכך לא יכולת לעבור לקריאה שלישית והיית צריך לדחות את הדיון, אלא אם כן היית פונה אל יושב-ראש ועדת הכספים או שר האוצר ומבקש את אישורם להמשיך בהצבעה.

דן תיכון: על-פי סעיף 130(א): "נתקבלה הסתייגות בקריאה השנייה או הוצבע בה על גרסאות שונות לסעיף אחד, תתקיים הקריאה השלישית בשבוע שלאחר השבוע בו הסתיימה הקריאה השנייה, והוועדה רשאית, לפני הקריאה השלישית, להביא בהצעת החוק את שינויי הנוסח המחויבים בעקבות ההסתייגות או הגרסה שנתקבלה".

דן תיכון: סעיף קטן (ב) קובע, וזה העיקר: "על אף האמור בסעיף קטן (א) רשאי נציג הממשלה, או יושב-ראש הוועדה בשמה, לבקש במקרים מיוחדים שהקריאה השלישית תתקיים מייד או שהקריאה השלישית תידחה לשבוע נוסף, והודעה על כך תימסר לכנסת".

דן תיכון: משלא עשית זאת, הקריאה השלישית מבוטלת.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, א.

שבח וייס: אני מקבל בכובד-ראש את ההערה; ב.

שבח וייס: אני רק מצטער שלא הערת את תשומת לבנו קצת קודם, אבל אין מה לעשות.

שבח וייס: אני מבקש מחבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים – – –

דן תיכון: אתה צריך להודיע על ביטול ההחלטה.

שבח וייס: היום היו כאן שני נאומים – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: אבל אל תפריעי לי.

שבח וייס: זו סוגיה חוקתית.

שבח וייס: הקודמת היתה ברורה.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: לכן אני רוצה להתייחס להערה של חבר הכנסת דן תיכון.

תמר גוז'נסקי: – – –

שבח וייס: אני אפילו לא שומע אותך, איש לא יכול לשמוע אותך.

שבח וייס: אם תיגשי למיקרופון אשמע את שאלתך.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, רציתי רק להזכיר שהיתה הצבעה אם להוריד לוועדה, ובהצבעה הזאת הכנסת החליטה לא להעביר לוועדה.

תמר גוז'נסקי: היו שתי הצבעות, אחת על התיקון, ומאחר שהוחלט לא להוריד לוועדה, הוועדה באופן טבעי לא היתה מוסמכת לדון.

תמר גוז'נסקי: אי לזאת, כל ההליך היה בסדר ואין בעיה.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאשיב על ההערה החוקתית התקנונית של חבר הכנסת תיכון, מכיוון שיש פה רגע של שלווה, אני רוצה להתייחס לעניין הקודם.

שבח וייס: אני אומר לכם שוב, ואני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול: כאשר אני הסכמתי לבקשה של חבר הכנסת איתן כג'סטה חריגה, לא העליתי על דעתי שאנחנו אחר כך נפר את התקנון ונשמיע נאומי הימנעות, שלא אחרי כל תהליך ההצבעה.

יהושע מצא: זו היתה הטעיה.

שבח וייס: לא העליתי אפילו על דעתי, ופעלתי גם על-פי התקנון.

שבח וייס: אני לא זוכר בתולדות הכנסת, לפחות מאז אני חבר כנסת, שהושמעה אי פעם הנמקה להימנעות לפני סוף תהליך ההצבעה.

יהושע מצא: למה הסכמת?

שבח וייס: אני הסכמתי, חבר הכנסת מצא, כי אני רך כזה.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן ביקש, ואני עשיתי חריג.

שבח וייס: לא העליתי על דעתי, ואתם מנצלים בציניות את הרוח הטובה שלי, בציניות ובפרהסיה.

חיים קופמן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים, יתייחס להערה החשובה מאוד של חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אני אומר לכם שוב: לא העליתי על דעתי שאני לא אפעל לפי התקנון.

שבח וייס: אני נעתרתי, כי אנחנו עוברים ימים יחד, כג'סטה.

שבח וייס: לא העליתי בכלל על דעתי שתבקשו ממני בקשה חוץ-תקנונית, ואתם מנצלים את העובדה שאני מדי פעם בפעם עושה דברים קצת על-יד התקנון, אחר כך מעירים הערות גסות וציניות.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

שבח וייס: בושה של הערות.

שבח וייס: דבר.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש – – –

לימור לבנת: לא נתת – – – כדי לעשות חוסר צדק.

שבח וייס: תסלחי לי, את שמעת מה שצועקים לי פה, חברת הכנסת לימור לבנת?

שבח וייס: משוא פנים, יושב-ראש פוליטי.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: תודה רבה, גמרתי את זה.

שבח וייס: תתלוננו עלי בוועדת הפירושים.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אתם משרים לפעמים איזו אווירה כזאת של כובד כזה.

קריאות: – – –

יהושע מצא: קיבלת מראש הממשלה ציון לשבח.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, עם כל הכבוד, אני לא פוחד ממך ולא מראש הממשלה.

שבח וייס: פעלתי לפי התקנון.

יהושע מצא: מראש הממשלה – כן.

שבח וייס: לא פוחד.

שבח וייס: מספיק, נמאס לשמוע את ההערות הגסות האלה.

יהושע מצא: הקול שלי לא מתחרה עם הקול שלך.

יהושע מצא: את הרמקול אתה מנצל.

שבח וייס: הקול שלך חזק מן הרמקול שלי.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת גדליה גל.

שבח וייס: פשוט מנצלים את הרוח הטובה שלי.

שבח וייס: יש מי שיש לו רמקול ויש מי שיש לו קול רם.

יהושע מצא: נכון.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אתה מתחיל שוב?

שבח וייס: למה אתה צריך את זה?

שבח וייס: הרי זה נרשם בפרוטוקול.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת גדליה גל.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם עשית ג'סטה אל תצטער על כך.

שבח וייס: אני לא מצטער, אבל יש פה אנשים שמתייחסים בגסות רוח.

גדליה גל: כאן התפתחה מהומה על לא דבר.

גדליה גל: גם שר האוצר, ידידי חבר הכנסת זאבי, וגם חבר הכנסת אורון שדיבר בשם הוועדה כשהיו כאן על הדוכן – –

שבח וייס: הרי ביקשתם שאני אעבור להצבעה.

שבח וייס: ולכן עברתי להצבעה.

גדליה גל: – – ביקשו ממך שתביא את חוק ההסדרים לקריאה שלישית.

גדליה גל: וכל מה שחבר הכנסת דן תיכון קרא מן הכתב אכן בוצע על-ידי שני החברים הנ"ל.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון ביקש לעבור להצבעה ושר האוצר ביקש לעבור להצבעה.

שבח וייס: תעיינו בפרוטוקול ותראו את זה.

גדליה גל: אני מבקש ממך לשאול את מזכיר הכנסת.

גדליה גל: דומני שהוא אמון על כל הבית, ותשאל אותו האם הם ביקשו או לא ביקשו.

שבח וייס: אני לא רוצה לערב בזה את מזכיר הכנסת.

שבח וייס: חברים יקרים, ההערה של חבר הכנסת דן תיכון נרשמה.

שבח וייס: לפי מיטב הכרתי, אני פעלתי לפי התקנון.

שבח וייס: נתבקשתי לעבור להצבעה על-ידי יושב-ראש ועדת הכספים ונציגו חבר הכנסת אורון כאן היום, גם על-ידי שר האוצר בנאומו.

שבח וייס: אפשר בקלות לברר בפרוטוקול.

שבח וייס: אם תהיינה איזה שהן בעיות, נאסוף את ועדת הפירושים, וזהו.

מיכאל איתן: לא.

שבח וייס: מה לא?

שבח וייס: מקסימום אתה יכול להצביע ולהסביר מה זה לא.

מיכאל איתן: מה יקרה אם יסתבר על-פי הפרוטוקול שחבר הכנסת דן תיכון צודק?

שבח וייס: זאת שאלה מעניינת.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת דן תיכון, מה יקרה, תסביר לנו.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון, חבר הכנסת חגי מירום, הקטע הזה חשוב – מה יקרה אם יסתבר שלא, ואם ועדת הפירושים תגיע למסקנה שלא.

שבח וייס: זה בירור מעניין.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, לצערי, או לצערך סעיף 130 ברור.

דן תיכון: כך נהגנו והקפדנו עליו במשך שנים רבות.

דן תיכון: יכול אתה לומר שהתקנון לא מחייב, ואז הכול מותר לך ואיש איש לדרכו.

דן תיכון: לצערי הרב, אני עקבתי בקפידה אחר מה שקרה כאן במעבר מקריאה שנייה לקריאה שלישית, ואני יכול לומר לך שמעולם לא נשמע קולו של יושב-ראש ועדת הכספים ו\

דן תיכון: 'e0ו נציג הממשלה.

דן תיכון: גם אם הם אמרו למישהו, צריך היה הדבר לבוא לכלל ביטוי בהודעתך ובפנייתך.

דן תיכון: משלא עשית כך, לא שמרת על סעיף 130, ורואים את ההצבעה בקריאה שלישית כאילו לא נתקיימה.

דן תיכון: צר לי, בני אדם עושים טעויות, ולא נותר לי אלא לחזור לדברים שאתה אומר תמיד.

דן תיכון: התקנון הוא המגנה כרטה, ואסור להפר אותו גם כשעושים טעויות.

דן תיכון: לפיכך, ההצבעה בקריאה שלישית בטלה; אני חוזר ואומר: בטלה.

דן תיכון: ולא נותר לך אלא להמתין שבוע ימים כדי לחזור למליאה עם חוק ההסדרים בקריאה שלישית.

דן תיכון: כל הפלפוליסטיקה תהיה בבחינת התחכמויות.

דן תיכון: לא יאה, לא מכובד, ומעמדך כיושב-ראש ייפגע.

דן תיכון: אני אומר לך זאת על סמך תשע שנות כהונתי כסגן יושב-ראש הכנסת.

דן תיכון: יושבים כאן ותיקי הבית, יושב כאן יושב-ראש הכנסת לשעבר, וכולם יאשרו לך את הפרוצדורה הזו.

דן תיכון: כך נהגנו ואין כאן תורה שבעל-פה, יש כאן תורה בכתב ברורה ביותר.

דן תיכון: מה לעשות, כך אומר התקנון.

שבח וייס: הבירור הוא חשוב.

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – השר רמון.

שבח וייס: אני רוצה כבר להודיע לחבר הכנסת דן תיכון, התקנון הוא חשוב ואני אפעל על-פיו.

שבח וייס: תסביר גם לחבריך, שעל-פי התקנון, נאומי ההימנעות הם אחרי קריאה שלישית.

שבח וייס: ותבקש מהם שימחקו מהפרוטוקול את כל ההערות הגסות שלהם.

שבח וייס: תסביר לחברים שלך מה זה תקנון.

שבח וייס: כל חמש דקות יחס אחר לתקנון.

שבח וייס: השר רמון, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, ההערה שהעיר חבר הכנסת דן תיכון היא במקומה.

שבח וייס: היא הערה כבדה מאוד.

חיים רמון: היא הערה כבדה והיא נסמכת על התקנון וכו'.

חיים רמון: אבל חבר הכנסת דן תיכון יודע שזה לא מהיום ולא מאתמול, ודיברת על ותק בבית, שלעתים נראה שהיושב-ראש סוטה מהתקנון ושהוא איננו פועל לפי התקנון.

חיים רמון: לכן, יש בתקנון סעיף שנקרא ועדת פירושים.

חיים רמון: כך פועלת הכנסת, חבר הכנסת תיכון, מקדמת דנא.

חיים רמון: עשרות מקרים היו, שיושב-ראש הכנסת או יושב-ראש ישיבה קיבל החלטה, ולאחר מכן בוועדת הפירושים נקבע – – –

מיכאל איתן: לכו לוועדת הפירושים.

שבח וייס: תנו לו לדבר.

שבח וייס: אנחנו לא מסיימים בזה את הדיון.

חיים רמון: הרי בשביל זה יש ועדת פירושים, ונקבע כלל גדול, שברגע שהיתה הצבעה והיא הסתיימה, ויושב-ראש הכנסת הודיע את תוצאות ההצבעה, בכך הסתיים העניין.

חיים רמון: וכל חבר כנסת שיש לו ערעור על כך, שאיננו מסכים לכך, שאיננו מקבל את החלטת היושב-ראש, יש לו אך דרך אחת לערער, כך נקבע בתקנון, זו ועדת הפירושים.

חיים רמון: אם הוא חושב שנעשה עוול אדיר, עוול גדול מאוד, יכול ללכת לדברים אחרים.

חיים רמון: אבל כך נוהגת הכנסת משנים וכך צריך לנהוג גם הפעם.

חיים רמון: אתה, חבר כנסת דן תיכון, כסגן יושב-ראש כנסת שישב על הדוכן הזה לא פעם אחת ולא פעמיים, אני זוכר שאמרת לי, כאשר ערערתי על עניין תקנון: לך לוועדת פירושים; ובדין אמרת לי.

חיים רמון: ובדין צריך להגיד לך יושב-ראש הכנסת עכשיו: נא תפנה לוועדת הפירושים, טענתך תישמע.

שבח וייס: יש הצעה מרתקת אחרת.

שבח וייס: חבר הכנסת מירום, אחריו – חבר הכנסת יצחק לוי.

שבח וייס: אתה תהיה אחרון בסיבוב הזה.

שבח וייס: למה לא קרצת לי, אם טעיתי, חבר הכנסת דן תיכון?

שבח וייס: זו חברות?

שבח וייס: אני לא חושב שטעיתי.

שבח וייס: איזו קריצה בצד?

דוד מנע: היית מונע הכול בשתי דקות.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שחבר הכנסת דן תיכון העלה פה סוגיה מעניינת, חשובה, ויכול להיות אפילו שהוא צודק.

חגי מירום: ולא היו מנסחים את הסעיף הזה בתקנון – חבר הכנסת דן תיכון ודאי יהנהן בראשו – אלמלא היה נדרש אקט מסוים של אמירה: אני רוצה להביא לקריאה שלישית.

חגי מירום: כלומר, זה ברור, לכשמביאים את החוק צריך להעביר אותו בשלוש קריאות.

חגי מירום: אבל הסעיף נוסח כך, כדי שבמקרה של הסתייגות תהיה אמירה מפורשת.

חגי מירום: אני מקבל, חבר הכנסת דן תיכון, את גרסתך.

חגי מירום: אשר על כן, אני גם יודע מה היא ועדת פירושים.

חגי מירום: וועדת פירושים לא יכולה לקבל החלטות רטרואקטיביות ולא יכולה לקבל החלטות שיש להן משמעות לגבי הליך שהיה.

חגי מירום: אני מציע שהבית הזה יכבד את עצמו, את תקנונו ואת הליכותיו.

חגי מירום: על כן, חבר הכנסת תיכון העיר פה הערה חשובה.

חגי מירום: אני חושב שאין בעיה גדולה מדי לעשות אחת מהשתיים, אדוני היושב-ראש:

חגי מירום: או לקבוע מועד להצבעה בקריאה שלישית בתוך שעה, זמן סביר שיגיעו אנשים, שלא תהיה טענה.

חגי מירום: וזאת הצעתי היותר מעניינת.

דוד מגן: מקובל עלינו.

חגי מירום: או להצביע בקריאה השלישית ממש בסמוך להצבעה על חוק התקציב.

חגי מירום: כולם כאן, לא צריך להטריח אנשים במיוחד.

חגי מירום: חבר הכנסת דן תיכון ירשום לזכותו את התרגיל, ואנחנו נצביע כדת וכדין על מנת שלא יהיו אי-הבנות, והיום יהיו גם חוק הסדרים במשק המדינה וגם חוק התקציב.

שבח וייס: תודה רבה, רעיון מעניין מאוד.

שבח וייס: חבר הכנסת גל, חבר הכנסת יצחק לוי יאמר קודם מלה, אם כי אני יודע שאתה כבר רוצה להביא הצעה.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת לוי.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מציע להישאר, כי הבירור הוא בירור חשוב.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבין שהכנסת מבינה שהאמירה של חברי הכנסת גל ואורון תוך כדי הקריאה השנייה, אין בה כדי לענות על סעיף 130, מכיוון שהאמירה הזאת צריכה להיאמר בסוף הקריאה השנייה.

יצחק לוי: יושב-ראש ועדת הכספים אינו יודע מה יהיו פני החקיקה עד שמסתיימת הקריאה השנייה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שנכון יותר לקיים את ההצבעה עכשיו, או להפסיק את הישיבה ולכנס את ועדת הפירושים, מכיוון שהתקציב נגזר מחוק ההסדרים.

יצחק לוי: אי-אפשר להפוך כאן את הסדר ולהגיד: ההצבעה לא היתה תקינה, אבל נקיים אותה בסוף הדיון על נושא התקציב.

יצחק לוי: התקציב נגזר מהחוק הזה, זה נגזר מזה.

יצחק לוי: לכן הצעותי הן: או שהיושב-ראש יפסיק את הישיבה ויקבע זמן להצבעה, בעוד שעה או בעוד חצי שעה, כפי שייראה ליושב-ראש, או שוועדת הפירושים תתכנס מייד והיא תקבע את הדברים.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

שבח וייס: אני בכל זאת ממליץ לסיעות כולן לגרום לכך שחברי הכנסת יהיו בבניין, כך שאם תיפול החלטה כלשהי, היא תהיה בת-ביצוע.

אלי דיין: חבר הכנסת גדליה גל, אנחנו בעד ההצבעה.

קריאה: – – –

שבח וייס: עכשיו לא, אני צריך להתריע על זה, יש כללי משחק.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת גדליה גל.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

שבח וייס: אני שוב מודיע לסיעות כולן: אם נחליט לקיים הצבעה, כדאי שהיא תהיה באווירה הוגנת.

שבח וייס: בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, הנושא הוא בשיקול דעתך, ובידך ההחלטה.

גדליה גל: לדעתי, ההצבעה היתה תקפה, אבל על מנת להסיר כל ספק אני מציע שתהיה הצבעה נוספת – –

שבח וייס: עכשיו?

גדליה גל: – – כולל ההסתייגות של חבר הכנסת אביטל.

שבח וייס: זאת הצעה סבירה.

דן תיכון: – – –

סילבן שלום: – – –

גדליה גל: אמרתי: כולל.

גדליה גל: היות שאתה הודעת שההצבעה נסתיימה ואנשים התפזרו, אני מציע, במסגרת ההבנות שאפיינו אותנו עד עכשיו – – –

שבח וייס: ועבדו יפה.

יהושע מצא: אין הבנות.

שבח וייס: למה אין הבנות?

גדליה גל: אני מציע שתקיים את ההצבעה סמוך ולפני ההצבעה על תקציב המדינה.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: מתי אתה מציע שההצבעה תתקיים?

חיים אורון: אפשר להצביע בעוד עשר דקות.

קריאה: בעוד שעה.

גדליה גל: סמוך – – –

שבח וייס: מתי?

רפאל אלול: בעוד רבע שעה.

שבח וייס: תחליטו.

שבח וייס: הרי אני רוצה לקבל החלטה ולסיים את זה.

גדליה גל: בעוד 15 דקות.

קריאה: – – –

שבח וייס: לא, במקום לא, הרי גם לאופוזיציה אני צריך לתת אפשרות לאסוף את האנשים, זה לא פייר.

שבח וייס: רבותי, אני רוצה לשמוע מחבר הכנסת קצב או מחבר הכנסת אחר שאתם תחליטו עליו בעניין זה, כי יש לנו צוות הידברות.

שבח וייס: יש הצעה לערוך עוד הצבעה כדי למנוע כל ספק.

שבח וייס: זו הצעה של חבר הכנסת דן תיכון.

חיים קופמן: זאת אומרת, אתם כבר מודים שזה לא כשר.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, אתה בעל ההצעה, דבר.

גדליה גל: מוכנים לעשר דקות.

שבח וייס: אני מודיע לבית, שכנראה נקיים הצבעה עוד מעט.

גדליה גל: 20 דקות, בבקשה.

שבח וייס: סביר.

שבח וייס: אולי תקיימו את ההתייעצות בחוץ, לא באולם.

גדליה גל: חבר הכנסת איתן, כמה זמן?

חגי מירום: – – –

שבח וייס: אבל יש פה חבורה, צוות ההידברות, חבר הכנסת מירום, תצטרף אליהם.

חגי מירום: לא, זה לא צוות ההידברות.

אלי בן-מנחם: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, בכל הכבוד.

שבח וייס: חבר הכנסת מירום, תצטרף אליהם בבקשה.

חגי מירום: – – –

שבח וייס: תהיה הצבעה.

שבח וייס: בינתיים, עד שמשוחחים, דבר, חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: נא לא לנטוש את הבניין.

שבח וייס: רבותי, אם כך הדבר, אני מבקש שלא לקיים את ההתייעצות פה באולם.

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת איתן, לא באולם.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, עכשיו שכולנו מודים שאני צודק – – –

שבח וייס: זה קורה.

דן תיכון: זה קורה, מה לעשות, לעתים רחוקות, והתקנון מונח לנגד עינינו.

דן תיכון: אני רוצה לענות לשר רמון באשר – – –

קריאה: – – –

שבח וייס: לא, אנחנו הולכים להצביע, אז למה לנו?

שבח וייס: אתה הערת, ואני כיושב-ראש הכנסת רוצה לקיים את התקנון.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, טעות אחת כבר עשית היום.

דן תיכון: עכשיו אינני מציע שלאחר – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לוי, שב.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: כן, אני מאזין.

דן תיכון: טעות קטנה עשית היום.

דן תיכון: לאחר שעשית טעות קטנה, עכשיו ביכולתך לעשות טעות גדולה ולהחליט שאתה היושב-ראש ואתה אמון על סדרי הבית ואתה עובר מייד להצבעה חוזרת.

דן תיכון: זאת תהיה טעות גדולה, גדולה, גדולה, שהרי במו-ידיך תיתן – – – רק רגע, אפשר לבקש שקט?

שבח וייס: חברים, בואו נקשיב.

קריאה: – – –

שבח וייס: מייד.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, תהיה מתומצת בטובך.

דן תיכון: אני עוד לא התחלתי לדבר.

דן תיכון: תושיב אותם.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, שב.

שבח וייס: תראו, אני יכול לעשות הפסקה ולקיים את הבירורים מאחורי הקלעים.

שבח וייס: תעשו את זה מהר.

שבח וייס: לקראת סיום הקטע הזה, חבר הכנסת איתן, שב.

שבח וייס: חברי הכנסת מיכאל איתן וצחי הנגבי, אנחנו שומעים, אנחנו שומעים עכשיו את חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: שבו רגע.

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, תראו, הרי אנחנו לא נימלט מכך שיש פה הכרעה חשובה מאוד.

שבח וייס: אני מבקש שנעשה את זה באווירה של הקשבה הדדית.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אני יושב כאן בשקט כל הזמן, אבל הדרמטיזציה הזאת שיש פה הכרעה חשובה – לא קרה שום דבר.

שבח וייס: סליחה, רבותי, יש כאן דיון תקנוני בלתי חשוב לחלוטין שבו תלויה ההצבעה על חוק בלתי חשוב לחלוטין, כמו חוק ההסדרים.

שבח וייס: עכשיו זה בסדר.

רן כהן: חוק התקציב הוא חוק חשוב והתקנון חשוב – – –

אלי בן-מנחם: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, כבר הוצעה הצעה כזאת, וחבר הכנסת חגי מירום השיב תשובה מעניינת בנושא הזה.

שבח וייס: הוא יענה לך, הוא יושב לידך.

רן כהן: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: לא, גמרנו.

רן כהן: לא, לא גמרנו.

שבח וייס: אוה, תתחיל עכשיו אתה.

רן כהן: – – –

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, יש לך הרבה יועצים מסביב לשולחן.

שבח וייס: לא נורא.

דן תיכון: למשל, בא השר רמון ושלח אותנו לוועדת הפירושים, ואתה הרי יודע שאני כבר ניסיתי להפנות את תשומת לבך – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, אנא באופן תמציתי, אני הבנתי את העיקרון.

דן תיכון: אתה יכול שלא לתת לי לדבר.

שבח וייס: אני נותן לך, אבל תהיה תמציתי, הבנו את העניין.

שבח וייס: אני יודע שאתה מתנגד – – –

דן תיכון: לא, רק רגע.

שבח וייס: טוב, בבקשה, דבר תמציתית.

דן תיכון: אתה גם יכול להחליט, אדוני היושב-ראש, שההצבעה בקריאה שלישית תופסת.

שבח וייס: אני יודע.

דן תיכון: אם אתה רוצה לחזור על העניין הזה בתוך עשר דקות, אתה יכול להחליט, וטוב תעשה אם תחליט, שההצבעה שהתקיימה כאן בקריאה שלישית תופסת, זה היינו הך.

דן תיכון: לכן אני מציע לך לפעול על-פי התקנון.

דן תיכון: אתה יכול להימלט אולי דרך פתח אחד, תבקש את הוועדה שהנחתה אותך להתכנס ולנסות להגיע להסכם.

דן תיכון: באין הסכם, אינך יכול להתקדם ברגע זה.

דן תיכון: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

שבח וייס: חברי הכנסת, סבלנות.

שבח וייס: הבירור לא דרמטי, אבל נאמר שהוא חשוב במידה מסוימת, במידה צנועה ושולית.

שבח וייס: חבר הכנסת גל, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, על-פי הבנה עם חבר הכנסת מיכאל איתן – – –

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, תקשיב, מדברים אליך.

שבח וייס: חבר הכנסת מירום, קח את חבר הכנסת איתן החוצה.

גדליה גל: על-פי הבנה עם חבר הכנסת איתן – – –

מיכאל איתן: עם סיעת הליכוד.

גדליה גל: עם סיעת הליכוד, עוד יותר טוב.

גדליה גל: ההצבעה החוזרת תהיה לפני ההצבעה על התקציב, ולפני ההצבעה החוזרת על חוק ההסדרים ינמק חבר הכנסת – – –

מיכאל איתן: אחרי ההצבעה החוזרת בקריאה שלישית ולפני ההצבעה הראשונה על התקציב.

שבח וייס: בוודאי.

שבח וייס: לפי התקנון.

גדליה גל: ינמק חבר הכנסת דוד לוי את הימנעות סיעת הליכוד מפרק קצבאות הילדים.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, גם חברי הכנסת מסיעת מפד"ל נמנעו.

שבח וייס: לכן, על-פי התקנון, אחרי קריאה שלישית ינמקו נציגי הליכוד, מי שהם יאמרו לי, ונציגי המפד"ל, מי שהם יאמרו לי.

שבח וייס: מוסכם?

חיים רמון: סליחה, זה לא על-פי התקנון.

חיים רמון: על-פי התקנון יש זכות לסיעה שנמנעה בקריאה שלישית.

חיים רמון: מכיוון שהיא לא נמנעה בקריאה השלישית, אין לה זכות.

חיים רמון: אם אתה רוצה לתת לה זכות, תן לפנים משורת הדין.

שבח וייס: אני עוד לא נותן, יש פה ועדת הסדרים.

שבח וייס: לתת לפנים משורת הדין, אני חושש.

שבח וייס: אני שואל עכשיו את חברי הכנסת חגי מירום, חיים אורון, דן תיכון, מיכאל איתן וגדליה גל, מכיוון שכל הזמן עבדנו כאן על-פי הסכמים, האם זה מוסכם אחרי הקריאה השלישית, אף שזה לא לפי התקנון – אתן אפשרות, כדי שאחר כך לא תהיינה לי כאן הערות ססגוניות כאלה.

חיים אורון: מוסכם.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: יש סדרי הצבעה.

שבח וייס: לא נצטרך לוועדת פירושים, על-ידי כך נמנע אי-הבנות בעתיד.

דוד לוי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דוד לוי, אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: אנחנו פותחים עכשיו בדיון על תקציב המדינה.

שבח וייס: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, הבמה שלך.

שבח וייס: הודעתי לחברים, אין ישיבות של ועדות בזמן המליאה.

שבח וייס: ואם יש ואני מאשר, בתנאי שזה לא מפריע למהלך הדיון, עם כל התוצאות של זה – התור, ההצבעות וכן הלאה.

שבח וייס: לכן לא יכול להיות נימוק: אני עכשיו בוועדה, ולכן אני לא יכול להשתתף בדיון.

שבח וייס: הודעתי זאת לכל יושבי-ראש הוועדות.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת גל, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא בזאת לאישורכם את חוק התקציב ואת הצעת התקציב לשנת 1994.

גדליה גל: בתקציב הוכנס שינוי, הנובע משינוי האומדן לגבי שער החליפין הממוצע של הדולר במהלך 1994.

גדליה גל: במקום 3 ש"ח לדולר, שלפיו נבנתה הצעת התקציב לקראת הקריאה הראשונה, האומדן המתוקן הוא 3.07 ש"ח לדולר.

מאיר שטרית: עוד 7% אינפלציה של המטבע מול הדולר.

גדליה גל: שער של 3.07 ש"ח לא הופך עוד 7%.

מאיר שטרית: עוד 2%.

גדליה גל: התקציב גדל לפיכך ב-491.2 מיליון שקל.

גדליה גל: פירוט הסעיפים העיקריים שבהם ניתנה תוספת הוא כדלקמן: 155.

גדליה גל: 2 מיליון ש"ח לתקציב הביטחון, 11 מיליון ש"ח לתקציב משרד החוץ, 123.7 מיליון ש"ח לתשלום חובות, והרזרבה הכללית תגדל ב-68.8 מיליון ש"ח.

מאיר שטרית: יש תשובה – – –

גדליה גל: כל זה מהווה כ-4 אלפיות מהתקציב הכולל, חבר הכנסת מאיר שטרית.

גדליה גל: אך הוועדה החליטה להיענות לבקשת האוצר ולהגיש את הצעת התקציב המתוקנת.

אפרים גור: כמה הוספתם לקליטת העלייה?

גדליה גל: חבר הכנסת גור, לך אני רוצה לומר, שהקשבתי קשב רב לנאומים שלך, ואני רוצה לבשר לך שמהסיבות שאתה מנית כבר הוגדל בתקציב שהוגש התקציב לקליטת עלייה.

גדליה גל: בסעיפי ההכנסה יש תיקון זהה.

גדליה גל: יתר האומדנים למקדמים בתקציב – שכר עבודה, מחירים, בנייה – נשארו ללא שינוי לעומת האומדנים שנעשו בעת הכנת התקציב לפני כמה חודשים.

גדליה גל: בשלב הדיונים בוועדה נפרסו בפני חברי הכנסת והועלו בעיות ומצוקות שונות, שראוי וצריך לפתור את כולן או מקצתן, משום שהבעיות האלה הן בעיות קשות וצריך להתייחס אליהן.

גדליה גל: מובן שאין גבול לדרישות הצודקות ולמצוקות, והגעתי להסכמה עם שר האוצר, שבמרוצת חודש פברואר 1994 נוסיף 40 מיליון ש"ח לסעיפים שונים, כדי לקדם פתרונות לבעיות ולמצוקות בחברה הישראלית.

גדליה גל: מובן שנעשה זאת אם ועדת הכספים תאשר את הבקשות שתובאנה בעניין זה.

גדליה גל: כמו-כן יהיה פיצוי בגין השחיקה בקצבאות הקשישים, יקטן התשלום של השכבות החלשות לביטוח הלאומי, יוגדל התקציב של החינוך המיוחד במשרד החינוך.

שאול יהלום: באיזה סכום?

גדליה גל: ותינתנה הטבות שיקלו על הנכים בישראל.

גדליה גל: ועדת הכספים כבר הנהיגה בשנה שעברה פיקוח שוטף על ביצוע התקציב במהלך השנה ועל תוכניות העבודה של המשרדים.

גדליה גל: הבטחותיהם, כפי שניתנו בעת הדיון בתקציב לקראת 1994, תובאנה שנית לפני הוועדה במהלך השנה.

גדליה גל: השרים והמנכ"לים ידווחו לוועדה מה בוצע ומה לא בוצע, כדי שתהיה לנו יד על הדופק ונדאג לעזור להם שיעזרו לעצמם.

גדליה גל: נוסף על כך, הוועדה מקבלת דיווח רבעוני בזמן כמעט אמיתי על ביצוע התקציב בכללו.

גדליה גל: תחום מיוחד שאותו נדגיש השנה הוא תקציב הביטחון ודרכי הצגתו.

גדליה גל: במהלך שנת 1994 יתאמו משרד האוצר, משרד הביטחון וועדת הכספים של הכנסת את הנוהל החדש של הצגת תקציב הביטחון.

גדליה גל: השנה מוצגת זו הפעם הראשונה ההרשאה להתחייב המלאה של תקציב הביטחון מסך כל התקציב, בזכות מאמציה של ועדת הכספים של הכנסת בשנה שעברה.

גדליה גל: הימים האחרונים של השנה הצטיינו בהרבה רעש וצלצולים לגבי התקציב ומשמעותו.

גדליה גל: ברצוני להזכירכם, חברי הכנסת, כי הדיון האמיתי והיסודי בתקציב כבר החל בחודש יוני השנה, לפני כמחצית השנה.

גדליה גל: ההחלטות החשובות על גודל הגירעון בתקציב, הקביעה כי לא תהיה עליית נטל המס אלא הורדה, והטייס האוטומטי, הקובע כי 95% מהתקציב – כל אלה נעשו לאחר דיונים ואינטראקציות בין האוצר לבין ועדת הכספים.

גדליה גל: ומרגע ששני אלה נקבעו, גובה הגירעון וההחלטה על הורדת מסים, נקבעו למעשה היסודות שעליהם נבנה התקציב.

גדליה גל: צריך להשתחרר, לדעתי, מהמיתוס שהתקציב הינו תרופת פלא לכל בעיה ומצוקה במשק הישראלי.

גדליה גל: לא רק התקציב יכול לפתור את בעיות העוני, האבטלה ותחושת המצוקה בשכבות מסוימות.

גדליה גל: כדאי גם לזכור ששינוי בתקציב כדי להיטיב, יכול שסופו ירע, כי הגדלת גירעון יכולה לגרום לפריצה אינפלציונית שקורבנותיה הראשונים יהיו השכבות החלשות.

גדליה גל: הגורמים הפנימיים המשפיעים על מצב המשק הם לא רק התקציב, אלא גם מדיניות הריבית, שער החליפין, קצב העלייה, מצב המלחמה או השלום והסך הכול שאיננו ניתן למדידה של איכות התושבים והיוזמה שלהם.

גדליה גל: זה מביא אותי לנושא שנראה לי שלא צריך להרפות ממנו, אלא יש לחזור עליו פעם אחר פעם, והוא העלאת רמת המורים במערכת החינוך.

גדליה גל: בתקציב השנה הזו והשנה החולפת ניתנה לה עדיפות ממדרגה ראשונה, וכולם זוכרים כי דובר לא אחת, שמ-7 מיליארדי שקל עלה התקציב ל-10 מיליארד.

גדליה גל: מורים מצוינים יביאו לתלמידים מצוינים ולאזרחים מצוינים, שלא יזדקקו לעזרה תקציבית בכל תחום.

גדליה גל: השנה שבה ניתנה תוספת שכר ניכרת כזאת למורים היא השנה שבה נוכל לדרוש מהמערכת להתייעל, לפטר מורים בלתי מתאימים ולמשוך כוחות הוראה טובים, שימשכו את התלמידים אל בית-הספר.

גדליה גל: אני מבקש להעיר שתי הערות טכניות לפני סיום.

גדליה גל: האחת, אני מבקש להסב תשומת לב חברי הכנסת לתיקון הטעות שנתגלתה בסעיף 1 לחוק.

גדליה גל: גיליון התיקון הונח על השולחן.

גדליה גל: אני מודה למיכל אנגל ממערכת "דברי הכנסת", שהאירה את עינינו בעניין זה.

גדליה גל: אני מבקש מהכנסת לרשום לפניה, כי משנתקבל פרק ד' החדש, על שני הסעיפים אשר בו, ישונה לפי זה המספור של הפרקים לאחריו, על הסעיפים אשר בהם.

גדליה גל: מזכיר הכנסת הפנה את תשומת לבנו לכך, שההערה בעניין המספור שבראש רשימת ההסתייגויות אינה מכסה את ההתפתחות כגון זו שאירעה בקשר לקצבאות הילדים.

גדליה גל: רבותי חברי הכנסת, לסיום דברי, אני מוצא חובה נעימה להביע את הערכתי הרבה ליועץ המשפטי של ועדת הכספים אליעזר דמביץ, הפורש מחר לגמלאות.

סילבן שלום: אני מצטרף.

גדליה גל: זהו התקציב האחרון שהוא ליווה את הכנתו.

גדליה גל: אליעזר, נעים הליכות, חסר פניות, ידען ונבון, סמכות מקצועית, שלדבריו בוועדת הכספים מאזינים תמיד בקשב רב, והכול הרי יודעים, שבוועדה זו כושר ההקשבה אינו מן המעולים.

גדליה גל: דומני שאני משמש פה לכל חברי הוועדה, ואולי לכל חברי הכנסת, בהבעת ההערכה והתודה על כל מה שעשה.

גדליה גל: מיטב איחולינו לך, שכל שתעשה בעתיד יצלח כבעבר.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה.

שבח וייס: אני מצטרף לברכות ולתודות של חבר הכנסת גדליה גל, בכלל לצוות העובדים – ואנחנו נעשה את זה – לעובדי מחלקת הדפוס והפרסומים, לקצרניות; ומה זאת אומרת, עבודה קשה.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, במסגרת פסק הזמן שבין ירידתו של חבר הכנסת גדליה גל, וחבר הכנסת חיים אורון פה, לי היתה הרגשה כל הזמן שהיתה בקשה של הוועדה להצביע בקריאה שלישית.

שבח וייס: אתה טענת שלא היתה.

שבח וייס: אני רוצה לקרוא לפניך קטע, אחרי שהחלטנו מה שהחלטנו.

שבח וייס: כאשר דיבר כאן נציג ועדת הכספים, במקרה זה חבר הכנסת חיים אורון – וזה בסדר, נכון?

שבח וייס: זה כמו ועדת כספים – הוא אמר דבר שהדהד באוזני, ולכן תמהתי על ההערה שלך.

שבח וייס: הוא אומר כך: היות שבעוד דקות מספר אנו עומדים להצביע, אחרי שנצביע בקריאה שנייה על הפרק שבו מדובר, אשר ממוספר על-פי מבנה החוק, נצביע בקריאה שלישית על החוק כולו.

שבח וייס: נו, מה זה?

שבח וייס: חסרות המלים "אני מבקש"?

שבח וייס: זאת שאלתי.

שבח וייס: ואז אני אפנה לאקדמיה.

דן תיכון: בתום הקריאה השנייה צריך היה להתחיל ההליך הזה.

דן תיכון: כל מה שקרה לפני זה איננו בהתאם לתקנון.

שבח וייס: הבנתי.

שבח וייס: זה היה לפני.

דן תיכון: זו הטעות.

דן תיכון: היית צריך לעצור, להפעיל את סעיף 130 כלשונו, לאחר שסיימת את ההצבעה בקריאה שנייה.

שבח וייס: זה היה בתום הקריאה השנייה.

דן תיכון: לא.

דן תיכון: בתום ההצבעה.

דן תיכון: כאשר סיימת את ההצבעה על חוק קצבאות ילדים, אז היית צריך להפעיל את סעיף 130.

שבח וייס: עכשיו הבנתי.

דן תיכון: אני מצטער על האי-נעימות שגרמתי לך.

דן תיכון: אבל זו המגנה כרטה.

שבח וייס: רק בגלל זה אני כל כך מרוצה.

שבח וייס: רק צריך להסביר לחברים.

שבח וייס: רציתי להסביר לחברים שלך, שלתקנון יש איזה משקל.

דן תיכון: כאשר צדקת בסעיף הראשון, שתקתי.

דן תיכון: שאלת אותי ואמרתי שאתה צודק.

דן תיכון: וכאשר הפעילו אתמול את סעיף 127 שלא כהלכה, לצערי הרב היו תקדימים.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים לדיון.

שבח וייס: ברשותכם, אתחלף עם חבר הכנסת, סגן היושב-ראש, יוסף עזרן.

מאיר שטרית: בדקתי בדיעבד, לולא הצבענו על הסעיפים כפי שהצעתי – – –

שבח וייס: אני תמיד נשען על העצות של המזכיר רב-הניסיון והתושייה.

שבח וייס: זה קורה.

יוסף עזרן: רבותי, תם ועוד לא נשלם הנושא הראשון, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יוסף עזרן: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1994, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יוסף עזרן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מאיר שטרית, שש דקות.

יוסף עזרן: כל הגזירות הקשות האלה הן בגללך, חבר הכנסת מאיר שטרית, כי הבאת גזר לכנסת.

מאיר שטרית: לצערי זה לא עזר.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר, אולי, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: בדיון על התקציב שהוגש לפנינו, חברי מפלגת העבודה, שכל כך היו גיבורים והציעו הסתייגויות על התקציב, בעיקר אנשי הלובי החברתי, לא היה להם, לצערי הרב, האומץ להצביע בעד הסתייגויותיהם בחוק ההסדרים, ואני מניח שככה יעשו גם בתקציב המדינה.

מאיר שטרית: ברשותכם, ידידי, חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא רק חלק מההסתייגויות של חברי הכנסת חברי מפלגת העבודה, חברי הלובי החברתי.

מאיר שטרית: למשל, בפרק של משרד הרווחה, חבר הכנסת עמיר פרץ מציע – – –

שמואל אביטל: הם חולים.

מאיר שטרית: חולים?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: למשל, חבר הכנסת עמיר פרץ מציע – – –

חיים אורון: זה בגלל המקל, לא בגלל הגזר.

מאיר שטרית: – – – לתמיכה בהעסקת קשישים מוגבלים – – –

קריאה: – – –

יוסף עזרן: בבקשה, רבותי.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אורון, מותר לך להעיר, אבל ממקומך.

מאיר שטרית: הוא מציע, לתמיכה בהעסקת קשישים מוגבלים – – –

קריאה: – – –

יוסף עזרן: ממקומך תופיע.

יוסף עזרן: כך זה הנוהל, גברתי חברת הכנסת.

מאיר שטרית: הוא מציע תוספת – – –

יוסף עזרן: לא בעמידה – – –

מאיר שטרית: הזמן הזה לא נחשב לי, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני מתחיל מחדש.

יוסף עזרן: תתחיל.

יוסף עזרן: עוד לא התחלתי לסמן.

מאיר שטרית: לדוגמה, חבר הכנסת עמיר פרץ מציע, לתמיכה בהעסקת קשישים מוגבלים, תוספת של 600,000 שקל; שיקום וטיפול בעיוור – תוספת של כמעט 2 מיליוני שקל; שיקום וטיפול בחירש – תוספת של 8 מיליוני שקל; טיפול חוץ-ביתי במעונות ציבוריים ופרטיים – תוספת של 2 מיליוני שקל; רווחת הפרט וטיפול משפחה סוציאלי – תוספת של מיליון שקל; שירות לזקן – תוספת של 2 מיליוני שקל; סידור ילדים ממשפחות מצוקה במעונות יום – תוספת של 4.5 מיליוני שקל.

מאיר שטרית: ועוד ועוד ועוד ועוד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רפי אלול, יושב-ראש הלובי החברתי, מציע בסעיף הזה – השתתפות ברשות לשיקום האסיר – תוספת של מיליון שקל; שיפוצים והוצאות לרווחת הנכה – 2.4 מיליוני שקל; "המשקם" – 750,000 שקל; תמיכה בהעסקת קשישים ומוגבלים – 950,000 שקל; שיקום וטיפול בעיוור – עוד תוספת של 4 מיליוני שקל; השתתפות בשיחות טלפון – עוד מיליון שקל; שיקום וטיפול בחירש – 20 מיליון שקל.

מאיר שטרית: ועוד כהנה כהנה, ויכולתי למנות לכם אלפי הסתייגויות של חברי הלובי החברתי בתחומי הרווחה.

חיים אורון: – – – בלובי החברתי.

מאיר שטרית: אתה לא.

חיים אורון: אני האבא של הלובי החברתי.

מאיר שטרית: אז אני אשלח גם לך גזר היום.

חיים אורון: – – –

מאיר שטרית: אתמול לא שלחתי לך גזר כי חשבתי שאתה לא בלובי החברתי.

מאיר שטרית: אבל אם כן, אשלח לך היום, שלא תקופח לפחות.

חיים אורון: אני אכלתי כוסא.

מאיר שטרית: קנו את הלובי החברתי ואת השתיקה שלהם בחתיכת עצם; אפילו לא בעצם.

מאיר שטרית: מה בעצם הבטיחו להם בסיעת העבודה?

מאיר שטרית: שר האוצר הבטיח לתת תוספת של שעת לימודים בעיירת פיתוח.

מאיר שטרית: עכשיו, רבותי, אני אעשה לכם את החשבון הכספי.

מאיר שטרית: העלות של הפעלת יום חינוך ארוך כולו בערי פיתוח, תוספת של ארבע שעות ביום, היתה אמורה לעלות בסביבות 400 מיליון שקל.

מאיר שטרית: מאחר שמדובר על תוספת של שעה, נחלק את 400 מיליון השקל לארבע – זו בעצם תוספת של 100 מיליון שקל.

מאיר שטרית: מאחר שהתקציב הזה מדבר על הפעלת יום חינוך ארוך החל מספטמבר בשנה הבאה, אנחנו מדברים בעצם על הפעלת יום חינוך ארוך ארבעה חודשים בלבד בתקציב הזה – ספטמבר, אוקטובר, נובמבר ודצמבר בשנה הבאה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מתוך 100 מיליון שקל מדובר על שליש.

מאיר שטרית: בעצם מדובר על תוספת של 30 מיליון שקל.

מאיר שטרית: זה הפירור שזרקו לכל חברי הלובי החברתי בשביל להשתיק את ההתנגדות שלהם לשורה ארוכה של נושאים שנוגעים לאנשים שסובלים וממשיכים לסבול, וימשיכו לסבול.

מאיר שטרית: אני מתפלא על חברי, חברי הכנסת בסיעת העבודה, חברי הלובי החברתי, שבגלל פירור כל כך קטן הסכימו לוותר על כל התביעות שלהם, תחת האיום שמא לא ייבחרו בפריימריס הבאים במפלגת העבודה.

מאיר שטרית: צר לי, אני חושב שדווקא הסיכוי – – –

אברהם רביץ: היית צריך לתת מקל במקום גזר.

מאיר שטרית: אני בין אלה שלא כל כך – – –

יוסף עזרן: צריך להתחיל עם מידה טובה, ואחר כך קל וחומר, מידה טובה ממידה רעה.

יוסף עזרן: ככה אמור בתלמוד.

מאיר שטרית: כמי שמאמין בחינוך, אני מאמין בשיטת הגזר דווקא.

מאיר שטרית: אני חושב שחינוך יכול להשיג תוצאות – – –

אברהם רביץ: המקל וגזר.

מאיר שטרית: אמת.

מאיר שטרית: הגזר יכול להשיג תוצאות מאוד מאוד טובות.

מאיר שטרית: כשאתה מגיע למקל, לפעמים זה מאוחר מדי.

מאיר שטרית: הייתי מצפה שלא נגיע למקל לעולם, ונוכל רק באמצעות הגזר למנוע בכלל את הצורך במקל.

מאיר שטרית: צריך שיהיה מקל גדול מונח בפינה בארון.

מאיר שטרית: אבל הדבר מתחיל מחינוך.

מאיר שטרית: ואתה יודע, בעניין הזה, לצערי, יש החמצה גדולה בתקציב של המדינה השנה.

מאיר שטרית: אין בתקציב הזה שום בשורה מבחינת שינוי סדר העדיפויות הלאומי, כפי שהממשלה התחייבה.

מאיר שטרית: ולחבר הכנסת אורון, לפני כן ביקשת שאני אענה לך, אני אענה לך עכשיו, כי אין לי הזדמנות אחרת.

מאיר שטרית: שאלת מה קורה עם הבן שלך ועם הבן של פורז.

מאיר שטרית: פורז מקופח כי יש לו רק שני ילדים ולך יש שלושה ילדים – – –

חיים אורון: ארבעה.

מאיר שטרית: ארבעה.

מאיר שטרית: והם משרתים באותה יחידה, באותו זמן, באותו צבא.

דן תיכון: הוא משווה את השני לרביעי.

מאיר שטרית: בוודאי.

דן תיכון: אם תשווה את השני והשני, זה שוויון.

חיים אורון: – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורון, הרי אתה מסכים עם כל מה שאמרתי אתמול בערב.

מאיר שטרית: אתה ישבת כשדיברתי על כל העיוות בקצבאות הילדים – – –

דן תיכון: הוא לא שמע אותך.

מאיר שטרית: הוא היה באולם.

מאיר שטרית: אולי הוא לא הקשיב.

מאיר שטרית: לפי מבחן הכנסה לנפש.

מאיר שטרית: הבאתי את חמש המ"מים של ז'בוטיסקי.

מאיר שטרית: צריך לתת קצבה למי שזקוק לה, ולא לתת לאלה שלא זקוקים.

מאיר שטרית: אז תהיה צודק לכל האורך.

מאיר שטרית: אבל גם לגישתך.

מאיר שטרית: נניח שאתה צודק.

מאיר שטרית: אם אתה צודק בגישה הזאת, בבקשה.

מאיר שטרית: מה שהייתם צריכים לעשות הוא לא להוסיף קצבאות לאלה שלא משרתים בצבא.

מאיר שטרית: להיפך, לקחת את כל הקצבאות, גם ממי שמקבל היום ומשרת בצבא, ולחלק אותן אחרת – להוסיף אותן לחוק חיילים משוחררים, אם אתה רוצה.

מאיר שטרית: אז אני מבין את ההיגיון.

חיים אורון: – – – עוד 10% למס הכנסה, תחלק אותם אחרת.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

חיים אורון: אתה נגד.

מאיר שטרית: מי אמר לך שאני נגד?

חיים אורון: כן.

חיים אורון: אתה בעד 25% מס הכנסה.

מאיר שטרית: אמת.

מאיר שטרית: כי, לדעתי, אם יורידו את המס לסכום הגיוני, מדינת ישראל תקבל נטו יותר ממה שהיא מקבלת היום.

מאיר שטרית: לצערי הרב, היום מכריחים את בעלי העסקים והעצמאים להיות גנבים; לא גנבים – רמאים.

מאיר שטרית: אגב, אם אתה רוצה להוכיח את זה, יש לי דרך פשוטה.

מאיר שטרית: תטילו 100% מס על ההכנסה; תראה שכולם יחיו.

מאיר שטרית: זה מראה לך שיש כלכלה שחורה.

מאיר שטרית: כי לאנשים אין ברירה.

מאיר שטרית: זה לא קונץ גדול לתפוס את האנשים בסמכויות הבלתי מוגבלות שיש לאגפי המס.

מאיר שטרית: יש פה שורה של הסתייגויות, ויושבת פה חברת הכנסת יעל דיין, וזו לא הפעם הראשונה שהיא יושבת באולם, לשמחתי.

מאיר שטרית: אני רואה אותה יושבת בדיון ושומעת ומקשיבה.

מאיר שטרית: יש פה שורה של הסתייגויות שאת ואני חתומים עליהן יחד, על כל הנושא של טיפול בקידום מעמד האשה.

מאיר שטרית: יש שורה של הסתייגויות שמציעה לתת תוספות לעניין הזה.

חיים אורון: – – –

מאיר שטרית: אני והיא חתומים עליהן.

מאיר שטרית: לכן מותר לי לומר את זה לחברת הכנסת יעל דיין.

שמואל אביטל: – – – כל הזמן אתה מתגרה – – –

מאיר שטרית: אני מקווה, חברת הכנסת דיין, וחברות הכנסת האחרות בסיעות הקואליציה, שלפחות על הסתייגות אחת נצביע.

מאיר שטרית: אני בוודאי אצביע בעד ההסתייגות הזאת.

מאיר שטרית: נכון שזה לא קונץ, כי אני באופוזיציה.

מאיר שטרית: ברור שלכם זה הרבה יותר קשה.

מאיר שטרית: אני בהחלט מבין את זה.

מאיר שטרית: אבל אם לא משנים בשעה הזאת, בעצם לא תשנו לעולם.

מאיר שטרית: נמשיך לדבר על מעמד האשה עוד מאה ואלף ישיבות.

מאיר שטרית: אני מסכים אתכם לחלוטין.

מאיר שטרית: זו הסיבה שהצטרפתי לוועדה לקידום מעמד האשה.

מאיר שטרית: לצערי, בגלל ועדת הכספים, אני יכול להגיע מעט מאוד.

מאיר שטרית: אבל בסך הכול אני מסכים לעיקרון שהאשה בארץ מקופחת.

מאיר שטרית: וצריך לתקן את המצב הזה.

יוסף עזרן: אתה צריך לסיים.

מאיר שטרית: בהסתייגוית היום יש תיקון קונקרטי, לא דיבורים בעלמא.

מאיר שטרית: יש היום הזדמנות לתקן את זה, יעל.

יעל דיין: הגעתי להסכמה עם שר האוצר.

יעל דיין: יש תקציב נוסף.

יוסף עזרן: לא, אל תנהל עכשיו דו-שיח.

יוסף עזרן: זמנך תם.

יוסף עזרן: אני מצטער, יסיים כבודו.

מאיר שטרית: חברת הכנסת דיין, כחבר הכנסת בקדנציה השלישית שלי למדתי שהסכמות כאלה על מה שיהיה בעתיד, ויוסיפו, הן הסכמות שלא מתקיימות.

מאיר שטרית: אגב – – –

יעל דיין: יש לי דווקא ניסיון טוב משנה שעברה.

מאיר שטרית: הלוואי.

מאיר שטרית: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני רוצה לציין את אחת ההסתייגויות שלי – זו ההסתייגות לתקציב הביטחון.

מאיר שטרית: בתקציב הביטחון יש הסתייגות שלי, ואני מבקש לשכנע בה את חברי הכנסת בשתי מלים בלבד.

מאיר שטרית: הצעתי לגבי תקציב הביטחון, מי שרצה לבנות צבא קטן וחכם, שיוכיח את זה.

מאיר שטרית: בתקציב הביטחון, לצערי הרב, ראינו לפי המספרים בוועדת המשנה שיש עלייה גדולה מאוד בהוצאות השכר ובהוצאות האישיות, חרף הקטנת כוח האדם בצה"ל.

מאיר שטרית: לעומת זאת, יש ירידה גדולה מאוד ברכש מהתעשיות הביטחוניות ובמחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: אחת ההסתייגויות שלי לתקציב מבקשת להוסיף 200 מיליון שקל לתקציב המחקר והפיתוח בצה"ל, כדי להכין את צה"ל לקרב העתידי, כדי לתת לו בשדה הקרב העתידי אותם יתרונות שהיו לו, ואין לו היום, לצערי הרב, או שהם נשחקו.

מאיר שטרית: ההצעה שלי היא, שבתקציב הביטחון עצמו, אגף התקציבים במשרד הביטחון ישנה את יעדי התקציב, ויקצה 200 מיליון שקל למחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: היום אמר יושב-ראש ועדת הכספים שבגלל שינויי שער מטבע הוספנו לתקציב הביטחון 150 מיליון שקל.

מאיר שטרית: אם זה נכון, מדוע לא לקבל את ההסתייגות הזאת, של תוספת 200 מיליון שקל למחקר ופיתוח – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת מאיר שטרית, תשע – – –

מאיר שטרית: – – כשיש עכשיו תוספת של 150 מיליון שקל לתקציב הנבנה?

יוסף עזרן: חבר הכנסת מאיר שטרית, תשע דקות במקום שש דקות, לא מקובל עלי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורון, כחבר הוועדה הזאת, אני מבקש שאתה לפחות תתמוך בהסתייגות הזאת.

מאיר שטרית: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אבל חשבתי שכדאי להדגיש את ההסתייגות הזאת – –

יוסף עזרן: בסדר.

יוסף עזרן: נתתי לך אפשרות.

מאיר שטרית: – – בתקווה, חבר הכנסת אורון, שלפחות על זה נתאחד.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת שמואל אביטל, במסגרת ארבע דקות.

יוסף עזרן: אני מבקש מאוד להקפיד על הזמן.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מצטער שלא אמרתי מלה טובה עם פרישתו של ידידנו, דמביץ, שאני מאחל לו כל טוב.

מאיר שטרית: אני מאחל גם הצלחה רבה ליועצת המשפטית הנכנסת, הגברת אנה שניידר, אני חושב – בשם כל חברי ועדת הכספים.

יוסף עזרן: תודה.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ברכות למר דמביץ ואיחולי הצלחה.

שמואל אביטל: אני רוצה לדבר על התקציב בקטע של החקלאות.

שמואל אביטל: אין ספק שבתקציב זה יש מהפך דרמטי מבחינת הסכומים ומבחינת ההקצאה של המדינה לתמיכה בחקלאות, זה מהווה שינוי משמעותי.

שמואל אביטל: לשר האוצר מגיעות ברכות על כך.

שמואל אביטל: הבעיה המרכזית שלי היא לא הנפח של הכסף אלא מה המדיניות שתעמוד מאחורי התוספות המשמעותיות האלה.

שמואל אביטל: פה הוויכוח.

שמואל אביטל: לצערי הרב, דווקא בעקבות ההסתייגות שלי, שעברה – בהזדמנות זו אני מודה לך, חברת הכנסת יעל דיין – אני חושש יותר.

שמואל אביטל: על מה היה הוויכוח?

שמואל אביטל: הוויכוח היה עוד בוועדת הכספים, כששר האוצר, יחד עם שר החקלאות, הציג את מה שהציג בשאלה, אם יש בתוכנית מהסוג הזה שמירה כלשהי על המשק המשפחתי והחקלאי הקטן.

שמואל אביטל: בעזרת חברים בוועדת הכספים גרמנו לשינוי, שבעצם החזיר לשר האוצר ולשר החקלאות את ההצעה המקורית שלהם.

שמואל אביטל: אז, לצערי הרב, היו פה שותפים, חברים בעיקר מהקואליציה, אם זה ידידי, חבר הכנסת גדליה גל, שעלה פה לדוכן – אחרי שחבר הכנסת אורון אמר את זה – ואמר במו פיו שההסתייגות הזאת היא חלק מהעניין, ורווח לי.

מאיר שטרית: למה הצבעת נגד יום חינוך ארוך?

שמואל אביטל: כמי שלא כל כך אמון על התקנון, הבנתי שאולי יש פה תרגיל נוסף, לא מספיק אתמול.

שמואל אביטל: אולי זו הזדמנות להודות לחבר הכנסת דן תיכון, שבהסכמתו לכך שההצבעה תהיה היום זה לא נגרר עוד שבוע.

שמואל אביטל: אלוהים יודע מה עוד הייתם מנסים לעשות בעניין.

חיים אורון: לא היתה דרושה שום הסכמה של אף אחד לעניין הזה.

מאיר שטרית: לפי התקנון, היא היתה דרושה.

שמואל אביטל: לפי התקנון ולפי מה שבדקתי – – –

חיים אורון: לפי התקנון המיוחד שיש אצל חבר הכנסת דן תיכון, לפי התקנון של הכנסת – לא.

שמואל אביטל: בינתיים, לא תמיד הוכח שחבר הכנסת דן תיכון לא צודק בהערות המינהליות והתקנוניות שלו.

שמואל אביטל: במקרה הספציפי הזה, שבו כל כך נסערתם, אתה וחבר הכנסת גל, אני נוטה להאמין שבלי הסכמתו היינו נגררים לאיזה תרגיל אחר עוד שבוע.

יוסף עזרן: חבל על הוויכוח, הוא עקר.

מאיר שטרית: אתה עוד תראה שייתנו לך פיצוי לענף הלול, של 10 שקלים ללולן.

מאיר שטרית: זה מה שיביאו, אם יקבלו את ההסתייגות שלך.

שמואל אביטל: חבר הכנסת שטרית, פה אני רוצה להתייחס לחלק מהדברים שלך.

שמואל אביטל: שר האוצר אומר, שהעניין הזה עולה 300-200 מיליון שקל.

שמואל אביטל: אני אומר לכם שהתיקונים שעשינו, קודם כול בוועדת הכספים, הם תיקונים הכרחיים ונותנים תשובה אמיתית.

שמואל אביטל: אם בימי הלחץ הכבד הזה שר האוצר היה נענה טיפה לדרך דיון אחרת, כל מה שהיה אתמול – יעיד על כך חבר הכנסת אורון היושב פה – לא היה מתקיים כלל.

שמואל אביטל: מי צודק יותר מאדם שנישלו אותו ממקור פרנסתו?

שמואל אביטל: שר הביטחון אומר פה כל הזמן כמה עולות התעשיות הביטחוניות, מפני שעושים בהן את ההבראה.

שמואל אביטל: למה הכללים האלה לא יחולו על חקלאי, כשהמדינה עושה זאת במודע, באופן מתוכנן?

שמואל אביטל: אני מתעלם מספק כוונת זדון, חלילה.

שמואל אביטל: אני רואה כמשימה שלי, אחרי שהתקציב הזה יאושר, שתהיה ועדת מעקב כדי שהדברים יתבצעו.

יוסף עזרן: האם אתה מקבל פיצוי על מכסת המים, אם הוא מוותר עליה?

שמואל אביטל: יש הצעות מן הסוג הזה, של הממשלה, לא שלי, אני לא בעד זה.

שמואל אביטל: מדובר בחוק סוציאלי ממדרגה ראשונה.

שמואל אביטל: חבר הכנסת אורון, מישהו כאן עוד עלול לחשוב שאותם תיקונים לא מגיעים לשום קיבוץ, וכאילו בא לכאן מישהו שדואג רק למושבים, אבל כולנו יודעים שמדובר בכל חקלאי ישראל.

שמואל אביטל: יש מי שעסק בזה ויש מי שעסק בטרפוד.

שמואל אביטל: מלה אחרונה, ברשות היושב-ראש.

שמואל אביטל: ההסתייגות הזאת, מעבר למהומה שהיא יוצרת, היא מתקנת עוול ומציבה בפני הממשלה שלי – שעשתה דברים רבים גם בחקלאות – מחסום לא לעשות את התרגילים שהמשמעות שלהם היא השמדת המשק המשפחתי.

שמואל אביטל: עוד נדבר על האוטונומיה; ובתיקונים האלה הקמנו תשתית ראשונית מינימלית לקראת מה שיקרה להתיישבות ולחקלאות באוטונומיה.

שמואל אביטל: תודה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת שמואל אביטל.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת אורון.

שמואל אביטל: אגב, במענה להצעה שלו, הצעתי לשר הביטחון שאם זה עולה כל כך יקר, אני מוכן להעביר את הביצים לצבא.

יוסף עזרן: זה לא מקובל, מה זה – השלמות?

חיים אורון: אני עולה על הדוכן הזה במהלך הדיונים על תקציב 1994, ואני שמח לצרף את ברכותי – אם מותר לומר – לידידי, היועץ המשפטי של ועדת הכספים, עורך-הדין אליעזר דמביץ, שהיתה לי חוויה לעבוד במחיצתו במהלך שש השנים האחרונות, ולא רק בדיוני התקציב.

חיים אורון: אני מצטרף לדבריו של יושב-ראש הוועדה, שהיה פה לכולנו.

חיים אורון: בנושא התקציב, אני רוצה להתייחס רק לשתי נקודות; האחת – קצרה.

חיים אורון: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת שמואל אביטל, תמכתי מאוד בנושא הפיצוי, ובוועדת הכספים – אפילו בנימה אחת חריפה יותר משל שמואל אביטל.

מאיר שטרית: איך הצבעת?

חיים אורון: פה אני מגיע לשאלה של ההצבעות.

חיים אורון: אני מאמין שיש להסדיר פיצוי למי שתילקח מכסתו, או מי שיוותר על מכסתו.

חיים אורון: חבר הכנסת אביטל, אני מציע שנדבר על מכסתו החקלאית, ולא רק במשק המשפחתי.

חיים אורון: חבר הכנסת שטרית, אני אומר באופן הכי חברי: כאשר הייתי באופוזיציה, חשבתי שתפקידי המרכזי הוא לשכנע את הציבור והכנסת שהעמדות שהקואליציה נוקטת שגויות, צריך להחליף אותה והיא נוקטת מדיניות לא נכונה, במקרה זה, בנושאים כלכליים.

חיים אורון: מה שאתה חוזר ועושה כל הזמן – מבחינה זו, ליצנות הגזר היא ביטוי ציורי לזה – הוא למצוא עריקים, בלשון חריפה.

חיים אורון: בעצם, ייאוש מהמאבק האופוזיציוני – אני אומר עכשיו את דעתי באופן שקט – במחשבה שניתן למצוא מישהו שיחצה את הקווים.

יוסף עזרן: זה לגיטימי.

חיים אורון: הלגיטימיות לא רק שהיא מלאה – – –

מאיר שטרית: אז אין טעם בדיון, אין טעם לשכנוע, וכאילו חבל על הזמן.

יוסף עזרן: לא, זה לא מה שהוא אמר.

חיים אורון: היות שידידי היושב-ראש העיר בשקט: "זה לא מה שהוא אמר", תן לי שתי דקות להגיד את דעתי, אבל לא בטוח שנסכים.

חיים אורון: אני חושב שיש הרבה מקום לשכנוע.

מאיר שטרית: ביקשתי להיפגש עם הסיעה שלכם, כל הזמן אני מבקש שיחה.

מאיר שטרית: איפה אשכנע אתכם אם לא מעל הבמה?

חיים אורון: אני חוזר ואומר מה שאמרתי אתמול בדיון על התקציב.

חיים אורון: מהבחינה הזאת, אני לא צריך להשתכנע על-ידך.

חיים אורון: אני יכול להציע הסתייגויות מוצדקות, הכרחיות, ב-4-3 מיליארדי שקלים, בנושאים שלו היתה בידי היכולת לצרף אותם לתקציב הייתי עושה זאת.

חיים אורון: יותר מזה, הצעתי מקורות לאותם 4-3 מיליארדי שקלים, אגב, בחלק, בוויכוח גדול אתך, כמו למשל תוספת מדרגת מס נוספת, כמו למשל הפחתת עלות העבודה, כמו למשל מיסוי שוק ההון.

מאיר שטרית: אני נגד זה שימוטטו את הבורסה.

חיים אורון: אבל אני יודע, ואתה ודאי יודע, כי היית עד לפני שנה-וחצי אחראי לתקציב השני בגודלו במדינה, שכל תקציב הוא מתח בלתי ניתן לפתרון בין צרכים אמיתיים, לא מדומים, בין אפשרויות ובין גישות שונות.

חיים אורון: אני בטוח שגם אם היינו אומרים כי מונח על השולחן הזה סכום של 3 מיליארדי שקלים, והיינו מסכימים כולנו כיצד להוציאם, עדיין היתה נשארת בעיית המקורות.

חיים אורון: לא שאין זה לגיטימי שאנשים יחצו את הקווים, גם אני ניסיתי לעשות אותו דבר עצמו, לא שאין זה אפשרי שמישהו יצטרף להסתייגות של האופוזיציה, המבחן העיקרי של התקציב הזה הוא לא אם מישהו יצליח להעביר הסתייגות עם ארבעה מחברי הקואליציה וכל האופוזיציה – כי זהו הפרש הקולות היום בכנסת – אלא אם המדיניות הבסיסית שהתקציב, על כל חלקיו הכלכליים, החברתיים והמדיניים, מבטא היא המדיניות שאנו מייצגים.

חיים אורון: הדיון על התקציב הוא דיון מדיני.

חיים אורון: לא אומר שאני שלם אתו במאה אחוז, הייתי רוצה לשפר את המצב בשורה של נושאים, אך לא אהסס להצביע בעדו היום, משום הצירוף בין הנושאים המדיניים, שאני שלם אתם במאה אחוז, לבין הנושאים החברתיים, שאני שלם אתם באחוזים קטנים יותר, אך מוכן לקבל את הקו ולנסות לתקנו כל הזמן.

חיים אורון: לכן, אצביע בעד התקציב.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יוסף עזרן: חבר הכנסת רפאל אדרי אינו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון בחוק התקציב היום הוא המשכו של הדיון בחוק ההסדרים, שנמשך כבר שבוע שני.

סילבן שלום: להווי ידוע לחברי הכנסת, כי במשך כל שנות קיומה של הכנסת נמשך הדיון שבוע אחד בלבד.

סילבן שלום: אומנם חוק ההסדרים לא היה קיים במשך כל שנות קיומה של הכנסת, אבל תמיד היה דיון של שבוע אחד בלבד.

סילבן שלום: הדיון הזה של שבועיים נועד למען מטרה אחת בלבד: כדי שיהיה לאנשים קל יותר לעבור את התקופה הזו, כדי שלשרים יהיה קל יותר להיות כאן.

סילבן שלום: אבל, לצערי הרב, הם לא היו בשבוע שעבר ואינם נמצאים היום, והדיון על חוק התקציב אשר מתחיל עכשיו, התחיל לפני כחצי שעה ללא השרים, ובעיקר ללא שר האוצר.

סילבן שלום: זוהי תופעה מתמשכת של זלזול מוחלט בכנסת, זלזול מוחלט בעבודת הבית, ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שטוב שתהיה הערה שלך ליושב-ראש הכנסת, כדי שיעיר לשרי הממשלה, שלא יכול להיות שבדיון כל כך חשוב לא יהיה כאן שום שר.

גדעון שגיא: מעולם לא היה דיון כל כך ממצה בתקציב כמו הפעם, ומעולם לא הובא התקציב לדיון בשלב כל כך מוקדם.

יוסף עזרן: זה לא סותר.

סילבן שלום: חבר הכנסת גדעון שגיא, ההבדל הוא, שבשנים קודמות הדיון היה נפתח ביום שני ונמשך 24 שעות ביממה ללא הפסקה, לכן היה מגיע עד יום שישי.

סילבן שלום: הפעם סיימו כל יום דיונים ב-23:00 או ב-24:00 והלכו לישון עד 10:00.

סילבן שלום: לו היה קורה אותו דבר ביום שני בבוקר, היתה חוזרת אותה תופעה.

סילבן שלום: כמות ההסתייגויות היא אותה כמות שהיתה כאשר אתם הייתם באופוזיציה.

סילבן שלום: ההבדל הוא בשוליים.

סילבן שלום: מה שהיה הוא שיהיה, גם מבחינת תקציב המדינה עצמו.

רפאל אלול: את השבת נעשה בבית?

סילבן שלום: אם מה שהיה הוא מה שיהיה, ואם ב-1994 אנו הולכים למה שהיה ב-1993 – ב-1994 יימשך הלא-טוב שהיה ב-1993.

סילבן שלום: ב-1993 עלתה האינפלציה לשיעור דו-ספרתי, לאחר שב-1992 היא ירדה, לראשונה לאחר שנים רבות, למדד חד-ספרתי של 9.7%.

סילבן שלום: לאחר שהצליחו לעשות זאת במאמצים רבים, הגיעה הממשלה הזו, עם תקציב הוצאות מנופח, וכאשר יש לה לכל דבר – לאינפלציה של 11.5%.

סילבן שלום: אבל גם הנתון הזה מרמה, כי בשלושת החודשים האחרונים, אדוני היושב-ראש, שיעור האינפלציה השנתי הוא 14.5%, ולא 11.5% כפי שהיה לנו עד עכשיו, וזאת כאשר יש אבטלה גבוהה.

סילבן שלום: בסופו של דבר, האבטלה, כפי שידוע, מורידה את האינפלציה.

סילבן שלום: כאשר יש אבטלה, אנשים לא עובדים, כאשר הם לא עובדים אין להם כסף, כאשר אין להם כסף אין להם אפשרות לקנות, כאשר הם לא קונים אין ביקוש לאותו מוצר, ואז מחירו יורד.

סילבן שלום: זוהי מלחמה ידועה באינפלציה, וכך היה בארצות-הברית בתקופת ממשל רייגן ובאנגליה בתקופתה של תאצ'ר, ושם נחלו הצלחות על-פי מתכון זה שאיני אוהב אותו, תוך האצה גבוהה של האבטלה.

סילבן שלום: כאן, למרות גובה האבטלה, האינפלציה לא רק שאינה יורדת אלא ממשיכה לעלות, כי כאן יש תסמונת "בייגה יש לי".

סילבן שלום: לכל דבר יש לו, והדבר הזה פשוט לא ייאמן.

סילבן שלום: מגיע אליו שר, ואם אינו יוצא עם 50 מיליון ש"ח תוספת לתקציב, זהו עבורו כישלון מוחלט.

סילבן שלום: הייתי פעם עוזרו של שר האוצר, ואני יודע ששמירה על מסגרת התקציב היתה הישג.

סילבן שלום: אם קיצצו 1% או 2%, זה היה הישג.

סילבן שלום: כאן, אם אין מקבלים תוספת של 50 מיליון שקל, זה לא הישג.

סילבן שלום: בסופו של דבר, הכסף אינו נוצר יש מאין.

סילבן שלום: אין מצב שבו יש כסף, ושר האוצר רע הלב לא נותן.

סילבן שלום: אם הוא נותן, אולי הוא לא נותן למה שצריך.

סילבן שלום: יושב כאן חבר הכנסת רפי אלול, שלצערי הרב יצביע בעד החוק, אף שלא ענו על בקשותיהם.

סילבן שלום: הם עמדו, בצדק, על דרישותיהם הצודקות, אבל הכסף ניתן לדברים אחרים.

סילבן שלום: זה נשמע עניין פוליטי, ונמאס לי לומר זאת, אך קופת-חולים מקבלת, הקיבוצים מקבלים וכל מי שקרוב לצלחת מקבל, אבל כאשר באים לדרוש עבור האנשים שרפי אלול מייצג ובשמם הגיע לכנסת, אומרים שצריך לשנות את שיטת הבחירה של הפריימריס, כי כל אלה שמתנגדים לתקציב הם אלה שנבחרו בבחירות אזוריות, ואלה שנבחרו בבחירות אזוריות אינם העילית שבעילית.

סילבן שלום: אני אומר שההיפך הוא הנכון – זה קורה אצלכם בתוך המפלגה, חבר הכנסת רפי אלול – מי שרץ ברשימה הארצית, הקשר שלו עם הבוחר הוא קשר מרוחק, אבל הקשר של מי שרץ בבחירות המחוזיות הוא קשר יותר טוב.

סילבן שלום: אין הדבר אומר שצריך להגיע לבחירות אזוריות מלאות.

סילבן שלום: בחירה אזורית מלאה אינה טובה, כי אז ההצבעה תהיה באמת פר-אזור, אבל בחירה מחוזית אינה מביאה להצבעה מחוזית אלא לקשר טוב יותר עם הנבחר.

סילבן שלום: לצערי הרב, לבייגה יש לדברים מסוימים אך לא לדברים אחרים.

סילבן שלום: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהתקציב הזה מייצג ארבעה פרמטרים, שכולם מצביעים על כיוון של כישלון: אינפלציה גואה, אבטלה שאינה יורדת, עוני מתרחב וצמיחה יורדת.

סילבן שלום: אומר כאן שר האוצר היום, שמספר מקומות העבודה ב-1993 עלה לעומת מספרם ב-1992, וזה נכון, אך הוא שכח לומר שמספר המקומות שנוספו ב-1993 קטן יותר מאשר ב-1991.

סילבן שלום: נוח לקחת שנה אחת ולומר שיש גידול, אבל לעומת 1991 יש ירידה.

יוסף עזרן: איך אתה מסביר את הפרדוקס הקיים בכל המדינות, שכאשר הצמיחה הכלכלית יורדת מעלים את הריבית, ואילו כאן זה להיפך – מורידים את הריבית.

סילבן שלום: גם העלאת הריבית שבוצעה השבוע על-ידי נגיד בנק ישראל, בשיעור של 0.8%, בוצעה על-ידו מחוסר ברירה.

סילבן שלום: הוא היום האדם האחרון במדינת ישראל אשר שומר על יציבות המחירים.

סילבן שלום: לפני רגע תיארתי את "בייגה יש לי", ובא נגיד בנק ישראל ומשתמש במכשיר האחרון שיש לו כדי למנוע את עליית המחירים.

סילבן שלום: מה עושה הריבית?

סילבן שלום: בסופו של דבר, היא מייקרת את העלויות במשק, דבר הגורם להאטה בצריכה וכן הלאה.

סילבן שלום: הריבית המועלית מאטה את האינפלציה.

סילבן שלום: נכון שהעלאתה מצד שני גורמת להאטה בצמיחה.

סילבן שלום: כי אז עלויות ההקמה, עלויות האשראי, עלויות העסקים הן יותר קטנות.

סילבן שלום: מה שקורה היום במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, הוא שדווקא העלאת הריבית פוגעת רק בעסקים הקטנים.

סילבן שלום: אני אסביר לך למה.

סילבן שלום: העסקים הקטנים הם אלה שהולכים לבנק וצריכים את האשראי.

סילבן שלום: "כלל" לא צריכה את האשראי, היא הולכת לבורסה ומגייסת שם את הכסף בלי ריבית.

סילבן שלום: היא מגייסת שם הון עתק.

סילבן שלום: היא יכולה לעשות השקעות כמה שהיא רוצה.

יוסף עזרן: כסף הולך לכסף.

סילבן שלום: כסף הולך לכסף.

סילבן שלום: לעומת זאת, אותו בעל עסק קטן הוא שנפגע.

סילבן שלום: עוד שני משפטים ואני מסיים.

יוסף עזרן: כיוון שהפרעתי לך, אני מתחשב.

סילבן שלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

סילבן שלום: יוצא מצב, שאף שיש להם כסף להרבה דברים, לדבר אחד אמר ראש הממשלה שאין לו כסף, אין לו כסף לזרוק על התעשייה האווירית.

סילבן שלום: מי שראה אתמול את התמונות בטלוויזיה של אותם מפוטרים מהתעשייה האווירית מבין את העניין הזה.

סילבן שלום: אין לי 400 מיליון לזרוק על התעשייה האווירית.

סילבן שלום: אבל מאות מיליונים לקופת-חולים יש לך, ואני אחזור על זה, רק השנה קיבלו 350 מיליון שקל ועוד הלוואות, כמעט עד לגובה של מיליארד שקל סיוע, עד 1996.

סילבן שלום: למה עד 1996?

סילבן שלום: כי ב-1996 יש בחירות, אז צריך להחזיר עד לפני 1996.

סילבן שלום: ב-1996 תבוא הממשלה הנוכחית, שהיא חושבת שהיא תהיה בשלטון, ותגיד מחיקת חובות, כמו שעשו עכשיו לקיבוץ הארצי פעמיים, פעם אחת מחיקת חובות בהסדר הקיבוצים ופעם אחת על-ידי חברה שנקראת "תכן", שנתנה הלוואות לקיבוצים.

סילבן שלום: מאחר שהם לא יכולים, כמובן, להחזיר את ההלוואות, הם באים לוועדת הכספים.

סילבן שלום: רק לפני שבוע נתנה ועדת הכספים 15 מיליון שקל – – –

אברהם רביץ: זה ייחודיים.

סילבן שלום: זה ייחודיים, חד-משמעית.

סילבן שלום: בנושא הזה של כמות הכסף, של יש ואין: כסף לתעשייה האווירית אין, ויש כספים לדברים אחרים.

סילבן שלום: מלה אחרונה לגבי הנושא של קצבאות ילדים, שעבר היום.

סילבן שלום: אני באופן אישי, ואני מאמין שכל סיעתי, אין ברצוננו להפלות בין ילד יהודי לילד ערבי.

סילבן שלום: אין שום כוונה כזאת של איש בסיעה.

סילבן שלום: אני מאמין שאני מדבר בשם כולם, לפחות בשמי שלי.

סילבן שלום: אנחנו חושבים שכל ילד צריך ליהנות מאותם תנאים בדיוק.

סילבן שלום: אבל יש הבדל בין אפליה להבחנה.

סילבן שלום: אפליה היא דבר אסור.

סילבן שלום: בית-המשפט העליון אסר אותה.

סילבן שלום: הבחנה היא דבר מותר.

סילבן שלום: הבחנה – בית-המשפט העליון אישר בעבר, והיא ניתנת על סמך קריטריונים מסוימים קבועים.

סילבן שלום: לכן אם היום הדבר הזה נעשה, ויכול להיות שנעשה איזה אי-צדק, צריכים היו להביא מייד היום את חוק החיילים המשוחררים, כדי לתת את ההטבה דרך החוק הזה.

סילבן שלום: אבל כל המהירות היתה, אדוני היושב-ראש, מפני שהיה צריך לקנות את ההצבעה שלהם היום ונתנו את החוק הזה עכשיו בהסתייגות, עד 31 בדצמבר.

סילבן שלום: אני ביקשתי מהם להביא את זה בשבוע הבא, אבל זה היה בלתי אפשרי.

סילבן שלום: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת סילבן שלום.

יוסף עזרן: אני מבין כי חבר הכנסת סילבן שלום סובר כמאן דאמר בתלמוד דרשינן סמוכין.

יוסף עזרן: יש אחד שאומר לא דרשינן סמוכין, אתה כן דורש.

יוסף עזרן: חבר הכנסת רפאל איתן, בבקשה.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נושא ההסתייגויות שלי הוא המאבק בנגע הסמים והאלכוהול.

רפאל איתן: חמישה משרדי ממשלה עוסקים בצורה כזו או אחרת בנושא המאבק בנגע הסמים והאלכוהול.

רפאל איתן: עובדה זו מקשה את התיאום, אינה מאפשרת לתכנן את הפעילות לתקופה רב-שנתית וגורמת לבזבוז משאבים וכוח אדם.

רפאל איתן: ראשית, עקב חריפות הבעיה, דרושים משרד ושר בלעדיים לנושא הסמים.

רפאל איתן: הבעיה חריפה ומחמירה.

רפאל איתן: בינתיים על הכנסת לאשר את התוספות החיוניות וההכרחיות לפי הפירוט שאני אתן אותו.

רפאל איתן: צריך לדעת שנגמל או מועד לשימוש בסמים עולה למדינה 30,000 שקל בשנה.

רפאל איתן: אדם מכור עולה לאוצר המדינה בין 300,000 ל-500,000 שקל לשנה.

רפאל איתן: זאת כתוצאה מהרבה פעילויות, לרבות הפעילות הפלילית, שהיא תוצאה של הכרח או רצון להגיע לאמצעים כדי לרכוש סמים.

יוסף עזרן: המספרים בדוקים?

רפאל איתן: כן.

רפאל איתן: משרד ראש הממשלה – חייבים במשרד הזה, ברשות למלחמה בנגע הסמים להקים מרכז מידע ארצי, כדי שהמידע על נגע הסמים יהיה אחיד ומדויק, וייערכו מחקרים מכוונים, כדי לדעת היכן להשקיע את המאמצים ואת האמצעים.

רפאל איתן: היום קיימים נתונים שונים, והחיסרון הזה של מודיעין אמין גורם לבזבוז הרבה משאבים.

רפאל איתן: משרד העבודה והרווחה – התוספת מיועדת לטיפול מניעה וגמילה ל-5,000 נזקקים נוספים, שעולים לאוצר המדינה בערך 300,000 שקל, כל אחד מהם, בשנה.

יוסף עזרן: כפול כמה מכורים, אדוני חבר הכנסת?

רפאל איתן: 25,000.

רפאל איתן: משרד הבריאות – מרכז לגמילה מסמים, ליד מרכז קהילתי ביפו, מרכז גמילה מסמים בירושלים.

רפאל איתן: לירושלים יש הבעיה הקשה ביותר.

רפאל איתן: אנחנו נכנסים עכשיו לתוכי תוכה בשכונות בירושלים.

רפאל איתן: נגע הסמים הוא ממאיר, והוא מסכן חברות שלמות.

רפאל איתן: מרכז לגמילה מסמים בבאר-שבע – התוספות רשומות, אבל אלה הן תוספות הכרחיות.

רפאל איתן: ולא, מעגל הנזקקים גדל ואי-אפשר אפילו לעכב את הגידול.

רפאל איתן: משרד המשטרה – במשרד המשטרה יש פעילות מאוד יעילה בתחום הגמילה בבתי-הכלא, אבל זה לא מספיק.

רפאל איתן: מוכרחים להגדיל את התקציב לשירות בתי-הסוהר, כדי שיוכלו להקיף יותר נזקקים לגמילה בכלא.

רפאל איתן: הגמילה בכלא היא היעילה ביותר.

רפאל איתן: משרד החינוך – פעולות הסברה.

רפאל איתן: משרד החינוך עוסק בעיקר במניעה, אצל גילאי בתי-ספר, מכיתות נמוכות, ושם הפעילות למניעה היא הכרחית וחיונית.

רפאל איתן: הצריכה גדלה, השימוש בסמים גדל בין כותלי בית-הספר, והפעילות הזאת אינה מספקת.

רפאל איתן: לכן אני מציע להכפיל את התקציב להסברה בין כותלי בתי-הספר.

רפאל איתן: התוספת מיועדת להגברת המלחמה בנגע הסמים והאלכוהול, לקליטת נגמלים ולנקיטת פעילות מניעה מקיפה ומתואמת ויעילה.

רפאל איתן: ושוב להשוואה, מניעה וגמילה עולים לאוצר המדינה 30,000 שקל לנגמל, בעוד מכור לסמים עולה לאוצר המדינה 500,000-300,000 שקל לשנה.

רפאל איתן: תודה.

יוסף עזרן: אני מודה לאדוני גם על תרומתו לזמננו.

יוסף עזרן: חבר הכנסת צחי הנגבי – אינו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אורי אור, בבקשה.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

יוסף עזרן: אתה עדיין מזדנב פה בתור, אבל בהחלט יש מה ללמוד, כשאתה שומע שתקציב של מכור הוא 500,000 שקל ותקציב של כולל שלם, של 20 אברכים, הוא 500,000 שקל, אז תעשה את ההשוואה, להבדיל אלף אלפי הבדלות.

יוסף עזרן: יש הרבה מה ללמוד, אדוני.

אורי אור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי הרב, לכולם יש לובי.

אורי אור: לביטחון אין לובי, וכל אחד חושב, ובצדק אולי, שהוא הלובי של הביטחון.

אורי אור: אני מתנגד בכלל ללובי ומתנגד גם להבחנה בין אנשים שיש להם יותר רגישות חברתית לבין אנשים שיש להם פחות רגישות חברתית.

אורי אור: אני שומע הרבה מאוד, בפרט כאשר יש דיונים על התקציב, לאחד יש יותר ולשני יש פחות.

אורי אור: בואו נצא מתוך הנחה שלכולם יש רגישות חברתית, ואני מקבל שלכולנו יש רגישות ביטחונית.

אורי אור: נראה שבעידן הבחירות הזה אנשים מעריכים שבפריימריס יותר טוב לגלות כלפי חוץ יותר רגישות חברתית מאשר רגישות ביטחונית.

אורי אור: אני רוצה לומר לאנשים, מתוך קשרי בעבר, שהרבה מאוד אנשי ביטחון ממורמרים וכועסים על שקולו של הביטחון לא נשמע כמעט בוויכוח פה.

אורי אור: מאחר שהיריעה ארוכה והזמן קצר, אני רוצה להתרכז בשלוש נקודות מתוך תקציב הביטחון, שראוי שניתן עליהן את הדעת בשנה הבאה.

אורי אור: ברור לכולנו, ואנחנו מקווים שהסכם העקרונות יקרום עור וגידים ויהפוך בקצב המהיר ביותר האפשרי להסכם של שלום.

אורי אור: אך איך אמר הנשיא עזר ויצמן – עוד הרבה שנים, לצד יוני השלום יצטרכו לטוס 15-F-16 ,F, קורנס-2000, אני מקווה גם F-15E, או כל מטוס אחר מהטובים שבעולם.

אורי אור: לכן הצבא חייב להיות כזה שתהיה לו עוצמה טכנולוגית מובילה בעולם.

אורי אור: אני רוצה לומר, שאין היום כמעט דבר שאי-אפשר לקנות בעולם אם יש לך כסף.

אורי אור: כל טכנולוגיה אפשר לקנות.

אורי אור: הפער האיכותי שלנו – והאויב יודע שהוא קיים – הוא מה שאנחנו מפתחים בעצמנו.

אורי אור: אם אנחנו לא נשכיל לשמור על הפער האיכותי שאנחנו מפתחים בעצמנו, לא אמריקנים, לא הצרפתים ולא הבריטים, אלא את הידע שלנו – ויש לנו הידע הזה, יש לנו דברים יפים מאוד שאפשר היה לייצר אותם לו היה לנו את הכסף הדרוש.

אורי אור: אני לא מדבר כרגע רק על הפיתוח אלא גם על ההצטיידות.

אורי אור: בנקודה הזאת חשוב שנזכור איך אנחנו מקצים כל הזמן משאבים למחקר ולפיתוח, שיהיה כחול-לבן, כי בזה אנחנו שונים מאחרים, אני אומר באחריות, מובילים ביחס לאחרים.

אורי אור: נושא שני, והוא חשוב לא פחות, אלה שיש להם רגישות חברתית, כמו שהם טוענים – אני טוען שלכולם יש – ראוי שיהיו עירניים.

אורי אור: התחיל ויכוח בשנה הזאת והוא מתחדש ומתחזק מאוד לקראת השנה הבאה – איזה צבא אנחנו רוצים.

אורי אור: האם אנחנו רוצים צבא שרק מי שחשוב לצה"ל יתגייס אליו, והצבא מבחינתו יכול לומר: אנחנו לא משרד החינוך, רבותי, אנחנו משרד אחר.

אורי אור: אתם – מדינת ישראל – רוצים ביטחון, רוצים לאבטח את הצירים, רוצים לאבטח את אזור הביטחון, רוצים לבנות ובונים חיל אוויר ועוצמות טכנולוגיות – אנחנו נגייס את מי שאנחנו חושבים שמתאים לנו בנוער הישראלי.

אורי אור: יש קבוצה שנייה, וכבר יש ויכוח, שאומרת שצה"ל צריך להמשיך לגייס גם אנשים שצריכים את צה"ל; כדי שאדם יוכל לבוא לשכונה שלו עם מדים ולהגיד: אני משרת בצה"ל, גם אם בצה"ל הוא פחות תורם.

אורי אור: עולים חדשים – האם צריכים לשרת שלושה-ארבעה חודשים בצה"ל, כן או לא?

אורי אור: כלכלית צה"ל יכול לומר והוא כבר אומר היום: לא צריך.

אורי אור: אבל האם עולה חדש שאנחנו רוצים שייקלט במדינת ישראל חשוב שישרת תקופה מסוימת בצה"ל?

אורי אור: לדעתי, חשוב.

אורי אור: לדוגמה, עיירה כמו אור-יהודה, ש-16%–18% מבניה כבר לא מתגייסים לצבא, לא מסיבות של דת, ועל זה אני לא אחדד את הוויכוח, אלא מסיבות של אי-התאמה, אני חושב שזה חמור מאוד.

אורי אור: זו קבוצה גדולה של אנשים שגדלים בנורמה שהיא לא של מדינת ישראל.

אורי אור: לכן גם בעניין זה יצטרך צה"ל, בתקציב הביטחון, לשים דגש בחינוך, להמשיך להיות כור היתוך – אף שאני לא אוהב את המלים "כור היתוך" – להמשיך להיות מכנה משותף לכל או למרבית הנוער שלנו כאשר הוא הולך הביתה.

אורי אור: אני מסכם את דברי לפי צלצול הפעמונים – – –

יוסף עזרן: האם אדוני מסכים שחבר הכנסת רביץ ישאל שאלה?

יוסף עזרן: לא על חשבון זמנך.

אורי אור: שנייה אחת.

אברהם רביץ: בסיום דבריך.

אורי אור: אנחנו צריכים להמשיך לראות – גם בעידן הזה שאני מקווה שהוא יהיה שקט יותר – את צה"ל כגוף מאחד, כגוף קולט, כגוף שיש לו גם משימות חינוכיות וחברתיות, ולא רק מה שיורה חשוב, וזה דורש תקציב.

אורי אור: יכול להיות שצריך לזה קרן מיוחדת שאיננה מתוך תקציב הביטחון.

אורי אור: ניתן לחבר הכנסת רביץ לשאול שאלה כי אני מבין שהוא רוצה לשאול בנושא הזה.

יוסף עזרן: בבקשה.

אברהם רביץ: אני רוצה לשאול אותך בתור יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אם אכן תוכנית השלום תצא לפועל, האם אתה לא חושב שבעקבותיה צריכה לבוא בשורה לעם שתקציב הביטחון יפחת, כוח האדם בצה"ל יופחת והוצאות הביטחון יופחתו?

אברהם רביץ: האם זה לא צריך להיות חלק אינטגרלי של בשורת השלום, SO CALLED?

אורי אור: לדעתי, ואני פתחתי ואמרתי זאת, חמש השנים הבאות – ואני לא אאריך בנושא זה כי זה לא דיון מדיני – עשויות או עלולות להיות שנים קשות מאוד מבחינה ביטחונית, משום ששנים של משא-ומתן הן שנים של ויכוח, שנים שכל ארגון שמתנגד לשלום ינסה להשקיע הרבה מאוד בטרור – – –

אברהם רביץ: – – – פנטומים.

אורי אור: אני ממשיך הלאה – ועדיין אין לנו שלום עם סוריה.

אורי אור: והאם אתה חושב שסאדאת היה בא לעשות אתנו שלום לולא הכיר בכוחם ובעוצמתם של צה"ל ושל מדינת ישראל?

אורי אור: לכן, לטווח ארוך ודאי שאתה צודק.

אורי אור: אבל אם אתה מדבר אתי על שלוש-ארבע השנים הבאות שהן שנים של משא-ומתן קשה מאוד גם עם הפלשתינים, גם עם הסורים וגם עם שכנים אחרים, אינני חושב שיכול לחול שינוי כהוא-זה.

אורי אור: אם התוצר הלאומי יגדל, אני מקווה מאוד שהנתח הביטחוני בתוצר הלאומי יקטן, אבל אינני מציע היום להפחית את תקציבו של צה"ל, כי היום, ואני אומר זאת למשך שלוש-ארבע שנים, אתה צריך להיכנס לטכנולוגיות חדשות, אתה צריך לקחת את הפער האיכותי ולהוביל בו.

אורי אור: לאורך זמן, אני מקווה מאוד, נוכל לומר: אפשר צבא יותר קטן, אפשר לצמצם שירות מילואים, אפשר לשנות את סדרי העדיפויות.

אורי אור: בשנה התקציבית הבאה אסור לנו לדבר על זה.

אורי אור: יותר מזה, אני רוצה לומר שבתקציב הביטחון הזה עדיין לא נכנסו בכלל עלויות הפריסה החדשות ברצועת-עזה וביריחו.

אורי אור: צה"ל משנה מחנות, משנה צירים, יהיו צירים עוקפים ואתה צריך לאבטח את היישובים – – –

אברהם רביץ: זה לא מראה על חוסר אמונה של הממשלה בתוכנית השלום?

אברהם רביץ: העובדה שלא עושים תוכניות – – –

אורי אור: ההיפך.

יוסף עזרן: אולי נמשיך את הדיון החשוב הזה, חבר הכנסת אור.

יוסף עזרן: פשוט לא נוכל להתפזר יותר מדי.

יוסף עזרן: תשובה ולא נאום, אני מבקש, ובקיצור.

אורי אור: אני מסכם.

אורי אור: צה"ל זקף חלק מההשקעות על חשבון התקציב הזה, ושר האוצר, כשעלתה פנייה אמר, בהחלט, הוא יקציב את הסכומים הנדרשים, כמו לגדר ביטחון ברצועת-עזה ולדברים אחרים.

אורי אור: זה לא מראה כהוא-זה על חוסר אמון או חוסר אבחנה או חוסר הסכמה או אי-אמונה בהסדרי השלום.

אורי אור: אני חוזר ואומר, התאריכים פה אינם קדושים, ויכול להיות שזה לא יהיה באפריל.

אורי אור: אבל אני מאמין שהמהלך הזה שהתחיל יביא לשינויי פריסה של צה"ל באזורים המדוברים הללו.

אורי אור: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה רבה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אבנר חי שאקי, במסגרת 12 דקות.

יוסף עזרן: יש לך נתח נכבד מאוד לפתח, אדוני.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להצטרף למברכים שבירכו את היועץ המשפטי של ועדת הכספים עורך-הדין אליעזר דמביץ.

אבנר-חי שאקי: אני מכיר את מר דמביץ זה שנים, מאז הפקולטה למשפטים.

אבנר-חי שאקי: הוא משפטן מעולה שעשה את מלאכתו נאמנה, במסירות, באורח אובייקטיבי, יעץ ועזר לכל מי שביקש עצתו ועזרתו.

אבנר-חי שאקי: כולנו מלווים אותו בברכה, כי גם בצאתו ובפרישתו ימצא את כל האפשרויות להוסיף וליהנות מיכולתו ומניסיונו המשפטי העשיר.

אברהם רביץ: הוא גם ירא שמים, אפשר להוסיף זאת.

אבנר-חי שאקי: בהחלט.

אבנר-חי שאקי: הוא ירא שמים, וכולנו מכבדים אותו, ללא צל של ספק.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, כשהניח שר האוצר על שולחן הכנסת את הצעת חוק התקציב, הוא מנה שלושה יעדים מרכזיים בבסיס הצעתו: יצירת תנאים לצמיחה כלכלית יציבה של המשק, הגברת התעסוקה וצמצום ממדי האבטלה והמשך קליטת העולים תוך הבטחת הכנסה מינימלית, שירותים חברתיים הכרחיים ודיור.

אבנר-חי שאקי: עיון מדוקדק בפרטי הצעת התקציב לשנת 1994 מלמד, למרבה הצער, כי אין היא מכילה בשורות של ממש בתחומי התעסוקה והרווחה ואף לא בתחומי החינוך והדיור, אם כי יש, ללא ספק, התקדמות לעומת המצב הקיים.

אבנר-חי שאקי: אתחיל בנושא התעסוקה, שהוא נושא האבטלה, הפן השני של שאלת האבטלה.

אבנר-חי שאקי: אין ספק שבעיית האבטלה היא מן הבעיות הכואבות והקשות ביותר.

אבנר-חי שאקי: טוב עשתה הממשלה שהציבה לה למטרה ללחום באבטלה, משמע להגדיל את מקורות התעסוקה.

אבנר-חי שאקי: אבל, למרבה הפלא, אף-על-פי שעברה כבר שנה וחצי, היינו בסימן של 10.5% אבטלה, ואנחנו מצויים בשיעור אבטלה של 10.4%.

אבנר-חי שאקי: יתירה מזאת, המכון לחקר חברתי שימושי מפרסם, שבדרום הארץ היינו עדים בחודשים האחרונים לעלייה בממדי האבטלה.

אבנר-חי שאקי: משמע, לא ננקטו האמצעים הנדרשים כדי להגדיל את התעסוקה, כדי להרבות השקעות באזורי פיתוח, כדי להביא לצמצום האבטלה.

אבנר-חי שאקי: ולכן, אין ספק שבתקציב הזה זהו חיסרון שיש להצטער עליו.

אבנר-חי שאקי: נקודה שנייה שאני רוצה לנגוע בה היא כמובן נושא החינוך.

אבנר-חי שאקי: כולנו יודעים שעליונותה הרוחנית והמוסרית של ישראל, ועליונותה האיכותית ועליונותה הטכנולוגית, הן פועל יוצא של רמת החינוך והמדע בה.

אבנר-חי שאקי: ואינני מכיר אדם אחד בכנסת הזאת שאיננו רואה בחינוך יעד עליון, יעד מרכזי, שמחייב העמדת המשאבים הנדרשים.

אבנר-חי שאקי: יפה עשתה הממשלה הזאת, שהוסיפה למעלה מ-2 מיליארדי שקלים לחינוך.

אבנר-חי שאקי: אבל, למרבה הצער, אין רואים אותה מידה של דבקות בעניין הזה בכל מה שנוגע לפרטים שיש בהם כדי לקדם את רמת החינוך בישראל.

אבנר-חי שאקי: נכון, מעמד המורה הוא דבר חשוב ביותר, ואנחנו יודעים שמיליארד ושליש המיליארד הוקצו כדי להעלות את שכרם של המורים.

אבנר-חי שאקי: כמי שהיה בשעתו חבר פעיל בוועדה למעמד המורה אני יודע, שמה שתורם לסטטוס של המורה, למעמדו החברתי, הוא, בין השאר, אולי בראש ובראשונה, שכרו.

אבנר-חי שאקי: תחום זה תוקן במידה ראויה.

אבנר-חי שאקי: אבל יש כמה דברים בחינוך שאני רוצה לעמוד עליהם, שיש בהם כדי לצער, ולכן זה יביא אותנו להתנגד לתקציב הזה.

אבנר-חי שאקי: קודם כול, הקיצוץ הפוגע והבלתי מוצדק בהיקף שעות ההוראה בחינוך הממלכתי-הדתי.

אבנר-חי שאקי: אינני חושב שהחינוך הממלכתי-הדתי פגע בחינוך הישראלי.

אבנר-חי שאקי: זה חינוך שחיזק את זהותם היהודית והציונית של הנער והנערה בישראל.

אבנר-חי שאקי: וקיצוץ של 15,000 שעות הוראה בחינוך זה הוא פגיעה בחינוך, הוא פגיעה בערכים שהחינוך הזה מקנה למאות אלפי ילדי ישראל.

אבנר-חי שאקי: המשך לזה הוא הקיצוץ בתרבות התורנית.

אבנר-חי שאקי: דווקא בשעה שהעלו את תקציב התרבות בכלל, משום-מה נדמה לשר החינוך והתרבות שתרבות התורנית, בהנחה שזוהי תרבות מגזרית קטנה, שאיננה ראויה לתקציב ראוי.

אבנר-חי שאקי: ואין לך טעות גדולה מזו.

אבנר-חי שאקי: היהדות הדתית כולה, על כל פלגיה, מקיימת פעילות אינטנסיבית מאוד, יומיומית, שעה-שעתית, של תרבות תורנית, חיזוק שיעורי תורה בישראל, הקמת מוסדות תורה, מכוני מחקר וכו' וכו'.

אבנר-חי שאקי: כיצד יעלה על הדעת, שמתוך תקציב שנתי של 10.5 מיליארד שקלים, יהיו רק 7 מיליונים לתרבות תורנית?

אבנר-חי שאקי: הרי לא רק שזה בבחינת אין הקומץ משביע את הארי, זה איננו קומץ אפילו.

אבנר-חי שאקי: אין לי שום הסבר לכך, ואיני יכול אלא להצטער על כך.

אבנר-חי שאקי: דבר נוסף הוא לימודי היהדות במערכת בתי-הספר הממלכתיים.

אבנר-חי שאקי: אעמוד על כך בקצרה.

אבנר-חי שאקי: רבותי, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עלינו לדעת שמספר השעות של לימודי היהדות בכל מערכת החינוך הממלכתית הולך וקטן מדי שנה.

אבנר-חי שאקי: מספר המכשירים עצמם להוראת לימודי יהדות, הן במכללות, הן בסמינרים והן באוניברסיטאות, הולך וקטן.

אבנר-חי שאקי: המחקר במדעי היהדות באוניברסיטאות הולך וקטן.

אבנר-חי שאקי: משמע, הזהות היהודית במערכת החינוך הממלכתי בישראל מתגמדת ונחלשת, במקום להתחזק בתקופה שבה כולנו אמורים לעשות הכול כדי לחזק את זהותנו היהודית ואת קומתנו היהודית הרוחנית.

אבנר-חי שאקי: וחבל מאוד שקרה הדבר הזה.

אבנר-חי שאקי: ודבר אחרון, עדיין בקצרה, בנושא מורשת יהדות המזרח.

אבנר-חי שאקי: היו כמה מיליונים שהשרים הקודמים קיימו בתקציב השנתי, כדי לחקור את מורשת יהדות המזרח.

אבנר-חי שאקי: מורשת יהדות המזרח היא עולם שלם של ערכים, עולם שלם של ספרות תורנית.

אבנר-חי שאקי: כל זה נפסק לחלוטין, כביכול אין לזה חשיבות.

אבנר-חי שאקי: אין טעות גדולה מזאת.

אבנר-חי שאקי: אני קורא, עדיין לפני האישור של התקציב היום, לפחות בתחום זה לנסות ולתקן, ולהחזיר לפחות מצב לקדמותו.

אבנר-חי שאקי: עדיין לא הגענו למצב שבו נחקרה והונחלה מורשת יהדות המזרח במידה כזאת שאין עוד צורך בשעות ובאנשים שיעסקו בדבר.

אבנר-חי שאקי: אחרי החינוך אני רוצה לעסוק בדתות, ובקצרה.

אבנר-חי שאקי: אני עד בתקציב הזה לקיפאון בתקציב המועצות הדתיות, פרט לאינפלציה בלבד.

אבנר-חי שאקי: שעה שבכל התחומים המוניציפליים אנו עדים לעלייה, והיא מוצדקת, בתחום המועצות הדתיות, המקיימות את השירותים הדתיים בישראל, במקום לחזק אותן יש פה הקפאה, והקפאה פירושה החלשה.

אבנר-חי שאקי: קליטה רוחנית.

אבנר-חי שאקי: מגיעים עולים, אנחנו מקווים שהעלייה תלך ותגדל.

אבנר-חי שאקי: התחזית של שר האוצר, של הממשלה, היא של 100,000 עולים ויותר, מארצות שבהן, למרבה הצער, היהדות נמחקה במשך 70 שנה.

אבנר-חי שאקי: חינוך יהודי, מורשת יהודית, תרבות יהודית, כל מה שקשור עם זהות יהודית, נמחקו לחלוטין במצוות השלטונות שם.

אבנר-חי שאקי: במקום לבוא ולומר שחובתנו הראשונית, מעבר לכל שיקול מפלגתי אידיאולוגי, היא לחזק את הבנתם, את יהדותם, את הכרתם, את מורשתם, את הכרתם למה הם באו לכאן, למה הם צריכים להישאר כאן, מה המשמעות של ארץ-ישראל במובן הדתי והרוחני – כל זה איננו.

אבנר-חי שאקי: התקציב שהוצב השנה הוא מזערי, הוא קטנטן, הוא רחוק מלספק את הצרכים.

אבנר-חי שאקי: אינני נכנס לפרטים.

אבנר-חי שאקי: אני יודע, למשל, שכל הנושא של בריתות-המילה מחייב הסדר, ואנחנו מעוניינים שיוסדר.

אבנר-חי שאקי: יש, ברוך השם, רבבות שרוצים להימול כשהם באים ממה שהיתה ברית-המועצות.

אבנר-חי שאקי: זה איננו מוצא את ביטויו בתקציב של משרד הדתות.

אבנר-חי שאקי: לגבי נושא הכשרות, מחלקת הכשרות של הרבנות הראשית, נושא מרכזי בהווי הדתי, התקציב נמוך, תקנים שאינם מאוישים, רבנים ראשיים שאינם מקבלים את העזרה שהם מצפים לה.

אבנר-חי שאקי: רק לפני יום שוחחתי עם אחד משני הרבנים הראשיים, שממש התלונן בפני על כך שעזרה מינימלית שהוא קיווה לה, הוא אינו זוכה לה.

אבנר-חי שאקי: כמה חודשים לא שילמו לאחד העובדים.

אבנר-חי שאקי: דברים שבאמת אין טעם לפרט בהם, אבל זה איננו מוסיף כבוד לרבנות, זה איננו מוסיף למשרד הדתות, זה איננו מוסיף כבוד לכולם.

אבנר-חי שאקי: אני מצפה שדברים אלה יבואו על תיקונם בהקדם.

אבנר-חי שאקי: ולבסוף, בנושא של משרד הדתות, שני נושאים אובייקטיביים לחלוטין.

אבנר-חי שאקי: האחד, בתי-עלמין.

אבנר-חי שאקי: רבותי חברי הכנסת, אין אדם אשר אינו מגיע אחרי מאה-ועשרים לאותו מקום, לבית-העלמין.

אבנר-חי שאקי: זה סופו של האדם.

אבנר-חי שאקי: ולכן חשוב שמקום זה יהיה מסודר, מגודר, נאה, מקום שבו אלה שבאים אל יקיריהם כדי להשתטח על קברם, תהיה להם ההרגשה הנוחה והטובה שיש טיפול, שיש יד מסורה.

אבנר-חי שאקי: זה מקובל בכל התרבויות, על אחת כמה וכמה בתרבות היהודית, שכבוד המת בה הוא ערך בפני עצמו.

אבנר-חי שאקי: והנה, כשאתה רואה את התקציב המיועד לבתי-עלמין, אתה משתומם, הכיצד אפשר להתמודד עם סוגיה חשובה זו בתקציב כל כך עלוב, כאשר חלק גדול מבתי-העלמין איננו מגודר, אין בו שבילים, אין בו דברים אלמנטריים הדרושים כדי שמי שבא להתייחד עם יקיריו שם ירגיש נוח, וגם כדי שכבודם של המתים יהיה נשמר כראוי.

יוסף עזרן: חבר הכנסת שאקי, גידור בית-העלמין איננו רק נושא אסתטי, זה נושא הלכתי, שלא ירעו שם פרות וחיות אחרות.

אבנר-חי שאקי: אני מסכים עם היושב-ראש, שנוסף על הצד האסתטי, העובדה שלצערנו רועים שם בעלי-חיים, בכמה בתי-עלמין – זה לא כבוד למתים, זה לא כבוד לחיים, זה איננו כבוד בכלל.

אבנר-חי שאקי: ולמה?

אבנר-חי שאקי: כי אין גידור, כי אין דואגים לדברים אלמנטריים ביותר.

יוסף עזרן: לצערי הרב, נתקלתי שם בחמורים נוערים.

אבנר-חי שאקי: ובכן, היושב-ראש עוזר לי בזה, אני מודה לו.

אבנר-חי שאקי: לצערי הגדול, גם אני ראיתי בעלי-חיים באחד מביקורי שם עם חבר שעלה להשתטח על קבר אביו.

אבנר-חי שאקי: אלה דברים שאינם נאים ואינם יאים למדינה נאורה ותרבותית ויהודית כמדינתנו אנו.

אבנר-חי שאקי: ואני רוצה לעבור עכשיו לדיור, בקצרה.

אבנר-חי שאקי: הממשלה, באמצעות מינהל מקרקעי ישראל, מחזיקה בכ-95% מאדמות המדינה.

אבנר-חי שאקי: משמע, יש לה מונופול על שוק הקרקעות.

אבנר-חי שאקי: והנה ראה זה פלא, זה היה צריך להוזיל את מחירי הדירות, על-ידי הוזלת מחירי הקרקעות.

אבנר-חי שאקי: במקום הוזלה אנחנו עדים לעלייה מתמדת במחירי הדירות, ואין הממשלה ערה לכך שהקורבן של מצב זה הוא בדרך כלל החלש, השכיר הקטן, האוכלוסייה החלשה.

אבנר-חי שאקי: אנחנו יודעים שיש למעלה מ-600,000 החיים מתחת לקו העוני, ולא כולם בדרום ובצפון, ואי-אפשר לשלוח את כולם לנגב ולגליל.

אבנר-חי שאקי: לכן חשוב מאוד ששר השיכון, שאני בטוח ברגישותו החברתית הגבוהה, יעשה מאמץ לתת קרקעות במחירים מוזלים, ואף חינם, כדי לאפשר גם לאנשים בעלי אמצעים מעטים, לזוגות צעירים ולחיילים משוחררים, לבנות או לרכוש דירותיהם גם במרכז ולא רק בחלקים הללו.

אבנר-חי שאקי: מסיבות מצטברות אלה, סיעתנו תהיה נאלצת להצביע נגד החוק הזה.

יוסף עזרן: אדוני, חבר הכנסת הנכבד, אני מבין שהסמיכות של הדברים, כשמצד אחד מטר רבוע של קרקע בבית-עלמין עולה, ומצד שני יש הפשרה של קרקעות למשרד השיכון, היא סמיכות דברים פרדוקסלית.

אבנר-חי שאקי: אני שמח לספר לכנסת, שבשעתי במשרד הדתות זימנתי אלי את כל ראשי החברות קדישא, כדי לדון אתן בהוזלת מחירי הקברים והקבורות.

אבנר-חי שאקי: הדבר הזה איננו מוסדר בחוק.

אבנר-חי שאקי: ייתכן שלא יהיה מנוס מחקיקת חוק שיסדיר את הדברים, אבל בינתיים רוב החברות שעוסקות בזה הן פרטיות.

אבנר-חי שאקי: יהיה צורך למצוא דרך, ומשרד הדתות ודאי צריך לנצח על המלאכה הזאת, בעזרת הממשלה כולה, כדי שבאמת מחירי הקברים לא יהיו גבוהים כל כך כפי שהינם היום.

יוסף עזרן: יש פה שאלה, הבטחתי.

אבנר-חי שאקי: ברצון.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שאקי, אני רוצה לציין איזו עובדה.

שלמה בוחבוט: אתה אמרת שיש ירידה משמעותית בנושא של החינוך הדתי, פחות נרשמים.

אבנר-חי שאקי: לא, לא אמרתי את זה.

שלמה בוחבוט: אלא?

אבנר-חי שאקי: שעות הוראה.

אבנר-חי שאקי: לקחו ממערכת החינוך הממלכתי-דתי 15,000 שעות והעבירו אותן למגזרים אחרים.

שלמה בוחבוט: אבל, אני רואה בערי פיתוח מה מקבל בית-ספר ממלכתי ומה מקבל בית-ספר ממלכתי-דתי.

שלמה בוחבוט: לדעתי, נעשית שגיאה חמורה דווקא בחינוך הדתי, כאשר יש היום משיכה כלפי המרכז, כאשר תלמידים הולכים יותר לאולפנות, יותר לישיבות, ואז יש מצוקה בפריפריות, לכן יש צמצום בשעות ההוראה.

שלמה בוחבוט: כשיש חטיבת ביניים עם 70 או 80 ילד, כאן הבעיה.

שלמה בוחבוט: אני חושב שאת כל הנושא הדתי צריך לארגן מחדש.

אבנר-חי שאקי: אני מודה לך, חבר הכנסת בוחבוט.

יוסף עזרן: הוא לא הבין את אדוני.

יוסף עזרן: 15,000 שעות הוראה שפחתו, זה מאפשר לאנשים יותר להפגין.

יוסף עזרן: לזה הוא מתכוון.

אבנר-חי שאקי: להיפך, יש נהירה אל החינוך הממלכתי-דתי.

אבנר-חי שאקי: יש לו הצלחה עצומה ובוגריו נמצאים בכל רחבי העשייה והיצירה בישראל.

אבנר-חי שאקי: אדרבה, אם יוצאים מחוזקים בדת ובלאום ממוסדות כאלה, זה לטובת המדינה כולה.

אבנר-חי שאקי: מה שצריך לעשות זה מתן תמרוץ למורים בפריפריה, בעיירות הפיתוח, באזורי הפיתוח, בדרום, בצפון, ותמרוץ משמעו הרבה יותר ממה שקיים היום.

אבנר-חי שאקי: אז יבואו המורים המעולים ביותר, ואז, כמובן, לא ייסעו התלמידים לישיבות אחרות, אלא ילמדו במקום.

יוסף עזרן: תודה, חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

יוסף עזרן: יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להעיר שלוש הערות, ואפתח בהערה ראשונה לחבר הכנסת שאקי.

גדליה גל: גם אני כמוך מסייר, מסיבות שאנחנו כולנו יודעים, בהרבה בתי-קברות בארץ הזאת, ואני רואה בתי-קברות מאוד מטופחים, מאוד מסודרים, ואני רואה גם בתי-קברות שבושה שכך הם נראים.

גדליה גל: ואתה מצר על כך שהתקציב איננו מספיק, שאין מספיק כסף למטרה הזאת, ואני מצר על כך שיש קהילות, שאם אין להן כסף בקופה הציבורית, הן מוציאות כספים להרבה דברים אחרים ולא מוציאות כספים לטיפוח בתי-הקברות.

גדליה גל: ואני מציע לנו שלא לראות רק בתקציב ובקופה הציבורית את המזור לכל דבר.

גדליה גל: יש הרבה קהילות, שמתוך היחס שלהן אל המתים – ואני מאוד מכבד ומוקיר את זה – יודעות, בצד ההשקעה במדרכות ובבריכות ובדברים אחרים, לתת גם את מה שראוי למייסדים ולראשונים ולאבות ולסבים ולחיילים וכיוצא באלה.

גדליה גל: אני חושב שיהיה רע מאוד אם המדינה תיתן את כל מה שצריך.

גדליה גל: צריך להשאיר משהו גם לקהילה.

גדליה גל: אותם בתי-עלמין מוזנחים לא קיבלו פחות מאשר בתי-העלמין המפוארים והמסודרים.

גדליה גל: הערה שנייה: הרבה סעיפים בתקציב מופיעים באפס.

גדליה גל: הם מופיעים באפס, משום שעל-פי החלטת הממשלה ובלחץ ועדת הכספים הוחלט לצמצם את מספר הסעיפים בספר התקציב, לאחד סעיפים היכן שניתן, כדי להרחיב את מוטת השליטה של השרים, להגביר את עצמאותם ואת הגמישות בהחלטות שלהם, ולא לבוא עם כל שינוי קטן לאגף התקציבים, ומשם לאוצר ולוועדת הכספים.

גדליה גל: אני חושב שהדבר חיובי, ואם הדבר יעלה יפה, אני מקווה שבעוד שנה יצמצמו עוד יותר, כדי שלשרים יהיה יותר חופש תמרון, ולא בכל פעם שהם רוצים להעביר מסעיף לסעיף, יצטרכו לבוא לרפרנטים – מה שנקרא "נערי האוצר" – והרי המוסיקה הזאת כבר ידועה.

גדליה גל: והערה שלישית ואחרונה: חשבתי לתומי שמול התקציב האיום והנורא שהאוצר הגיש והקואליציה בוועדת הכספים אישרה, תבוא האופוזיציה עם הצעת תקציב אלטרנטיבית.

גדליה גל: עברתי על ההסתייגויות, ומצאתי שיש בו 111 עמודים של הסתייגויות, 33 מטרים של הסתייגויות, ואני שואל את אנשי האופוזיציה, אם בהסתייגויות האלה הם בעצם מבטאים את התקציב האלטרנטיבי, ואולי בהמשך היום גם אנסה לראות מהו התקציב האלטרנטיבי דרך ההסתייגויות שאנשי האופוזיציה הביאו לכנסת ישראל.

גדליה גל: תודה רבה.

יוסף עזרן: יושב ראש ועדת הכספים, למה רק 33 מטרים הסתייגויות?

יוסף עזרן: כי זה בגימטריה ל"ג בעומר.

יוסף עזרן: בשביל מדורת ל"ג בעומר.

גדליה גל: תודה, היושב-ראש, תמיד יש לך מה להוסיף ובטוב טעם.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: ובכן, אנחנו עוברים כעת לחברת הכנסת דליה איציק.

יוסף עזרן: בבקשה.

יוסף עזרן: חברת הכנסת דליה איציק, את רוצה לוותר על זכותך?

רפאל אלול: היא כבר לומדת את הנאום בעל-פה, אתה רוצה שהיא תוותר?

דליה איציק: למדתי אותו בעל-פה, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, האם זה מקובל להחמיא ליושב-ראש שמנהל את הישיבה?

יוסף עזרן: אני חושב שזה מיותר.

דליה איציק: זה מיותר?

יוסף עזרן: מפני שזה דבר שהוא ידוע.

דליה איציק: אתה מפסיד.

דליה איציק: בבית הזה זה לא מעשה של יום יום – – –

יוסף עזרן: אני לא רוצה שיביכו אותי.

גדליה גל: במקרה זה, אל תבקשי את אישור היושב-ראש.

דליה איציק: אני רק רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שכשאתה מנהל את הישיבה, פשוט תענוג לשבת באולם.

דליה איציק: ובכן, אני מבקשת לפתוח את דברי בהודעה אישית קצרה.

דליה איציק: מובן שאני אתמוך בתקציב המדינה לשנת 1994, ואני עושה את זה, חבר הכנסת גדליה גל – – –

שלמה בוחבוט: לא שומעים אותך.

שלמה בוחבוט: מה קרה?

דליה איציק: חבר הכנסת בוחבוט, תפסיק לדבר עם חבר הכנסת רפי אלול, ואז תוכל לשמוע.

יוסף עזרן: אמת.

דליה איציק: אני עושה זאת למרות ההשגות, חבר הכנסת גדליה גל, שיש לי על חלקים גדולים של הצעת הממשלה המובאת לאישורנו.

דליה איציק: אבל להבדיל מחברי האופוזיציה, הביקורת שנאמרת, גם של הלובי החברתי וגם של חברים שהלכו כברת דרך בנושא של שיפורים ושיפוצים בתוך התקציב, הביקורת איננה נאמרת רק לשם אמירה בלבד.

דליה איציק: לממשלה הזאת יש במה להשתבח.

דליה איציק: יש לה במה להשתבח – קודם כול ביצירת אווירה של פתיחות במשק הישראלי; בעובדה שהתקציב, באופן כללי, גדל משנה לשנה בפיתוח האדיר בתשתיות.

דליה איציק: זו ממשלה שהצליחה בשנה-וחצי לעשות יותר ממה שעשתה קודמתה בחמש שנים.

דליה איציק: זו ממשלה אשר נאלצה להתמודד – – –

דוד מגן: על אילו חמש שנים את מדברת?

דוד מגן: הממשלה הקודמת כיהנה שנתיים וארבעה חודשים.

דליה איציק: אני מתכוונת – בממשלות הקודמות, חבר הכנסת דוד מגן.

דליה איציק: בוודאי.

דוד מגן: – – –

דליה איציק: נכון, נכון.

דליה איציק: אני חושבת שכל פעם שניהלתם את המשק היה רע, חבר הכנסת דוד מגן.

דליה איציק: אני לא מתכוונת אליך, יכול להיות שאילו אתה היית בעמדת מעשה של ממש, יכול להיות שיכולת לקדם.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מגן.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי רק משפט אחד.

דוד מגן: נוצר בציבור רושם כאילו מפלגת העבודה היתה 15 שנה באופוזיציה, ולא היא.

דוד מגן: החל מ-1984 מפלגת העבודה היתה גם בראשות הממשלה וגם שותפה נכבדה, לפחות עד מועד התרגיל המסריח, עד מרס 1990.

יוסף עזרן: חברת הכנסת דליה איציק, אני רוצה לומר משהו לחבר הכנסת דוד מגן וגם להרגיע אותך.

יוסף עזרן: הרי הבג"ץ כבר פסק, שיש אחריות מלאה גם על דירקטוריונים.

יוסף עזרן: אפילו מי שהיה בממשלת האחדות כדירקטוריון, כאילו עשה הרבה – מוטלת עליו כל האחריות.

דוד מגן: במיוחד כשהחזיקו במשרד ראש הממשלה, שר האוצר ושר הביטחון.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד מגן, יש רושם כאילו המפלגה שלי לא שירתה 15 שנים – זה פשוט מפני שמתגעגעים אליה.

דליה איציק: זה נראה הרבה מאוד זמן.

דליה איציק: זו ממשלה שהצליחה בשנה-וחצי לעשות יותר ממה שעשתה קודמתה.

דליה איציק: אני חוזרת ואומרת את זה.

דליה איציק: אנחנו קיבלנו תקציב של משק מדולדל, מינהל לקוי, עם ירושה של ממשלת חידלון, של ממשלת הליכוד, ואתה יודע את זה.

דליה איציק: ממשלת ישראל הנוכחית, בראשותו של יצחק רבין, היא ממשלה אחרת.

דליה איציק: בניגוד לקודמתה, למרות חילוקי הדעות בין חבריה, הם מדברים לפחות זה עם זה.

דליה איציק: דווקא בשל כך, ובעיקר נוכח הרצון האמיתי שלנו להצעיד את המדינה ואת החברה קדימה, יש בינינו מי שאינם מסתפקים בקצב הנוכחי ודורשים את הגברתו.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקשת לעבור לסעיפים אחרים שהכנתי כאן.

דליה איציק: היות שמלכתחילה הוקצבו לי – אני אדבר על דברים אחרים.

דליה איציק: משרד העלייה והקליטה – לדעתי בכל הסעיפים הללו חייבת להיות תוספת תקציבית.

דליה איציק: אני חושבת שהשר שלנו לא עושה מספיק ולא זועק מספיק.

דליה איציק: תגבור אולפני הקיץ יאפשר קליטה מהירה יותר וחלקה יותר של העולים, ובמיוחד התלמידים שבהם.

דליה איציק: ההתגברות על קשיי השפה היא לעתים תנאי בל יעבור בכל הנוגע לקליטת העולים בחברה, בבית-הספר ובמקום העבודה.

דליה איציק: חייב להיות שיפור מהותי בתעסוקת העולים, ובמיוחד של אלה שהגיעו ארצה עם מומחיות מיוחדת.

דליה איציק: בין אלה יש להזכיר את המדענים העולים, שקליטתם קשה במיוחד, כשבכל שנה מפטרים אותם מחדש.

דליה איציק: אלה אנשים שבילו את מיטב שנותיהם בלימודים ובצבירת ידע ומומחיות.

דליה איציק: גם תרומתם לחברה בכללותה יכולה להיות מרכזית אם נדע לשלבם נכון בחיי המשק הישראלי.

דליה איציק: הגדלת התקציבים בכל הקשור לקליטה הישירה של העולים היא תנאי הכרחי לקליטה חברתית טובה יותר.

דליה איציק: משרד המשפטים – אני תמהה על שר המשפטים, ויש לי הרבה כבוד עליו.

דליה איציק: הגדלה תקציבית נוספת בסעיפים 1108 ו-1109 היא חיונית, לאור הבעייתיות הרבה בשמירה על שלטון החוק, כאשר הליכי הדין ארוכים כל כך.

דליה איציק: יש להנהיג משמרת שנייה גם בבית-המשפט המחוזי.

דליה איציק: צריך להגדיל את מספר השופטים בכל אחת מן הערכאות, יותר ממה שקיים היום.

דליה איציק: לא יעלה על הדעת שבמדינה מתוקנת יתקיימו הליכים משפטיים, לרבות בערכאות הערעור, במשך עשר שנים ויותר.

דליה איציק: במצב הזה רבים אינם מחפשים סעד במערכת השיפוטית, והאמון שלהם במערכת יורד.

דליה איציק: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, מה זה עינוי דין.

דליה איציק: אין מערכת חשובה יותר ויוקרתית יותר ממערכת המשפט, וכדי לשמור על מעמדה ולבצר אותו יש לשנות את המצב הקיים באופן דרסטי, מורגש ונראה לעין.

דליה איציק: משרד העבודה והרווחה – מי שראה את תוכנית "כלבוטק" בטלוויזיה לא יכול היה לישון בשקט לפחות באותו לילה.

דליה איציק: לאחרונה נחשפה תופעה מדאיגה מאוד של שוק עבדים של בני נוער.

דליה איציק: הניצול הזה של ילדים נובע מאי-אכיפה של חוק חינוך חובה וחוק העסקת הנוער.

דליה איציק: הניצול הזה מעמיד את ישראל בשורה אחת עם מדינות העולם השלישי.

דליה איציק: תוספת לתקציב הפיקוח היא הכרחית.

דליה איציק: גם לקראת חתימת הסכם השלום, יש להגביר את הפיקוח על כניסתם של עובדים ללא רשיון מתאים לישראל.

דליה איציק: בכך גם תגבר העבודה של ישראלים במשק ותצומצם האבטלה.

דליה איציק: שיקום חברתי – השיקום החברתי חשוב לפעמים משיקום פיסי.

דליה איציק: יש להגדיל את התקציב לשיקום חברתי, כחלק אינטגרלי מהרצון לשפר את יכולת התחרות של השכבות החלשות לצורך צמצום פערים.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני נפגעת תאונת דרכים.

דליה איציק: עד היום אני מלקקת את פצעי, אבל הייתי בת מזל ונשארתי בחיים.

דליה איציק: אני רוצה להגיד לך, שאני מרגישה שהכנסת הזאת שותפה לאשמה אדירה, כמו כנסות אחרות, כמו ממשלות ישראל אחרות.

דליה איציק: אני סבורה שאילו יכולתי לראות את כל ההרוגים האלה קמים מקבריהם וצועקים: אני מאשים – אני מאשימה את ממשלת ישראל, כמו את כל הממשלות האחרות, על החידלון הנורא, על הקטל הנורא.

דליה איציק: ואני בהחלט מאשימה את שר התחבורה על כך שהוא לא עושה דרמה, דרמה יומיומית על המתרחש בכבישים.

דליה איציק: אני מודה לך.

יוסף עזרן: מה ההצעה שלך, להוסיף תקציבים לתחבורה?

דוד מגן: להצביע נגד התקציב.

דליה איציק: אומר לך, אדוני היושב-ראש, יש כאן כמה נושאים בבת אחת.

דליה איציק: אני לא רוצה להפוך את הנושא הזה לנושא קל-ערך.

דליה איציק: זה גם אכיפה, גם חינוך, גם תשתיות, גם מיסוי.

דליה איציק: זה הרבה מאוד נושאים.

דליה איציק: שר התחבורה היה צריך להבין, שהצלחתו תימדד במידת יכולתו להוריד את מספר תאונות הדרכים.

דליה איציק: הוא מעלה אותו.

דליה איציק: הוא צריך לעשות משהו בעניין.

יוסף עזרן: זו האשמה חמורה מאוד.

יוסף עזרן: הוא מעלה אותו – זו האשמה חמורה מאוד.

דליה איציק: מה זה מעלה?

דליה איציק: הוא לא עושה את התאונות, אבל אם הוא לא ייצור פה דרמה – איש לא יתייחס למתחולל.

דליה איציק: זה התפקיד שלו.

יוסף עזרן: אני מבין.

יוסף עזרן: תודה לחברת הכנסת איציק.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה, במסגרת שש דקות.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר, במסגרת הזמן המוקצב, לדבר על כל סעיפי התקציב.

דוד מגן: אני אסתפק בשני נושאים.

דוד מגן: האחד הוא עלייה, הלוא היא נשמת אפה של הציונות, והשני – דוגמה להתנהגות הממשלה ולהתחמקותה מחובתה למלא את החלטות הכנסת בנושאי חברה.

דוד מגן: אבל לפני שאומר את דברי הביקורת, יש לי משפט חיובי אחד לומר.

דוד מגן: הואיל וזה כנראה הנאום האחרון שלי לשנת 1993, אני רוצה להדגיש ולומר, כי בכל דיוני התקציב לשנת 1994 יש נקודת אור אחת בולטת – הדרך שבה יושב-ראש ועדת הכספים ניהל את הדיונים בוועדה, התערב בדיונים במליאה ואפשר התייחסות לכל נושא ונושא.

דוד מגן: הלוואי שהממשלה ושר האוצר היו לומדים מדרך עבודתו של יושב-ראש ועדת הכספים, שיודע גם להקשיב, גם להתווכח וגם לסכם בצורה חיובית ומכובדת.

דליה איציק: כזה יש רק אחד.

דוד מגן: את אשר לקיסר – לקיסר.

דוד מגן: הכבוד מגיע.

דליה איציק: תרשה לי להסכים אתך.

דליה איציק: חבר הכנסת כמו גדליה גל יש רק אחד.

דוד מנע: אני מאשר.

דוד מגן: אחרי המחמאות הללו, אי-אפשר שלא נהיה מודאגים מכך שהכנסת פסחה על תקציב של למעלה מ-20 מיליארד שקל בתחום הביטחון ולמעשה לא דנה בו.

דוד מגן: כידוע, האחריות אינה אחריותו הבלעדית של יושב-ראש ועדת הכספים, זו אחריות משותפת לוועדות נוספות.

דוד מגן: אני חושב שהתקדים השלילי הזה חייב להיות מתוקן גם בראשית 1994.

דוד מגן: אסור שהתקציב יצא לדרך – והוא יוצא לדרך – ללא דיון מדוקדק ויסודי בנושא הביטחון.

דוד מגן: אני מאוד מקווה שגם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ימצא את הדרך כדי שכבר בראשית השבוע הבא תשב הוועדה המשותפת לוועדת הכספים ולוועדת החוץ והביטחון ותבדוק את התקציב הזה על קרביו.

דוד מגן: אני מבקש להתייחס לדבריה של חברת הכנסת דליה איציק, כדי להעמיד את הדברים בפרופורציה – השנתיים שבהן כיהנה ממשלת הליכוד, כשהמערך היה באופוזיציה, מול התקופה המתקרבת לשנתיים ימים, שבה מפלגת העבודה נמצאת בשלטון והליכוד באופוזיציה.

דוד מגן: נעשה השוואה בשני נושאים; נתונים.

דוד מגן: כידוע, פוטנציאל העלייה מחבר המדינות עמד בשלהי 1989 על 2 מיליונים ו-237,000.

דוד מגן: בתקופת הכהונה של ממשלת הליכוד הגיעו למעלה מ-300,000 עולים, בשנתיים ימים, מתוך 465,000, שהגיעו עד היום רק מאותו אזור חבל ארץ – שזה 86% מכלל העלייה.

דוד מגן: ואילו בתקופה שבה מכהנת הממשלה הנוכחית הגיעו, בשנת 1992, 75,000 עולים.

דוד מגן: מחצית השנה הזאת כיהנה ממשלת הליכוד, ומחצית השנה כיהנה ממשלת המערך.

דוד מגן: בשנת 1993, עד 1 בנובמבר, הגיעו 63,673 עולים.

דוד מגן: איך אפשר להשוות את המשימה ההיסטורית שממשלת הליכוד ניסתה למלא, נכון, לא תמיד בהצלחה, מול מאסה ארוכה וברוכה של עלייה המונית במשך שנתיים ימים?

דוד מגן: אני לא מדבר על מה שהיה בשנת 1989.

דוד מגן: אני מנתח לפי גרסתה של חברת הכנסת דליה איציק, ליכוד מול מערך.

דוד מגן: 300,000 עולים מול בקושי שליש מזה המגיעים היום.

דוד מגן: יש ירידה בעלייה, והנושא צריך לעורר אצלנו דאגה.

דוד מגן: כאשר אנחנו מדברים על מבצעי העלייה מאזורים אחרים, מי יזם וניהל את "מבצע משה"?

דוד מגן: מי יזם וניהל את "מבצע שלמה"?

רפאל אלול: אם כל כך טוב, למה העולים הצביעו נגדכם?

דוד מגן: יש לי הפתעות בשבילך.

דוד מגן: לכם היה זמן בתקופת האופוזיציה להסתובב באולפני העולים ובמחנות העולים ולהסית אותם נגד הממשלה.

דוד מגן: היום אנחנו באופוזיציה, אנחנו יותר פנויים, אנחנו מסתובבים, אנחנו לא מסיתים אותם – – –

קריאות מספסלי המערך: לא, לא, אתם בכלל לא מסיתים.

דוד מנע: כן מסיתים אותם, ובצדק.

רפאל אלול: אתה בכלל יכול הכול.

דוד מגן: אנחנו לא מסיתים אותם, אבל אנחנו שומעים את קול הזעקה ואת הססמה: הבטיחו לנו "ראבוטה" – – –

יוסף עזרן: רבותי, חבר הכנסת רפי אלול, אני מבקש ממך, בואו נרגיע קצת את הדיון הזה.

יוסף עזרן: חשוב מאוד לעשות זאת.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דוד מנע, תסית אותם, אבל לא פה.

אברהם הירשזון: לא צריך להסית, זה קיים גם כך.

אברהם הירשזון: חבל גם על הזמן.

דוד מנע: הם הסיתו, עכשיו אנחנו.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מנע התכוון שהוא מסית אותם לדרך הישר ולא לדברים רעים.

יוסף עזרן: תודה, אדוני, על התיקון האקדמי.

דוד מגן: בגלל מגבלת הזמן אני לא ארחיב כאן.

דוד מגן: אני רק אומר לידידי חבר הכנסת רפי אלול, שההבדל בטענות העולים הוא, שבימי כהונת ממשלת הליכוד – – –

דוד מנע: אנחנו מסיתים אותם למצוות, לקראת שנת השמיטה – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת דוד מנע, אתם מפריעים לחבר שלכם בנאום האחרון שלו – – –

דוד מגן: כנראה הנאום האחרון שלי לשנת 1993.

דוד מגן: מי יודע מה עוד יתפתח פה.

יוסף עזרן: לזה התכוונתי.

דוד מגן: צריך לבחון את הדברים באמת מידה אובייקטיבית.

דוד מגן: לעולים היו ציפיות מממשלת הליכוד.

דוד מגן: הממשלה, בגלל תנאים אובייקטיביים, לא הצליחה לעמוד בציפיות והעולים הצביעו נגד הממשלה.

דוד מגן: אבל היום העולים לא מדברים על מפלגת העבודה, שאינה עומדת בציפיות, אלא הם תוקפים את ממשלת העבודה על כך שהיא הוליכה אותם שולל.

דוד מגן: היא הבטיחה להם עבודה, מגורים, תעסוקה מתאימה.

דוד מגן: ומול הססמה של "ראבוטה", בעברית "עבודה", השם העברי של מפלגת העבודה, הם עומדים היום מול שוקת שבורה.

דוד מגן: את הניצנים של הצבעתם אפשר היה לראות ב-2 בנובמבר, בעת הבחירות לרשויות המקומיות.

דוד מגן: הם מכינים לכם הפתעה גדולה מאוד.

דוד מגן: לאחר הבחירות לכנסת הארבע-עשרה, הסיעה שלכם תצומצם, לפי הערכתי, אם אני שומע נכון את דברי העולים, בכמה עשרות אחוזים.

דוד מגן: אתם לא תצליחו למלא כאן יותר מאשר שתי שורות בספסלי האופוזיציה, אם לא תתקנו מייד את דרככם.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הבטחתי לעבור לעניין החברתי.

יוסף עזרן: אבל רק תדע שהדקה הסתיימה.

דוד מגן: עם ההפרעות.

אברהם הירשזון: עוד כמה דקות, בית-הלל.

דוד מגן: חבר הכנסת גדליה גל, אני אעשה שקר בנפשי אם בצד המחמאות שמגיעות לך, לא אומר גם את דברי הביקורת על התקציב.

דוד מגן: אני לא יכול להשתחרר מההרגשה שהממשלה הזאת, שקיבלה 10 מיליארד דולר ערבויות מאמריקה, צריכה לדעת שזה לא כסף שלא צריך להחזירו, אלא זה כסף שעוד נצטרך להחזיר.

דוד מגן: אבל אתם, בגלל הלם הקופה הגדולה, כמעט אינכם יודעים מה לעשות בכסף.

דוד מגן: הכסף הזה יועד לקליטת העלייה, ואתם משתמשים בחלק ניכר ממנו לתשלום מס פוליטי, בכלל זה עבור ההצבעות הקונקרטיות היום על חוק הסדרים במשק המדינה וחוק התקציב.

דוד מגן: אתם שילמתם לאגודת ישראל, וזה לא סוד, כדי שהיא תצביע בעד התקציב.

רפאל אלול: מכספי הערבויות?

דוד מגן: כן, כך אני רואה את זה.

דוד מגן: אתם שילמתם לסיעה של אדוני היושב-ראש, סיעת ש"ס – – –

יוסף עזרן: סליחה, אני מבקש ממך, מה זה שילמתם?

יוסף עזרן: הקציבו הקצבות.

יוסף עזרן: אדוני יסביר את זה בבקשה.

דוד מגן: אני אסביר, אם אוכל להשלים את המשפט.

דוד מגן: אתם שילמתם בפרק ח' של חוק ההסדרים – קצבאות לילדים ערבים, כדי להשביע את רצונם של חברי הכנסת דראושה וזיאד.

דוד מגן: הכול כדי לגייס רוב לחוק התקציב.

דוד מגן: אבל אתם גזלתם את התקציב של ערי הפיתוח בהצבעה המפורסמת על סעיף 8.

דוד מגן: אסור להשתמש בכספים האלה, כלשון הבג"ץ וכלשון מבקרת המדינה, "כדי לבנות שלטון".

דוד מגן: אתם קיבלתם את התקציב הזה כדי לטפל בתחלואים של החברה ובקליטת העלייה, ולא עשיתם זאת.

דוד מגן: הבטחתי להביא דוגמה מוחשית, ואני עושה זאת.

דוד מגן: אני רוצה להזכיר לכנסת, שב-13 בדצמבר, זה לא היה מזמן, קיבלנו כאן החלטות פה-אחד, על-ידי כל הסיעות בכנסת.

דוד מגן: אני מדבר על התופעה הכואבת של 100,000 ילדים שאינם מקבלים טיפול רפואי משום שאינם מבוטחים.

דוד מגן: הוריהם לא מבטחים אותם מסיבות שונות.

דוד מגן: אחרי דיון בנושא הזה קיבלנו פה-אחד, כל סיעות הבית, את ההחלטה הבאה: "הכנסת קוראת לכל חבריה לפעול להשלמת תהליך חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אשר ייכנס לתוקף לא יאוחר מ-1 בינואר 1994"; אני מוסיף, ש-1 בינואר 1994 הוא השבת הקרובה.

גדליה גל: ב-12 בינואר.

דוד מגן: אני ממשיך לצטט את ההחלטה: "הכנסת דוחה את הניסיונות הנעשים על-ידי גורמים שונים בהסתדרות הכללית לדחות ולעכב את תהליך החקיקה.

דוד מגן: "הכנסת קוראת לשר האוצר להימנע בעתיד מהבעת נכונות לדחות את החקיקה מעבר לשנת 1993, אפילו ביום אחד"; כך כתוב בהחלטה.

דוד מגן: זאת אומרת שבשבת החוק הזה צריך להופיע בספר החוקים.

דוד מגן: "הכנסת מעלה על נס את הרפורמות הנעשות על-ידי קופת-החולים 'מכבי' וקופת-החולים 'לאומית', אשר הודיעו על הענקת ביטוח רפואי על חשבונן לילדים חסרי ביטוח הנמנים עם משפחות שמצבן הכלכלי קשה.

דוד מגן: "הכנסת קוראת לכל שאר הקופות לערוך רפורמות כנ"ל לאלתר.

דוד מגן: " ומה אנחנו שומעים הבוקר?

דוד מגן: חברי מפלגת העבודה, ראש הממשלה, ראש מפלגת העבודה, כדי להביא את ההסתדרות הכללית לאיזה חוף שהוא רואה כחוף מבטחים, מדבר על עיכובים בחקיקה של החוק החשוב הזה.

דוד מגן: הכול בניגוד להחלטה של הכנסת.

דוד מגן: אם הממשלה רומסת ברגל גסה החלטות שנתקבלו בכנסת לא לפני עשר שנים, לא לפני עשרה חודשים, אלא לפני שבועיים ימים, היא מתעלמת מההחלטות הללו, שבאו להעניק מזור ומרפא ל-100,000 ילדים שאינם מצליחים לקבל טיפול רפואי, אנחנו יכולים לתת בכם אמון?

דוד מגן: אני קורא לכנסת להצביע נגד התקציב, ובכך להביע אי-אמון בממשלה הכושלת הזאת.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: תודה שסיימת, אני לא אמרתי תודה על מה שאמרת, שיהיה ברור.

אברהם הירשזון: זה דווקא היה ברור.

יוסף עזרן: אני לא מתערב בזה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אברהם שפירא, ואחריו – חבר הכנסת דוד מנע.

רפאל אלול: ומי אחריו?

יוסף עזרן: ואחריו – אדוני, חבר הכנסת רפי אלול.

אברהם שפירא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין אני יכול בחמש דקות – – –

יוסף עזרן: ארבע, אבל נוסיף לאדוני דקה.

אברהם שפירא: אבל ארבע הדקות שלי יהיו כמו אצל כולם.

יוסף עזרן: בהחלט, חלילה, לא עלתה במחשבתי – – –

דוד מגן: אני יכול לתרום לו חמש דקות מהמכסה שלי?

יוסף עזרן: לא.

דוד מנע: כמה שאתה רוצה.

יוסף עזרן: אומנם בוועדת הכספים יש עניין של העברה מסעיף לסעיף, אבל לא פה.

אברהם שפירא: בעזרת השם, אתייחס לדבריו של חבר הכנסת דוד מגן, ואז יהיה לחבר הכנסת גדליה גל פחות לענות לו, ואני חוסך גם פה כמה דקות.

גדעון שגיא: אני אתן לך דקה נוספת.

אברהם שפירא: רבותי, אני מדבר אל כל חבר כנסת שיושב פה בבניין.

אברהם שפירא: הבעיה שלנו היא לא להתייחס לסכומים בתקציב, אלא ליחס התקציב לכל דבר שיש לו ריח של יהדות או של דת.

אברהם שפירא: למשל, ב-1981 התחלתי לנאום פה ושאלתי למה בבתי-ספר, בכל דבר חינוכי קוראים לזה "תקציב", ואילו בישיבות ובכוללים קוראים לזה "תמיכה".

אברהם שפירא: מה הביטוי הזה "תמיכה"?

אברהם שפירא: למה לא מגיעה להם המלה "תקציב"?

אברהם שפירא: ויודע יושב-ראש ועדת הכספים, שגם הפעם ביקשתי: תמחקו את הביזיון הזה, את המלה הזאת, "תמיכה".

אברהם שפירא: על מה עוד כתוב "תמיכה" חוץ מאשר על בני תורה, על מה?

אברהם שפירא: על חקלאים כתוב "תמיכה"?

אלי גולדשמידט: תמיכה במוצרי – – –

אברהם שפירא: מוצרים זה משהו אחר, מוצרים זה לא בני אדם.

אברהם הירשזון: אתה חושב שדת זה מוצר.

אברהם שפירא: אדוני היושב-ראש, אני מדבר ואני מעוניין שאתה תשמע.

יוסף עזרן: בהחלט.

אברהם שפירא: חבר הכנסת דוד מגן אמר שהממשלה נותנת לאגודת ישראל, לש"ס.

אברהם שפירא: הליכוד נתן יותר, ולפני כל תקציב.

אברהם שפירא: ומה המשחק הזה, מה, בליכוד לא קיבלנו?

דוד מנע: שיהיה לבריאות.

אברהם שפירא: אלא מה?

אברהם שפירא: לנו קוראים תמיד "סוחטים", "סחטנים".

אברהם שפירא: אם נותנים לערבים, זו דמוקרטיה, זה יושר, זה מתקבל בציבור כשוויון.

אברהם שפירא: בכל דבר שקשור לתורה – סוחטים, מסחר.

אברהם שפירא: מה יש?

אברהם שפירא: בתקופת הליכוד לא הצבענו בעד התקציב כי לפני זה הסתדרנו?

אברהם שפירא: ולגבי ש"ס לא היה אותו דבר?

אברהם הירשזון: אנחנו לא יודעים.

אברהם שפירא: הלוואי שהיו נותנים לנו מה שמגיע לנו.

אברהם שפירא: הצרה היא שהחשד הוא תמיד פי עשרה ממה שמקבלים.

אברהם שפירא: אני מבקש ואני פונה לבית הזה, על דעת הבית ויושב-ראש ועדת הכספים, שהוא איש אציל, שימחק את המלה "תמיכה" ושייכנס להיסטוריה כמי שבזכותו לא קוראים לזה יותר "תמיכה" לישיבות, אלא "תקציב".

אברהם שפירא: אני רוצה לומר מלה לגבי שומרי שביעית.

אברהם שפירא: 4,000 יישובים הפסיקו לעבוד, וצריכים לתמוך בהם.

אברהם שפירא: אני ביקשתי 10 מיליון שקל.

אברהם שפירא: יש 4,000 מקומות שומרי שביעית, מושבים.

יוסף עזרן: יש 4,000 מושבים כאלה?

אברהם שפירא: 4,000 מושבים, כפי שאתה שומע.

דוד מנע: חקלאיים.

אברהם שפירא: חקלאיים.

יוסף עזרן: ברוך השם.

אברהם שפירא: אני ביקשתי בסך הכול 10,000 שקל בהסתייגות.

אברהם שפירא: הם יקבלו בין 5,000 ל-7,000 שקל, אבל כאשר אני יושב בוועדת הכספים ומצביעים בתוך דקה על 170 מיליון שקל לחקלאים או על 190 מיליון שקל, אני, חלילה, אשאל למה?

אברהם שפירא: אבל, לשומרי שביעית זו מלחמה, אף-על-פי שחז"ל אומרים על זה: גיבורי כוח עושי דבר השם.

יוסף עזרן: עושי דברו.

אברהם שפירא: עושי דברו.

אברהם שפירא: לכן אני אומר: אני לא מאמין, לא יכול להבין ולא הייתי מאמין, לו הייתי בחוץ-לארץ והיה בא יהודי ואומר: פה במדינה כולם לא רוצים לוותר על שעל של אדמה, אבל על היהדות, על התורה, על המסורת מוותרים מייד.

אברהם שפירא: מי צריך אדמה בלי התורה?

אברהם שפירא: מי צריך את זה?

אברהם שפירא: מה שהחזיק את העם הזה זו התורה ולא הקרקע.

אברהם שפירא: ואין שום דבר.

אברהם שפירא: בכל שכונה שבונים, וברוך השם, בונים עשרות אלפי דירות, בונים הכול, ומה לא בונים שם?

אברהם שפירא: בונים הכול שם, רק לא בית-כנסת ולא מקווה.

אברהם שפירא: ואנחנו יודעים שמקווה בשבילנו הוא אפילו יותר חשוב מאשר בית-כנסת.

אברהם שפירא: פתחו עכשיו רחוב על שמו של פרופסור רחמילביץ', זכרו לברכה.

אברהם שפירא: הזמינו אותי לנאום.

אברהם שפירא: הגעתי לשם.

אברהם שפירא: כל אלה שהיו שם שאלו אותי: איך אתם לא מתביישים?

אברהם שפירא: בנו פה עכשיו, בפסגת-זאב, תראה את השכונה, אין מקווה אחד, הם אומרים.

אברהם שפירא: ואני לא מתייחס פה למפלגה.

אברהם שפירא: אחר כך הם כותבים: עוכרי הדת, כל אחד מתרגז.

אברהם שפירא: בתי-עלמין.

אברהם שפירא: בהר-הזיתים – – –

יוסף עזרן: אדוני מוגבל בזמן, הרב שפירא.

אברהם שפירא: מייד.

אברהם שפירא: תשמע, שאתה תפריע לי?

אברהם שפירא: אני מדבר בשמך.

יוסף עזרן: אני מצטער, אבל לא לומר את המלה הזאת "להפריע", כי שש דקות כבר עברו.

אברהם שפירא: שש עברו, עוד דקה.

יוסף עזרן: בבקשה, אבל אני לא מקבל את המלה "להפריע", אני מצטער.

אברהם שפירא: תחשוב על כל הפיליבסטר שהיה פה.

יוסף עזרן: אז אדוני ייקח עוד שלוש דקות.

אברהם שפירא: אקח עוד שלוש דקות.

יוסף עזרן: לא לומר את המלה הזאת, זה לא מקובל עלי.

אברהם שפירא: בהר-הזיתים קבורים אדמו"רי גור, זכרם לברכה.

אברהם שפירא: איזה מין השתוללות קורית שם?

אברהם שפירא: כל פעם שבאים, רואים את ספרי התהילים על הרצפה, השמן למטה, אין משטרה, אין למי לפנות.

אברהם שפירא: זאת לא שאלה של כסף, זו שאלה של יחס.

אברהם שפירא: אילו עשו דבר כזה לאיזה ארכיאולוג, חוקרי משטרה היו אומרים מייד: את זה בוודאי הדתיים עושים.

אברהם שפירא: לגבי אדמו"רי גור לא רק שאין מי שאומר, אלא גם אחרי שפונים למשטרה עשרים פעם, זה קורה וקורה.

אברהם שפירא: ואני רוצה להגיד, ש-600 ילדים מפגרים, אין אפשרות להכניס אותם לשום מקום, אין כסף לזה.

אברהם שפירא: לבתי-קולנוע, לתיאטרון יש כסף.

אברהם שפירא: משרד החינוך קיבל במקום 6.5 מיליארדי שקל – 10 מיליארד שקל ומעלה.

אברהם שפירא: לא היה יותר חשוב למצוא סידור לילדים מפגרים?

אברהם שפירא: אבל, גולת הכותרת היא היחס ליהדות ולדת, וכל עוד זה יהיה היחס, אני מצטער, זאת לא מדינה של יהודים, זאת אפילו לא מדינה מעורבת.

אברהם שפירא: לכן אני פונה, וחברת הכנסת דליה איציק דיברה פה על תחבורה בקשר לשר קיסר.

אברהם שפירא: תנו כסף לתורה ולחינוך הזה, וגם בתחבורה יהיה בסדר.

אברהם שפירא: תנו כסף לזה, לא תמצאו מקרה שבחור הורג בחורה רק בגלל האהבה.

תמר גוז'נסקי: בגלל האהבה לא הורגים.

אברהם שפירא: בגלל זה.

יוסף עזרן: הוא מתכוון למה שאתם קוראים "אהבה", מה שהם קוראים "אהבה כוזבת" ולא "נכזבת".

תמר גוז'נסקי: מי שהורג לא אוהב.

אברהם שפירא: סליחה, אני לא אמרתי לך, אבל את יודעת למה אני מתכוון, והיה פה מישהו בכנסת שיעץ לתת כסף לחנך את הנוער.

אברהם שפירא: צריך לחנך את הנוער לתורה, ליראת שמים, לעבודת השם, ולא יקרה רצח על דבר מכוער, כפי שאנחנו קוראים.

אברהם שפירא: אני מבקש עוד הפעם מחבר הכנסת גדליה גל, שכאשר הוא יעמוד על הדוכן ויענה הוא יוריד את המלה "תמיכה", ובתקציב של משרד הדתות לפחות יקרא לזה "תקציב" בישיבות, בכוללים ובתלמודי תורה.

אברהם שפירא: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת שפירא.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דוד מנע, בבקשה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקציב המוגש לנו הוא תקציב של אחיזת עיניים, הוא תקציב פיקטיבי שמתיימר להביא יציבות באינפלציה והורדת רמת האבטלה.

דוד מנע: אני מבקש להדגיש, שממשלת הליכוד לא עשתה די למען השכבות החלשות, ועל כך נענשנו.

דוד מנע: אך יחד עם השלום עם מצרים הביאה ממשלת הליכוד לפרויקט שיקום השכונות ולעלייה של 420,000 עולים חדשים מברית-המועצות.

דוד מנע: לא עשינו די, אך קלטנו 420,000 עולים חדשים.

דוד מנע: אתם מנסים לעשות דה-לגיטימציה להישגים של ממשלת הליכוד, ולכך אני לפחות לא אתן את ידי.

יוסף עזרן: חבר הכנסת רענן כהן, אנא ממך.

יוסף עזרן: אני מבין את סערת רוחך, אבל אנא.

דוד מנע: אף שהיו אז מריבות בצמרת, סכסוכים וקלקולים בממשלה, שום דבר לא יעמוד מול ההישגים הגדולים בשנה האחרונה של ממשלת הליכוד, כאשר נוצרו 106,000 מקומות עבודה חדשים והצמיחה הגיעה ל-6%.

דוד מנע: לצמיחה כזאת אין אח ורע במדינות מערביות אחרות.

גדעון שגיא: בבניית בתים מיותרים ביהודה, בשומרון וברצועת-עזה.

דוד מנע: בצעדים שלכם עד היום, וגם בשנה הקרובה, לא תגיעו למחצית הרמה של יצירת מקומות תעסוקה שהיתה בתקופת הליכוד.

דוד מנע: קלטנו 420,000 עולים חדשים, ולא יצרנו מספיק מקורות תעסוקה עבורם.

דוד מנע: אך קלטנו עולים בכבוד; בשיכונים, אפילו אם זה בקרוונים, אך לא במעברות מצוקה ובאוהלים, תוך רמיסת הכבוד, כפי שאתם עשיתם לעלייה של שנות ה-50.

דוד מנע: קלטנו 420,000 עולים, והדבר השפיע על התעסוקה במשק.

דוד מנע: האבטלה הגיעה – – –

רפאל אלול: כל זה מופיע בתקציב הזה?

דוד מנע: זה לא מופיע בתקציב הזה.

דוד מנע: התקציב הזה הוא רמייה.

דוד מנע: התקציב הזה הוא זריית חול בעיניים של השכבות החלשות.

דוד מנע: האבטלה הגיעה אז לרמה של 11%, ואתם באתם לציבור עם סדר עדיפויות פיקטיבי חדש.

דוד מנע: התיימרתם לחסוך 3 מיליארדי שקלים בשינוי הקצאה לתושבי יהודה ושומרון וחבל-עזה.

דוד מנע: בזבזתם את 3 מיליארדי השקלים שהתיימרתם לחסוך, שהרי אין כיום כמעט עלייה והאבטלה ירדה ל-10.5% בלבד.

דוד מנע: ומה עם כל התקציבים?

דוד מנע: הסתתם אז את העולים החדשים בהסתה פרועה, והם הלכו אחריכם.

דוד מנע: היום, אתם יודעים כי מחכה לכם הפתעה מהעולים החדשים.

דוד מנע: את האינפלציה אינכם מורידים והאבטלה גוברת.

דוד מנע: היא אינה יורדת, בניגוד למה שאתם סוברים או טוענים.

יוסף עזרן: רבותי, אי-אפשר לנהל שני דיונים במקביל, אחד למעלה ואחד למטה באולם.

יעקב שפי: – – –

יוסף עזרן: לי זה מפריע.

יוסף עזרן: אני לא יכול לשמוע.

גדליה גל: אבל בכל זאת אנחנו כאן.

דוד מנע: אתם מדברים כל הזמן ביניכם.

דוד מנע: היושב-ראש העיר פעם אחת, פעמיים, ואתם ממשיכים.

יוסף עזרן: אולי תעזור להם קצת, תוריד את הווליום כאן, שיוכלו לשמוע האחד את השני...

דוד מנע: את האינפלציה אינכם מורידים, והאבטלה גוברת.

דוד מנע: היא אינה יורדת, בניגוד למה שאתם סוברים או טוענים.

אלי גולדשמידט: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – – –

דוד מנע: אדוני המלומד, אני מצטט מ"הארץ", 15 בדצמבר 1993, נמיר: הממשלה עושה מעט בתחום החברתי, והציבור לא חש בשינוי סדר העדיפויות.

רפאל אלול: כדאי לשמוע שאתה תומך בה.

דוד מנע: דבר נוסף.

דוד מנע: היא אומרת במפורש, שהאבטלה בחודשים האחרונים גוברת.

דוד מנע: כך נאמר באותה כתבה – ואני מגיש לך אותה, אדוני היושב-ראש.

רפאל אלול: אני אספר לשרה אורה נמיר.

אלי גולדשמידט: האבטלה יורדת.

אלי גולדשמידט: אתה יכול להגיד אלף פעמים, אבל יש עובדות.

אלי גולדשמידט: מה לעשות, כשאתה היית ראש לשכת התעסוקה האבטלה גברה – – –

גדעון שגיא: – – –

דוד מנע: בתקופתי קלטנו 300,000 עולים חדשים.

דוד מנע: האבטלה לא יורדת.

דוד מנע: האבטלה גוברת.

דוד מנע: הנה העובדות.

דוד מנע: לממשלה הזו, שחרתה על דגלה שינוי סדר העדיפויות הלאומי, היתה הזדמנות אחת בלבד עם כינונה, לשנות דברים מיסודם.

דוד מנע: כיום, שנה וחצי אחרי שעליתם לשלטון, אתם יודעים שאת הציפיות שלכם לא מימשתם, וממשלת השמאל, שחיזקה והגבירה את האינתיפאדה, תיצור ותגביר אינתיפאדה חברתית, ואת זה אמר חבר כנסת שלכם לפני שבוע בלובי החברתי.

דוד מנע: אני אומר לכם, ידידי חברי הלובי החברתי, אנחנו מובילים ביחד מערכות שונות בכנסת.

דוד מנע: עליכם לגרום לכך שממשלה זאת בשנה הקרובה תשנה דברים.

דוד מנע: אנחנו לא שינינו די בתחום החברתי, ושילמנו מחיר.

דוד מנע: אבל אתם, כחברי הקואליציה, התקציב הזה ייגמר הלילה, מחרתיים מתחילה השנה החדשה, תקציב חדש.

דוד מנע: אבל אם אתם לא תגרמו לכך שבמשך השנה הקרובה, גם בדברים אופרטיביים, יקצו יותר לתחום החברתי, אני חושב שאתם תיכשלו בדיוק כמונו.

דוד מנע: אתם, בעזרה שלנו, כולנו יחד נוכל לשנות ולשפר את התחום החברתי.

דוד מנע: תודה רבה.

רפאל אלול: בזה אני מסכים אתך.

יוסף עזרן: אני מודה לך, אדוני.

יוסף עזרן: עמדת גם בזמן.

יוסף עזרן: אני מזמין את חבר הכנסת רפאל אלול.

יוסף עזרן: צר לי שאני לא יכול להיות כאן ולשמוע אותך.

יוסף עזרן: אשתדל לשמוע ממקום אחר.

רפאל אלול: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ישבתי כאן בשעתיים האחרונות ושמעתי כל כך הרבה דברים והייתי מאוד מעוניין להגיב על הכול, אבל בדקות שהוקצו לי אני לא אצליח להגיב לא על דבריו של חבר הכנסת דוד מנע, לא על דבריו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

רפאל אלול: בעיתונות כתוב, שמחר יש חגיגת סילבסטר ואנשים נוסעים בעולם.

רפאל אלול: אנחנו נמצאים כאן ועומדים לסיים מה שמתואר כחגיגת התקציב.

רפאל אלול: יכול להיות שיש כאן חגיגה אחת ומחוץ לכנסת יש חגיגה אחרת.

רפאל אלול: אני מאשים אותנו, חברי הכנסת, וגם חלק מהעיתונות, על שבמקום לעסוק במהות הנושא, נגררנו לעסוק במי התקפל ולמה התקפל, ידו של מי כופפו, ומי הצליח להשיג יותר.

רפאל אלול: כאילו בכך מדובר, כאילו הדרמה נמצאת במתקפלים למיניהם.

רפאל אלול: ואני מודיע לכם כאן חגיגית, לא נבחרתי בתחרות "גבר השנה בכנסת", ויש לי סוד קטן – לא התמודדתי על התואר הזה.

רפאל אלול: המאבק שלי ושל חברי הלובי החברתי נסוב סביב הבעיות החברתיות-הכלכליות.

רפאל אלול: הפגשנו את שר האוצר עם נציגי הציבור בישיבה של הלובי החברתי, ואכן חבר הכנסת דוד מנע היה חלק, הוא וחבריו באותה ישיבה.

רפאל אלול: שר האוצר באותה ישיבה התרשם מהשטח, שמע את הבעיות היומיומיות שמסתתרות מאחורי המספרים הרשומים בתקציב.

רפאל אלול: הבנתי שאני וחברי חייבים למקד את דרישותינו ולצמצם אותן לכמה תחומים בלבד.

רפאל אלול: אכן דיברנו על תגבור שעות לימוד לעיירות הפיתוח ולשכונות מצוקה; טיפול בנפגעי המשכנתאות וטיפול בביטוח הלאומי, או מה שקרוי טיפול משמעותי באותם 616,000 החיים מתחת לקו העוני.

רפאל אלול: לא איימתי שלא אצביע בעד התקציב, חששתי שלא אוכל להצביע בעד התקציב, אם לא תהיה בו התייחסות ממשית לחלק מהבעיות שהעלינו בפני שר האוצר, אני וחברי בלובי החברתי ולא מעט נציגי ציבור בארץ.

רפאל אלול: לאחר דיונים נוקבים, החליט שר האוצר להגמיש את עמדותיו ולהקצות בהצעת התקציב תגבור שעות לעיירות הפיתוח, טיפול בנפגעי המשכנתאות באמצעות הקמת ועדה, טיפול בנושא הביטוח הלאומי לגמלאים ולמובטלים, וכמו-כן אפשרות מתן הנחות ברשויות המקומיות – – –

ענת מאור: זמנך תם.

רפאל אלול: כולם קיבלו יותר.

רפאל אלול: תגדיל לאחד – תגדיל לכולם.

ענת מאור: קיבלתי הנחיה הפוכה, אבל אאפשר לך עוד.

ענת מאור: תלך בין הטיפות.

רפאל אלול: אני מדבר בשם הלובי החברתי, אז תני לי עוד דקה אחת.

רפאל אלול: ואכן תינתן אפשרות למתן הנחה למשפחות ברוכות ילדים ולגמלאים, כמובן באמצעות הרשויות המקומיות.

רפאל אלול: לא ביקשנו ששר האוצר ייצור כספים יש מאין.

רפאל אלול: תמיד התירוץ הוא שאנחנו בחובות כבדים, אך למעשה המציאות שונה.

רפאל אלול: בתקציב הזה ניתן גם לייעד חלק מהעודפים של 4 מיליארדי השקל לנושאים חברתיים.

רפאל אלול: יש לנו, חברי הלובי החברתי, אחריות מלאה לתקציב שאנחנו אמורים להפנות לצורכי הביטחון.

רפאל אלול: כל מה שביקשנו – שינוי סדר העדיפויות והעלאת הנושאים החברתיים-הכלכליים על סדר-היום הציבורי, ברמת חשיבות של הביטחון.

רפאל אלול: גם אנחנו, כמו יתר חברי סיעת העבודה ורוב רובו של העם הזה, יודעים שזו הממשלה הטובה ביותר שיכולה להיות לנו.

רפאל אלול: כדאי שנלמד לקח ממה שקרה החודש סביב התקציב.

רפאל אלול: אולי בכלל השיטה היא הבעיה.

רפאל אלול: הרי מה שקורה כיום הוא, שפקידי האוצר, שאיני מטיל דופי בכישוריהם, יושבים על התקציב עוד לפני שחברי הכנסת דנים בו.

רפאל אלול: אולי נהפוך את התהליך, אנחנו, מקבלי ההחלטות, נשב ונגבש את ההצעות שלנו לתקציב, נביא אותן להצבעה במליאה, ורק לאחר שנסכים על מדיניות ועל דרכי יישומה בשנה הקרובה ישבו הפקידים באוצר ויפרשו זאת למספרים.

רפאל אלול: אפשר מצדי להתחיל בדיונים על התקציב הבא כבר בינואר, עבור תקציב 1995.

רפאל אלול: לסיכום, אני מתכוון להצביע בעד התקציב, בזכות אותם דברים שהושגו.

רפאל אלול: ומכיוון שאני, עם כל ההסתייגויות שלי, מאמין בממשלה הזו, טועים המאמינים שאתן יד, אני או חברי, להפלת הממשלה.

רפאל אלול: אולם אני מבטיח מעל בימה זו לכם ולציבור בישראל, שאמשיך לשאת את דגל המאבק לקידום הנושאים החברתיים.

רפאל אלול: לא אשקוט ולא אנוח, אני וחברי, גם מחוץ לדיוני התקציב, במשך השנה, על מנת להמשיך ולעזור לשולחינו.

רפאל אלול: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת.

רן כהן: בתוך המהומה שקמה מייד לאחר ההצבעה בחוק שוויון בקצבאות ילדים, נעלמה ההיסטוריה.

רן כהן: האמת היא, שמה שהתחולל היום ומה שיתחולל בשבוע הבא הם שני מרכיבים של עשיית היסטוריה, שלא היו כמוהם שנים רבות.

רן כהן: זהו שינוי אדיר, זהו שינוי שבא לתרום לכך שכל ילדי ישראל, יהודים וערבים, חילונים ודתיים, יקבלו אותן קצבאות – – –

עובדיה עלי: ילדי ישראל זה מושג.

רן כהן: אמרתי גם וגם, כל ילדי ישראל, יהודים וערבים, דתיים וחילונים, מכל הגוונים והעדות והמינים, יקבלו אותן קצבאות.

רן כהן: זה צודק, זה נכון, זה ישר, זה הוגן, זה מתקדם, זה מה שמדינת ישראל ראויה לו.

רן כהן: זה מה שמדינת ישראל היתה חסרה אותו קודם לכן.

אברהם שפירא: למה לא עשיתם את זה לפני שנתיים?

רן כהן: חבר הכנסת שפירא, תעיד עלינו שאנחנו נלחמנו על השוויון הזה כל השנים.

רן כהן: אני אגיד לך יותר מזה, גם מה שאנחנו נחוקק בשבוע הבא, חוק החיילים המשוחררים, גם זה היה הרעיון שאנחנו, ר"צ, נלחמנו עליו בקדנציה הקודמת, שמונה שנים.

רן כהן: לא רצו לשמוע לנו.

רן כהן: אני מאוד מאושר שהיום זה נחלת כל הבית – העבודה, מרצ, הליכוד וגורמים אחרים, אפילו חבר הכנסת דראושה חתום על החוק למענק לחיילים המשוחררים.

רן כהן: זאת עשיית ההיסטוריה, ולפעמים מותר שנרגיש את משק כנפיה כאן בתוכנו.

רן כהן: אני מבקש למקד את דברי רק בשני דברים.

רן כהן: קודם כול – איך העובדות מקלקלות לליכוד את הטיעונים ואת הדברים.

רן כהן: אפשר להשתגע במדינה הזאת.

רן כהן: היום ב-12:00 אתה שומע חדשות, ממצאים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אותה לשכה שהיתה כאשר הליכוד היה בשלטון.

רן כהן: ומה אומרים: ירידה באבטלה – – –

גדעון שגיא: אז הם לא האמינו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

רן כהן: כן.

רן כהן: אותה לשכה, בלי שום הבדל, בשנות הליכוד אמרה: עלייה באבטלה, היום היא אומרת: ירידה באבטלה.

רן כהן: אותה לשכה אומרת: ירידה בצמיחה במשק אצלם, היום עלייה בקצב הגידול של התעשייה והמגזר העסקי ב-10% לשנה.

רן כהן: קצב מדהים.

רן כהן: אין כמעט מדינה בעולם שזה קורה לה.

רן כהן: אבל להם העובדות מקלקלות.

רן כהן: צריכה – גידול בין 5% ל-6%, תלוי באילו מרכיבים.

רן כהן: אצלם היתה ירידת שכר קבועה, לא בחמש שנים, ששחקה את שכר העובדים ביותר מ-10%.

רן כהן: אבל – העובדות מקלקלות.

רן כהן: הסיכום, עלייה גדולה בכלכלה.

רן כהן: נכון להיום ב-12:00, עלייה תלולה בכלכלה, עם אופקים טובים מאוד לקראת שנת 1994.

רן כהן: הם לא אמרו – עכשיו אני מוסיף – שלפעמים הבורסה צודקת כשהיא מגיבה על מה שקורה בכלכלה.

רן כהן: אבל, מה לעשות, לליכוד העובדות מקלקלות.

אברהם הירשזון: אז הכול טוב.

רן כהן: לעולם לא יהיה הכול טוב בכלכלה.

רן כהן: אתה יודע למה?

גדעון שגיא: בעיקר אחרי 15 שנה של הליכוד.

רן כהן: לעולם לא יהיו מספיק מצרכים ושירותים לתת לכולם כפי שהם צריכים.

רן כהן: זאת בעיית המחסור הידועה בכלכלה.

רן כהן: מה שאני יכול לומר בוודאות הוא, שאותם נתונים שרשמתי בפתק הצהוב שבידי, כבר עכשיו, אחרי שנה וחצי של הממשלה הזאת, הם מהופכים לעומת הנתונים שהיו בשלטון הקודם, של הליכוד.

רן כהן: אבל שוב, כאמור, למה שאני אקלקל לכם עם עובדות?

רן כהן: הרי העובדות לא מזיזות לכם בכלל.

רן כהן: אגיד יותר מזה, ואני מייד מסיים.

רן כהן: זה גם לא קרה במקרה.

רן כהן: זה קרה כאשר הממשלה עשתה מעשה פוליטי.

רן כהן: רבותי, צריך להגיד את האמת – זה קרה כאשר הממשלה הפסיקה להזרים כספים להתנחלויות, לבזבז אותם שם, לשחוק אותם.

רן כהן: בזה הממשלה הקודמת גם שברה את הידיים שלה מבחינת השגת הסדר מדיני לשלום, וגם בזבזה מיליארדים במקומות הלא-נכונים.

רן כהן: בלי התפנית הזאת, בלי המהפך הזה, זה לא היה קורה.

רן כהן: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני רוצה לבקש שתי בקשות: האחת, שלא נחזור על אותה שיטה של דיון בתקציב.

רן כהן: לא ייתכן שיבואו לכנסת עם קואליציה נאמנה – ובעניין זה מרצ היתה הכי נאמנה – ויגידו: תקציב של 126 מיליארד שקל, כזה ראה וקדש.

רן כהן: אני מבקש שתבדקו עכשיו, בינואר הקרוב, שיטה אחרת, שבה משאירים לכנסת ולמערכותיה 1% או 2% מהתקציב הפנוי, כדי שאנחנו נוכל להחליט מה ההעדפות שלנו בכנסת.

רן כהן: זה יכול ללכת לרווחה, זה יכול ללכת לביטחון, זה יכול ללכת לערי פיתוח, זה יכול ללכת לנכים, לגמלאים, לכל מה שאנחנו נחליט.

ענת מאור: אתה צריך לסיים.

רן כהן: בקשה שנייה – התרומה של עליית מחירי הדירות לאינפלציה היא אסון לא רק מהבחינה החברתית.

רן כהן: זה ברור לחלוטין.

רן כהן: היא אסון גם מהבחינה הכלכלית.

רן כהן: כל 1% תרומה שהיא תרמה למדד, זה גידול החוב הפנימי ב-400 מיליון שקל, בלי תוספת דירה אחת.

רן כהן: אם בשנה האחרונה היתה תרומה של 3%, זה אומר 1.2 מיליארד שקל לגידול החוב, בלי שנוספה דירה אחת, אבל לזוגות צעירים ולחסרי דיור זה סבל בלתי ניתן להצדקה, ואת זה צריך לפתור מייד בתחילת השנה.

רן כהן: שיווק המגרשים זה ספסרות, זו לא תוספת דירות.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחברת הכנסת גוז'נסקי, אחריה – לחבר הכנסת צחי הנגבי, ואחריו – לחבר הכנסת שלמה בוחבוט.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תקציב 1994 המונח לפנינו הוא, לדאבוני, ביסודו ובתפיסותיו היסודיות תקציב המשך לתקציבים שהניחו בפנינו הממשלות הקודמות.

תמר גוז'נסקי: התקציב הזה סוחב על גבו את הגבנון של ההוצאות הצבאיות, וגם בתקציב הנוכחי ההוצאות הצבאיות, יחד עם החזר החובות על ההוצאות הצבאיות בעבר, בולעות מחצית מהתקציב כולו.

תמר גוז'נסקי: התהליך שאנחנו נמצאים בעיצומו, לעבר הסדר ביניים, מביא אותנו לשלב מאוד קריטי, כפי שאנחנו שומעים ורואים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש ולומר, שחיונית הסכמה במועד קרוב ככל האפשר, ואני מציעה שהממשלה לא תראה בהצעות הפלשתיניות הצעות קנטרניות.

תמר גוז'נסקי: מדובר בשני צדדים למשא-ומתן.

תמר גוז'נסקי: לכל אחד מהצדדים יש הצרכים שלו, גם הצרכים הביטחוניים, גם הצרכים הפוליטיים, וצריך שתהיה התחשבות הדדית.

תמר גוז'נסקי: לכן, כל ניסיון להציג את ההצעות הפלשתיניות כהצעות קנטרניות הוא ניסיון מזיק, שיכול להפריע לקידום המשא-ומתן.

תמר גוז'נסקי: במקביל למשא-ומתן, שצריך לזרז אותו ולהאיץ אותו, להשגת הסכם הביניים, חיוני גם להאיץ את המעבר להסכם הקבע.

תמר גוז'נסקי: לא צריך לדחות את הדיונים על הסכם הקבע לתום תקופת המעבר בת שלוש השנים, אלא כבר עכשיו צריך לגשת לדיונים רציניים מאוד בנושא פתרון הקבע.

תמר גוז'נסקי: אחד הנושאים המרכזיים הוא נושא ההתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: ההתנחלויות הן מוקש, מוקש אמיתי שטמון בתוך הסכם הביניים שיושג.

תמר גוז'נסקי: לכן, ככל שניתן יהיה לצמצם את מספר ההתנחלויות ולצמצם את מספר המתנחלים כבר בתקופת הביניים כן ייטב גם לתקופת הביניים וגם להשגת הסכם הקבע.

תמר גוז'נסקי: צודקים אלה שאומרים, שההסכם שבו מדובר היום יוביל, בסופו של דבר, לפתרון של שתי מדינות, של מדינה פלשתינית שתקום לצדה של מדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: לכן, נחוץ כבר היום להתחיל בדיונים מקדימים שיבחנו את עניין מעמדה של ירושלים.

תמר גוז'נסקי: הסכם קבע ושלום קבע, שלום יציב בין ישראל ובין המדינה הפלשתינית שתקום לצדה, יכלול בתוכו פתרון גם בשאלת ירושלים, שתישאר, אני מקווה, עיר מאוחדת, אבל יהיו בה שתי בירות – בירה של מדינת ישראל ובירה של המדינה הפלשתינית.

תמר גוז'נסקי: אני גם חושבת שהממשלה צריכה לעשות כל מאמץ שתלוי בה, כדי להאיץ את המשא-ומתן עם סוריה.

תמר גוז'נסקי: זה חשוב קודם-כול כדי שהשלום שנגיע אליו יהיה שלום כולל עם כל העמים השכנים, אבל יש לזה גם קשר ישיר לשלום עם הפלשתינים.

תמר גוז'נסקי: ליציבות השלום עם הפלשתינים נחוץ שלום עם סוריה.

תמר גוז'נסקי: רבותי חברי הכנסת, הביקורת של חד"ש, שבאה לידי ביטוי במהלך הדיונים וגם בהסתייגויות הרבות שהגשנו לתקציב, היא על העיקרון, שכאילו לממשלה אין כסף.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהממשלה הזאת, כקודמותיה, ממשיכה במדיניות של העברת מיליארדים רבים של שקלים ישירות למעבידים ולבעלי ההון, וזה על חשבון הצרכים החיוניים ביותר של מערכת החינוך, של שירותי הבריאות, של פתרון המצוקה, של רבבות המובטלים, הנכים, המפגרים, הנשים המוכות, של הרשויות המקומיות בכלל ושל הרשויות הערביות בפרט.

תמר גוז'נסקי: חד"ש מתנגדת עקרונית ומעשית למה שהממשלה הזאת, כקודמותיה, מכנה הפחתת עלות העבודה.

תמר גוז'נסקי: באופן מעשי אנחנו דורשים למחוק את הסעיף שאומר העברת 5 מיליארדי שקל מתקציב המדינה לביטוח הלאומי במקום תשלומי המעבידים.

תמר גוז'נסקי: שכן, ההעברה הזאת פירושה, שבכיסיהם של המעבידים בכל הענפים יישארו בשנה הבאה עוד 5 מיליארדי שקל.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מתנגדים גם לשיטות סבסוד שונות, של תשלום שכר במקום המעבידים באמצעות הכשרה פנים-מפעלית ושיטות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו גם דורשים ודרשנו וממשיכים לדרוש הטלת מס על רווחים בבורסה.

תמר גוז'נסקי: זוהי שערורייה שהשקעה יצרנית, השקעה שיוצרת מקומות עבודה, על הפירות שלה חייבים במס הכנסה מלא, ולעומת זה פירות של מה שנקרא "השקעה" בבורסה וכל מיני עסקות ספסריות בבורסה, אינן חייבות במס הכנסה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לחברי הכנסת באילו סכומים מדובר.

תמר גוז'נסקי: הבאתי לדוגמה רק שנתיים, 1992 ו-1993.

תמר גוז'נסקי: באמצע 1992 כבר שלטה הממשלה הנוכחית, ו-1993 כולה היא שנה של הממשלה הנוכחית.

תמר גוז'נסקי: חישבתי ומצאתי שהתשלום לביטוח הלאומי במקום המעבידים הסתכם בשתי השנים האמורות ב-8 מיליארדי שקל.

תמר גוז'נסקי: חישבתי, לפי החישובים של האוצר, לפי ההערכות של האוצר, כמה הפסיד אוצר המדינה כתוצאה מאי-הטלת מס על רווחי הבורסה.

תמר גוז'נסקי: מדובר בסכום אדיר של 30 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: יחד, בשני הסעיפים האלה בלבד, מדובר על סכום של 38 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: רבותי חברי הכנסת, אזרחי המדינה, האם אתם יודעים מה אפשר לעשות ב-38 מיליארד שקל?

תמר גוז'נסקי: אפשר לממש מייד את חוק חינוך חובה חינם לגילאי שלוש וארבע.

תמר גוז'נסקי: אפשר לממש מייד את יום חינוך ארוך, לא רק בערי הפיתוח, אלא בכל בתי-הספר בארץ.

תמר גוז'נסקי: אפשר לסגור את הפערים שעדיין קיימים ברמת הציוד, ברמת כוח ההוראה והכוח המקצועי הנוסף בבתי-הספר במגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה להקים עוד השנה 12 מקלטים לנשים מוכות ועוד חמישה מקלטים לנערות במצוקה.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה סוף-סוף להקים מוסד סגור לנוער עבריין ערבי, שעד עכשיו אין איפה לשים אותו, כאשר בית-המשפט קובע שהוא צריך להיות במוסד סגור.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה להשוות את התקציבים לנפש של הרשויות המקומיות הערביות לאלה של הרשויות המקומיות היהודיות.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה לחסל את תור הממתינים לפנימיות למפגרים, לקשישים תשושים וכו'.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה ליצור רבבות מקומות עבודה באמצעות השקעות בפיתוח מפעלים ופרויקטים עם הפנים אל השלום.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה להגדיל, למשל, פי חמישה, את התקציב של המשרד לאיכות הסביבה.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה לפתור, אחת ולתמיד, את בעיות הביוב ובעיות טיהור השופכין, בעיות שהן חמורות ביותר במגזר הערבי, אבל משפיעות על איכות החיים של כולנו.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה להכפיל את תקציב מוסדות התרבות, לפתור את בעיית המרצים באוניברסיטאות.

תמר גוז'נסקי: ועוד היה, רבותי, נשאר כסף, גם ליעדים אחרים.

תמר גוז'נסקי: לכן, הטענה של האוצר שאין כסף היא טענה נכונה רק במרכאות כפולות, היא טענה נכונה בעירבון מוגבל; היא טענה נכונה אם ממשיכים במדיניות הזאת, של העברת מיליארדים ישירות למעבידים ושל אי-גביית מס הכנסה על הרווחים בבורסה.

תמר גוז'נסקי: רבותי חברי הכנסת, מדיניות תקציב 1994, כמו המדיניות של התקציב בשנים הקודמות, עומדת בסימן של שחיקת השכר הריאלי.

תמר גוז'נסקי: המטרה היא להשאיר את השכר במצבו הנוכחי, ואם אפשר – לשחוק אותו.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה לא כהאשמה בעלמא.

תמר גוז'נסקי: היתה השביתה של עובדי המדינה.

תמר גוז'נסקי: עובדי המדינה, לא כל יום ולא כל שנה יוצאים לשביתה.

תמר גוז'נסקי: השביתה היתה ממושכת, מלווה בהתנגשויות עם המשטרה; שביתה כואבת.

תמר גוז'נסקי: בסיכומו של דבר, מה הושג בסיומה של אותה שביתה?

תמר גוז'נסקי: העלאת שכר ריאלית של 1% בלבד – כך טוען האוצר – לשלוש-ארבע השנים הקרובות.

תמר גוז'נסקי: וזה אחרי שביתה.

תמר גוז'נסקי: במגזר העסקי, שנת 1993 תסתיים בשחיקת שכר ריאלית.

תמר גוז'נסקי: זאת המדיניות שמקבלת גיבוי מלא מהאוצר.

תמר גוז'נסקי: והכול בטענה שאם יישחק השכר יגדל מספר מקומות העבודה.

תמר גוז'נסקי: מדיניות האוצר, לצערי הרב, היא גם מדיניות של חיסול העבודה המאורגנת.

תמר גוז'נסקי: זאת מדיניות של עידוד רשמי, פומבי, של העברת עובדים מהסכמי עבודה קיבוציים להסכמי עבודה אישיים, לעבודה קבלנית וכו'.

תמר גוז'נסקי: וראינו את זה בהסכמים, למשל עכשיו, בתעשייה האווירית, ובהסכמים אחרים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שבתע"ש פוטרו עובדים שהיו עובדים קבועים, ובמקומם לוקחים עכשיו עובדי קבלן חסרי קביעות וחסרי רבות מהזכויות הסוציאליות שיש לעובדים במקומות עבודה מאורגנים.

תמר גוז'נסקי: אחת המטרות של המדיניות של הממשלה היא למוטט, להקטין, להחליש את האיגודים המקצועיים ואת ההסתדרות בכללותה.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק הממשלתית לאזורי ייצור חופשיים היא ביטוי נוסף לאותה מדיניות.

תמר גוז'נסקי: אזורי ייצור חופשיים ייצרו בתוך מדינת ישראל הקטנה אזורים שלמים שבהם זכויות העובדים יהיו מקוצצות כבר לפי החוק הקיים; וכבר לא לדבר על כך שאין כלל ביטחון שתהיה שם עבודה מאורגנת, שהאיגודים המקצועיים בכלל יורשו להיכנס לשם.

תמר גוז'נסקי: תחום אחר, חמור ביותר, הוא התחום של הפרטת החברות הממשלתיות.

תמר גוז'נסקי: תקציב 1994 עומד בסימן הדגל הזה של הפרטת החברות הממשלתיות.

תמר גוז'נסקי: ושר האוצר עומד על הבמה הזאת ומכריז שוב ושוב: הנה אני, שר האוצר, בניגוד לקודמי, לא רק מדבר על הפרטה, אני מיישם אותה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אזרחי המדינה, הפרטה במלים פשוטות היא לקחת נכסים שלנו, נכסים ציבוריים, רכוש של המדינה, ולהעביר אותו לידיים פרטיות.

תמר גוז'נסקי: וצריך לזכור שבעלי ההון הפרטיים, שרוכשים את המפעלים האלה, לא מוציאים אגורה אחת מכיסם.

תמר גוז'נסקי: הם לוקחים הלוואות מהבנקים, אחר כך רושמים את ההלוואות האלה על החברות שהם רכשו אותן, החברות פורעות את ההלוואות האלה, וזה מביא לכך שהמפעלים האלה במקרים רבים מתמוטטים, או כמעט מתמוטטים.

ענת מאור: חברת הכנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אני מסיימת.

תמר גוז'נסקי: מה שקורה הוא, או שהמפעלים מתמוטטים, או שבעלי ההון האלה, אחרי שנה, שנתיים, שלוש שנים, מוכרים את החברות האלה – שבהן הם לא השקיעו אגורה – ברווח גדול.

תמר גוז'נסקי: ואין מדובר בתיאוריה, אלא בדברים שכבר קרו.

תמר גוז'נסקי: רבותי חברי הכנסת, סיעת חד"ש רואה את האחריות שלה כחלק מהגוש החוסם למנוע את ההתמוטטות והנפילה של הממשלה הזאת, בתקווה שתהליך השלום יימשך.

תמר גוז'נסקי: אבל לנוכח הביקורת שמתחתי כאן, אנחנו בחרנו להימנע בהצבעה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת צחי הנגבי, ואחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, התבשרנו אתמול על התקדמות רבתי בשיחות שהתנהלו בין נציגי ישראל, שמעון פרס ויוסי שריד, ובין משלחת אש"ף.

צחי הנגבי: חשבנו שאולי בכל זאת הממשלה עמדה על שלה – כפי שהתחייב ראש הממשלה בשבועות האחרונים – בסוגיה שברור שיש עליה קונסנסוס בציבור הישראלי: שאין לתת גישה כלשהי לאש"ף בשליטה על מעברי הגבול; ודאי שלא להניח לו להפוך את האוטונומיה כבר בתחילת הדרך – עוד לפני שהיא יושמה, עוד לפני שיצאה למעשה לדרכה – להפוך אותה לישות עצמאית, למדינה, על כל גינוני הטקס וסממני הריבונות שלה.

צחי הנגבי: כעבור תקופה קצרה מאוד, שעות ספורות, כבר נודע לנו מה בדיוק אומרת ההסכמה הזאת של הממשלה.

צחי הנגבי: דרך אגב, הסכמה של הממשלה בלבד.

צחי הנגבי: כי, כמובן, הצד השני, כמו בבזאר ים-תיכוני, לא מסכים.

צחי הנגבי: הוא מסכים במקום אחד, מכאן כבר נשמעים הנהונים וחנחונים של שביעות רצון, וערפאת מודיע: לא מקובל עלי.

צחי הנגבי: מה שכבר נתנו – נתנו.

צחי הנגבי: זה בידיהם.

צחי הנגבי: עמוק בכיס.

צחי הנגבי: עכשיו יתחיל המשא-ומתן מחדש.

צחי הנגבי: חייבים להגיע להסכם.

צחי הנגבי: כי, איך אומר רבין?

צחי הנגבי: יש שחיקה גוברת והולכת בתמיכה הציבורית, והממשלה בסכנה, והקואליציה רופפת.

צחי הנגבי: אז צריך קצת להתפשר.

צחי הנגבי: כי פשרה זה שם המשחק.

צחי הנגבי: איך אמר בשעתו פרס?

צחי הנגבי: אנחנו רק נותנים, אין לנו מה לקחת.

צחי הנגבי: אנחנו רק משלמים את המחיר.

צחי הנגבי: אני אפילו לא מדבר על ההסכם כמו שהוא יהיה בסופו של דבר.

צחי הנגבי: אבל אפשר לעבור על טיוטת הנוסח המלא של ההסכם, כפי שהיא מופיעה היום בכל העיתונים.

צחי הנגבי: לכנסת לא הביאו את זה, אבל בעיתונים הכול כבר יש, מלה במלה.

צחי הנגבי: כי מה חשובה הכנסת?

צחי הנגבי: חשוב שאש"ף ידע מה מציעים לו, חשוב שכל מדינות ערב תהיינה מעורבות בפרטי הפרטים.

צחי הנגבי: לנבחרי הציבור, שצריכים לתת את הדין אם ההסכם הזה יוביל, חס וחלילה, למה שאנחנו חוזים שהוא יוביל, להם לא צריך לתת דין-וחשבון.

צחי הנגבי: בטיוטת ההסכם נאמר, שבמקרה של חיפוש גופני על פלשתיני – יבוצע חיפוש זה על-ידי פלשתיני, בנוכחות משקיף ישראלי.

צחי הנגבי: כלומר, כל טענות הממשלה, טיעוניה, התחייבויותיה והצהרותיה, שהביטחון כל כולו יהיה בידי ישראל – הרי הערבים מחפשים רק, הם לא רוצים ממש שליטה, רק כבוד – סממני כבוד נותנים להם.

צחי הנגבי: לבנטיניות.

צחי הנגבי: אתם רוצים כבוד – שיהיה כבוד.

צחי הנגבי: ההיפך, הכבוד ניתן לישראל.

צחי הנגבי: לא עושים את הדברים בלי שהיא יכולה לצפות בתהליך.

צחי הנגבי: נתנו את הכבוד למשקיף.

צחי הנגבי: הוא עומד, מייצג שם את רבין ומסתכל.

צחי הנגבי: שיהיה איזה קורטוב של מעורבות ישראלית.

צחי הנגבי: אבל השליטה הביטחונית ניתנת לפלשתינים.

צחי הנגבי: אבל זה רק חיפוש גופני על פלשתינים, כאילו מי שבא לשם הם תושבי כפר-סבא, חיפה ותל-אביב.

טלב אלסאנע: מה זה משנה לך, הרי אתה מתנגד לכל ההסכם.

טלב אלסאנע: מה זה משנה דגל פה, דגל שם.

טלב אלסאנע: אתה שולל את הכול.

טלב אלסאנע: אתה רוצה את הכול.

צחי הנגבי: אתה בעד כל ההסכם, נכון?

צחי הנגבי: אז אני לא מדבר עליך.

צחי הנגבי: אני מדבר על אלה בציבור שלא בטוחים שההסכם הזה כל כך טוב, שלא רוצים מדינה פלשתינית, שלא רוצים שארגון הטרור אש"ף ישלוט בקווי 1967, אליהם אני מדבר.

צחי הנגבי: אותך אני לא צריך לשכנע.

צחי הנגבי: אז מה קרה פה?

צחי הנגבי: כאילו עושים פשרה, רק על הפלשתינים יחפשו הפלשתינים.

צחי הנגבי: מי בכלל אמור להגניב אמצעי לחימה לתוך השטח?

צחי הנגבי: לא פלשתינים?

צחי הנגבי: מי מסכן את הביטחון?

צחי הנגבי: לא פלשתינים?

צחי הנגבי: מי הם חברי ארגוני הטרור הפלשתינים?

צחי הנגבי: נורבגים?

צחי הנגבי: בני שבט זולו?

צחי הנגבי: אנשי טוגו?

צחי הנגבי: הם פלשתינים.

צחי הנגבי: עליהם היה צריך להיות הפיקוח הישראלי הגופני, הצמוד, הקשוח, הבלתי-מתפשר.

צחי הנגבי: על זה ויתרו.

צחי הנגבי: הכבוד ניתן לישראלים.

צחי הנגבי: הם מסתכלים.

צחי הנגבי: על מה הם יכולים להסתכל?

צחי הנגבי: אם אדם שם על גופו חגורות נפץ או מגניב אמצעי חבלה אחרים בתיקו – יש לנו קרני רנטגן?

צחי הנגבי: אנחנו יכולים לדעת מה מחביא האיש?

צחי הנגבי: זה לא איש אחד.

צחי הנגבי: עשרות אלפים עוברים בגשרים האלה מדי שבועות, מדי חודש, עשרות אלפים.

צחי הנגבי: יש בכלל איזה שמץ של היגיון בהסדר המגוחך, האבסורדי הזה?

צחי הנגבי: נושא נוסף וחשוב, האח"מים הפלשתינים יהיו פטורים מהליכים אלה.

צחי הנגבי: זאת אומרת, יש פה איזה דבר חדש, שלא היה ולא נברא בתולדות ביטחון ישראל.

צחי הנגבי: אח"מים.

צחי הנגבי: מחבל שמוגדר ברשימה שתוגש לישראל כאח"מ – מותר לו להגניב אמצעי לחימה לתוך השטח.

צחי הנגבי: דרך אגב, לא ליריחו ולעזה, אולי ליריחו ולעזה תחילה, בקילומטרים הראשונים, אבל מה מונע ממנו להגיע לתל-אביב, לבאר-שבע, לחיפה ולכל אזור בארץ?

צחי הנגבי: הרי אין גבול בתוך יריחו ובתוך עזה.

צחי הנגבי: ברגע שהאיש עובר את המחסום, אותו איש חשוב מאוד, אולי אח"מ – איש חבלני מאוד – ברגע שהוא עובר את המחסום – גמרנו.

צחי הנגבי: כל ביטחון ישראל עומד עכשיו על השאלה, האם הוא יצליח או לא יצליח, בלי להיעצר על עבירת תנועה, בדרכו לקניון, או לכל אתר ואתר, ולגן-ילדים.

צחי הנגבי: קשה לי להבין בכלל איך הממשלה ניאותה לתת את תמיכתה להסכם הזה.

צחי הנגבי: אני קורא לראש הממשלה, לפני שיהיה מאוחר מדי, לפני שההסכם המביש, המופרע הזה הופך להיות הסכם שעליו חתומה הממשלה, לפחות לחלק את האחריות עם חברי הכנסת, להביא אותו לכאן.

צחי הנגבי: זה הסכם שמשמעותו הביטחונית היא חד-משמעית.

צחי הנגבי: אנחנו מבקשים מראש הממשלה שלא להתעלם מכנסת ישראל, להביא אותו לכאן לדיון רציני בוועדות הכנסת, בהשתתפות אנשי ביטחון, בועדת החוץ והביטחון; להביא את ההסכם הזה לכאן, לפני שדיו ישראלית נותנת גושפנקה ולגיטימציה לפגיעה מתמשכת בביטחון ישראל.

ענת מאור: סליחה, חבר הכנסת בוחבוט, יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גדליה גל, ביקש להשתתף בדיון.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

ענת מאור: אחריו – חבר הכנסת דן מרידור.

גדליה גל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטער על שחבר הכנסת צחי הנגבי, כמו חברים אחרים, עולים על הבמה וחוזרים ועוסקים בהליך השלום – מי מקבל נשק; או אם קרה אירוע; או מה הם סידורי הביטחון בתקופת הביניים.

גדליה גל: לא שאני מזלזל, חלילה, בדברים האלה.

גדליה גל: מעולם לא זלזלתי בדברים האלה.

גדליה גל: מהיום שאני זוכר את עצמי אנחנו חיים במדינה שהתנכלויות, רצח ואבדות מאפיינים את החיים בה.

גדליה גל: אבל הוויכוח בינינו הוא ויכוח על השאלה איזו מדינה אנחנו רוצים.

גדליה גל: הוויכוח שלנו הוא מהו האופק המדיני שלנו, מה יקרה כאן בעוד חמש ועשר ושתים-עשרה שנה.

גדליה גל: אנחנו מערבבים ויכוח בוויכוח ומטשטשים את הוויכוח האמיתי.

גדליה גל: אליבא דצחי הנגבי ועוד חברים, מה שחשוב ומה שקובע זה שנחיה בארץ-ישראל השלמה, ואם יש בה 2 מיליוני ערבים או אין בה 2 מיליוני ערבים – זה פחות חשוב, אם יש חיכוך או אין חיכוך – זה פחות חשוב.

גדליה גל: השאלה היא, איזו מדינה אנחנו רוצים?

גדליה גל: האם אנחנו רוצים מדינה יהודית, דמוקרטית, בגבולות ביטחון, או שאנחנו מוכנים להחזיק מיליון וחצי ערבים תחת חסותנו, ללא אזרחות וללא מעמד שווה, בהנחה שאיכשהו הדברים יסתדרו.

צחי הנגבי: על קו הירדן, או לא?

גדליה גל: חבר הכנסת צחי הנגבי, הם לא יסתדרו.

גדליה גל: כבר סיפרתי אתמול, אתה לא היית כאן, אחזור על זה.

גדליה גל: אומרים היום, יש אינתיפאדה משום שלא ידענו כיצד לנהוג.

גדליה גל: אני רוצה לומר לך, ששירתתי ברצועה שלוש פעמים או ארבע פעמים, וכבר למעלה מעשר שנים, כאשר הצטרפתי לכיתה מהגדוד שלי, שהוטל עליה לעשות חיפוש בבית, והתיישבנו על גג הבית עם שחר, והסתכלנו לתוך החדרים כדי שאיש לא יברח – חייבים היינו לעשות כך – ועקבנו אחרי הילדים, כשהם קמים, ואחרי הנשים שיוצאות לחצר.

גדליה גל: הסתכלתי על הילדים האלה ושאלתי את עצמי: מה יהיה כאשר הם יהיו בני 18, 17?

גדליה גל: מה יהיה זיכרון הילדות שלהם, כשקבוצת חיילים ישראלים עמדה על הגגות והסתכלה כיצד הם מנהלים את חיי הבוקר שלהם.

גדליה גל: לא חשבתי שאפשר היה למנוע את הפעולה הזאת.

גדליה גל: לא היתה ברירה, צריך היה לעשות אותה.

גדליה גל: וכדי למנוע רצח, הייתי שותף לעקיפה של מחנה של פליטים, לתת לאלפי אנשים הוראה שילכו לחצר בית-ספר, להושיב אותם בשורות מבוקר עד ערב, בגשם ובשמש.

גדליה גל: שאלתי את עצמי, האם האנשים האלה יהיו מוכנים לאורך ימים לחיות כך?

גדליה גל: התשובה שלי היתה, שלא יהיו מוכנים לחיות כך.

גדליה גל: מה שקרה בשנים האחרונות, ומה שקורה עכשיו, כל זה בלתי נמנע, כי אי-אפשר להחזיק מיליון וחצי אנשים, כפי שאנחנו התכוונו להחזיק אותם.

גדליה גל: הוויכוח בינינו היום הוא לא מי יקבל רובה ומי לא יקבל רובה, השאלה היא איזו מדינה אנחנו רוצים.

גדליה גל: ההבדל בינינו – זה הוויכוח – שאני רוצה מדינה יהודית, אינני מאמין שאפשר לחיות ביחד, אמרתי את זה אתמול ואחזור על כך.

צחי הנגבי: זאת לא השאלה.

צחי הנגבי: השאלה היא האם אפשר לשמור על המדינה בתנאים שאתה מציע.

גדליה גל: אני עוקב אחרי הוויכוח שמתנהל שנים רבות בין קבוצה של הרב יואל בן-נון לבין אחרים, כשהרב בן-נון טוען כל הזמן: בהתנהגות שלנו, בהפגנות שלנו, בטענות שלנו כלפי צה"ל אנחנו מוכיחים שאי-אפשר לחיות עם הערבים ביחד ואני, הרב יואל בן-נון, חושב שכן אפשר לחיות ביחד.

גדליה גל: אתם הוכחתם שאי-אפשר לחיות ביחד, ואם אי-אפשר לחיות ביחד צריך להפריד.

גדליה גל: לזה אינך מוכן, ועל זה נקיים את הוויכוח, ולא כפי שאתה מנסה להציג אותו.

גדליה גל: תודה רבה.

צחי הנגבי: אתה אומר שצריך לברוח, לא להפריד.

צחי הנגבי: להפריד זו הפרדה, אתה אומר: בוא נברח.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת שלמה בוחבוט, בבקשה.

שלמה בוחבוט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, דיון בתקציב מדינה הוא חשוב, ועיקרו – איך יפעלו המדיניות הכלכלית ומשרדי הממשלה בשנת 1994.

שלמה בוחבוט: אין כל צל של ספק שממשלת העבודה השקיעה רבות בתשתיות.

שלמה בוחבוט: רואים זאת בכל מקום, בכבישים, בערי פיתוח בתחום התעסוקה והתעשייה.

שלמה בוחבוט: אבל חובתנו לזכור שחלק מהציבור, חלק מהעם, עוסק בעבודה יומיומית קשה ולא ניתנת לו ההזדמנות לראות את ההשקעות הגדולות.

שלמה בוחבוט: לו חשוב איך להגיע למכולת, איך ילמדו ילדיו ומה יהיו פני החברה בשנים הבאות.

שלמה בוחבוט: צריך לזכור, שממשלת הליכוד השאירה אדמה חרוכה בנושא החברתי.

גדעון שגיא: גם בנושא החברתי.

שלמה בוחבוט: גם בנושא החברתי.

שלמה בוחבוט: עובדה היא, שבמקום לדבר לעניין, חבר הכנסת הנגבי, ולהתעסק בתקציב, אתם עוסקים שוב ושוב, כדרככם בקודש, בנושא של יהודה ושומרון.

צחי הנגבי: את התקציב כבר הרסתם.

צחי הנגבי: אנחנו מתעסקים בזה שלא תהרסו את כל המדינה.

שלמה בוחבוט: אנחנו, לא כפי שאתם עשיתם כאשר שתקתם, נאבקנו, ויש בתקציב הזה הישגים בנושאים החברתיים.

צחי הנגבי: למה לא הצבעת בעדו?

חיים דיין: – – –

שלמה בוחבוט: אנחנו והחברים שלנו בסיעת העבודה הוכחנו שיש לנו יכולת לייצג נאמנה את הציבור, את השכונות, את אזורי הפיתוח, ולא פחדנו.

שלמה בוחבוט: אני מתפלא על ידידי, חבר הכנסת שטרית, שחילק אתמול גזרים.

שלמה בוחבוט: חבל שהוא לא נמצא כאן עכשיו, הייתי שואל אותו: איפה היו הגזרים האלה במשך 15 שנה?

שלמה בוחבוט: הם היו גזרים מכורסמים.

שלמה בוחבוט: אתם הייתם שפנים, ישבתם ושתקתם כשממשלת הליכוד לא עשתה דבר בנושאי חברה.

שלמה בוחבוט: אתם סגרתם את יום לימודים ארוך, אתם ביטלתם את נושא ההזנה, וכל מעייניכם היו בשאלה איך להשקיע ביהודה ובשומרון.

שלמה בוחבוט: אתה בא היום להטיף לנו מוסר כפול ואומר שאנחנו כאילו התקפלנו?

שלמה בוחבוט: נאבקנו במשך שבועיים בנושא של התקציב, ויש הישגים מכובדים ביותר לחברי הכנסת אנשי ערי הפיתוח ואנשי השכונות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שטרית הוא שכן שלי.

דב שילנסקי: אני יודע מתי עלה בדעתו הרעיון – כאשר היו החוקים החברתיים, ואתם כולכם הצבעתם בניגוד למה שהצהרתם.

שלמה בוחבוט: אני אומר שהגזרים היו רקובים וקשים, ואני לא יודע איפה הוא שמר אותם במשך 15 שנה.

ענת מאור: חבר הכנסת שילנסקי, ברשותך, זה על חשבון זמנו, אני מצטערת.

דב שילנסקי: לאורך כל התקופה שהליכוד היה בשלטון, חבר הכנסת מאיר שטרית נאבק תמיד על דברים חברתיים, והרבה פעמים הצביע בניגוד לסיעה.

שלמה בוחבוט: יפה, אז נאבקו, אבל לא יצא מזה דבר.

שלמה בוחבוט: אני שמח שיש לנו הישגים יפים.

שלמה בוחבוט: יש יום לימודים ארוך בערי הפיתוח ובשכונות.

שלמה בוחבוט: אמש, עד השעה 02:30 השגנו הישג גדול מאוד.

שלמה בוחבוט: אני מאמין שבשנה הבאה זה יהיה עד השעה 03:30.

שלמה בוחבוט: בנושא של צמצום הפערים הצלחנו בכך שהממשלה תקים ועדה מיוחדת בראשותו של ראש הממשלה שתעסוק בנושא הזה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לחזק את הדברים של חבר הכנסת רן כהן.

שלמה בוחבוט: מאבק המשנה שעשינו היה משום שהתפלאנו שבכנסת דנים בתקציב סגור.

שלמה בוחבוט: בשביל מה אנחנו צריכים לשבת?

שלמה בוחבוט: הובטח לנו שלקראת השנה הבאה התקציב יהיה פתוח ואפשר יהיה לדון בנושאים הקשורים בחברה הישראלית.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לומר לאותם חברים, שמדברים על כך שכאילו צמצמו בתקציב הביטחון.

שלמה בוחבוט: זה לא נכון.

שלמה בוחבוט: צריך לזכור שברית-המועצות, המעצמה הצבאית, התמוטטה בגלל הבעיות החברתיות ולא בגלל הנושא הביטחוני והצבאי בלבד.

שלמה בוחבוט: אני אומר תמיד שביטחון וחברה הולכים ביחד.

שלמה בוחבוט: תודה.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת דן מרידור; אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

דן מרידור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שייסלח לי אם אדבר על נושא התקציב.

דן מרידור: בזמן הקצר העומד לרשות כל אחד מאתנו, אבקש להעיר שלוש הערות.

דן מרידור: האחת נוגעת להצבעה שקיימנו הבוקר על ביטול האפליה שנהגה בקצבאות יוצאי צבא.

דן מרידור: אני חושב שטוב מאוד שבוטלה האפליה בין מקבלי קצבאות שונות, אפליה שהריחה לא טוב.

דן מרידור: יש שלוש בעיות נפרדות, שצריך לדון בהן בנפרד ולטפל בהן בנפרד, אבל לצערי הרב ערבבנו אותן ונתנו להן טיפול אחד.

דן מרידור: בעיה אחת היא בעיה סוציאלית.

דן מרידור: במדינות רווחה נהוג, וצריך, לתת קצבאות למשפחות מרובות ילדים.

דן מרידור: גם ישראל, כמדינת רווחה, צריכה לתת ככל יכולתה ולפי ערכיה קצבאות וסיוע למשפחות מרובות ילדים, ללא כל אפליה לפי דת, או לפי לאום, או כל אפליה בלתי רלבנטית אחרת.

דן מרידור: בעיה אחרת היא הגמול המגיע למשרתים בצבא.

דן מרידור: החברה שלנו, שמבקשת מבניה לשרת שלוש וארבע שנים בצבא-הגנה לישראל, ולקיים בכך חובה לאומית קדושה, צריכה לדאוג לכך שהאנשים האלה, בנינו שלנו, לא יקופחו, שיקבלו גמול ראוי שיפצה אותם במידת-מה על שלוש או ארבע שנים שלא עבדו בהן, בעוד האחרים יכלו לעבוד.

דן מרידור: אין לקשור – מפני שאין כל קשר – בין מספר הילדים במשפחה לבין שאלת השירות בצבא.

דן מרידור: זו שאלה נפרדת.

דן מרידור: לכן אני מברך על המגמה להעביר לחוק נפרד את התמיכה ביוצאי צבא.

דן מרידור: נדמה לי שהממשלה לא עשתה די בגמול שהיא נותנת ליוצאי צבא.

דן מרידור: היא צריכה לתת יותר.

דן מרידור: אבל אני שמח על ההפרדה בין שני הנושאים האלה.

דן מרידור: נושא שלישי, רגיש יותר, אבל גם אותו אני רוצה להזכיר כאן, הוא בעיית הילודה בעם היהודי.

דן מרידור: אחרי שעורקיו של העם הזה יבשו מדם לפני 50 שנה, ושליש ממנו נכרת, יש לעם היהודי עניין לגיטימי, מוצדק, להרבות בילודה.

דן מרידור: אבל לא נכון לדאוג לכך שתהיה ילודה יהודית מכספים שנגבים מכל אזרחי ישראל, יהודים וערבים.

דן מרידור: אם לעם היהודי יש עניין – ויש לו – יש כספים לעם היהודי: הסוכנות היהודית, המגבית היהודית, שיכולים להעביר את הכסף ישירות לילדים יהודים ולמשפחות יהודיות, במקום לממשלת ישראל.

דן מרידור: באותה מידה, אם כאשר מישהו מעוניין לעודד ילודה במגזר הערבי, או אחר, הוא יוכל לעשות את זה, אבל לא מטעם הממלכה.

דן מרידור: אלה הערותי.

דן מרידור: אני חושב שהן חשובות לעניין ביטול תחושת האפליה.

דן מרידור: אנחנו צריכים לחשוב על יחסי יהודים-ערבים בתוך מדינת ישראל, יהיו גבולותיה אשר יהיו בסופו של דבר.

דן מרידור: היחסים האלה טעונים מטענים קשים, אבל אנחנו יכולים להקל אותם במניעת תחושת אפליה במקום שהיא לא צודקת, לא נחוצה.

דן מרידור: וזה היה המקרה שעסקנו בו הבוקר.

דן מרידור: הערה שנייה שאני מבקש להעיר נוגעת לתקציב המדינה עצמו.

דן מרידור: אנחנו נמצאים זו השנה הרביעית במסלול מוצלח מאוד של צמיחה גבוהה, של אינפלציה שירדה עד לשנה האחרונה, של משק מתפתח, של יצוא גדל, משנת 1990 ועד היום.

דן מרידור: מובן שהמפתח לכל אלה היה בעלייה הגדולה, אבל לא רק בה, גם במדיניות שננקטה בשנים האחרונות על-ידי ממשלת הליכוד, ובמידה מסוימת נמשכה על-ידי הממשלה הנוכחית, מדיניות שלא מאמינה בסוציאליזם של הכוונה ממשלתית אלא בשוק חופשי ובמשק פתוח ובתחרות.

דן מרידור: אני מצטער שלאחרונה נראות מגמות של נסיגה מן הקו הלא-כל-כך פופולרי אבל המאוד-מוצלח שהלכנו בו, של פתיחת המשק.

דן מרידור: אזכיר שתיים או שלוש דוגמאות.

דן מרידור: לפני למעלה משנתיים החלטנו על חשיפה של המשק, ביטול כל המגבלות האדמיניסטרטיביות, כדי לאפשר יבוא, לאפשר תחרות ולאפשר התמחות באותם שטחים שבהם אנחנו יודעים לייצר ולעבוד טוב יותר מאשר בחוץ-לארץ.

דן מרידור: לצערי, הממשלה הסכימה לדחות את קצב הורדת המכסים בטקסטיל משבע לתשע שנים, דבר דומה בזכוכית, ומי יודע מה יקרה הלאה.

דן מרידור: זו אינדיקציה רעה מאוד, בעיקר למשקיעים, שימשיכו להשקיע בתעשיות מוגנות במקום להשקיע בתעשיות העומדות על רגליהן.

דן מרידור: דוגמה שנייה: הממשלה הכניסה תיקון בחוק חובת המכרזים, כדי להגן באופן מלאכותי על תוצרת הארץ.

דן מרידור: כך שגם אם הממשלה יכולה לקנות יותר מוצרים לטובת האזרחים, היא תקנה פחות מוצרים, מפני שבארץ לא יודעים לייצר אותם בזול כמו בחוץ-לארץ.

דן מרידור: זו טעות.

דן מרידור: חבל שהלכו בדרך הזאת.

דן מרידור: דוגמה שלישית: ניסיון להסדיר אלמנטים של שוק ההון על-ידי ניסיון לקבוע ריבית מרבית בשוק האפור, מה שיהפוך את השוק האפור לשוק שחור, ולא יפתור שום בעיה.

דן מרידור: מעבר לזה, לגבי התקציב הייתי רוצה לומר שיש גידול בהשקעות, הוא מבורך אבל איננו מספיק.

דן מרידור: לצערי הרב, הממשלה הזאת הרשתה לעצמה לחרוג מהגירעון היורד שקבענו בחוק לפני שנה-וחצי או שנתיים, והגדילה את הגירעון בתקציב מ-2.2% תוצר לאומי ל-3%.

דן מרידור: אילו לקחו את ההפרש הזה להשקעות, אפשר לומר שזה מוצדק, השקעות נושאות פרי.

דן מרידור: מתוך 1.5 מיליארד שקלים אלה, רק כ-200 מיליון שקלים היו השקעות בענפי המשק.

דן מרידור: כל השאר לא היה להשקעות.

דן מרידור: לכן הגירעון גדל לא באורח פרודוקטיבי, אלא ההיפך מזה.

דן מרידור: חבל על זה, כי כל ההשקעה הגדולה בכבישים, שצריך לברך עליה, לא תביא אותנו בשנים הקרובות לפחות צפיפות, אלא עדיין ליותר צפיפות.

חיים אורון: איך אתה בודק ש-200 המיליון הם דווקא אלה ולא אחרים?

דן מרידור: חבר הכנסת אורון, אם תרצה אראה לך את המסמך המדויק המנתח את 1.5 המיליארד, איך הוגש התקציב לממשלה לפני 1.5 המיליארד, וכאשר הממשלה הוסיפה 1.5 מיליארד, לאן בדיוק זה הלך, ותראה ש-200 מיליון ומשהו, אינני זוכר את הסכום המדויק, הלכו להשקעות בענפי המשק.

דן מרידור: כל השאר הלך לצריכה ולהוצאות אחרות.

דן מרידור: וחבל על העניין הזה.

דן מרידור: אני מצטער עליו.

דן מרידור: כי המגמה של המשק במשך ארבע שנים היא מגמה טובה, ואפשר לקלקל אותה.

דן מרידור: וחבל.

דן מרידור: הערה שלישית ואחרונה הנוגעת לתקציב היא בכל זאת לצד המדיני שאנחנו עוסקים בו.

דן מרידור: לא אעסוק עכשיו בטיוטת ההסכם שאתמול נתגלתה לציבור, אף שהוכחשה על-ידי שרים מעל הדוכן הזה, ולא אעסוק בתהליך המדיני.

דן מרידור: אני רוצה לעסוק רק בטענה אחת שנוגעת לתקציב.

דן מרידור: אנחנו שומעים חזור ושמוע מפי שר החוץ ומפי שרים אחרים, שההסכם הזה שאנחנו עומדים לפני חתימתו, ואחר כך לפני ביצועו, כמעט דומה לימות המשיח.

דן מרידור: רק יהיה הסכם – תהיה פריחה כלכלית עצומה.

דן מרידור: אותם "נביאים" סומכים את דבריהם בעיקר על כך שלא יהיה צורך בתקציב ביטחון כל כך גדול, ובמקום לביטחון נוכל להקצות יותר לרווחה, לחינוך.

דן מרידור: רבותי, כל איש ביטחון יודע, שמדינת ישראל, אם תגיע, חס וחלילה, למצב שמתוכנן לנו, בלא יהודה ושומרון, בקווי 1967, חס וחלילה בלא רמת-הגולן, מדינת ישראל תהיה מדינה שיש לה פחות שולי ביטחון, ולכן היא תצטרך יותר צבא ולא פחות צבא; ההשקעה בביטחון לא קטנה כשאין לך התרעה, כשאין לך מרחב כדי להתריע בו ולהתגונן בו.

דן מרידור: לכן אפשר לתמוך בשלום הזה, אפשר להתנגד לו, אפשר לומר שזה יביא מלחמה, אפשר לומר שזה ימנע אותה.

דן מרידור: אבל אל תטעו את הציבור ואל תגידו לו שתקציב הביטחון ירד.

דן מרידור: ככל שהמדינה תהיה יותר כמו קפיץ מתוח, שמא טעות אחת תביא למלחמה בתוך ערינו, כמו שהיה בשנת 1973 – אלא שזה היה רחוק מהגבול – אל תגידו שזה מביא רוגע כלכלי יחד עם הרוגע הביטחוני.

דן מרידור: זה לא יביא להקטנה בהוצאות הביטחון אלא להגדלתן.

דן מרידור: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מרידור.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אברהם בורג, אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד, אחריו – חבר הכנסת גונן שגב, ואחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אברהם בורג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בדיון הזה, שטיבו ים של מלים שסופן מי ישורנו, ורוב הדברים אינם זוכים להתייחסות, בחלקם או ברובם הם גם דברים שאינם משנים דבר, אני רוצה במסגרת זו, שהיא מסגרת של לצאת ידי חובת השתתפות בדיון, לא הרבה מעבר לזה – להתייחס לשתי נקודות.

אברהם בורג: נקודה אחת עניינה תקציב החינוך, והשנייה – עניינה כספים ותהליך השלום.

אברהם בורג: קודם כול, לגבי תקציב החינוך.

אברהם בורג: אמת, בתקציב הזה נוספו מיליארדים רבים.

אברהם בורג: מבסיס התקציב של 1992 ועד בסיס התקציב של 1994 מדובר על תוספת גדולה מאוד, של כ-3.5 מיליארדי שקלים, פחות או יותר, שזה הרבה מאוד כסף לנושא החינוך.

אברהם בורג: ובכל זאת דומני שחלוקת המשאבים שהוקצו לחינוך אינה מאוזנת, ושהיתה יכולה להיות חלוקה יותר טובה.

אברהם בורג: אני חושב, ואני מביע אך ורק את דעתי הפרטית, שלא נכון היה להשקיע את כל התוספת הגדולה של 1.2 מיליארד שקלים בתוספות למורים, בלא שני דברים: האחד, שהתוספת הזאת תינתן למורים, בתמורה מצדם של המורים לפתיחות הרבה יותר גדולה ביכולת לרענן את המערכת, להרחיק מן המערכת מורים שנשחקו, שכבר אין להם כוח, או שהם פשוט אינם מורים טובים, ולקדם ולקלוט פנימה מורים יותר טובים.

אברהם בורג: מערכת הקליטה-פליטה של כוח האדם במערכת החינוך איננה עובדת כמו שצריך.

אברהם בורג: והדבר השני, דומני שחלק מן הכסף הזה היה צריך לשמש כדי להקל את נטל התשלומים המושת ומוטל היום על הורים במערכת החינוך.

אברהם בורג: מתוך סך ההוצאה הלאומית לחינוך, 24% הם הוצאה פרטית של בתי-האב, של המפרנסים, של ההורים.

אברהם בורג: זה סכום גדול מדי, בייחוד שחלק גדול מן המטלות אינן מטלות שהורים צריכים לקחת עליהם, אלא הן חלק בלתי נפרד מהמטלה החינוכית, כפי שאני מבין את חוק חינוך חובה ואת חוק חינוך חינם בישראל.

אברהם בורג: הנקודה השנייה קשורה לתקציבים ולשלום.

אברהם בורג: אני חושב שבמסגרת התלונות, ושמענו אותן, עולות תלונות-אמירות של שר האוצר, שעדיין אין בתקציב הזה תקצוב נכון של ההיערכות המחודשת של כוחות צה"ל במסגרת הסכם השלום.

אברהם בורג: אחד הדברים שהיה צריך להוסיף או לתת עליהם את הדעת בנקודה מסוימת – התחלת הקצאת כספים מתוך תקציב המדינה לטובת אותם תושבים שלא ירצו לחיות באזורי יהודה ושומרון וחבל-עזה לאחר הסכם השלום, וירצו לשוב ולבנות את ביתם בתחומי "הקו הירוק".

אברהם בורג: הממשלה צריכה לסייע לאנשים האלה בכל דרך אפשרית.

אברהם בורג: לנושא הזה לא הוקצבו כספים בתקציב המדינה.

אברהם בורג: אלה הדברים שרציתי לומר לגופו של דיון.

אברהם בורג: אני מודה לחבר הכנסת בא-גד על נכונותו להחליף אתי את סדר הדוברים; ותודה רבה לגברתי.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם בורג.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף בא-גד, אחריו – חבר הכנסת גונן שגב, ואחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, כנסת ריקה נכבדה, שולחן ממשלה יתום, התכוננתי לדבר היום על מדינת ישראל שלי, חזון הדורות, אבל נאלצתי לוותר על זמן.

יוסף בא-גד: רציתי להביא לכם תמונה של יהודי צדיק, האדמו"ר החלוץ רבי ישעיהו שפירא, האבא של יוסקה שפירא, השר לשעבר.

יוסף בא-גד: הוא התכונן להקים מדינה על בסיס "ועשית הישר והטוב ולפנים משורת הדין".

יוסף בא-גד: כך היתה צריכה להיראות מדינת ישראל, אבל בשלב זה לא זכינו.

יוסף בא-גד: אמצא הזדמנות אחרת לדבר על כך.

יוסף בא-גד: ברשותכם, אני רוצה לעשות שינוי שם לעצמי, ובמקום הרב בא-גד לקרוא לי חבר הכנסת ד"ר יוסי כץ.

גונן שגב: הוא לא ד"ר.

יוסף בא-גד: הוא לא ד"ר, אז חבר הכנסת יוסי כץ, או עורך-הדין יוסי כץ.

יוסף בא-גד: תארו לכם שאני עולה על דוכן הכנסת כיוסי כץ ומציע לתת פיצויים לכל היהודים שיתפנו מיש"ע – יהודה, שומרון ועזה.

יוסף בא-גד: כולם אומרים: יוסי כץ, רעיון גאוני, אתה לא מקפח אותם.

יוסף בא-גד: אני מחליף את שמי ליוסי כץ ומודיע מעל דוכן הכנסת, כי אני מציע לתת פיצויים לכל הערבים בשטחי יהודה ושומרון שיתפנו ל-21 מדינות ערביות.

יוסף בא-גד: למה אצלי זה נקרא טרנספר, ואצלו זה "כל הכבוד"?

יוסף בא-גד: אלי גולדשמידט, היום הסעת אותי בטרמפ לכאן, אז בבקשה.

אלי גולדשמידט: שאלתי את חברך, חבר הכנסת שאול גוטמן: ומה יהיה אם אותם ערבים לא ירצו לקבל את הכסף, ואז הוא אמר – וגם אתה שמעת זאת במו אוזניך: נוריד את רמת חייהם, שיגיעו לרמה של פיתה וזיתים, ואז הם יצטרכו ללכת.

אלי גולדשמידט: אם אתה הולך בשם דגל כזה, אל תשווה את מה שאתה אומר למה שאמר חבר הכנסת יוסי כץ.

רחבעם זאבי: את מה שהוא אמר, הוא אמר על דעתו בלבד.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב, תיכף תעלה לדוכן ותוכל להתייחס לדברים.

יוסף בא-גד: אני חוזר לדברי ומציע לכל האנשים ההומניים בבית הזה – – –

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע, התחלת ואני מבקשת ממך להפסיק.

אסתר סלמוביץ: לא אפשרתי לך לדבר.

רחבעם זאבי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת זאבי ואלסאנע.

גדעון שגיא: חבר הכנסת בא-גד, אין לך זכויות יוצרים על הרעיון הזה.

גדעון שגיא: זכות היוצרים היא של מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

יוסף בא-גד: אני חוזר על הצעתי ומבקש לקבל אותה בברכה, בשם כל חלקי הארץ, להקים קרן לפיצויים הוגנים – אני הגון – לכל ערבי שיעזוב מרצון את שטח מדינת ישראל ויעבור לאחת מ-21 המדינות הערביות.

יוסף ונונו: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ונונו.

יעקב שפי: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שפי, חבר הכנסת אלסאנע – אתה ממשיך.

יוסף בא-גד: אני מרגיש ממש נעלב: כאשר יוסי כץ מציע אותה הצעה לגבי העם השני, כולכם מקבלים את הצעתו בהתלהבות.

יוסף בא-גד: כאשר אני מציע אותה הצעה בצורה הוגנת, מייד יש עלי התנפלות.

יוסף בא-גד: רבותי, אתם לא הגונים, זה לא יפה.

יוסף בא-גד: מה הצעתי?

יוסף בא-גד: להקים קרן תקציבית לפיצויים לערבים שירצו לעזוב מרצון את שטחי מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: זה מנוגד – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את זה, לא אפשרתי לך לדבר.

גונן שגב: היתה הצעה לטרנספר יהודים מיהודה ושומרון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב, אתה תיכף עולה לדוכן.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה.

יוסף בא-גד: חבר הכנסת דראושה, מהיכרותי הקצרה אתך אני מכיר אותך כאדם הגון – למה ליוסי כץ מותר להציע הקמת קרן ליהודים שיתפנו מיש"ע ולי אסור להציע להקים קרן לערבים?

יוסף בא-גד: תהיה הגון ותאמר: כל הכבוד לרב בא-גד.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת להפסיק את זה.

גונן שגב: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחבעם זאבי: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי.

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אלסאנע, אתה ממשיך.

יוסף בא-גד: אני רוצה להמשיך בהסתייגויות לתקציב.

יוסף בא-גד: הבעתי את דעתי, ואני מקווה שכולם יכבדו אותה.

יוסף בא-גד: הצעתי להפחית בהרבה מאוד סעיפים: בסעיפי הממשלה ובסעיפי חברי הכנסת.

יוסף בא-גד: אנו צריכים לחיות ברמה אחרת, אנו צריכים להיות יותר צנועים, אנו צריכים להוריד ולא להעלות משכורות.

יוסף בא-גד: להפחית ולהפחית, כל עוד יש אנשים החיים מתחת לקו העוני.

יוסף בא-גד: לעומת זאת, הצעתי להגדיל את המרכז לשירותי התנדבות, להוריד מהרשות למלחמה בסמים, כי לא כך פותרים בעיות סמים, להקים קופת גמ"ח ממלכתית – גמילות חסד לכל יהודי נצרך – ובמשרד החינוך הצעתי לתת תקציב למורים לבקר בבתי תלמידים ולבקר באירועי בר-מצווה של תלמידים.

יוסף בא-גד: שאלתי את ראש מועצת התלמידים: למה ארגנת שביתה נגד משרד החינוך?

יוסף בא-גד: והוא אמר: אין עם מי לדבר, אין לנו שפה עם המורים, הם לא מכירים אותנו, אנחנו רק מספרים אצלם.

יוסף בא-גד: השבת התפרסם ריאיון גדול בעיתון בעניין זה.

יוסף בא-גד: אמרתי לו: אם אתם רק מספרים, אתם צודקים.

יוסף בא-גד: ילד צריך לקבל ביקור בבית, ביקור כאשר הוא חולה, ותשומת לב.

יוסף בא-גד: הצעתי ללמד את ילדי ישראל לקרוא מגיל שלוש, ולא להפוך אותם לסתומים וללמד אותם לקרוא בגיל שש-שבע.

יוסף בא-גד: יש להגדיל את העלייה על-ידי פרויקט נעל"ה – נוער עולה לפני הורים, להוסיף למשרד הדתות תקציב לקירוב לבבות וליצירת עם אחד.

יוסף בא-גד: אם נוריד את רמת החיים ונעלה את רמת ההתנדבות וקירוב הלבבות בינינו, ונקים קרן פיצויים מקבילה ליהודים ולערבים – ניראה כולנו יותר טוב.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת בא-גד.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת גונן שגב.

יוסף בא-גד: תגידו את האמת, אני לא צודק?

עבד-אלוהב דראושה: אפשר להעלות את היהודים מהשטחים לארץ-ישראל.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את זה.

רחבעם זאבי: – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת זאבי ודראושה, אני מבקשת להפסיק את זה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בא-גד, אני מבקשת לשבת.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש – – –

רחבעם זאבי: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי, אתה מפריע עכשיו לחבר הכנסת שגב.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בא-גד.

גונן שגב: חבר הכנסת דראושה, אני לא מבין למה אתם צועקים, מה ההבדל בין חבר הכנסת בא-גד לחבר הכנסת כץ?

גונן שגב: אם הוא לא מבין, ואתה יכול להסביר לו, תסביר לו.

גונן שגב: אני לא יודע למה לריב על כך.

עבד-אלוהב דראושה: סבא שלי נולד כאן.

גונן שגב: גם סבא שלי נולד פה.

גונן שגב: אני פלשתיני יותר ממך, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

גונן שגב: זאת הבעיה, זה מה שאמרתי קודם לכן, אל תכעס.

עבד-אלוהב דראושה: אלה שיושבים שם הם כובשים, הבית של המתנחלים הוא כאן ולא שם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זאבי, תפסיק.

אסתר סלמוביץ: כן, בבקשה.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני חושב שלדבר שש דקות על התקציב הזה, לא רק שזה לא זמן סביר, זה אפילו לא לעג לרש, הרבה פחות מזה.

גונן שגב: לכן, אני אדבר באופן מאוד כללי על שתי נקודות.

גונן שגב: נקודה ראשונה היא הנקודה שבעצם הכול פה מודים, או לפחות חלק גדול משרי הממשלה, שעלול להיות שהתקציב הזה הוא בעצם תקציב זמני, או אפילו זמני ביותר.

גונן שגב: כיוון שאם בתקציב הזה לא חשבו על פיצוי בענף חקלאי זה או אחר, שכנראה יתמוטט אם אכן תהיה אוטונומיה עם גבולות פתוחים, כמו שמדברים עליה, אזי יצטרכו למצוא לזה מקורות תקציביים.

גונן שגב: אם בגלל הפינוי יעלה הביטחון הרבה יותר מאשר מתכננים היום, יצטרכו למצוא לזה מקורות נוספים.

גונן שגב: לכן, אינני מבין מדוע אנחנו יושבים פה כבר שבוע ימים, ויושבים לפני זה שבועות ארוכים בוועדת הכספים, מטרידים את השרים המכובדים, שהם בוודאי מאוד עסוקים עכשיו, ובונים תקציב מסוים שיכול להיות שבעוד שבוע, שבועיים, שלושה שבועות, או אולי חודש, הוא יהיה כמו שאומרים בשפת העם "פאסה", בעצם כל קשר בינו לבין המציאות יהיה מקרי בהחלט.

גונן שגב: זאת נקודה ראשונה.

גונן שגב: לא ניתנו לנו תשובות על כך, אף שרבים מאנשי האופוזיציה שאלו את השאלה גם בוועדות וגם תוך כדי דיונים.

גונן שגב: נקודה נוספת, שאולי עליה אשתדל להרחיב בזמן המינימלי שיש לי, היא הנקודה של סיוע החוץ הגדול שמדינת ישראל נתמכת או חיה ממנו או משלימה את תקציבה ממנו במשך שנים רבות.

גונן שגב: כאשר ממשל קלינטון החל לכהן, דיברו על כך שייתכן מאוד שבגלל שינוי סדר העדיפויות שלו תהיה הקטנה או קיצוץ מאוד משמעותי בסיוע החוץ של ארצות-הברית, וכאשר אנחנו המדינה שמקבלת סיוע החוץ הגדול ביותר מארצות-הברית – יש לשער שישראל תהיה גם הראשונה, או בין הראשונות, שתיפגע או שסיוע החוץ שלה ייפגע.

גונן שגב: וראה זה פלא, אף אחד לא התייחס לזה, אף אחד לא דיבר על זה.

גונן שגב: יכול מאוד להיות שבשנת התקציב הבאה יגידו בארצות-הברית: רבותי, הקופה של ארצות-הברית סגורה.

גונן שגב: זה לא סוד, שבארצות-הברית היום המצב הכלכלי הוא לא כמו שהיה לפני שנתיים או שלוש שנים.

גונן שגב: יש דרישה גדולה מאוד מצד ציבור הבוחרים בארצות-הברית, להקטין את סיוע החוץ כצעד ראשוני לשיפור הכלכלה האמריקנית.

גונן שגב: יקומו שליטים בארצות-הברית שילחצו על קלינטון, אנשי קונגרס כאלה או אחרים, ויבקשו ממנו להקטין את סיוע החוץ.

גונן שגב: הראשונה שתיפגע היא ישראל.

גונן שגב: אז יהיה לנו פתאום חור בתקציב, של אולי מיליארד דולר, אולי 2 מיליארדי דולר, ואיך נחיה אתו?

גונן שגב: הסיפורים ששמענו פה מחבר הכנסת בא-גד על: כל ישראל חברים, צמצום וחיסכון – זאת לא השיטה למצוא מקורות תקציביים חדשים או חלופיים לחסרים שיתהוו בקופה עקב הפסקת סיוע החוץ.

גונן שגב: אני אישית חושב, שהיה מאוד חיובי גם למשק שלנו וגם לחברה שלנו לנסות ולבנות איזה כיוון לפחות בתקציב שלנו, כיוון שיראה נכונות להשתחרר מסיוע החוץ הענק הזה.

גונן שגב: ראשית, משום שאז נהיה תלויים פחות בהחלטותינו הפנימיות באותן מדינות חוץ.

גונן שגב: שנית, מבחינה ביטחונית, אני חושב שמאוד חשוב למדינת ישראל לא להיות תלויה בגורמי חוץ גם מבחינה כלכלית.

גונן שגב: אבל, לצערי, לא ראינו כיוון כזה לא בזמן ממשלת הליכוד וברור שגם לא בתקופה או בתקציב השני שמגישה מפלגת העבודה או מגיש שר האוצר של מפלגת העבודה.

גונן שגב: סך הכול לא חסרים מקורות להתחיל בתהליך הזה.

גונן שגב: מדברים על הפרטה.

גונן שגב: יש איזה קצה קציה של הפרטה קטנה, לא כל כך משמעותית מבחינה כלכלית, אבל אני מקווה לפחות שמבחינת כיוון אנחנו בכיוון הנכון, ואולי תהיה הפרטה – – –

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש לשאול שאלה את חבר הכנסת גונן שגב.

אסתר סלמוביץ: בתום דבריו.

גונן שגב: אמרתי שיש כיוון של התחלת הפרטה.

גונן שגב: אני מקווה שההפרטה תקבל תנופה, ואכן הממשלה תצא ממעורבותה בשוק ההון בצורה זו או אחרת, וגם תהיינה הכנסות יותר גדולות למדינה.

גונן שגב: צורה אחת.

גונן שגב: צורה שנייה שמדברים עליה, אבל לא עושים אותה מספיק, היא הנושא של מכירת קרקעות או הפרטת קרקעות, לפחות באזורים מסוימים.

גונן שגב: אני לא יודע למה לא נתחיל עם כל הנושא הזה בבית המכובד הזה, ובעצם עם משרדי הממשלה.

גונן שגב: הרי לא סוד הוא שמאז קום המדינה המנגנון הממשלתי מאוד תפח.

גונן שגב: היו שרים מספר, והיו צריכים להכניס עוד שר אחד או שניים, אז פתאום אפשר שממשרד האוצר יתפצלו כמה משרדים, וממשרד הפנים יתפצלו כמה משרדים.

גונן שגב: כל משרד כזה עולה הרבה הרבה מיליונים מקופתנו הדלה ולמשלם המסים.

גונן שגב: למה לא נתחיל בכנסת ישראל, או ליתר דיוק ממשלת ישראל, בקואליציה המכובדת ששולטת היום במדינת ישראל, ונצמצם את משרדי הממשלה, נאחד משרדי ממשלה?

גונן שגב: אני לא רואה שום סיבה לכך שמשרד הדתות לא יהיה חלק ממשרד הפנים, משרד התעשייה והמסחר לא יהיה חלק ממשרד האוצר, המשרד לאיכות הסביבה בוודאי יכול להיות חלק ממשרד הפנים.

גונן שגב: יש פה מספיק משרדים, אפשר להגיע לעשרה או מקסימום שנים-עשר משרדי ממשלה, עם תפקוד יותר טוב, עם חיסכון מאוד משמעותי בתקציב המדינה ועם כיוון להשתחרר מסיוע החוץ, שמזיק, כמו אמרתי, גם לכלכלה הישראלית וגם לחברה הישראלית.

אסתר סלמוביץ: כן, בבקשה, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת גונן שגב, אני רוצה לשאול אותך בעניין קצבאות יוצאי צבא, ולאחר שהכנסת קיבלה היום ברוב גדול וברור את ההחלטה בעד שוויון קצבאות ילדים, שמשווה לא רק ערבים עם יהודים אלא גם בנים של משפחות חרדיות שלא משרתות בצבא – האם המצפון שלך איננו נוקף, שיביא אותך לכלל החלטה אחרת שאתה תודיע מעל הבמה – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, שאלה ולא נאום, וגם לא להכתיב לדובר מה להגיד.

גונן שגב: קודם כול, אני שמח שאתה מאמין שיש לי מצפון, אני מקבל זאת כמחמאה ממך.

גונן שגב: אני אומר זאת בכל הרצינות.

קריאה: לכל אחד יש מצפון.

גונן שגב: בסדר.

גונן שגב: אני שמח לקבל מחמאה.

גונן שגב: לשם דיוק, אני מקווה שאתה לא מקבל את דבריו של חבר הכנסת צוקר כלשונם, כי הוא או לא מבין שום דבר, או שהוא לא רוצה להבין שום דבר.

גונן שגב: בג"ץ לא דחה את העתירה.

גונן שגב: העתירה נמשכה על-ידי ותוגש בשבוע הבא.

גונן שגב: עכשיו אני אסביר מה הנושא שם.

גונן שגב: לא דיברתי בבג"ץ מלה על כן להשוות או לא להשוות.

גונן שגב: אני אגיד מה דעתי, אבל לא על זה הבג"ץ.

גונן שגב: בג"ץ – יושב פה חבר הכנסת חיים אורון, שכבר דיבר, אבל אם הוא יוכל אחר כך באיזו הזדמנות לדבר שוב, אשמח לשמוע זאת גם ממנו; היה פה הליך חקיקתי לא תקין.

גונן שגב: זה יכול היה להיות לגבי השוואת קצבאות ילדים, זה יכול היה להיות לגבי השוואת קצבאות למכוניות, זה לא משנה, לא זאת הנקודה.

גונן שגב: אני אגיד עכשיו מה אני חושב על החוק.

גונן שגב: הבעיה עם החוק הזה היא כזאת, חבר הכנסת דראושה – – –

אסתר סלמוביץ: בקצרה.

גונן שגב: ממש בקצרה.

גונן שגב: אני לא מדבר פה לא על ילדים ערבים ולא על ילדים חרדים ולא על ילדים יהודים.

גונן שגב: היום יש קצבאות ילדים לכל ילדי ישראל – לערבים, ליהודים וליהודים החרדים שאינם משרתים בצבא.

גונן שגב: מעבר לכך, יש תוספת, הרי יש שתי טבלאות גם בחוק הזה.

גונן שגב: ראיתם שיש שתי טבלאות; כדי להשוות צריך להוסיף, אם אינני טועה, כ-30% בממוצע על הקצבאות הקיימות, כדי להשוות את הקצבאות של כלל אזרחי ישראל – – –

חיים אורון: בחלק מהמקרים – 300%.

גונן שגב: הממוצע הוא 30%, אני עדיין עומד על כך.

עבד-אלוהב דראושה: מי שיש לו חמישה ילדים ומעלה, זה 300%.

גונן שגב: אני טוען שהממוצע הוא 30%.

גונן שגב: בוא נחשוב רגע בהיגיון, תנסה אתה להיות מצפוני.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שגב, אבקש לסיים.

גונן שגב: אני מסיים בשלושה משפטים; אני מתנצל, את הדברים שלי סיימתי קודם.

גונן שגב: הולך בן אדם לשרת בצבא שלוש שנים, תורם – אני עשיתי זאת ארבע שנים בשמחה, היום אולי הייתי עושה זאת חמש או שש שנים, אבל זאת גם חובתי; באותה תקופה, אותו נער ערבי שהגיע לגיל 18 כבר עובד ואולי עוזר למשפחה.

גונן שגב: אותו ילד שהלך לצבא ומקבל – אני לא יודע כמה מקבלים היום – 20 שקלים, ואם הוא מעשן זה לא מספיק לו לסיגריות "טיים" – זה לא בריא לעשן, אבל יש חלק שמעשן – אותו בחור עולה למשפחתו עוד יותר, ומשפחתו מפסיקה לקבל קצבת ילדים עבורו.

גונן שגב: האם זה, מבחינת מצפונך, קליט?

גונן שגב: האם זה, מבחינת מצפונך, בסדר?

גונן שגב: בוא נגיד שהמצפון הוא דבר מאוד יחסי ומאוד לא טהור במקרה הזה.

גונן שגב: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת שגב.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אחריו – חבר הכנסת אסעד אסעד, ואחריו – חבר הכנסת גדליה גל.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

אלי גולדשמידט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, במשך ימים ארוכים אנחנו שומעים פה קיתונות של רותחין, שחברי האופוזיציה שופכים על ממשלת ישראל ועל התקציב שהוגש כאן לכנסת.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר לאופוזיציה איזו מלה, אני לא יודע אם אמרו לכם את זה עד עכשיו: אתם אופוזיציה רצינית, אתם לוחמים נגד התקציב.

אלי גולדשמידט: עד לרגע זה, כאופוזיציה רצינית – אומנם זה דורש הרבה עבודה והשקעת מאמץ – לא ניסיתם להגיש תקציב אלטרנטיבי לתקציב שמוגש על-ידי הממשלה, וחוץ מנאומים דמגוגיים לא עשיתם שום פעולה של ממש כדי ללמוד את הנושא.

אלי גולדשמידט: מה כן עשיתם?

אלי גולדשמידט: הבאתם לנו חוברת של 60 עמודים.

אלי גולדשמידט: עכשיו אני רוצה שעם ישראל ידע מה יש בחוברת הזאת של ההסתייגויות, של האנשים הרציניים מהאופוזיציה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מצא, בסעיף 04, שזה סעיף שמדבר על 170 מיליון שקל, מציע להפחית שקל אחד.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת נחמן וקופמן מציעים באותו סעיף להוסיף 2 שקלים.

אלי גולדשמידט: המפד"ל, בסעיף 03, אותו סעיף שנותן 5 מיליוני שקל במשרד ראש הממשלה, מציעים להפחית שקל אחד.

אלי גולדשמידט: אחד האנשים המרכזיים של הליכוד בתחום הכלכלי, חבר הכנסת דן תיכון, בסעיף שוק ההון והביטוח, מציע להפחית 3 שקלים.

אלי גולדשמידט: בסעיף 12 – גמלאות ופיצויים במשרד ראש הממשלה, מתוך סכום של 2 מיליארדים ו-25 מיליון ו-436,000 שקל, מציע חבר הכנסת דן תיכון, יחד עם חבר הכנסת צחי הנגבי, להפחית שקל אחד.

אלי גולדשמידט: זאת אופוזיציה?

אלי גולדשמידט: וכל החוברת הזאת – להפחית שקל, להוסיף שקל, להפחית 2 שקלים, להוסיף 3 שקלים.

אלי גולדשמידט: ואתם מדברים על רצינות?

אלי גולדשמידט: חוץ מאשר לעמוד פה ולברבר, אתם לא מסוגלים אפילו להכין תקציב.

אלי גולדשמידט: זה דבר ראשון, ותביאו את זה בחשבון.

אלי גולדשמידט: זה אפילו לא הוסיף לכם זמן דיון, כי הזמן הוא סיעתי.

אלי גולדשמידט: מילאתם פה מלל של אותיות דפוס ושל מספרים: 1 שקל, 2 שקלים, 3 שקלים, 1 שקל.

אסתר סלמוביץ: יש לי שאלה אליך, חבר הכנסת גולדשמידט: כל ההסתייגויות הן כאלה?

גדעון שגיא: – – –

אלי גולדשמידט: גברתי היושבת-ראש – – –

אסתר סלמוביץ: אני שואלת את השאלה, כי אני נעלבת.

אסתר סלמוביץ: גם אני הגשתי הסתייגויות, ואני שומעת פה דברים – – –

אלי גולדשמידט: אני ציטטתי אותך, גברתי היושבת-ראש?

אסתר סלמוביץ: לא, אבל אתה אומר שכל החוברת מלאה רק בדברים כאלה.

גונן שגב: יש כאלה ויש כאלה.

אלי גולדשמידט: אני לא אמרתי שהיא מלאה רק בדברים כאלה, אבל אני מוכן שכל עיתונאי וכל איש תקשורת יספור את היחס בין הסעיפים של עוד שקל או פחות שקל, לעומת הסעיפים הרציניים.

אלי גולדשמידט: אני לא התכוונתי אלייך, גברתי היושבת-ראש – –

אסתר סלמוביץ: תודה.

אלי גולדשמידט: – – התכוונתי בעיקר לאנשים שיושבים בצד הזה של הבית.

אסעד אסעד: – – –

אלי גולדשמידט: כשאני אגמור.

סילבן שלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום, אני לא מאפשרת לך, אני לא מאפשרת לך עכשיו.

אלי גולדשמידט: אני נורא מצטער על שקרעתי את המסכה מהפנים האינטליגנטיים שלכם.

אלי גולדשמידט: אתם אנשים מאוד רציניים, עושים פה רושם על הציבור, מבלבלים את המוח במשך שלושה ימים על סעיפים של עוד שקל, פחות שקל.

אלי גולדשמידט: גברתי היושבת-ראש, לא כולם, ואני הזכרתי פה כמה אנשים.

סילבן שלום: מאחר שאתה חדש בעסק, תשאל את חברי הכנסת ג'ומס וצבן, כמה פעמים הם עשו את זה.

סילבן שלום: כל השנים היו הסתייגויות כאלה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום, אני לא אפשרתי לך.

אסתר סלמוביץ: שב בבקשה, לא אפשרתי לך לדבר.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת ממך לשבת.

אלי גולדשמידט: אדוני, חבר הכנסת סילבן שלום, הסעיפים שציטטתי מופיעים בחוברת?

סילבן שלום: אני לא הגשתי אותם.

אלי גולדשמידט: הם מופיעים בחוברת?

סילבן שלום: זה נהוג בבית כבר 40 שנה.

אלי גולדשמידט: אני מצטער.

אלי גולדשמידט: מה לעשות, הראיתי שאתם לא רציניים.

אלי גולדשמידט: לא אתה באופן אישי, כולכם.

סילבן שלום: חבל שלא שאלת קודם את ג'ומס, היית יודע.

אסתר סלמוביץ: די, מספיק.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד פה מלה טובה על מה שהיה קרוי בתקשורת בימים האלה – המתמרדים נגד התקציב בתוך סיעת העבודה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לכם: אתם מטיפים להם מוסר, וחלק מכם אפילו מחלקים גזרים?

אלי גולדשמידט: חוכמה גדולה.

גונן שגב: חלק מכם.

גונן שגב: אחד חילק גזרים, זה גם כן חלק?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שגב, חבר הכנסת שגב.

אלי גולדשמידט: אלה אנשים שנלחמים מלחמה עיקשת, מתוך ראייה ומודעות חברתית עמוקה ביותר, והעובדה היא שהם נלחמים ובעקבות המלחמה שלהם מושגים הישגים.

אלי גולדשמידט: לא פלא שהתקשורת לא התעסקה עם האופוזיציה בשבוע הזה, אלא עם האנשים שנלחמו – חבר הכנסת יוסי ונונו, חבר הכנסת שלמה בוחבוט, חבר הכנסת רפי אלול, חבר הכנסת זיסמן, ועוד שניים-שלושה חברים.

אלי גולדשמידט: ואני רוצה בכל זאת לומר, מעבר ל"יישר כוח" הזה, מלה בנושא החקלאות.

אלי גולדשמידט: מעבר להסתייגויות – להוסיף שקל, להפחית שקל – עלו כמה חברי כנסת מהימין והתגוללו על ההתיישבות ובעיקר על התנועה הקיבוצית.

אלי גולדשמידט: אני יודע שקל מאוד, ואולי זה אחד הדברים הנוחים לכם ביותר, לבוא מדי פעם ולהתגולל עם הדגל הזה על אנשי העבודה ואנשי הקואליציה.

אלי גולדשמידט: אבל, אם אתם תהיו רציניים ותבחנו את הדברים בצורה אמיתית והוגנת – ואני מצפה בכל זאת שמעבר לחילוקי הדעות הפוליטיים תהיה גם מידה של הגינות ויושר לב אינטלקטואלי – תמצאו שהתנועה הקיבוצית והתנועה המושבית הן תנועות מייצרות, אלה תנועות שנותנות תעסוקה לאלפי עובדים ברחבי הארץ, אלה תנועות שמייצאות לרחבי העולם ומביאות ארצה מיליארדי דולרים בתעשייה, בחקלאות, בתיירות ובנושאים אחרים.

אלי גולדשמידט: לבוא ולהתגולל על התנועות האלה בצורה כל כך שרלטנית ולנסות להעלות באוב דברים שחשבתי שנגמרו בשנות ה-50 וה-60 – זה לא היה לכבודכם.

אלי גולדשמידט: אבל נושא החקלאות הוא נושא בעייתי מאוד.

אלי גולדשמידט: אני כבר לא מדבר על זה שאנחנו נמצאים עוד מעט בחודש ינואר ואין גשם.

אלי גולדשמידט: וזאת בעיה, כי לתעשייה אין בעיות של גשם ואין בעיות של אקלים ואין בעיות של חורף קשה באירופה, שלא קונים את הפרחים.

אלי גולדשמידט: יש לנו בעיה קשה ביותר עם נושא האוטונומיה בהיבט של החקלאות, וחבר הכנסת שאול יהלום ניסה לדלות מדברי כאילו יש בכך התנגדות להסכם השלום, ולא היא.

אלי גולדשמידט: הסכם השלום הוא מבורך והוא חשוב, אבל אם לא יינתן פתרון, ופתרון מדוד וחכם, לגבי ענפים חקלאיים שלמים – חלקם, אגב, מוחזקים על-ידי מושבי ההר ועל-ידי שכבות עם בעיות סוציו-אקונומיות קשות מאוד, בחיי היום-יום שלהן – אם לא יינתן פתרון למגדלי הפטם, אם לא יינתן פתרון למגדלי הירקות, אם אנחנו נוצף בתוך מדינת ישראל בתוצרת חקלאית, בלי שתהיה הגנה על חקלאי ישראל, אנחנו גם ניצור בעיה חברתית מאוד קשה וגם נאבד את היכולת שלנו לשמור על החקלאות הישראלית, שמעבר לחילוקי הדעות הפוליטיים היא ערך לאומי חשוב ביותר.

אלי גולדשמידט: ואני מצפה מהממשלה הזאת – היא עדיין לא עשתה את זה, ויכול להיות שזה חלק מהדיון שעוד יתקיים לגבי מה שקרוי תקציב השלום, או ההוצאות הנובעות מתהליך השלום – שגם לנושא החקלאות יינתן התפקיד החשוב והמכריע בסיפור.

אלי גולדשמידט: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אסעד אסעד, אחריו – חבר הכנסת גדליה גל, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

אסעד אסעד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אולי הערה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט: אני הגשתי הסתייגויות לגבי המגזר הלא-יהודי והדרוזי, לא פחות שקל ועוד שקל, ביקשתי לתקן את העוולות שעושה התקציב הזה למגזר הזה.

יהושע מצא: אני אשיב לו למה שמנו שקל: כדי להסתייג הסתייגות בוטה מהתקציב שלהם.

אסעד אסעד: אני מציע שהוא לא יעשה הכללות.

אלי גולדשמידט: זה הסבר טוב.

אלי גולדשמידט: תגישו תקציב אלטרנטיבי, זה רק דורש קצת עבודה.

אסעד אסעד: גברתי היושבת-ראש, מעולם לא הרגשתי כמו שאני מרגיש היום עם אישור התקציב לשנת 1994, כאדם, כחבר כנסת, כחבר כנסת דרוזי, אולי ייחודי בבית הזה.

אסעד אסעד: אני מרגיש מרומה, מנוצל, כמו בני עדתי, ומבוזה, ואתם רומסים את כבודה של העדה הדרוזית.

אסעד אסעד: כך אני מרגיש, כך אלפי בני העדה הדרוזית מרגישים.

אסעד אסעד: אתם עושים עוולות והופכים את העדה הדרוזית לעדה נחשלת, פושטת יד ופושטת רגל.

אסעד אסעד: יום יום אני שומע מראש הממשלה, משר האוצר, משרים שמתארחים בכפרים הדרוזיים, מעל במת הכנסת, ססמאות של שוויון זכויות, של ברית חיים, של ברית דמים, גורל משותף, כמונו-כמוכם.

אסעד אסעד: איפה ה"כמונו-כמוכם" בתקציב הזה?

אסעד אסעד: איפה?

אסעד אסעד: ה"כמונו-כמוכם" מתקיים רק במקום אחד, כשמלווים חלל דרוזי לבית-הקברות.

אסעד אסעד: כאשר טומנים אותו, שם מתחיל השוויון ושם הוא מסתיים.

יוסף ונונו: אבל יש שינויים.

אסעד אסעד: חבר הכנסת ונונו, אתה השגת את שלך.

אסעד אסעד: הלובי החברתי השיג את שלו, כי יש לו כוח.

אסעד אסעד: לצערי הרב, מוכח בבית הזה שלגבי הדרוזים, אין כוח לייחוד, אין כוח לשירות בצבא.

אסעד אסעד: אני לא מנפנף בזה כאילו אני עושה טובה למישהו, אבל תפסיקו לנצל אותנו.

אסעד אסעד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בחינת התקציב הזה מראה, שהממשלה הזאת וראש הממשלה והשרים רוצים להמשיך ולטפל בעדה הדרוזית דרך עסקנים, דרך מנהיגות מושחתת, שכאילו אם טוב להם טוב גם לעדה.

אסעד אסעד: אני אומר כאן: לא טוב לעדה הדרוזית.

אסעד אסעד: אולי טוב למנהיגות המדומה הזאת, אבל לעדה הדרוזית לא טוב.

אסעד אסעד: אני שומע את זה יום יום בכפרים.

אסעד אסעד: אני שומע מהחיילים המשוחררים, אני שומע מהסטודנטים, אני שומע מהאקדמאים.

אסעד אסעד: אתם פשוט מביישים אותנו.

אסעד אסעד: העדה הדרוזית, בססמאות של "ברית דמים", הלכה לצבא במודע, עוד בטרם קום המדינה.

אסעד אסעד: עם הקמת המדינה, הלכו הדרוזים עם מדינת ישראל ולא שאלו שאלות ולא אמרו "מה ייתנו לנו" ולא ביקשו בקשות.

אסעד אסעד: בשנת 1956 חל חוק שירות חובה על העדה הדרוזית.

אסעד אסעד: במשך 20 שנה, עד 1975, הפרידו את הדרוזים מהמחלקות הערביות.

אסעד אסעד: הפרידו אותם.

אסעד אסעד: והנה, בשנת 1994 מחברים אותם שוב עם המחלקות הערביות, בשביל שקלים עלובים.

אסעד אסעד: אז מה הייחוד של העדה הדרוזית?

אסעד אסעד: מה הייחוד של השירות בצבא?

אסעד אסעד: אני שואל את ראש הממשלה.

אסעד אסעד: הוא עומד ואומר, שאחד מיעדי הממשלה הזאת הוא להביא לשוויון לסקטור הערבי.

אסעד אסעד: אחד מראשי הרשויות היהודים אומר לו: אדוני ראש הממשלה, מה קורה לחברים הדרוזים?

אסעד אסעד: עונה לו ראש הממשלה: זה אותו דבר.

אסעד אסעד: אז אם זה אותו דבר, שיהיה לו אומץ ויעשה אותו דבר גם לגבי הצבא.

אלכס גולדפרב: חבר הכנסת אסעד אסעד, אני מרגיש נפגע אישית מהדברים שלך, כאשר אתה פונה לכל הבית – – –

אסעד אסעד: אני לא פונה לכל הבית.

אסעד אסעד: אני דיברתי על הממשלה.

אסעד אסעד: חבר הכנסת גולדפרב, אני מדבר על הממשלה הזאת.

אסעד אסעד: זה לא נוגע לך.

אסעד אסעד: זה גם לא נוגע לרפול, כי אני יודע מה עשה רפול למען הדרוזים כאשר הוא היה רמטכ"ל.

אסעד אסעד: היום יש בצבא-הגנה לישראל קצינים דרוזים בכירים, שהגיעו לדרגות גבוהות, לתפקידים בכירים ולאחריות לגורל חיילים יהודים, והחלטות שלהם גורליות בימי שלום כבימי מלחמה.

אסעד אסעד: אבל להיות פקיד מושתן בדיביזיות של ש"ס, דרוזי לא יכול להיות.

אסעד אסעד: תבדקו כמה פקידים בכירים דרוזים יש במשרדי הממשלה.

אסעד אסעד: ועדת-שבס ישבה ובחרה 14 יישובים לטיפול נקודתי.

אסעד אסעד: אני בודק והנה אני רואה שבכל היישובים שנכללו בתוכנית אין אף יישוב דרוזי אחד.

אסעד אסעד: עין-אל-אסד, כפר קטן בצפון הארץ, כפר חלש, לידו קיבוץ פרוד.

אסעד אסעד: מובן שהמצב הסוציו-אקונומי של הקיבוץ הרבה יותר טוב מזה של עין-אל-אסד.

אסעד אסעד: כפר יאנוח, כפר דרוזי – אני לא רוצה לדבר על שכול ועל דמים, כי אני לא רוצה לנפנף בזה.

אסעד אסעד: לנו אין כוח לשנות, ואתם לא רוצים לשנות.

אסעד אסעד: אני מתבונן בתקציבים.

אסעד אסעד: משרד הדתות מקציב 158,000 שקלים לכל העדה הדרוזית.

אסעד אסעד: שר הבינוי והשיכון מחלק תקציבים על-פי שיוך פוליטי, ואני לא רוצה להזכיר את שמות הכפרים שקיבלו.

אסעד אסעד: אני לא רוצה להזכיר שמות של הכפרים שקיבלו, אתן רק דוגמה.

אסעד אסעד: דליית-אל-כרמל, כפר גדול, 14,000 תושבים – 300,000 שקל.

אסעד אסעד: כפר קטן לידו, עם 4,000 תושבים – 3 מיליוני שקלים.

אסעד אסעד: תסבירו לי איך עושים את זה, איזה משוואות, איך הגיעו לחלוקה הזאת?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אסעד אסעד, אני מבקשת לסיים.

אסעד אסעד: גברתי היושבת-ראש, לאור המצב הזה ולאור התקציב הזה, המתייחס לעדה שלמה כפי שהוא מתייחס, אני אצביע נגד התקציב.

אסעד אסעד: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אסעד אסעד.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת גדליה גל – איננו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, אחריו – חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יהושע מצא: חבר הכנסת דראושה, תסביר לחבר הכנסת אסעד איך אתה משיג תקציבים מראש הממשלה.

יהושע מצא: תסביר לו.

עבד-אלוהב דראושה: אני אסביר לו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת אסעד, אתה היית שותף לממשלה הקודמת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האפליה לא התחילה בממשלה הזאת.

יהושע מצא: לנו היה רוב חוסם?

וליד צאדק חאג'-יחיא: הייתם בשלטון, מה עשיתם אז עבור הדרוזים?

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מצא, סגן השר וליד צאדק, אני מבקשת.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מבין לרחשי לבו של חבר הכנסת אסעד אסעד.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אני רוצה להזכיר לו, שלא רק הממשלה הזאת מפלה מי שאיננו יהודי, אלא זוהי היסטוריה.

עבד-אלוהב דראושה: מאז קום המדינה מפלים את האוכלוסייה הערבית, ועדיין לא מכירים בנו כחלק אינטגרלי של המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: זה שורש הבעיה.

עבד-אלוהב דראושה: שורש הבעיה הוא בחוק שחוקקה הכנסת, כאשר אמרו שזוהי מדינתו של העם היהודי, ולא הוסיפו את התוספת שתבענו, שזאת גם מדינתם של כל האזרחים החיים בתוכה.

עבד-אלוהב דראושה: אתה, חבר הכנסת אסעד אסעד, כמי ששירת בצבא בתפקיד בכיר, לפי החוק אתה גם לא אזרח המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: זאת לא המדינה שלך, גם לא המדינה שלי.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו צריכים להיאבק קודם כול לתיקון העוול שעשתה הכנסת כאשר חוקקה חוק שאמר:

עבד-אלוהב דראושה: זאת מדינתו של העם היהודי; בלי התוספת: וגם של האזרחים החיים בתוכה, כמוך, כמוני, דרוזים, ערבים ואחרים.

עבד-אלוהב דראושה: גם הדרוזים הם ערבים, ולכן האפליה נגד הדרוזים ונגד כלל האוכלוסייה הערבית נעשית על רקע לאומי, משום שאיננו יהודים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה צריך להכניס לראשך, שגם בעניין של ניסיון להפריד בין עדות, כאילו נשיג יותר, אנחנו לא נשיג יותר.

עבד-אלוהב דראושה: בכפר-יאסיף בלבד יש יותר משכילים ואקדמאים מאשר יש בכל העדה הדרוזית.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו לא נפתור את הבעיות שלנו, אם רק ננגן על המנגינה העדתית.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שיש כאן בעיה של מיעוט ערבי בן 800,000 נפשות, בתוכם דרוזים, מוסלמים ונוצרים, ולא משנה אם הם חיים בכפרים, בערים מעורבות או בערים ערביות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: וגם צ'רקסים.

עבד-אלוהב דראושה: הצ'רקסים הם מיעוט נפרד, הם לא ערבים, אבל הם מוסלמים.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר גם צ'רקסים.

עבד-אלוהב דראושה: זכותנו כאזרחי המדינה לקבל את הזכויות המלאות כאן.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שמי שמתנכר לכך עושה עוול קודם כול למדינת ישראל, עושה עוול לעצמו ולקשת הפוליטית הרחבה.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא נושא של מפלגה זו או אחרת, כיוון שהאפליה כללה את מרבית הבית הזה.

עבד-אלוהב דראושה: ועדיין בתקציב לשנת 1994, התקציב החדש, קיימת אפליה.

עבד-אלוהב דראושה: טוב שהכנסת ביום הזה עשתה צעד מבורך בכיוון הנכון.

עבד-אלוהב דראושה: היא צעדה צעד חיובי מאוד, שמבשר תפנית חיובית בכיוון של גישור פערים, כאשר אישרה ברוב גדול, ובהימנעות של 23 חברי כנסת מהליכוד, ורשמנו לפנינו שהליכוד נמנע, אבל 55 חברי כנסת מכל הקשת הפוליטית באו היום ואמרו: כן שוויון בקצבאות בין ילדים יהודים לבין ילדים ערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו זקוקים עוד לצעדים נוספים כדי לתקן את העוול במערכת החינוך, במשרד השיכון, במשרדים ממשלתיים שונים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו נאבקים על כך והשגנו הישגים גם בתקציב 1993 וגם בתקציב 1994.

עבד-אלוהב דראושה: צעדנו צעדים חיוביים קדימה.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא מספיק.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לך, חבר הכנסת אסעד אסעד, אם לא נהווה קבוצת לחץ, אנחנו חברי הכנסת הערבים, ונגייס אלינו חברי כנסת יהודים, שמוכנים להבין לרוחנו ולבעיה שלנו, לא נצליח.

עבד-אלוהב דראושה: רק קבוצת לחץ חזקה, שתפעל כדי לגייס משאבים ולהכריח את הממשלה לבוא לקראתנו, כי אם אתה חושב שהשגנו חוק קצבאות ילדים רק בגלל טוב לבה של הממשלה הזאת, אני חושב שכולנו טועים.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אבקש לסיים.

עבד-אלוהב דראושה: היא היתה חייבת לעשות את הצעד הזה, כיוון שסיכמנו: בלי הצעד הזה אנחנו לא מצביעים בעד התקציב.

אסתר סלמוביץ: נא לסיים.

עבד-אלוהב דראושה: אני מסיים.

עבד-אלוהב דראושה: וכפי שאנחנו תבענו תקציבים אחרים – – –

יהושע מצא: בלי איזה צעד?

סילבן שלום: אני צדקתי היום.

עבד-אלוהב דראושה: בלי קצבאות ילדים אני לא הייתי מצביע עם הממשלה, לא הייתי מצביע בעד חוק התקציב החדש; אני אומר זאת, וראש הממשלה יודע זאת ושר האוצר יודע זאת.

סילבן שלום: צדקנו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

עבד-אלוהב דראושה: מה, אנחנו נותנים את התמיכה שלנו רק כדי שרבין יהיה ראש ממשלה או כדי ששוחט יהיה שר אוצר?

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו גם רוצים את הזכויות של הילדים שלנו, אנחנו רוצים את הזכויות של החברה שלנו ורוצים לגשר על פערים בין כל השכבות במדינת ישראל.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת לסיים, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: והיום, גם הילדים של המשפחות החרדיות זכו בשוויון בגלל המאבק שלנו, ואנחנו גאים בכך.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, אני מדברת אליך, משפט סיום.

יהושע מצא: אבו-עמאר נותן לך רשות להצביע נגד.

עבד-אלוהב דראושה: תעזוב עכשיו את אבו-עמאר.

עבד-אלוהב דראושה: אני מדבר על בעיות פנימיות.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, עכשיו אני מדברת אליך.

יהושע מצא: אבל הוא היה מרשה לך.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה שאבו-עמאר יבוא ויהיה נשיא של מדינת פלשתין ונלך לבקר ביחד אצלו ותהיה מדינה ליד מדינה – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דראושה, זמנך תם.

עבד-אלוהב דראושה: ואז יהיו יותר משאבים לכולנו, לילדים היהודים ולילדים הערבים.

עבד-אלוהב דראושה: לכל החברה הישראלית ולחברה הפלשתינית יהיה יותר טוב.

יהושע מצא: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

עבד-אלוהב דראושה: לכן, גברתי היושבת-ראש, כאשר אנחנו רואים שנעשים צעדים חיוביים, אנחנו נצביע בעד התקציב.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת דראושה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי דיין – איננו באולם.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת בנימין נתניהו – איננו באולם.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו באולם.

סילבן שלום: האם אני יכול לדבר במקום חבר הכנסת ביבי נתניהו?

אסתר סלמוביץ: לא, אף אחד לא יכול לדבר במקום מישהו אחר.

אסתר סלמוביץ: רגע אחד.

אסתר סלמוביץ: רק בהסכמתו של חבר הכנסת נתניהו.

אסתר סלמוביץ: יש הסכמה ביניכם על העניין הזה?

סילבן שלום: לא.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו באולם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת משה קצב – איננו באולם.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת יעל דיין – איננה באולם.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת נעמי חזן – איננה באולם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסי ונונו, בבקשה.

יהושע מצא: גברתי, מה עם כל אלה שאינם כאן, הם חוזרים או שהם מאבדים את מקומם?

אסתר סלמוביץ: הם מאבדים את מקומם.

אסתר סלמוביץ: אחרי חבר הכנסת ונונו – חבר הכנסת עובדיה עלי, ואחריו – חבר הכנסת מנחם פרוש.

סילבן שלום: במקום מחר בבוקר, נצביע הערב בשעה 20:00.

יוסף ונונו: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מודה כי לא הייתי שבע-רצון מהתקציב כפי שהוגש למליאת הכנסת.

יוסף ונונו: לא הייתי שבע-רצון לא ממה שהיה בו, אלא ממה שלא היה בו וממה שהיה חסר בו.

יוסף ונונו: נכון שתקציב המדינה לשנת 1993 והתקציב לשנת 1994, העומד על הפרק, מבטאים שינוי גדול בעדיפויות, בצמיחה.

יוסף ונונו: יש בתקציב הרבה מאמץ לצמיחת המשק וליצירת מקומות עבודה.

יוסף ונונו: יש בתקציב הרבה השקעות בתשתיות של כבישים, תעשייה ותיירות.

יוסף ונונו: תקציב החינוך גדל בצורה משמעותית, בהרבה מיליארדים, יש גידול בהשכלה הגבוהה, המחקר והמדע, ומשרד השיכון עושה רבות בשיקום שכונות, במערכות הפיתוח וגם ביוזמה חדשה להקמת הוסטלים לקשישים ולעולים, ועוד דברים טובים ויפים, וגם נתוני המשק מצביעים על כך.

יוסף ונונו: אך, לצערי הרב, התקציב לא נתן משקל מספיק למלחמה בעוני, למלחמה במצוקה; לא נתן תשובה מספקת לנפגעי המשכנתאות, לקשישים, לנכים, לנזקקים שקשה להם לגמור את החודש והם נכללים בקטגוריה הלא-מכובדת של העוני.

יוסף ונונו: התקציב לא נתן את המשקל הראוי לפיתוח הנגב והגליל, ועם הגידול בתקציב החינוך, יום הלימודים עדיין קצר ורוב התלמידים מסיימים את לימודיהם בשעה 13:00.

יוסף ונונו: על כל אלה היה המאבק לשינוי התקציב.

יוסף ונונו: נלחמנו על כך, כי התקציב חייב להיות עם בשורה חברתית ברורה, על-פי מה שהממשלה הנוכחית הבטיחה ועל-פי מה שמפלגת העבודה הבטיחה לציבור הבוחרים בנושאים החברתיים המרכזיים.

יוסף ונונו: אני שמח, כי יש הישגים במאבק הזה.

יוסף ונונו: אני מופתע ביותר מחבר הכנסת מאיר שטרית, שמשום-מה לא נמצא כאן היום.

יוסף ונונו: אומנם כיבדתי את ההסתייגות שלו בנושא יום חינוך ארוך ולא התנגדתי לה, אבל אני מופתע מחבר הכנסת מאיר שטרית על הזלזול שלו בהישג, שבבתי-הספר בערי הפיתוח ובשכונות שיקום ורווחה יסתיימו הלימודים בשעה 14:30-14:00 החל מ-1 בספטמבר 1994, וזאת ללא קיצור שבוע הלימודים.

יוסף ונונו: איך יכול חבר הכנסת מאיר שטרית לזלזל בדבר הזה?

יוסף ונונו: אומנם הוא עושה חשבון שההישג הזה לא שווה הרבה כסף, אבל האם שכחת, חבר הכנסת שטרית, מי הביא לכך שבבתי-הספר הסתיימו הלימודים בשעה 12:00?

יוסף ונונו: איך אתה מזלזל בהישג של הגדלת הקצבה לזקנים, בהקטנת שיעור הביטוח הלאומי לשכירים המשתכרים מתחת לשכר המינימום?

יוסף ונונו: אומנם אני לא שלם עם גובה התוספת לזקנים, והיא צריכה להגיע לפחות ל-70 שקל על מנת שהם לא יישארו בקו העוני.

יוסף ונונו: אין לזלזל גם בהישג של בדיקת נפגעי המשכנתאות במהלך חודש ינואר, וכמו כן אין לזלזל בתנאי הדיור לעולים חדשים, למשפחות חד-הוריות, הגדלת ההשתתפות בשכר דירה והגדלת ההקצבה לדירות נ"ר – נכסי רכישה, וכמו כן התוספת לרווחה, לסמים, לנכים, נושאי רווחה שונים, וזאת מלבד תקציב החינוך המיוחד.

עובדיה עלי: מותר לשאול שאלה?

עובדיה עלי: אם זה כל כך טוב, למה איימת שלא תצביע בעד התקציב?

יוסף ונונו: אני אמרתי שלאחר המאבק הזה יש התקרבות לכיוונים האלה, ולכן אנחנו יותר שלמים עכשיו.

עובדיה עלי: התקרבות?

עובדיה עלי: איפה זה בא לידי ביטוי בתקציב?

יוסף ונונו: זה בא לידי ביטוי, וזה הובטח בצורה הכי מפורשת.

יוסף ונונו: גם לגבי יום חינוך ארוך, שיסיימו את הלימודים בשעה 14:30, וגם לגבי תקציבי הרווחה וגם לגבי כל הנושאים האלה, יש התחייבות מפורשת שהם אכן יתקיימו במהלך השנה הזו, שנת 1994.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ונונו, זמנך תם.

יוסף ונונו: לכן, אנחנו נאבקנו והשגנו.

יוסף ונונו: אני מאוד שמח שלאחר השינויים האלה וההישגים שהגענו אליהם – נכון, לא בכל הנושאים, עדיין חסרים הרבה נושאים והרבה נקודות, והמאבק חייב להימשך גם ב-1 בינואר ואחרי 1 בינואר – ובלי לפגוע בהמשך המאבק, היום אני יותר שלם, ולכן אני תומך היום בתקציב.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת ונונו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עובדיה עלי, אחריו – חבר הכנסת מנחם פרוש, אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חברת הכנסת יעל דיין.

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש, לפני שאני מתחיל לעסוק בנושא התקציב, אני מבקש להעיר כאן הערה טכנית על המצב במזנון.

עובדיה עלי: השמות לא מופיעים בצורה מסודרת, לא עושים עבודה כפי שצריך, ואני חושב שעדיין מופיע שם חבר הכנסת דן מרידור.

אסתר סלמוביץ: תיכף אנחנו נבדוק את זה.

עובדיה עלי: כך שחברי כנסת שצריכים לבוא ולנאום – אינם יודעים על כך.

עובדיה עלי: אם חבר הכנסת סילבן שלום לא היה מעיר לי ולא היה בא לקרוא לי מהמזנון, הייתי חושב שיש עוד עשרה נואמים לפני.

עובדיה עלי: לכן, כדי למנוע תקלה ולמנוע את האפשרות שתימנע מחברי הכנסת הזכות לבוא ולדבר, אני מציע שמזכירות הכנסת תבצע את מלאכתה כפי שצריך.

אסתר סלמוביץ: מי אמרת שרשום שם, חבר הכנסת סילבן שלום?

אסתר סלמוביץ: אנחנו נבדוק, יכול להיות שזה לא מתעדכן בגלל פגם אלקטרוני.

עובדיה עלי: זה לא נראה לי, מפני שכאשר החליפו, השמות התחלפו.

עובדיה עלי: כנראה לא החליפו ולכן זה לא התעדכן.

אסתר סלמוביץ: אנחנו בודקים, חבר הכנסת עובדיה עלי.

עובדיה עלי: טוב, תבדקו.

עובדיה עלי: בכל אופן, הערתי את ההערה הזאת כדי למנוע את התקלה הזאת שחברי הכנסת לא יימצאו כאן ואז יאבדו את תורם ואת זכותם לנאום כאן.

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, במסגרת הדקות המעטות העומדות לרשותי, אני מבקש לגעת בנושאים אחדים בתקציב.

עובדיה עלי: מטבע הדברים, מצפים כאן שמי שאיננו מקבל את התקציב ועומד להצביע נגדו, יציג כאן תוכנית אלטרנטיבית.

עובדיה עלי: אבל לא מצפים שאעשה זאת כעת.

עובדיה עלי: אני מבקש לגעת בשאלות אחדות הקשורות בעדיפויות, בנושאים הקשורים בקדימות בתקציב.

עובדיה עלי: מונח לפנינו תקציב די גדול, של כ-127 מיליארד שקלים.

עובדיה עלי: הערה ראשונה שלי היא לנושא הגירעון בתקציב.

עובדיה עלי: אחד המשגים הראשונים הוא בסעיף ההוצאות, בנושא הגירעון התקציבי.

עובדיה עלי: בזמננו חוקקנו כאן חוק שהגירעון ילך ויקטן, והשנה הוא אמור היה לעמוד על 2.2%.

עובדיה עלי: עצם הגדלת הגירעון ל-3% בחקיקה מיוחדת, אני חושב שזה משגה גדול, שיאיץ את האינפלציה.

עובדיה עלי: אנחנו כבר נוכחים לדעת, שהאינפלציה, שהיתה חד-ספרתית, פרצה את המסגרות והיום היא כבר אינפלציה דו-ספרתית, ולפי הנתונים המונחים לפנינו, יש להניח שתגיע ל-14.5%.

עובדיה עלי: זאת אינפלציה גדולה.

עובדיה עלי: איש מאתנו אינו יודע לאן תגיע, ומובן שזה עלול ליצור מצב קשה מאוד במשק.

עובדיה עלי: אנחנו עדיין זוכרים את התקופה ששר האוצר לשעבר משה נסים עשה מאמצים בלתי נלאים כדי לבלום את האינפלציה, וברוך השם הוא הצליח במשימה הזאת.

עובדיה עלי: אנחנו רוצים ששוב תתפרץ האינפלציה ותגיע לשיאים?

עובדיה עלי: ברגע שהאינפלציה מגיעה לשיעור מסוים, לאיש אין שליטה על אינפלציה כזאת.

עובדיה עלי: להערכתי, לדבר הזה יש משמעויות חמורות.

עובדיה עלי: אם כבר פורצים את מסגרת התקציב, מעניין לדעת לאילו צרכים מקצים את המשאבים הנוספים האלה.

עובדיה עלי: נראה לי שגם בעניין זה העדיפויות אינן נכונות וסדרי הקדימות אינם נכונים.

עובדיה עלי: הממשלה הזאת, כשרצתה להגיע לשלטון, במערכת הבחירות היא התרכזה כל הזמן בססמה של שינוי סדרי העדיפויות הלאומיים; לשנות אחת ולתמיד את הקדימות הלאומיות.

עובדיה עלי: ההבטחות המרכזיות שלה במסגרת מערכת הבחירות, ואולי זו היתה סיבה נוספת לכך שאתם הגעתם לשלטון, היו בנושא שינוי סדרי העדיפויות.

עובדיה עלי: ערי הפיתוח, השכונות ונושא החינוך היו נושאים מרכזיים שעליהם הצבעתם במערכת הבחירות, ולאחר מכן בקווי היסוד של הממשלה.

עובדיה עלי: נראה לי שבתחום הזה לא רק שלא עשיתם די, יש נושאים שלא מצאו ביטוי בספר התקציב, וחסרונם מורגש.

עובדיה עלי: ראש וראשון הוא נושא ערי הפיתוח.

עובדיה עלי: לא רק שלא עשיתם די בתחום הזה, אלא פגעתם בצורה קשה בערי הפיתוח.

עובדיה עלי: כבר דיברתי אתמול, ולא ארחיב את הדברים כעת, על ועדת-שבס, המשמעויות שלה, צירוף הקיבוצים, היישובים הערביים.

עובדיה עלי: אני לא מקבל את הגישה: מה אכפת לך אם אני נותן, מדוע עינך צרה?

עובדיה עלי: אם זה נהנה וזה לא חסר, זה לא מפריע לי.

עובדיה עלי: אבל המציאות היא שזה נהנה וזה חסר.

עובדיה עלי: הרי העוגה היא אחת, אם אתה נותן פלח יותר גדול למגזר אחד, לגורם שני, יורגש חסר אצל גורמים אחרים בשכבות אחרות.

עובדיה עלי: מתן, מתן ומתן לגורמים שונים, בהם קיבוצים שקיבלו הרבה מאוד כסף, בהם גורמים אחרים שקיבלו הרבה מאוד כסף – אתמול שמענו מה המשמעות של 500-400 מיליון שקל לקצבאות ילדים – הכסף הזה יחסר לגורמים אחרים.

עובדיה עלי: בראש ובראשונה סובלים מכך ערי הפיתוח, שכבות המצוקה, השכונות, הקשישים, הנכים.

עובדיה עלי: לנושאים האלה אין כיסוי, ואין להם ביטוי מספיק בתקציב, ועל כך אני מתרעם.

עובדיה עלי: הנושא השני שאני מבקש להעיר עליו הוא תקציב הביטחון.

עובדיה עלי: אני חושב שמי שמדברים על אפשרות קיצוץ תקציב הביטחון טועים טעות חמורה.

עובדיה עלי: איש מאתנו אינו יודע היום מה צופן בחובו העתיד.

עובדיה עלי: יש תהליך של משא-ומתן עם אש"ף, לפני חודשים אחדים היו מי שהגיעו לאופוריה בעניין הזה, אבל איש אינו יודע מה יקרה בעוד שנה, בעוד שנתיים או שלוש שנים.

עובדיה עלי: בנושא הביטחון אנחנו חייבים להיות מאוד רגישים, לגלות רגישות וזהירות יתירה.

עובדיה עלי: אסור בשום פנים ואופן לפגוע כהוא-זה בתחום הזה.

עובדיה עלי: אני חושב שהדרישות של מערכת הביטחון בחלקן הגדול הן דרישות צודקות.

עובדיה עלי: אסור לנו בשום פנים ואופן לוותר בעניין זה או לגלות גמישות, שמי יודע מה תהיה המשמעות שלה.

עובדיה עלי: בעידן זה כמעט כל כלי נשק ניתן להשגה.

עובדיה עלי: אפשר לרכוש מערכות של נשק, מערכות לוגיסטיות שונות שנחוצות לנו.

עובדיה עלי: הכול עניין של מחיר, הכול עניין של תקציב.

עובדיה עלי: אני לא יודע מי יכול לקבל על עצמו את האחריות שלא לצייד את מערכת הביטחון, את הצבא, באמצעים הנדרשים נוכח הסכנות הצפויות.

עובדיה עלי: אני נמנה עם אלה שאינם חושבים שכבר הגענו אל המנוחה ואל הנחלה.

עובדיה עלי: איש לא יתקע לידנו ויאמר, שהגענו אל המנוחה ואל הנחלה.

עובדיה עלי: השכנים שלנו באזור עדיין לא משלימים עם עצם קיומנו ועם עצם הימצאותנו באזור הזה.

עובדיה עלי: אנחנו חייבים לשמור על עוצמות ועל יכולות של הצבא, כדי למנוע אפשרות של הרפתקאות שונות.

עובדיה עלי: אני מציע לשר האוצר לשקול את הנושא הזה, ואני משוכנע שהוא עושה זאת, לשקול בזהירות רבה לפני שהוא מחליט על קיצוץ בתקציבי הביטחון.

עובדיה עלי: גם אם ננקוט זהירות ונקצה משאבים שאולי נראים מיותרים, איש מאתנו אינו יודע מה הם יכולים למנוע בעתיד.

עובדיה עלי: קודמי עמדו על השאלה של תקציב נוסף למערכת הביטחון, בעקבות השיחות בין ישראל ובין אש"ף.

עובדיה עלי: אני לא רוצה לגעת בעניין הזה, הייתי מבקש לשמוע את תשובות השר, אם אפשר, מה בדעתו לעשות, במה זה יתבטא, מתי יהיו התוספות הדרושות לתקציב, מה מחשבותיך בעניין התוספות לתקציב הביטחון הנובעות מתהליך ההידברות בין אש"ף ובין ישראל.

עובדיה עלי: הנושא האחרון שאני מבקש לגעת בו הוא קו העוני.

עובדיה עלי: 600,000 נפש חיים מתחת לקו העוני.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – – –

עובדיה עלי: אסיים בשני משפטים, ברשותך.

עובדיה עלי: הנושא הזה צריך טיפול.

עובדיה עלי: אני יודע שהנושא הזה לא פשוט, לא קל.

עובדיה עלי: קל מאוד לעמוד כאן, לנאום ולהכביר מלים.

עובדיה עלי: זאת משימה קשה.

עובדיה עלי: יכול להיות שעל חלק מהדברים הייתי מדלג, אדוני שר האוצר, אילולא ראיתי את נדיבות הלב שלכם בתחומים אחרים.

עובדיה עלי: אילו ראיתי שבאמת יש מצוקה ואתם עומדים על מסגרת התקציב, על גירעון שלא יעלה על 2.2% ולא גולשים ל-3%, לא פורצים את מסגרת התקציב, היית אומר: אדוני, זה מה שיש – – –

אברהם-בייגה שוחט: כמה היה ב-1992?

עובדיה עלי: השנה הגירעון אמור היה להגיע ל-2.2%.

עובדיה עלי: אילו עמדת על מסגרת התקציב והקפדת על כך ואמרת שאתה מתנגד לפריצת תקציב, לא הייתי מהין לבוא בטענות, לפרט צרכים נוספים ולהסביר למה צריך לתת תקציבים נוספים.

עובדיה עלי: אבל ברגע שפורצים את תקציב המסגרת, מגדילים את הגירעון, מקצים משאבים בקנה מידה של מאות מיליוני שקלים לאוכלוסייה זאת או אחרת, קשה מאוד לעמוד מול הטענות של שכבות אחרות, שמרגישות מקופחות.

עובדיה עלי: נדמה לי שבעניין זה אתם גם מקשים על עצמכם, וחבל שכך הדברים נראים.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להודיע לחברי הכנסת, שלאור הערתו של חבר הכנסת עובדיה עלי בנוגע למוניטור החלטתי שאני מעניקה פה חנינה לכל מי שלא היה פה כשקראתי בשמו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת מנחם פרוש, אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, אחריו – חברת הכנסת יעל דיין, אחריה – חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת משה קצב.

מנחם פרוש: כבוד היושבת-ראש, בזמן הקצר שהוקצב לי לדבר אני יכול רק לומר תפילה קצרה: אל נא רפא נא לה.

מנחם פרוש: כך נוהגים במי שהוא חולה רציני ואי-אפשר להאריך בתפילה, אז נסתפק בפסוק הקצר הזה, אל נא רפא נא לה.

מנחם פרוש: אני מדבר כעת בנושא התקציב ואני מציין בסיפוק שיושב כאן שר האוצר.

מנחם פרוש: אין לי אליך, שר האוצר, כל טענה כלל וכלל.

מנחם פרוש: אתה מצדך רצית לתקן ותיקנת.

מנחם פרוש: אבל אני רוצה להתעכב כאן על המחלה הכרונית שקיימת במדינת ישראל, מחלה כרונית שלא מעריכים ולא מבחינים ולא מבינים שעם ישראל הוא עם עם ייחוד.

מנחם פרוש: ייחודו של עם ישראל הוא בזה שהוא שואב את קיומו מתורתנו הקדושה.

מנחם פרוש: מכאן אני רוצה להגיע למה שכואב עד מאוד.

מנחם פרוש: למה ומדוע אין לישיבות שלנו אותה זכות שיש לאוניברסיטאות, להבדיל אלף אלפי הבדלות?

מנחם פרוש: למה אנחנו צריכים כל פעם לבוא ולבקש למען החינוך שלנו?

מנחם פרוש: טוב שאנחנו באים אל שר אוצר שיש לו אוזן קשבת, אז הוא בא לקראתנו כדי להבין מה שניתן להבין.

מנחם פרוש: הוא לא יכול לשנות את הדברים מיסודם, כפי שאנחנו מבקשים.

מנחם פרוש: כשם שנותנים את כל הצרכים הנדרשים לחינוך ממלכתי וממלכתי-דתי וכשם שנותנים גם לסקטור הערבי, לפי גודלו, לפי הצרכים שלו, כך אנחנו מבקשים בעבור החינוך התורתי שלנו.

מנחם פרוש: אנחנו, ברוך השם, התברכנו בגידול הטבעי בחוגנו.

מנחם פרוש: ברוך השם, החינוך העצמאי גדל בשלוש השנים האלה ב-23%, מ-35,000 עלינו ל-45,000 תלמידים.

מנחם פרוש: אני שואל, למה ומדוע לא יהיה לזה ביטוי משמעותי בתקציב, ותמיד אנחנו נצטרך לבוא ולהוכיח מה שבא אוטומטית בחינוך הממלכתי, הממלכתי-דתי וגם בסקטור הערבי.

מנחם פרוש: אני לא יכול להבין למה לא תהא בזה הערכה.

מנחם פרוש: אם אנחנו הגענו לכך שבתי-התלמוד לתורה, התשב"ר, שהיו רחוקים מאוד מההכרה הזאת של השתלבות במשרד החינוך והם כיום בתוך המסגרת, למה לא תהא התחשבות בגידול שלהם?

מנחם פרוש: הם הגיעו מ-15,000 ל-20,000.

מנחם פרוש: זו דרישתנו – התחשבות ושוויון.

מנחם פרוש: אני לא יכול לקבל שאנחנו לא זכאים לגידול בתקציב לפעולות תרבות.

מנחם פרוש: פעולות התרבות הכללית כן קיבלו 40% תוספת ואנחנו רק 10%.

מנחם פרוש: עושים לנו חשבונות מה קיבלנו.

מנחם פרוש: מתי?

מנחם פרוש: בשנים האחרונות השגנו את התיקונים הודות לכך שהיתה ממשלת אחדות לאומית של שני הכוחות ביחד ואז הצלחנו לשנות את הדברים כפי שהם שונו.

מנחם פרוש: כעת הם נעצרו.

אברהם-בייגה שוחט: נעצר אבל לא נשחק.

מנחם פרוש: תסלח לי מאוד.

מנחם פרוש: מגיע לך יישר כוח, אתה מקבל יישר כוח.

מנחם פרוש: אבל אנחנו נשארנו עם 30% פחות מאשר התרבות הכללית, שקיבלה העלאה.

מנחם פרוש: אחרי 40 שנה של קיום החינוך העצמאי, אחרי כ-20 שנה של קיום פעולות התרבות שלנו, דבר אחד אני מבקש, כיוון שאני מעריך אותך כאיש ישר ואתה יודע מה פעלנו בישיבות שלנו ומה תרמנו בחינוך שלנו: אנא, תקנו באופן יסודי את הגישה הזאת שאנחנו כאילו באים מבקשים ומתחננים.

מנחם פרוש: כאשר הוקמה הקואליציה הזאת לפני שנה, ואנחנו נשארנו מחוץ לקואליציה, באנו והודענו לך בלי להיכנס לפרטים: אם מה שהיה הוא שיהיה, אנחנו תומכים.

מנחם פרוש: ותמכנו.

מנחם פרוש: לצערנו הגדול נוכחנו שהיו חידושים רבים, ולא מה שהיה הוא שיהיה.

מנחם פרוש: הייתי צריך לבוא ולתת את הפירוש הנכון.

מנחם פרוש: אני רוצה להגיד כאן קבל-עם: שר האוצר, עם כל הבנתו לדרישותינו, לא נתן לנו מה שלא מגיע לנו.

מנחם פרוש: ממה שמגיע לנו, בחלק קטן מאוד הוא בא לקראתנו.

מנחם פרוש: אני פונה ומבקש לשים קץ לכל מהלך המחשבה הזה, שאנחנו מבקשים וכאילו סחטנים.

מנחם פרוש: אני רוצה להעלות כאן נקודה שכואבת לי מאוד.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פרוש, זמנך כבר תם.

מנחם פרוש: במשרד החינוך קיים מעין מועדון סגור של תנועות נוער.

מנחם פרוש: תאר לעצמך, אנחנו הצלחנו בחמש השנים האחרונות במיוחד להביא לכך שבתנועת הנוער של "דגל ירושלים" יש 22,000 בני נוער, ואנחנו לא זכאים להיכנס למועדון הסגור הזה.

מנחם פרוש: למה האפליה הזאת?

מנחם פרוש: רציתם לבטל את הייחודיים, אנחנו שמחים על כך.

מנחם פרוש: לשם מה קבעו קריטריונים?

מנחם פרוש: אנחנו עומדים בכל הקריטריונים והמועדון סגור.

מנחם פרוש: אחד הדברים שאני דורש ומבקש: יובא קץ וסוף למועדון הסגור הזה.

מנחם פרוש: אנחנו זכאים.

מנחם פרוש: ילדינו הם ככל ילדי ישראל.

מנחם פרוש: זה צריך לבוא על תיקונו.

מנחם פרוש: כפי שהודענו לך, אנחנו נתמוך בתקציב, מכיוון שאנחנו רוצים לקוות שההבטחה הזאת, מה שהיה הוא שיהיה, תקוים עד הסוף.

מנחם פרוש: תודה לך, שר האוצר, על מה שעשית, ואנחנו לא נפסיק לדרוש לתת לנו מה שמגיע לנו.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חברת הכנסת יעל דיין, אחריה – חברת הכנסת נעמי חזן, אחריה – חבר הכנסת משה קצב, ואחריו – חבר הכנסת אלי דיין.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, רבותי חברי הכנסת, אולי אתחיל במלות תודה על החנינה הכללית שהוכרזה.

אליעזר זנדברג: הוקצבו לי חמש דקות, ובפרק הזמן הקצר הזה ולאחר שכמעט כל אחד מחברי הכנסת נגע בעניינים השונים של התקציב, אני מבקש אולי להתחיל בעניין שלא מופיע בתקציב, אבל הממשלה עומדת לקבוע מדיניות חדשה לגביו, והוא עניין אגרת הטלוויזיה.

אליעזר זנדברג: קראתי רק היום בעיתון, ששרים בממשלת ישראל החליטו לאמץ את המסקנות של ועדת-לבני.

אליעזר זנדברג: המסקנות האלה מדברות על כך שתהיה פרסומת בערוץ הראשון ומדברות על כך שהאגרה תופחת.

אליעזר זנדברג: לפני שנה ויותר הגשתי הצעת חוק שעברה גם קריאה טרומית ועסקה בביטול אגרת הטלוויזיה.

אליעזר זנדברג: אני רואה בה מס גולגולת.

אליעזר זנדברג: אני רואה בה מס לא שוויוני, לא צודק ומיותר.

דן תיכון: מס על התיבה.

אליעזר זנדברג: ובכל זאת הוא מיותר.

אליעזר זנדברג: מס על המכשיר, כמו שנותנים מס על אספירין או על מקרר או על תנור.

אליעזר זנדברג: הנקודה היא כזאת, זה גם מכשיר שמשתמשים בו, אמצעי הבידור היחיד של השכבות החלשות דווקא, היום, במדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: כשאני אמרתי, בואו נממן את האגרה באמצעות פרסומת, אמרו לי: לא יעלה על הדעת שבערוץ הראשון תהיה פרסומת.

אליעזר זנדברג: והנה היום שרים בכירים בממשלת ישראל דנים בכך.

אליעזר זנדברג: כתוב מפורשות: מאמצים את מסקנות ועדת-לבני – גם זה מסמך שכבר נכתב – שמדברות על כך ש-60% מהאגרה בעתיד, בפרק זמן של חמש שנים מהיום, ימומנו מפרסומת.

אליעזר זנדברג: כאשר 60% מהאגרה יהיו מפרסומת, אנחנו נשארים עם 40% הכנסות שמקורן באגרה.

אליעזר זנדברג: וכאן האבסורד הולך וגדל, הולך ומתרחב, הולך ומתפשט.

אליעזר זנדברג: מכיוון שאם עלויות הגבייה הן משהו בין 8% ל-13% או ל-15% מתקציב רשות השידור, ואם אותן עלויות תהיינה גם הלאה בגביית האגרה, אנחנו נשלם אגרה שרבע ממנה ילך למימון עלויות הגבייה.

אליעזר זנדברג: לדעתי, זה דבר לא הגיוני ולא סביר.

אליעזר זנדברג: אני סבור שהאגרה צריכה להיות ממומנת מפרסומת, ואם יש נתח נוסף שצריך להיות ממומן, הוא צריך להיות ממומן בצורה פרוגרסיבית מתקציב מדינה, אומנם לא באופן ישיר בתוך התקציב, אלא באופן שימנע את הקשר הישיר בין משרד האוצר לבין התקציב של רשות השידור, אבל תקציב חמש-שנתי שמאושר על-ידי הכנסת, שנקבע בנפרד, ונגאל את עם ישראל מן הדבר המיותר הזה שקוראים לו אגרת טלוויזיה ורדיו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה יעשה גם למען שכבות שהן דווקא השכבות החלשות, שהממשלה הזאת וכל הכנסת דואגות להן בכל נאום ונאום ובכל מעשה ומעשה, כמובן.

אליעזר זנדברג: לעניין אחר שנוגע להסתייגויות שלי שהגשתי, שני עניינים קצרים: האחד הוא נושא מחשוב לשכות התעסוקה.

אליעזר זנדברג: אני לא יודע אם שר האוצר מודע לכך – אני גר בחיפה – אדם שמתגורר בקריות, שייך לחיפה מבחינת הטיפול של לשכת התעסוקה.

אליעזר זנדברג: אם הוא מחפש עבודה, הוא בא לחיפה ומחפש עבודה.

אליעזר זנדברג: הוא גר אומנם בקריות, וקרוב יותר גיאוגרפית ופיסית לעכו, אבל הוא צריך לנסוע לחיפה.

אליעזר זנדברג: אם, למשל, אותו אדם הוא נגר, הוא בא לחפש עבודה כנגר, האדם שיושב בלשכת התעסוקה בחיפה לא ידע לתת לו עבודה כזאת בעכו, שמרוחקת 8 קילומטרים מהבית שלו.

אליעזר זנדברג: הסיבה לכך היא, שלשכות התעסוקה במובן המוחלט אינן ממוחשבות.

אליעזר זנדברג: כשאני הגעתי לכנסת, אחד הדברים שעשיתי היה לשאול מדוע לא ממחשבים את הלשכות.

אליעזר זנדברג: הסבירו לי שיש ריב היסטורי בין האוצר ובין לשכות התעסוקה, עוד מזמן הליכוד.

אליעזר זנדברג: לשכות התעסוקה העסיקו עובדים מספר מעל התקן, ולכן הענישו אותן – בעצם הענישו את כל עם ישראל – ואמרו: אין מחשוב.

אליעזר זנדברג: נגמרה שנה, התחילה שנה שמפלגת העבודה בשלטון, שאלתי גם בשאילתות כאן, ואמרו לי שימחשבו את לשכות התעסוקה.

אליעזר זנדברג: לא ממחשבים.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה לעג לרש.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזו ציניות.

אליעזר זנדברג: אם יש אדם שרוצה עבודה, ואם אפשר למצוא לו עבודה במרחק סביר מהבית, וכל מה שמפריע הוא איזה סכום שנועד למחשב – היכן אנחנו?

אליעזר זנדברג: שש שנים לפני שנת 2000?

אליעזר זנדברג: – הגיע הזמן שיעשו משהו בעניין הזה.

אליעזר זנדברג: בדקתי בתקציב וראיתי, כמדומני, אפס שקלים מופנים לעניין הזה.

אליעזר זנדברג: אני מאוד מקווה שהנושא יטופל.

אליעזר זנדברג: זה דבר שאפשר לפתור אותו בקלות ולסייע לאנשים שנמצאים במצוקה קשה, שמבקשים עבודה.

אליעזר זנדברג: אם כבר יש, ואין הרבה, בואו ניתן להם מה שאפשר.

אליעזר זנדברג: העניין האחרון, ובו אסיים, נוגע להסתייגות שעניינה חינוך למניעת תאונות דרכים או לזהירות בדרכים.

אליעזר זנדברג: אני מאמין גדול בכך, שכדי למנוע תאונות דרכים, אנחנו צריכים להשקיע בחינוך, מגיל קטן, מגיל רך.

אליעזר זנדברג: יש לי שותף נאמן לדעה הזאת, וזה שר התחבורה, שעמד כאן במסגרת דיון בהצעה דחופה לסדר-היום שהגשתי ואמר:

אליעזר זנדברג: אני מעוניין להפעיל מהגיל הרך תוכנית חינוך לזהירות בדרכים, לזהירות בכל מה שנוגע למלחמה בתאונות בדרכים; אלא מה, הוא אומר, חסרים לי מיליון שקלים.

אליעזר זנדברג: זו היתה האמירה שלו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהנזק שנובע מתאונות הדרכים הוא הרבה מעבר לנזק הישיר של שתי מכוניות שמתנגשות.

אליעזר זנדברג: מדובר בטיפולים רפואיים, מדובר בבעיות ובמשברים שנוצרים במשפחה, מדובר בהפסדים של ימי עבודה.

אליעזר זנדברג: זה נזק כלכלי למשק.

אליעזר זנדברג: 100 מיליון אלה אינם שקולים, לא אגיד כנגד החיים, אבל ודאי גם אינם שקולים כנגד הנזק הכללי הזה שנגרם.

אליעזר זנדברג: אמר כאן שר התחבורה בדיון ב-10 בנובמבר: אדרבה, חבר הכנסת זנדברג, אין לי בעיה, אני מעלה את זה – הוא דיבר על אותם 100 מיליון שקלים שחסרים – כולנו מדברים אד-הוק, אדרבה, תחבר את החוטים ויהיה לכם שותף; אני שותף כי אני חושב שזו משימה לאומית מדרגה ראשונה.

אליעזר זנדברג: הגשתי הסתייגות שעניינה תוספת 100 מיליון שקלים בתקציב משרד החינוך, על מנת שיושקע – כך הסביר שר האוצר, זאת הפרוצדורה הנכונה – בחינוך למלחמה בתאונות הדרכים ולזהירות בדרכים.

אליעזר זנדברג: אני מקווה מאוד שלפחות שר התחבורה ימצא לנכון לתמוך בהסתייגות הזאת.

אליעזר זנדברג: הוא אמר את זה מעל הבמה הזאת.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה טוב וחיוני לעם ישראל כולו.

אליעזר זנדברג: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת יעל דיין, אחריה – חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת משה קצב.

יעל דיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כולם כבר אמרו שהקצבה של ארבע-חמש דקות היא מועטה מאוד.

יעל דיין: לכן אחלק את הדקות הספורות שיש לי לשתי נקודות.

יעל דיין: האחת היא נקודת ברכה מדינית, שהיא גם כלכלית-תקציבית, והשנייה אזכור של הסכמה, שהיא כמעט הבטחה של שר האוצר, בנושאים של מעמד האשה.

יעל דיין: אני רוצה לברך את הממשלה, בעיקר את שר החוץ והשר לאיכות הסביבה, שחזרו אמש מקהיר, ושם השאירו דרך פתוחה למימוש הסכם עזה ויריחו תחילה.

יעל דיין: איש לא חשב שהסכם אוסלו מציע פתרון לכל המחלוקות.

יעל דיין: הוא היה פריצת דרך, בידיעה שהדרך עצמה איננה סלולה למשעי ויש בה מהמורות ואי-הסכמות.

יעל דיין: בשיחות היו ויהיו משברים, אבל מעולם לא היינו, אנחנו והפלשתינים, כה קרובים למימוש הסכם אוסלו ולמימוש ההסכמה שיש ביחס לעזה ויריחו כמו היום.

יעל דיין: על זה כל ברכותי.

יעל דיין: אנחנו לא ניכנע – ואני שמעתי כאן הרבה התבטאויות בדיון על התקציב – לא לביטויי ההפחדה, לא לאיומים, לא לדמורליזציה, לא לאלימות של אנשי הימין במקום תהליך שלום.

יעל דיין: יש קשר ישיר בין התקציב של 1994 ובין הסכמי השלום.

יעל דיין: לא משום שאחד יהיה תוצאה של השני או עיכוב לשני, אלא משום שחוסנה של ישראל נמדד בשניהם.

יעל דיין: כל זמן שלא יהיה כאן שלום לא יובטחו לא הצמיחה ולא הפריחה הכלכלית, לא הקליטה, לא היציבות ולא סגירת הפערים.

יעל דיין: הממשלה הזאת, בשנה המסתיימת מחר ובזו הבאה, הניפה ותמשיך להניף בהצלחה, בפעם הראשונה בכל הממשלות, את שני הדגלים.

יעל דיין: תקציב החינוך, לא היה גדול כמותו מעולם.

יעל דיין: קצבאות ילדים, ואני גאה להימנות עם מציעי החוק המקורי, תגמול לחיילים ולחיילות, הקטנת האבטלה ואחוזי הצמיחה הגדלים – על כל אלה ברכות.

יעל דיין: בלעדיהם לא יהיה שלום, ושלום יביא להגדלת אותם דברים, ושני הדברים צמודים ושני הדגלים מונפים בהצלחה בו-זמנית.

יעל דיין: לכל אחד מאתנו, אם או בלי פריימריס, יש נקודות של אי-שביעות רצון.

יעל דיין: הייתי רוצה לראות טיפול הרבה יותר אינטנסיבי במשפחות חד-הוריות, בעיקר אלה מקרב העולים.

יעל דיין: הייתי רוצה לראות תקצוב של מעונות-יום לאמהות עובדות, מקלטים נוספים לנשים מוכות, מרכזי סיוע כמו קרן ליזמות ולעסקים קטנים לנשים.

יעל דיין: על כל אלה שמענו מעל הדוכן הזה משר האוצר, שהוא יותר מאשר פתוח, שהתקציב הנוסף והתקציב הרזרבי ייקחו ברצינות את התביעות הלא-גדולות האלה, ואני מקווה שבתיקונים שיושגו אחרי התקציב שיאושר הלילה, גם התחומים האלה של נשים, שהן בהחלט מגזר חלש ומקופח כלכלית, יבואו על סיפוקם.

יעל דיין: אני מסיימת שוב בברכה לשר האוצר, לוועדת הכספים ולחברי הכנסת גל ואורון וליועץ המשפטי הפורש, לחבר הכנסת אביטל, שהצטרפתי להסתייגות שלו בנושא הלול, שהיא ההסתייגות היחידה שעברה – אני בטוחה שנגיע ל-1 בינואר 1994 עם תקציב שיביא לקידום בכל התחומים במדינת ישראל.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחברת הכנסת יעל דיין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת משה קצב.

מיכאל איתן: – – –

יעל דיין: לא נכון.

מיכאל איתן: זה נכון ועוד איך.

יעל דיין: אני הצבעתי בעד ההסתייגות, ואני נמנעתי בהצבעה להעברה לוועדה.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מי שעולה לדוכן בדיון על התקציב מתלבט במידה רבה למה לייחד את דבריו.

נעמי חזן: הייתי רוצה בהזדמנות זו לדבר אל שר האוצר בעניין התכנון של התקציב.

נעמי חזן: עולות כאן שתי שאלות מרכזיות.

נעמי חזן: שאלה ראשונה, לגבי נוהל העלאת חוק התקציב וחוק ההסדרים בכל שנה ושנה, ושאלה שנייה לגבי התכנון ארוך-הטווח של המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל.

נעמי חזן: אתה, אדוני השר, עשית, לפי דעתי, בחוכמה רבה, כאשר כבר בקיץ שחלף דרשת דיון בממשלה על התקציב.

נעמי חזן: הנחת את חוק התקציב לשנת 1994 על שולחן הכנסת בעוד מועד, והחלו הדיונים המהותיים במרחב זמן שהוא סביר לטיפול קפדני בנושאים מהותיים.

נעמי חזן: לכן, המסגרת במידה רבה נשמרה, אך, כמובן, בתוך הדיונים שמתקיימים על התקציב בכל שנה יש אינטרסים ואינטרסנטים, שבאיומים פוליטיים אלה או אחרים מנסים לסחוט.

נעמי חזן: כן, לסחוט ממך, מהאוצר, כל מיני הטבות, במסגרת אינטרסים שלפעמים יש להם גם הרבה הצדקה.

נעמי חזן: אדוני שר האוצר, הרי אתה יודע מראש שכל שנה תהיה סחטנות, יהיה סחר-מכר בנושא התקציב.

נעמי חזן: חבר הכנסת דראושה, משום שאני מפנה את דברי ישירות לשר האוצר בנושאים של תכנון, אני מבקשת מאוד שתרשה לו גם להאזין לדברי.

נעמי חזן: ידוע מראש שיהיה משא-ומתן סביב אלמנטים ומרכיבים של התקציב, וחלק מהמשא-ומתן הזה מוצדק.

נעמי חזן: ברגע האחרון יש שינויים שחלים בתקציב או בהקצבות בתוך התקציב, שמשנים, לעתים בצורה ניכרת, את סדרי העדיפויות שהותוו על-ידך ועל-ידי משרדך.

נעמי חזן: משום שהדבר הזה קורה, אדוני שר האוצר, ואין גמישות בכלל במסגרת התקציבית, לעתים קרובות נוצר מצב, שיש שיבושים, אפילו שיבושים רציניים מאוד, בכל מה שקשור לסדרי העדיפויות.

נעמי חזן: הבעיה הזאת נוצרת כל שנה.

נעמי חזן: אני מודה שמיתנת אותה בשנה הנוכחית.

נעמי חזן: אבל אם אין גמישות כלשהי במסגרת התקציבית, והמשא-ומתן נמשך, ככל שמתקרבים לתאריך היעד, תמיד תהיה בעיה.

נעמי חזן: לכן, המלצה ראשונה היא, בכל זאת לשקול את התהליך הפוליטי שכרוך בגיבוש התקציב ולהשאיר גמישות מספקת כדי להיענות לחלק מהתביעות המוצדקות.

נעמי חזן: הדבר כרוך בנושא שני גדול, והוא היערכות למדיניות כלכלית לטווח רחוק.

נעמי חזן: קראתי בעיון רב את התחזית התלת-שנתית של האוצר.

נעמי חזן: מצאתי שהיא גובשה על-ידי כלכלנים שאני לא מטילה דופי כלשהו בכישורים שלהם.

נעמי חזן: אבל אלה אנשי כלכלה.

נעמי חזן: ותקציב מדינה, ודאי וודאי שתכנון ואסטרטגיה כלכלית לטווח רחוק, הם עיסוקם לא רק של אנשי כלכלה, אלא גם של מומחים מסוג אחר.

נעמי חזן: אני חיפשתי וחרשתי בתוכנית התלת-שנתית ומצאתי העדר תכנון חברתי שיטתי לטווח רחוק.

נעמי חזן: התפיסה הבסיסית החברתית לא מוצאת ביטוי כלשהו בתכנון ארוך טווח של משרד האוצר לגבי תקציבי המדינה בשלוש השנים הבאות.

נעמי חזן: על כן גם הכלים לביצוע של תכנון חברתי לא נמצאים בצורה מפורשת בתכנון הזה.

נעמי חזן: אני לא מתפלאת, ואדוני שר האוצר, אתה לא צריך להתפלא שכמעט כל התביעות השנה היו בנושאים חברתיים, משום שלא שותפו אנשים שיש להם יכולת לתכנן תכנון חברתי סביב תפיסה מגובשת מאוד.

נעמי חזן: לכן נראה כאילו התביעות החברתיות הן תביעות פופוליסטיות.

נעמי חזן: לא נכון.

נעמי חזן: תכנון כלכלי חייב לכלול גם תכנון חברתי לטווח רחוק.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת חזן, זמנך כבר תם.

נעמי חזן: אני כבר מסיימת, גברתי.

נעמי חזן: תכנון כלכלי ארוך טווח צריך לכלול גם תחזיות פוליטיות.

נעמי חזן: ייתכן מאוד שהתקציב שנעביר הערב כבר יהיה מיושן בעוד שלושה חודשים, כי מומחים פוליטיים לא השתתפו בתהליך התכנון הכלכלי.

נעמי חזן: אי-אפשר לומר שקשה לעשות תכנון פוליטי, אדוני שר האוצר, כי כמעט כל מדינה נאורה משתפת אנשי מקצוע במדע המדינה ובתחום החברתי בתכנון הכלכלי.

נעמי חזן: נוצר מצב שללא תכנון יותר כולל, שכולל את ההיבטים החברתיים והפוליטיים העתידיים, קשה מאוד לעמוד בתחזיות של הכלכלנים למיניהם.

נעמי חזן: כתוצאה מכך אני מציעה, לטווח רחוק, להרחיב את היריעה של המדיניות הכלכלית כדי שתקיף את ההיבטים האלה, ולהכניס לתוכם מראש אופציות וגמישות כדי שלא נחזור שנה אחרי שנה על אותו תהליך מייגע שאיננו פורה מבחינת המטרות הבסיסיות, לא רק של הממשלה הזאת, אלא של המדינה באופן כללי.

נעמי חזן: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחברת הכנסת חזן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת משה קצב.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הממשלה קוראת להצעת התקציב הזאת, תקציב לשנת 1994, אבל היא עצמה יודעת שהתקציב הזה הוא תקציב זמני; היא עצמה מודה שאין בו שום בשורה; היא יודעת שהיא תגיש תקציב נוסף; חלק ניכר מההתחייבויות שנטלה הממשלה על עצמה, היא יודעת שאין להן שום משמעות בתוך התקציב כפי שהוא מונח לפנינו.

משה קצב: היה טוב, אדוני שר האוצר, והיה גם נבון וצודק, אילו היית מגיש היום לכנסת – – –

אסתר סלמוביץ: אפשר לבקש שם שקט?

אסתר סלמוביץ: תודה.

משה קצב: – – – לו הגשת לכנסת תקציב לשלושה חודשים.

משה קצב: במשך שלושת החודשים היית יכול בוודאי להתאים את התקציב לתוכניותיך אתה, ליעדים שהממשלה הזאת מעוניינת לחתור אליהם.

משה קצב: הממשלה מגישה לנו היום, גברתי היושבת-ראש, תקציב שאין בו שום הישג כלכלי שהתרחש במהלך 1993.

משה קצב: הבטחות שר האוצר לפני שנה, בעת שהגיש את הצעת התקציב, לא מומשו, והיעדים לא הושגו.

משה קצב: הממשלה הלכה שוב לכיוון השיטה הסוציאליסטית, המשיכה ביתר שאת להזרים כספי ציבור לסקטור ההסתדרותי והקיבוצי, והיא מגלה יותר ויותר אטימות בתחומי יסוד שהם בנפשנו.

משה קצב: קרנות הפנסיה עומדות להתמוטט, ועלול להתחולל אסון לחלק מאזרחי ישראל, אשר ביטחו את עצמם בצורה תמימה ביותר, עמלו במשך שנים כדי להבטיח לעצמם קיום כלכלי בעת שיצאו לפנסיה.

משה קצב: הגירעון האקטוארי בקרנות הפנסיה, בגלל ממשלות השמאל בישראל, הגיע לכדי 28 מיליארד ש"ח.

משה קצב: אוי ואבוי למה שצפוי ועלול להתרחש בתוך עשר שנים לאותן קרנות פנסיה שהן הסתדרותיות, כאשר מפלגת העבודה, במשך שנים רבות, חיפתה, והאשימה אותנו, הליכוד, כי אנו מגזימים, ואיננו דוברי אמת.

משה קצב: בשעה זו יש התעניינות גדולה ברחבי העולם בהשקעות בישראל.

משה קצב: אבל הממשלה איננה יודעת לנצל את היתרונות בפוטנציה הטמונים בהיקפי השקעות.

משה קצב: להיפך, בעוד בשלוש השנים האחרונות של תקופת הליכוד היה שיעור הצמיחה במשק בהיקף של 6% עד 7%, הגידול בשיעור הצמיחה בשנה האחרונה הצטמצם בחצי והגיע ל-3.5% בלבד.

משה קצב: הגירעון המסחרי גדל ב-1993 והגיע לכדי 7 מיליארדי ש"ח – – –

משה נסים: דולר.

משה קצב: 7 מיליארדי דולר.

משה קצב: גם עקב גידול ניכר ביבוא, והממשלה, גם בהצעת התקציב היום, לא מסוגלת להציע פתרון להבטחת איזון ולמנוע את הגירעון המסחרי.

משה קצב: יש בריחת הון חסרת תקדים, גברתי היושבת-ראש, ממדינת ישראל, והממשלה לא מציעה לנו אף לא פתרון אחד להתמודדות עם התופעה החמורה הזאת, שעלולה לפגוע קשות ביכולת שלנו ליצור מקומות תעסוקה, לפתור בעיות אבטלה ולהגביר צמיחה.

משה קצב: הממשלה מתכננת רפורמה במס ההכנסה, אבל היום כבר ידוע שהרפורמה הזאת תיטיב עם העשירים ותגדיל את הפערים החברתיים בחברה הישראלית.

משה קצב: הממשלה התחייבה להביא לירידה ניכרת בהיקפי האינפלציה, ואיננה מצליחה לעמוד ביעד החשוב הזה.

משה קצב: להיפך, יש סימנים שונים שצפוי אפילו גידול בשיעורי האינפלציה במהלך 1994.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לרשות הממשלה הזאת עמדו מקורות שלא עמדו לרשותה של שום ממשלה כמעט מאז קום המדינה, והשימושים באותם מקורות מופנים לתחום הבלתי-יצרני, שלא מבטיח את הבראת המשק.

משה קצב: לממשלה זו השתחררו מקורות, עקב החלטתה להקפיא את ההתנחלויות, בהיקף של מאות מיליוני דולרים.

משה קצב: זה סוד כמוס שהממשלה איננה מוכנה לגלות – מהו היקף המקורות שהשתחררו עקב החלטתה להקפיא את ההתנחלויות.

משה קצב: אבל ידוע שמדובר במאות רבות של מיליוני דולרים.

משה קצב: המקורות האלה עומדים לרשות הממשלה, ואף לא אגורה אחת מתוך הסכום הגדול הזה הופנתה לטיפול בשכבות החלשות בחברה הישראלית.

משה קצב: הממשלה קיבלה את כספי הערבויות, וחלק ניכר מכספי הערבויות הופנה להשקעות בלתי יצרניות, ובוודאי לא לדאגה לשכבות החלשות.

משה קצב: לממשלה הזאת עמדו בתקציב 1993 רזרבות בהיקף של 700 מיליון ש"ח.

משה קצב: את כולן ייעדו לשימושים שונים; אף לא שקל אחד לטיפול בעוני.

משה קצב: אני מרשה גם להזכיר, שגם הממשלה הקודמת וגם הממשלה הזו ממשיכות להזרים כספים לטובת העצמאים והמעסיקים, כביכול על-ידי הפחתת עלויות העבודה.

משה קצב: עד כה הוזרמו כ-20 מיליארד ש"ח, ועקב כך לא נוסף אפילו מקום עבודה אחד, ועלויות העבודה לא פחתו, אלא הביאו לגידול ברווחים ובהכנסות, בין היתר של עורכי-דין ועצמאים.

משה קצב: אילו יכלו להציג בפנינו נתון שמעיד כי ההזרמה האדירה הזאת הביאה ליצירת מקום עבודה כלשהו – יכול להיות שזה היה מצדיק את ההזרמה הגדולה.

משה קצב: אך לא כך הדבר.

משה קצב: אין ירידה באבטלה; להיפך.

משה קצב: הממשלה הזאת לא קלטה עולים באותם היקפים שהממשלה הקודמת קלטה – 400,000 עולים בתוך פחות משנתיים; זה היה הגורם העיקרי לכך שאז האבטלה לא ירדה.

משה קצב: בתקופת הכהונה של הממשלה הקודמת יכולנו, בשנה האחרונה, ליצור מקומות עבודה בהיקפים גדולים יותר ממה שהממשלה, עם כל המקורות הגדולים שהשתחררו לטובתה, מסוגלת להגיע אליהם, לאותן רמות.

משה קצב: שר האוצר היה צריך היום להתחייב ולומר לכנסת ולציבור: השתחררו לי מקורות, הקפאתי התנחלויות, יש כספי ערבויות, יש רזרבות שלא נוצלו בצורה נבונה – אני אקדים את יצירת מקומות העבודה, בהיקפים גדולים יותר מאשר בתקופת שלטון הליכוד.

משה קצב: אבל שר האוצר לא מסוגל אפילו את ההבטחה הזו להשמיע בפנינו, מה גם שהוא יכול להיות השר הראשון שמביא לירידה דרסטית בהיקפי האבטלה, כיוון שהוא לא קולט כל כך הרבה עולים כפי שנקלטו תחת שלטון הליכוד.

דוד לוי: ברשותך, אני רוצה לומר, שכל העניין של הערבויות הוא ממש מחדל לאומי ממדרגה ראשונה.

דוד לוי: משום שהסיבה לערבויות אלה היתה ליצור מקורות תעסוקה לקליטת העלייה, וממשלת ישראל, בשם העם בישראל, מצטיירת כמי שהערימה והטעתה את האמריקנים, וכולכם שותקים.

דוד לוי: אנחנו אומרים שבעצם אין לנו צורך אלא לספקולציות ולרווחים קלים.

יורם לס: מי קונה תחנת כוח בחדרה?

דוד לוי: תסלח לי.

דוד לוי: כמה הוצאו מערבויות אלה ליצירת מקורות תעסוקה?

יורם לס: 7 מיליארדים השקיעו בחשמל.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את זה.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, עכשיו די.

אסתר סלמוביץ: מספיק.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לוי.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את זה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת נסים.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן.

קריאות: – – –

עמנואל זיסמן: מה אתם רוצים מחבר הכנסת קצב?

עמנואל זיסמן: הוא יכול לבטא את עצמו בעצמו.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את זה, חבר הכנסת זיסמן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת קצב, בבקשה.

משה קצב: יכולתם לנצל את כספי הערבויות כדי ליצור מפנה אדיר במשק הישראלי.

משה קצב: אתם מבזבזים את המשאב הלאומי החשוב הזה לצרכים סקטוריאליים ואולי גם פוליטיים.

משה קצב: לפני חודשיים, גברתי היושבת-ראש, אנחנו דנו בנתוני העוני לשנת 1992.

משה קצב: אמרו חברי מפלגת העבודה: במחצית הראשונה של 1992 לא היינו בשלטון.

משה קצב: אבל אתם יודעים את הנתונים על העוני.

משה קצב: אתם מגישים היום את התקציב לשנת 1994.

משה קצב: אני מודיע לכם באופן האחראי ביותר: התקציב הזה מבטא גידול בהיקפי העוני ב-1994.

משה קצב: האם גם אז תשליכו את יהבכם על הליכוד?

משה קצב: האם גם אז תסתתרו מאחורי גבנו?

משה קצב: ב-1994 יהיה גידול בהיקפי העוני משום המדיניות הכלכלית של הממשלה, משום הצעת התקציב שהיום מבקשים מאתנו לאשר, ולכן – והקיטוב החברתי בוודאי יגדל.

עמנואל זיסמן: לסיעת הליכוד יש הצעת תקציב אלטרנטיבית?

משה קצב: בתקופת הליכוד, חבר הכנסת עמנואל זיסמן, לא היתה אבטלה כל כך גדולה.

משה קצב: בתקופת הליכוד שיעורי הצמיחה היו גדולים יותר.

משה קצב: בתקופת הליכוד מספר מקומות העבודה שנוצרו בכל שנה היה גדול יותר, ולנו לא היו אותם מקורות שהועמדו לרשותכם.

משה קצב: לאחר שהקפאתם את ההתנחלויות השתחררו לכם מאות מיליוני דולרים.

משה קצב: קיבלתם את כספי הערבויות בגלל ויתורים מדיניים.

משה קצב: מה השימושים שעשיתם בכספים האלה?

משה קצב: אוי לה, גברתי היושבת-ראש, למדינה, למדינת רווחה מתקדמת, שקצבאות הביטוח הלאומי לא מבטיחות יציאה ממעגל העוני.

משה קצב: אפשר להתווכח, האם קבוצה זו או אחרת באוכלוסייה הישראלית נמצאת מתחת לקו העוני, אבל ברגע שהמדינה נכנסת לפעולה, ברגע שיש תשלומי העברה, ברגע שהמוסד לביטוח לאומי, אשר תפקידו להבטיח את היציאה ממעגל העוני – הנתונים מראים שגם לאחר תשלומי ההעברה, לאחר הסיוע הכספי של המדינה לטובת השכבות החלשות, עדיין אוכלוסיות ניכרות ממשיכות להיות מתחת לקו העוני.

משה קצב: זהו מצב בלתי נסבל.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, אני חוזר ומציע לשר האוצר לקחת את הצעת התקציב חזרה, להגיש הצעת תקציב לשלושה חודשים בלבד, להבטיח תקציב מעודכן, ושיתחייב לנו כי היעדים שהוא מדבר עליהם גבוהה גבוהה – ימצאו להם ביטוי במסגרת הצעת התקציב.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת קצב.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גדליה גל.

אלי דיין: מה קורה אתי?

אסתר סלמוביץ: מכל מקום, לא אתה עכשיו, חבר הכנסת דיין.

אסתר סלמוביץ: בכל מקרה, לא אתה.

אלי דיין: – – –

אסתר סלמוביץ: בכל מקרה, לא אתה.

אסתר סלמוביץ: רק שנייה.

אסתר סלמוביץ: אני בודקת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גל, רצית לעלות עכשיו?

גדליה גל: כן.

אסתר סלמוביץ: יש כאן בעיה.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת עכשיו את רשותכם.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שילנסקי צריך להחליף אותי בניהול הישיבה.

אסתר סלמוביץ: ברשותכם, אני מאוד מבקשת, מכיוון שלא יהיה אחר כך מי שיחליף אותו, שהוא יקבל את רשות הדיבור.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת דב שילנסקי, ואחריו – חבר הכנסת גדליה גל.

קריאה: – – –

אסתר סלמוביץ: הוא יכול לעלות.

אסתר סלמוביץ: ההחלטה היתה, שבכל שלב של הדיון יכול לעלות יושב-ראש ועדת הכספים.

אסתר סלמוביץ: הוא ביקש לעלות – אני צריכה לאפשר לו.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, לפי זה – מתי אני אגיע?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן, אתה היית צריך להיות אחרי חבר הכנסת אלי דיין.

רון נחמן: אני הייתי צריך להיות – – –

אסתר סלמוביץ: אחרי חבר הכנסת אלי דיין.

אסתר סלמוביץ: נא לא להתווכח אתי.

רון נחמן: אני הייתי צריך להיות אחרי – – –

אסתר סלמוביץ: אתה היית צריך להיות אחרי חבר הכנסת עובדיה עלי.

אסתר סלמוביץ: אבל היתה פה בעיה עם המוניטור, היתה פה בעיה עם המחשב.

אסתר סלמוביץ: אני הודעתי את זה לפרוטוקול.

אסתר סלמוביץ: זאת היתה החלטה שלי, וכל מי שהגיע אחרי התקלה הזאת – אפשרתי לו לדבר.

אסתר סלמוביץ: מה לעשות?

אסתר סלמוביץ: תורך לא נדחה כהוא זה.

רון נחמן: מתי?

אסתר סלמוביץ: מה לעשות, תורך לא נדחה כהוא זה.

אסתר סלמוביץ: נא לא להציג פה תמונה מעוותת.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת שילנסקי.

דב שילנסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מאמין בכלל, שכל מי שפושט יד, קבצן ברחוב, צריך לתת לו, אל תשאל שאלות, תן.

דב שילנסקי: אבל מזמן שהתבססתי קצת יותר ונהייתי יותר עשיר ורכשתי אוטו פרטי והתחלתי לנסוע, נתתי לקבצנים פחות תרומות.

דב שילנסקי: למה?

דב שילנסקי: היות שכאשר אתה נוסע בכביש אתה לא פוגש בקבצנים.

דב שילנסקי: אנחנו, הליכוד, חטאנו, אני מודה ומתוודה.

דב שילנסקי: חטאנו, נסענו ב"וולבו", וכשנוסעים לא כל כך רואים את העם.

דב שילנסקי: אבל אתם כנראה לא רק נוסעים, אתם דוהרים ב"וולבו" במהירות הגדולה ביותר ואתם לא רואים את העם, התנכרתם לגמרי לעם ואתם לא רואים את שכבות העם הסובלות.

עמנואל זיסמן: אין לנו "וולבו".

יורם לס: – – – נוסע באוטובוס.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לס, לא להפריע בבקשה.

דב שילנסקי: אמרתי רק משפט וחצי וכמעט נגמר הזמן שלי; לא נותנים לי לדבר.

דב שילנסקי: הרי עוד לא התחלתי.

דב שילנסקי: אתם אמרתם מראש: אנחנו נייבש את ההתנחלויות – כשעדיין לא ידענו את התוכנית השטנית של מכירת ארץ-ישראל.

דב שילנסקי: דבר אחד ויחיד אתם מקיימים: לייבש את ההתנחלויות, ויש לכם תוכניות איומות כלפיהן, אבל אין לי זמן לדבר על זה.

דב שילנסקי: בתקופה שלנו, במשך שנתיים הגיעו למעלה מ-400,000 עולים.

דב שילנסקי: אתם אמרתם: אנחנו ניתן לעולים, ניתן לשכבות העם, אנחנו נבנה כבישים.

דב שילנסקי: אתם עושים את רוב הסימנים האלה עם השלטים הגדולים.

דב שילנסקי: את עיקר התשתית אנחנו נתנו, אתם באים, גוזרים את הסרטים ועושים תעמולה מסביב לזה וחושבים, שכאשר העם רואים את הפסים האדומים, את הצעצועים שהעמדתם, יחשבו שאתם עושים כבישים.

דב שילנסקי: אתם לא עושים כמעט שום פיתוח, יותר ראווה מאשר פיתוח.

דב שילנסקי: אתם מצאתם 6 מיליארדי דולר רזרבה, מצאתם אינפלציה חד-ספרתית, והיום אתם משאירים אותנו עם אינפלציה דו-ספרתית.

דב שילנסקי: אתם פשוט מאוד מוכרים את המולדת – זה לא נכון, כי כשמוכרים אז מקבלים משהו; אתם פשוט מפקירים את המולדת, נותנים את המולדת ומדרדרים את המדינה מבחינה חברתית-כלכלית.

עמנואל זיסמן: עזה זו מולדת?

דב שילנסקי: עזה זה חלק מארץ-ישראל.

עמנואל זיסמן: עזה זו מולדת?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן.

דב שילנסקי: ויריחו זה חלק מארץ-ישראל.

עמנואל זיסמן: איזו מולדת זו?

דב שילנסקי: ורמת-גן היא ארץ-ישראל.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, ככל שתפריעו יותר זמנו יארך.

דב שילנסקי: כשאני מדבר על הדרדור הכלכלי-החברתי, אתה צועק לי: עזה.

עמנואל זיסמן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

דב שילנסקי: עזה, זו התשובה?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זנדברג, בבקשה להפסיק את זה.

אברהם רביץ: שמשון היה גם בעזה וגם באשקלון.

דב שילנסקי: נכון, תודה רבה.

דב שילנסקי: עם התקשורת שהיתה בשליטת

דב שילנסקי: כם גרמתם לכך שבכל שני וחמישי הראו את העולים מחפשים בפחי האשפה, ולא אכנס לזה.

דב שילנסקי: רק אגיד: העולים העבירו לכם את השלטון כי אתם הבטחתם לעולים "ראבוטה" – עבודה.

דב שילנסקי: אמרתם: שם המפלגה שלנו הוא "ראבוטה", עבודה.

דב שילנסקי: תצביעו "ראבוטה", עבודה, ותקבלו "ראבוטה", עבודה.

דב שילנסקי: איזה פתרון נתתם לעולים?

דב שילנסקי: איזה פתרון נתתם?

דב שילנסקי: היכן ה"ראבוטה" שלכם?

דב שילנסקי: היכן העבודה לעולים?

אפרים גור: חרפה זה הפתרון.

דב שילנסקי: חוסר העבודה בתקופה שלכם, עם כל השמנת, גדל ולא קטן.

דב שילנסקי: אסכם.

דב שילנסקי: אתם קוראים לעצמכם מפלגת שמאל.

משה נסים: שמאל או שמאלנים?

דב שילנסקי: שמאל.

דב שילנסקי: בשטח הזה אני רוצה לתת לכם מחמאה: יש שמאל של ידיים, יש שמאל של רגליים, אתם שמאל שבשמאל, רגליים שמאליות וידיים שמאליות, וכל רגע שבו תקדימו לרדת מהשלטון תביאו ישועה לעם מהר יותר.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת שילנסקי.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת מחבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים, לעלות לדוכן.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

גדליה גל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטער שחבר הכנסת קצב יצא.

גדליה גל: משום מה ידידי, חבר הכנסת שילנסקי, מצא לנכון לחזור על אותם הדברים.

גדליה גל: כבר אמרתי שלשום, כאשר אחד מחברי הכנסת שאני מעריך אותו מאוד והוא אחד הוותיקים, גם ידען וגם פעיל מאוד, חבר הכנסת דן תיכון, זורק מדי פעם נתון מצוץ מהאצבע, ואחר-כך בונים על זה תלי תלים – – –

יהושע מצא: כל כך מצוץ מהאצבע שגורם אפילו דחייה של הצבעה חוזרת על התקציב.

גדליה גל: לבוא ולומר שבשנת 1993 נוספו במשק 60,000 מקומות עבודה – זה מצוץ מהאצבע.

גדליה גל: חוזרים על זה, וחבר הכנסת קצב שואל איפה מקומות העבודה.

גדליה גל: רבותי, מסמך של אגף התקציבים – אגף שאני בטוח שהשר לשעבר משה נסים סומך עליו – אומר:

גדליה גל: תוספת לכוח העבודה במדינת ישראל בשנת 1990 – 31,000; בשנת 1991 – 91,000; ב-1992 – מחצית הזמן הממשלה הזו ומחצית הזמן הממשלה הקודמת – 76,000; אומדן לשנת 1993 – 88,000, וזה תוקן בשבוע שעבר ליותר מ-100,000 מקומות עבודה.

יהושע מצא: שאלה: האם זה כולל גם את עובדי הדחק, עובדי קק"ל וכל אלה?

גדליה גל: כולל את עובדי הדחק.

יהושע מצא: נו, זה רציני?

גדליה גל: כולם יודעים שבקרן-קיימת נוספו 3,000 מקומות עבודה.

גדליה גל: אם היום אומרים שנוספו 108,000 מקומות עבודה – תוריד את 3,000 אלה, תוריד 10,000 עובדים שהפסיקו לבוא מהשטחים, תוריד עוד 10,000 שונים, ועדיין יש תוספת של כ-90,000 מקומות עבודה.

גדליה גל: אז באים ושואלים, איפה מקומות העבודה?

גדליה גל: אני לא נמנה עם האומרים שהצמיחה התחילה עם הממשלה הזו.

גדליה גל: הצמיחה התחילה בממשלה הקודמת, אבל הממשלה הזאת הוסיפה עוד כהנה וכהנה.

גדליה גל: מדוע נדרשים לתת נתונים לא נכונים?

גדליה גל: כדי להטעות את הציבור?

גדליה גל: בשם איזה יושר?

גדליה גל: חבר הכנסת דן תיכון לא מכיר את הנתונים האלה?

גדליה גל: הוא לא בדק אותם עם אגף התקציבים, שאנשיו יושבים שם משמאל?

גדליה גל: הכול עבודות דחק, חבר הכנסת מצא?

גדליה גל: השר לשעבר משה נסים לא יודע שבשנת 1991 נוספו 91,000 מקומות עבודה כאשר העלייה היתה בשיא, 200,000 עולים.

גדליה גל: בעצם העולים יוצרים את מקומות העבודה, והלוואי שהעלייה הזאת תימשך.

יהושע מצא: כמה תעסוקה יצרנית, אדוני?

גדליה גל: במשק המודרני כבר אין מבחינים, אליבא דמשה נסים, בין יצרנית לבין אחרת.

גדליה גל: לא יודעים איפה הגבול.

יהושע מצא: ומה עם העלייה?

גדליה גל: כל מקום עבודה שאדם עובד בו הוא דבר חיובי.

משה נסים: אני מבקש ממך לומר משהו, מאחר שהזכרת את שמי.

משה נסים: הואל בטובך להקשיב: אנו מקבלים את הנתונים והמספרים, ואין לנו ברירה אלא לקבל את הנתונים ואת המספרים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

משה נסים: בדוק ומצא שבשנת 1990, שהיא השנה הראשונה לעלייה, ניתוספו, לא כפי שכתוב אצלך 31,000 מקומות עבודה, אלא 48,500, ואני יכול להראות לך את זה בשנתון הסטטיסטי.

גדליה גל: אבדוק זאת ברצון.

משה נסים: בשנת 1991 נוצר מספר שיא בתולדות ישראל – 108,900 מקומות עבודה, מהם 90,000 בסקטור העסקי, דהיינו שינוי דרמטי ומהפכני במבנה המשק, שלא ידענו כמותו.

משה נסים: בשנת 1992 נוספו, על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מעל 80,000 מקומות עבודה, וגם כאן הרוב המכריע בסקטור העסקי-הפרטי ולא בסקטור הציבורי, שינוי גדול ממה שהיינו רגילים לו.

משה נסים: כידוע לכולנו, בשנתיים האלה עלו 400,000 עולים, ועם זאת, תוספת כוח האדם היתה כפי שהיתה והאבטלה היתה כפי שהיתה.

משה נסים: עכשיו, כאשר העלייה קטנה יותר, משמע שהאבטלה אומנם קטנה באחוזים נומינליים, אבל היא גדלה באחוזים ריאליים לעומת מספר העולים.

משה נסים: אנו צריכים להכיר במציאות זו, מה גם שהשנה הפרופורציה בין מקומות העבודה שהיתוספו בסקטור הציבורי לעומת הסקטור הפרטי השתנתה, ואחוז גדול יותר של מקומות היתוסף בסקטור הציבורי לעומת מה שהיה בשנים קודמות.

משה נסים: הבעיה עדיין קיימת, וצריך לראות בה בעיה לאומית ולהתמודד אתה.

משה נסים: לא השתנה שום דבר לטובה.

משה נסים: להיפך, מבחינה משמעותית וריאלית המצב השתנה לרעה.

גדליה גל: אני מצטער מאוד, אני חושב שכדי להבליט דבר אחד לא צריך להקטין מערכו של דבר אחר.

דן תיכון: האם שמי הוזכר כאן?

גדליה גל: לא הזכרתי שום דבר, ציטטתי דבר לגבי חבר הכנסת דן תיכון שלא אמרתי אותו פה כאשר הוא היה ושמע.

גדליה גל: כאשר הגיש שר האוצר את התקציב לשנת 1993, הוא אמר שהיעד הוא לרדת ל-10.6% בשיעור הבלתי-מועסקים, וזאת כאשר כולנו יודעים שכל 1% הוא 19,000 עובדים.

גדליה גל: על-פי הנתונים, האבטלה ירדה לא ל-10.6% אלא ל-10.2%, משמע ירידה של 8,000 נוספים.

גדליה גל: קיבלתי פתק ולפיו כתוב בעמוד 47 בחוברת עיקרי התקציב, המונחת לפניכם, שיש 60,000 מועסקים ממחצית השנה, מהם 45,000 במגזר העסקי.

גדליה גל: אין לי החוברת אלא הדף הזה.

גדליה גל: 60,000 בחצי שנה, משמע יש סיכוי שיהיו לא 108,000 כפי שהערכתי אלא 120,000 ב-1993.

גדליה גל: אני חושב שזה הישג יוצא מן הכלל, גם אם לא מספיק והרבה פחות ממה שהיינו צריכים, והלוואי שמצב התעסוקה ילך וישתפר.

גדליה גל: התפלאתי לשמוע מחבר הכנסת קצב, שהוא מתפלא על שקיבלנו את כספי הערבויות ולא הוצאנו אותם כדי לטפל בעוני ובדברים אחרים.

גדליה גל: האם זו הבעיה שלנו, או כיצד לשמור על גירעון יורד?

גדליה גל: כיצד אפשר להוציא יותר בלי להגדיל את הגירעון?

גדליה גל: האם לצורך חישוב הגירעון, או האם כדי למנוע אינפלציה, אפשר לקחת את כספי הערבויות ולהוציא אותם על הרחבה תקציבית?

גדליה גל: האם העניים ייהנו מהתפרסות אינפלציונית?

גדליה גל: איזה מין דיבורים הם אלה?

גדליה גל: כשם שהפרט צריך להיות מאושר כאשר הכנסותיו גדלות ונותנים לו הלוואה, אך הוא יכול שלא להשתמש בה אלא להחזיקה כגיבוי לימים שבהם ייזקק לה, כך גם מדינה.

גדליה גל: הלוואי שתתחדש העלייה ונצטרך להוציא יותר על השקעות, ואז ללא ספק יבואו לידי ביטוי גם ההלוואות שקיבלנו.

גדליה גל: הן מהוות סימן בעולם כולו, שאפשר לסמוך על מדינת ישראל, שאפשר לעשות אתה עסקים, כי אם גם ארצות-הברית מוכנה לערוב לה – סימן שיש בה משהו.

גדליה גל: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רון נחמן, שמעתי לפני-כן שהתלוננת על תורך, ולכן אני מודיע לך שתורך הגיע.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האזנתי בקשב רב לנאומו של יושב-ראש סיעת הליכוד, חבר הכנסת קצב, ולא הבנתי אם הוא קפיטליסט או סוציאליסט בולשביקי.

אלי דיין: בהתחלה הוא התאונן, מדוע לא מקילים עם המשקיעים, מדוע לא מעודדים השקעות, ואחר-כך הוא שאל מדוע לא עושים רפורמה במס.

אלי דיין: הרפורמה במס ובמס החברות נועדה לעודד השקעות.

אלי דיין: ממה נפשך, חבר הכנסת קצב.

אלי דיין: זהו הליכוד.

אלי דיין: הליכוד התנתק מן העם, זאת אנו יודעים.

אלי דיין: על מה שאמר ידידי, חבר הכנסת דב שילנסקי, אני רוצה לומר: טול קורה מבין עיניך.

אלי דיין: הרי הליכוד התנתק מהעם, 15 שנה היה בשלטון והרחיב את הפערים החברתיים ללא הכר, גרם קטסטרופה בנושא העבודה.

סילבן שלום: שש שנים מתוכן הייתם אתנו.

אלי דיין: ממדי העוני גדלו מדי שנה בשנה, ובא היום חבר הכנסת דב שילנסקי ואומר: אתם, אנשי מפלגת העבודה, התנתקתם מהעם.

אלי דיין: אנחנו רק שנה וחצי בשלטון.

סילבן שלום: לא נכון, שש שנים הייתם אתנו.

אלי דיין: אני רוצה לומר לכם מה הספקנו לעשות: נכון, הקפאנו את ההשקעות בשטחים – 4 מיליארדי שקל לשנה.

אלי דיין: תקראו את התקציב, אני יושב בוועדת הכספים זו השנה השישית.

אלי דיין: אם היו שינויים בתקציב, הרי הם הוספת 3 מיליארדי שקל לחינוך.

אלי דיין: במשך כל השנים האחרונות קיצצתם בחינוך, פגעתם בחינוך, פגעתם בשכבות החלשות.

אלי דיין: תלמידים לא הגיעו לבחינות בגרות, לא הגיעו לאוניברסיטאות.

אלי דיין: אנחנו הוספנו 3 מיליארדי שקל לחינוך.

אלי דיין: הסתובבתם בארץ וראיתם את הכבישים?

אפרים גור: למה הפסקתם את הבנייה למגורים במדינה?

אלי דיין: השקענו 1.8 מיליארד שקל בכבישים.

אפרים גור: האם אתה מוכן לענות, מדוע הפסקתם את הבנייה לדיור במדינה, למה יצרתם מחסור בדירות?

אלי דיין: אבל אנחנו נותנים משכנתאות, למשל לעולים מאתיופיה ולעולים אחרים, וזה מגיע ל-110%.

אפרים גור: אילו משכנתאות, תסלח לי, אפילו בשקל אחד לא הגדלתם את המשכנתאות, רק למשפחות חד-הוריות.

אלי דיין: בשביל מה לבזבז מיליארדים?

אלי דיין: השר שרון הביא קרוונים מארצות-הברית.

אלי דיין: הוא בזבז 3 מיליארדי דולר.

אלי דיין: השר שרון, שמדבר היום גבוהה גבוהה, בזבז 3 מיליארדים על קרוונים.

אלי דיין: האם ביקרתם באתרי הקרוונים?

אלי דיין: זו בושה וחרפה.

אפרים גור: איפה רצית שאנשים יגורו?

אלי דיין: בושה וחרפה.

אלי דיין: להוסיף 7 מיליארדי שקל לחינוך, לכבישים, לרווחה, לבריאות, ליצירת מקומות תעסוקה.

אלי דיין: השנה נוצרו 100,000 מקומות תעסוקה.

אלי דיין: היצוא גדל ב-18%.

אפרים גור: – – –

אלי דיין: אני חושב שאנשי הליכוד צריכים לשתוק, להתבייש.

רון נחמן: צריכים להיעלם.

אלי דיין: צריכים לשתוק.

אלי דיין: לפחות לא צריכים לבוא בחוצפה ובעוז ולומר: התנתקתם מהעם.

יהושע מצא: הצגה לא רעה.

אלי דיין: הרי העם הכה אתכם שוק על ירך, ירדתם ל-32 מנדטים.

אלי דיין: קצת ענווה.

יהושע מצא: הצגה לא רעה.

אלי דיין: אנחנו נחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי וניתן בריאות לכל התושבים.

אלי דיין: בתקופת

אלי דיין: כם אתם גרמתם לכך שיש 100,000 ילדים ללא ביטוח בריאות.

חיים אורון: בשבוע הבא.

יורם לס: במוצאי שבת.

אלי דיין: בשבוע הבא או בעוד שבועיים.

אלי דיין: אנחנו רוצים סל בריאות טוב, שתהיה רפואה ציבורית שוויונית.

רון נחמן: ומזכיר הסתדרות חדש.

אלי דיין: חבר הכנסת מצא, יש לי חדשות בשבילך, אנחנו נחוקק חוק פנסיה ממלכתית.

אלי דיין: אתם יודעים שבארץ – – –

יהושע מצא: לא השארתם כסף בקופה.

יהושע מצא: רוקנתם את הקופה של הפנסיה.

יהושע מצא: רוקנתם את קופת ההסתדרות.

אלי דיין: בתקופתכם.

אלי דיין: חבר הכנסת מצא, תקשיב היטב.

אלי דיין: מי רוקן?

אלי דיין: איזה סיפורים.

אלי דיין: ללא הקרנות האלה עשרות אלפים היו מתים מרעב.

אלי דיין: אתה יודע שבתקופת

אלי דיין: כם גרמתם ש-250,000 קשישים חיים מתחת לקו העוני, אין להם פנסיה.

יהושע מצא: הכול אנחנו.

יהושע מצא: מותר לשאול אותך שאלה?

יהושע מצא: אתה מתעלם כל הזמן מהשאלה הזאת, הלוא ישבתם אתנו לפני כן שש שנים רצופות בממשלה.

אלי דיין: אוי לרשע ואוי לשכנו.

אלי דיין: עשינו טעות שישבנו אתכם.

יהושע מצא: שר האוצר היה שלכם – איזו הידרדרות.

יהושע מצא: שר הביטחון – האינתיפאדה התחילה אצלו.

יהושע מצא: עתה ידיך נקיות – רק שנה וחצי בשלטון?

יהושע מצא: שמונה שנות שלטון ישבתם.

אלי דיין: אני רוצה לענות לך בכנות.

אלי דיין: כשישבנו אתכם, הממשלה היתה משותקת, והשקענו עוד 4 מיליארדי שקל בשטחים.

אלי דיין: הנה, עכשיו רק התנתקנו, הפסקנו בבזבוזים, התחלנו לטפל בחינוך, ברווחה, בפרויקטים לתעסוקה.

אלי דיין: אגב, יש לי חדשות בשבילכם, בשנה הבאה ממדי העוני ירדו.

אלי דיין: לא ניתן מנוח לשר האוצר.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אלי דיין, תרשה לי רגע, כאשר עליתי לדוכן שמעתי ויכוח – – –

עמנואל זיסמן: – – –

יהושע מצא: גם אני שואל את השאלה הזאת: איפה השרים?

דב שילנסקי: חבר הכנסת מצא.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן.

דב שילנסקי: ובכן, חבר הכנסת אלי דיין, שמעתי שהוזכר שמך, וכאילו לא בכוונה קופחת בזה שהיתה דחייה.

דב שילנסקי: על מנת לפצות אותך וגם את חבר הכנסת רון נחמן, אני מוסיף לכל אחד מכם דקה, על מנת לפצות על הפיגור בזמן.

אלי דיין: אני רוצה לסיים.

אלי דיין: אין לי מה לבוא אליכם בטענות, כי אתם לא עשיתם כלום, אבל אני קורא לחברי, חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים, שאני סומך על אמינותו – גם לאחר התקציב, לא נסכים שבשנה הבאה 250,000 קשישים יחיו מתחת לקו העוני; חייבים לתת להם 70 שקל.

אלי דיין: ונוסיף, כמו שהוספת, וזה דבר יפה, שעת לימודים בכל ערי הפיתוח והשכונות.

אלי דיין: יישר כוח.

אלי דיין: זה דבר גדול, זה שינוי מהותי, זו השקעה.

אלי דיין: לא נסכים עוד ש-100,000 זקנים שחיים מתחת לקו העוני ישלמו דמי ביטוח לאומי.

אלי דיין: זה לא יכול להיות.

אלי דיין: אלה תופעות שאנחנו חייבים לסלק אותן – – –

יהושע מצא: נסלק זאת יחד עם הממשלה.

אלי דיין: האופוזיציה יכולה לתמוך בזה, אבל האחריות היא על הממשלה הזאת.

אלי דיין: אני מסכים אתך.

אלי דיין: חבר הכנסת מצא, אני רוצה לומר לך, הממשלה הזאת התקדמה יפה מאוד במשא-ומתן לשלום, והיא תעשה שלום גם עם הפלשתינים, גם עם הירדנים וגם עם הסורים, וגם תילחם באבטלה ותצמצם את ממדי העוני ותצמצם את הפערים החברתיים, ותהיה לנו מדינת ישראל חזקה וטובה וחברה למופת.

אלי דיין: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רון נחמן, ואחריו – חבר הכנסת שאול גוטמן.

חיים אורון: מה עם חבר הכנסת נסים זוילי?

דב שילנסקי: חבר הכנסת נסים זוילי – היתה אלי פנייה שהוא באיזו שיחה ודיון מאוד חשובים, והוא ביקש לדחות את תורו בעשרה מקומות.

דב שילנסקי: קיבלתי את הבקשה הזאת.

דב שילנסקי: לכן אני מבקש, מאחר שברשימה הפורמלית מופיע חבר הכנסת נסים זוילי קודם, יכול – – –

יהושע מצא: יש דיון עם פרץ והברפלד.

דב שילנסקי: על כך אינני יכול להביע דעה.

דב שילנסקי: לכן, יכול להיות שתהיה פה טעות, כי חבר הכנסת גוטמן וחבר הכנסת עוזי לנדאו, שרשומים אחרי חבר הכנסת זוילי, תורם יגיע קודם, והם אולי לא יהיו באולם, ויכול להיות שהטעיתי אותם בכך שנעניתי לפניית חבר הכנסת זוילי.

דב שילנסקי: אני מבקש שיודיעו לחברי הכנסת גוטמן ולנדאו.

דב שילנסקי: אחריהם – חבר הכנסת עמנואל זיסמן, שהוא נוכח באולם ולא צריך להודיע לו, הוא שומע.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רון נחמן, היית עסוק כאשר הודעתי שמאחר שכאילו קופחתם – גם אתה וגם חבר הכנסת אלי דיין – קיבלתם ממני כל אחד מענק: דקה נוספת.

דב שילנסקי: אני כבר מוסיף לך דקה, ומעמיד את השעון על שש דקות.

רון נחמן: שש דקות היו לי גם בלי התוספת.

רון נחמן: אתה מספר לי בדיוק מה ששר האוצר אומר.

רון נחמן: שש דקות היו בזכות ולא בחסד.

דב שילנסקי: טעות.

דב שילנסקי: אני מקבל.

דב שילנסקי: שש דקות בזכות.

דב שילנסקי: אני מוסיף לך.

דב שילנסקי: אני טעיתי.

דב שילנסקי: אתה מקבל דקה נוספת.

דב שילנסקי: אני מעמיד את השעון על שבע דקות.

רון נחמן: ועל הפרעות – עוד שתי דקות, והכול יהיה בסדר.

דב שילנסקי: מי יפריע לך?

דב שילנסקי: אותך שומעים תמיד בקשב ומסכימים לך.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי דיין עמד על הדוכן, איפה הוא?

חיים אורון: הוא שומע אותך ברמקול.

רון נחמן: חבר הכנסת אלי דיין, יש פתגם בערבית – שללשון אין עצם, איך שהלשון מתגלגלת זאת פשוט אמנות.

עמנואל זיסמן: תגיד זאת בערבית.

יורם לס: זה הדו-קיום, אני מבין.

רון נחמן: למה בערבית?

רון נחמן: אני אומר זאת בעברית.

רון נחמן: עומד חבר הכנסת אלי דיין מעל הדוכן ומספר על ימות המשיח.

רון נחמן: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת אלי דיין, תעבור ברחוב בישראל – הוא באמת מסכים לכל מה שאתה אומר?

רון נחמן: הוא באמת מאמין לכל מה שאתה דיברת?

רון נחמן: אולי שכנעת את עצמך.

רון נחמן: לך לכפר-שלם, זה אותו כפר שרבין השווה אותו לעזה.

רון נחמן: שאל היום את התושבים של כפר-שלם, אם הם מאמינים למלה אחת שאמרת, עם החברים שלך, שאל אותם, שאל אחד מהם.

רון נחמן: לא אני אתן את התשובה – הם.

רון נחמן: אתה מדבר על המיליונים, והאיש ברחוב שואל: רגע אחד, איפה הכיס שלי?

רון נחמן: האם אני רואה פה מיליונים?

רון נחמן: האם אני רואה פה אלפים?

רון נחמן: האם אני רואה כאן עשיריות?

רון נחמן: אני רואה קדחת.

רון נחמן: שום דבר אני לא רואה, מכיוון שמאוד נחמד, בדיון על תקציב, במסגרת של שש דקות, לספר את נפלאות הממשלה.

רון נחמן: התוצאות ייקבעו רק במקום אחד – בבחירות.

רון נחמן: מכיוון שאנחנו יודעים שהבחירות לראשות הממשלה יהיו אישיות, מכאן הבסיס לכל התקציב.

רון נחמן: הוא תקציב שמכיל את הבחירות הבאות.

רון נחמן: אתן לכם דוגמה, הבלוף של שבס.

רון נחמן: שלשום דנו בנושא חוק ערי הפיתוח, ההקפאה שלו בניגוד להחלטת בג"ץ; לקח מנכ"ל ראש הממשלה אוטובוס לסיורים ברחבי הארץ, וכותרות בעיתונים: 750 מיליון שקל יוקצו לערי הפיתוח עד 1997.

רון נחמן: הרי זה בלוף והונאה, כי הבג"ץ שאני הגשתי פסל את החלטת הממשלה ואת החלטות שבס, והחזיר אותן אחורה שנה – – –

חיים אורון: זה כבר תוקן אתמול.

רון נחמן: – – – לא העברת את זה עדיין, וזה עוד לא נגמר, כי האוטובוס של שבס עם הטיפול הנקודתי הוא חלק מתוך כל העניין שנקרא החלטות הממשלה.

רון נחמן: אם ההחלטות בוטלו, גם העניין של הטיפול הנקודתי בטל.

רון נחמן: אם אתם לא מאמינים, זה יהיה בבג"ץ כנראה בעוד שבוע-שבועיים, ואז אנחנו נראה את בושתכם.

רון נחמן: הבלוף של רבין.

רון נחמן: אומר ראש הממשלה: אני מחויב, אני אחראי לכך – אסור לי לחקות אותו כאן מעל הדוכן, הייתי נותן חיקוי טוב.

רון נחמן: הוא אחראי לכך שהוא צריך לשמור על אותם יישובים, והוא התגאה שהיישובים ביהודה ובשומרון, לא כמו שהיה צריך להיות לפי הליכוד, אינם מופקרים.

רון נחמן: חברי הכנסת, הרי אתם יודעים שבתקציב שתאשרו היום אין אגורה אחת לפריסה של צה"ל ביהודה ובשומרון, ואני רוצה לראות את הסעיפים.

עמנואל זיסמן: אנחנו לא יודעים אם תהיה פריסה.

רון נחמן: הדבר הבא, וזו הצעה – – –

עמנואל זיסמן: אנחנו לא יודעים איזו פריסה תהיה ומתי תהיה הפריסה.

רון נחמן: חבר הכנסת זיסמן, אתה יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, אני מגיע אליך.

רון נחמן: 120,000 איש יגיעו מרוסיה – כן או לא?

רון נחמן: אני חושב שלא, אבל איך אתה יודע לתקצב בתקציב 120,000, כשאתה יודע שלא יגיעו יותר מ-70,000-60,000?

עמנואל זיסמן: כמה הגיעו השנה, אתה יודע?

רון נחמן: כמה הגיעו – 80,000?

עמנואל זיסמן: כן.

רון נחמן: בסדר.

רון נחמן: בין 80,000 ל-120,000 יש פער של 40,000, נכון?

רון נחמן: ידעת את זה מראש?

רון נחמן: אני טוען שכן.

רון נחמן: ואני אומר לך גם עכשיו: לא יגיעו 120,000.

רון נחמן: הלוואי שיגיעו 400,000, זה מה שאנחנו רוצים, אבל אני אומר: מדינה או ממשלה נאורה צריכה להכשיר ולהכין את עצמה למצבים בלתי צפויים.

רון נחמן: אם אתה הולך בנושא העלייה על בסיס שנתי של 120,000, אתה יודע שבמשך 12 חודשים תוכל להתמודד עם הבעיה הזאת; אבל כאן, בתוך חודשיים-שלושה חודשים, הצבא צריך לצאת.

רון נחמן: מישהו צריך לבצע פעולות בשטח, מישהו צריך לסלול כבישים, מישהו צריך להתקין גדרות, מישהו צריך להתקין קשר.

רון נחמן: אפילו תבוא ותגיד: הנה אני נותן את הכסף, זה לא מספיק, כי יש לך ציר הזמן וציר הכסף.

רון נחמן: ציר הכסף יובטח, ציר הזמן לא יספיק, כי אתה בפיגור.

עמנואל זיסמן: זה נעשה, זה נעשה.

רון נחמן: היות שאני גר שם, אני מודיע לך שזה לא נעשה.

עמנואל זיסמן: אני הייתי – – –

רון נחמן: אתה היית, ואני חי שם, ואני נמצא בשיתוף פעולה – – –

עמנואל זיסמן: אני הייתי בשבוע שעבר, הייתי.

רון נחמן: אני נמצא בשיתוף פעולה עם כוחות הביטחון, ואני מודיע לך: אין שום דבר.

גדליה גל: נחמן, נחמן – – –

עמנואל זיסמן: שמע.

גדליה גל: אני רוצה להתייחס רק לנתון אחד: בספר התקציב כתוב, שההנחה היא 100,000 עולים, ולא 120,000 עולים, כפי שאמרת.

רון נחמן: 100,000 עולים במקום 120,000.

גדליה גל: לא במקום.

רון נחמן: בשנה שעברה המספר היה 120,000.

עמנואל זיסמן: אנחנו מדברים על התקציב הזה.

רון נחמן: 100,000 עולים, או.

רון נחמן: קיי.

רון נחמן: עכשיו אני חוזר לנושא.

רון נחמן: כשחבר הכנסת אלי דיין כבר מוכר את הסחורה המשומשת הזאת 15 פעמים, והיא המיליארדים שהשקענו, ש"בזבזתם ביש"ע" – אמרו לפני הבחירות: 3 מיליארדים, 4 מיליארדים, 7 מיליארדים.

רון נחמן: איפה הם המיליארדים?

רון נחמן: בדימונה לא בונים, בנצרת לא בונים, במעלות לא בונים, בשדרות לא בונים, באופקים לא בונים.

רון נחמן: 10% מכל הבנייה במדינת ישראל בוצעו תמיד ביהודה ובשומרון, בין 8% ל-10%, אז על מה אתם מדברים?

רון נחמן: כשבנו 100,000 דירות בישראל, בנו גם ביהודה, בשומרון ובעזה את ה-8%, את ה-10%.

רון נחמן: לבוא ולהגיד: אנחנו הפסקנו את הבנייה?

רון נחמן: שקר וכזב.

רון נחמן: משלמים 100 מיליון שקל לחברת "אשטרום", "אפריקה-ישראל", שכטר.

רון נחמן: רק אצלי ביישוב – 100 מיליון שקל, ולא מאכלסים דירות.

רון נחמן: במקום למכור אותן, אומרים: לא אנחנו נרצה, חס וחלילה, ש-2,000 יהודים נוספים יגיעו.

רון נחמן: מבקרת המדינה תבדוק את זה.

רון נחמן: ביקשנו שתבדוק אם זה נכון, שכאשר אין כסף לתלמידים, ייקחו 100 מיליון שקל וישלמו אותם לחברות ויחזיקו דירות שעומדות ריקות בלי שימוש, במקום לנצל את הכסף הזה לצרכים חברתיים.

רון נחמן: האם בכפר-שלם קיבלו איזה סכום כסף מהסכומים האלה של המיליארדים?

רון נחמן: אם כן, תרימו טלפון, בבקשה, למשרד הבינוי והשיכון.

רון נחמן: אני יכול לתת לכם את מספר הטלפון.

עמנואל זיסמן: מהו?

רון נחמן: מספר הטלפון הוא: 02-847106 – לשכתו של שר הבינוי והשיכון, של המנכ"ל.

רון נחמן: תרימו טלפון לשם – 847106, ותשאלו בבקשה איפה הכספים שהתפנו מהמיליארדים ביש"ע לכפר-שלם, לשדרות ולאופקים.

רון נחמן: הנה מספר הטלפון הזה, תרימו.

רון נחמן: אתם רוצים מספר טלפון נוסף?

רון נחמן: 755555 – אני לא זוכר בדיוק את המספר – משרד ראש הממשלה בירושלים, ושאלו את הדברים האלה, קבלו את האינפורמציה, אם הכסף של המיליארדים שנזרק והצילו אותו, אם הוא הגיע אלינו, ואם כן – מתי?

רון נחמן: במעטפה בדואר?

רון נחמן: אולי בחשבון בנק?

רון נחמן: אולי לשכונה?

רון נחמן: תשאלו את זה.

רון נחמן: זו ממשלה שאין לה תוכנית לכספי הערבויות.

רון נחמן: ישבנו בוועדת הכספים, שאלנו על נושא הערבויות.

רון נחמן: הייתי בארצות-הברית.

רון נחמן: אנשים נדהמים כשאנחנו מספרים להם שמדינת ישראל ביקשה 2 מיליארדי דולר לשנה לקליטת העלייה, ובמקום זה היום עושים טובה לחברת החשמל ורוצים לבנות את תחנת הכוח.

רון נחמן: לא לכך נוצרו הערבויות.

רון נחמן: לא לכך התכוונו אלה שביקשו את הערבויות.

יורם לס: אז מה, זו לא תשתית?

דב שילנסקי: אין לו זמן לענות.

רון נחמן: חבר הכנסת לס, אני לא רוצה לענות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רון נחמן, היו כמה קריאות ביניים, ואני מעריך אותן במסגרת חצי דקה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, נתתי לו חצי דקה על חשבון קריאות הביניים.

דב שילנסקי: אני מבקש לא לקרוא קריאות ביניים, כי אצטרך להוסיף לו עוד הפעם.

רון נחמן: אני רוצה להגיד לממשלה, על כל הדברים הטובים שהיא עושה – תבורכי.

רון נחמן: אני לא פוסל באופן חד-משמעי את כל עבודתה של הממשלה.

עמנואל זיסמן: תן דוגמה.

רון נחמן: אתן דוגמה; למשל, הכספים שנתנו לחינוך.

רון נחמן: זה לא מספיק, הרי אין סוף למה שצריך, אבל עצם זה שנתנו כסף לחינוך, אני חושב שזה בסדר.

רון נחמן: אבל לדעתי אסור לעשות אפליה בין תושבים ובין ילדים באזורים שונים בארץ.

רון נחמן: ומכאן אני מגיע, ובזה אסיים, לנושא שנקרא, לפי דעתי – משטר הפחד והרמיסה של כבוד האדם.

רון נחמן: אני רוצה להזהיר את הממשלה הזאת: אני לא מסכים למדיניות שלכם לא ביהודה, בשומרון ובעזה, ובעיקר לא למדיניות הסוציאליסטית שלכם.

רון נחמן: אנא, אל תפגעו בכבוד האדם.

רון נחמן: אני מפנה אליכם את הבקשה הזאת: מי שפוגע בכבודו של אדם, מי שפוגע בחינוך של ילד, מי שפוגע בפרנסה של אבא שלו, פוגע בכבוד האב והמשפחה.

רון נחמן: אל תחזרו לשנות ה-50, שבהן לפי הפנקס קיבלו את מה שהיו צריכים לקבל.

רון נחמן: אל תפעילו את משטר הפחד, שמי שלא מסכים אתכם – רומסים אותו.

רון נחמן: די והותר בהתנהגותם של חברי הכנסת שנמצאים כאן בכנסת, וכאשר ראש הממשלה רק מסתכל עליהם, הם פתאום נהיים שפני הגולן, שפנים כאלה קטנים, רצים מהר.

רון נחמן: אל תהיו שפנים, תהיו גברים, תצביעו כפי שאתם חושבים שצריך להצביע, בלי תירוצים.

דב שילנסקי: תודה רבה.

נעמי חזן: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שאול גוטמן, אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

דב שילנסקי: שאול גוטמן, יש לך ארבע דקות.

שאול גוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בזמן הקצר העומד לרשותי ברצוני להתייחס לשלושה נושאים: שדה הקרב העתידי, התעשיות הביטחוניות, החינוך וההשכלה הגבוהה.

שאול גוטמן: מקובל היום, גם אצלנו וגם במערב, שבאמצעות נשק מונחה מדויק ניתן להוריד את מספר הנפגעים בשדה הקרב, מצד אחד, ולהגיע להישגים קרקעיים, מצד שני.

שאול גוטמן: להורדת מספר הנפגעים יש משמעות ערכית, ובאותה עת – משמעות כלכלית.

שאול גוטמן: לאחרונה שמענו, כי לעת שלום נעבור לצבא קטן וחכם.

שאול גוטמן: דהיינו, אנחנו שוב דוחים את מה שהיה אמור להיות מוכן היום.

שאול גוטמן: ברצוני להדגיש, כי חוסר התכנון לטווח בינוני וארוך וחוסר החלטה ברורה מובילים אותנו לצבא בעל מבנה לקוי, שעלול להוביל, לצערי, לנפגעים רבים.

שאול גוטמן: מדהים להיווכח, כי בתקציב הביטחון יש תקציב להעלאת שכר בצה"ל, שהוא מגזר לא מקופח מצד אחד, והזנחת התעשיות הביטחוניות מצד שני.

שאול גוטמן: אמת, יש לבצע שינויים מפליגים במבנה השכר בתעשיות הביטחוניות וגם במבנה התעשיות עצמן, אך במקביל יש להגביר את ההזמנות מהתעשיות הביטחוניות במסגרת התקציב הנוכחי, ובאופן הדרגתי לבטל את הסיוע הביטחוני האמריקני.

שאול גוטמן: כי זאת לדעת, סיוע זה מהווה סובסידיה אמריקנית לתעשייה הביטחונית האמריקנית, על חשבון התעשייה הביטחונית הישראלית.

שאול גוטמן: אדרבה, יוכיח שר הביטחון כי הוא יכול לקבל אישור אמריקני להוצאת כל הסיוע הביטחוני על ההזמנות מהתעשייה הישראלית.

שאול גוטמן: אדוני היושב-ראש, ידוע לי כי בפיתוח שדה הקרב העתידי נעשו צעדים חשובים בכיוון הנכון על-ידי הרמטכ"ל הנוכחי, אך לדעתי יש צורך בתנופה אדירה כדי לשנות את המבנה מעיקרו.

שאול גוטמן: לצערי, לא ניתן לפרוס כאן ולו תמונה חלקית.

שאול גוטמן: אם לא נבצע מהלכים מרחיקים לכת היום, נמצא עצמנו בשנות ה-2000 חשופים ומפגרים טכנולוגית.

שאול גוטמן: רבותי חברי הכנסת, כבר עתה אפשר למשש את הדעיכה המדעית והטכנולוגית במדינת ישראל.

שאול גוטמן: כמי שמשמש פרופסור בטכניון בחיפה אני יכול להעיד כאן, כי זה שנים לא עומדים בתור מועמדים לשמש כחברי סגל חדשים.

שאול גוטמן: תופעה זו גורמת לפשרה לא רצויה ברמת חלק מחברי הסגל.

שאול גוטמן: הסיבה הישירה לכך היא, כי פרופסור מן המניין בטכניון משתכר כמחצית מחבר הכנסת.

שאול גוטמן: דעיכת הטכניון ואוניברסיטאות אחרות מובילה כבר עתה לירידה ברמת המחקר הבסיסי והשימושי, ולכן ברמת הפיתוח הביטחוני.

שאול גוטמן: אדוני היושב-ראש, החינוך היסודי קשור באיכות ולא במספר המחשבים שמכניסים לכיתות.

שאול גוטמן: כבר הזכרתי כאן בעבר כי יש לבצע את הפעולות הבאות: א.

שאול גוטמן: לקצץ את הפקידות הממשלתית והציבורית לכמחצית; ב.

שאול גוטמן: להכפיל את מספר המורים והכיתות; ג.

שאול גוטמן: לדרוש הכשרה אמיתית ממורים ומגננות.

שאול גוטמן: שלב ראשון – תואר אקדמי רגיל, ושלב שני – לימודי הוראה של שנה נוספת; ד.

שאול גוטמן: לשלם למורה שכר הולם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת גוטמן, אני רואה שיש לך עמוד שלם.

דב שילנסקי: תוותר אולי על חלק ממנו?

שאול גוטמן: לא, יש לי רק הערת סיכום, אדוני היושב-ראש.

שאול גוטמן: הסיבה היחידה לקיום מדינת ישראל היא היותה של המדינה מדינה יהודית.

שאול גוטמן: השואה הדמוגרפית בתחומי "הקו הירוק", שרבים מתעלמים ממנה, לא תיעלם בבניית מדינה פלשתינית בגבולות "הקו הירוק", כפי שעושה הממשלה דהיום.

שאול גוטמן: הקריאה לפינוי יישובים והפיתוי הכלכלי בדמות פיצויים הם אנטי-תזה לציונות וליהדות.

שאול גוטמן: פקודה לפינוי יישובים, אם תבוא, הינה בזויה, בלתי מוסרית, ואין לציית לה.

שאול גוטמן: תודה.

דב שילנסקי: פרופסור גוטמן, האם תוכל להיענות לבקשתי?

דב שילנסקי: השתמשת פה בביטוי "שואה דמוגרפית".

דב שילנסקי: אני כבר כמה פעמים הערתי – – –

שאול גוטמן: אני מצטער, אני מקבל את ההערה.

דב שילנסקי: בכלל, המלה שואה לא היתה אצלנו בשימוש יומיומי בשפה העברית עד שקרתה השואה.

דב שילנסקי: תמיד נוצרת אסוציאציה – – –

שאול גוטמן: אדוני, אני מקבל את הערתך.

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: יפה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, כלפיך היתה הסיעה שלך יותר אדיבה, לך יש שש דקות שלמות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, אתה תבוא בטענה, כי לך נתנו שתי דקות פחות.

עמנואל זיסמן: זה לא אומר שאתה לא תוכל להפעיל את שיקול דעתך ולהוסיף לי.

דב שילנסקי: אתה יושב כעת ומחכה בתור.

דב שילנסקי: לא קופחת, שמך הוזכר, היית פה.

דב שילנסקי: אז מה?

דב שילנסקי: צריך להעניש אותך על זה, ככה זה אצלנו.

דב שילנסקי: אני מקווה שאתה מקבל את ההומור שלי ברוח טובה.

עמנואל זיסמן: בהחלט.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-13 בספטמבר נחל העם בישראל תבוסה מידי ממשלתו, כאשר ראש הממשלה לחץ את ידו של ערפאת בוושינגטון.

עוזי לנדאו: משמעות ההסכם אז, וזאת אמרנו כל הזמן, היא פשוטה ומבהילה בחומרתה.

עוזי לנדאו: אמרנו, משמעות ההסכם הזה: מדינה פלשתינית שבירתה מזרח-ירושלים, בגבולות של לפני 1967, גבולות 1949, שאבא אבן קרא להם "גבולות אושוויץ"; כמו כן, הסכמה בפועל למימוש מה שהערבים קוראים "זכות השיבה".

עוזי לנדאו: מי שמבקש לראות ציון דרך נוסף באותו מדרון שאליו ובו מדרדרת אותנו הממשלה צריך להפנות תשומת לבו אל ההסכם שאתמול הכין את הטיוטה שלו שר החוץ מר פרס, הוא נושא הגנים של ממשלת המחדל מ-1973, הוא היחיד מהממשלה ההיא המכהן גם בממשלה הנוכחית.

עוזי לנדאו: אם כן, צריך לראות את ההסכם שחתמה שם ישראל.

עוזי לנדאו: איך אמר מר פרס?

עוזי לנדאו: אנחנו אחראים לביטחון שלנו אך אנחנו נוותר למען הכבוד שלהם.

עוזי לנדאו: אבל בהסכם הזה אין ביטחון.

עוזי לנדאו: יש הפקרתו של הביטחון ואין שם כלל שאלה של כבוד לערבים.

עוזי לנדאו: ישראל בהסכם הזה הסכימה להכיר בפועל בכל הסממנים החיצוניים של ריבונות אשר ערפאת מבקש לקבל.

עוזי לנדאו: זה אומר דגל, זה אומר שוטרים, זה אומר בפועל אפשרות לשלוט על מעברי הגבול.

עוזי לנדאו: כי מדינה שיש לה כניסה רשמית אליה ויציאה רשמית ממנה ושוטריה ובדיקותיה, היא יכולה גם להטיל וטו על אנשים הבאים לבקר בישראל ולא לאפשר להם כניסה.

עוזי לנדאו: צריך להבין, ואני מבקש להדגיש ולחזור ולהדגיש: מר קיסינג'ר ראה בשעתו בממשלה הזאת שחתמה על ההסכם ממשלה הסובלת מתשישות פסיכולוגית.

עוזי לנדאו: וצריך שאנחנו נשנן לעצמנו, שלא צריך שנופתע מכך.

עוזי לנדאו: ממשלה זו היא ממשלה מתבוללת מיהדות, מתרחקת מציונות ומחזירה את עם ישראל שגר עצמאי בארצו אל הגלות בדרכיה המשפילות ביותר.

עוזי לנדאו: גם זה לא מפליא.

עוזי לנדאו: היא נתמכת על-ידי מרצ מבפנים והיא נשענת על דראושה וגוז'נסקי מבחוץ, וזאת ממשלה שאם את מדיניותה תשלים עד תומה, היא תתחיל בכך את ספירתה לאחור של ההיסטוריה הציונית בארץ-ישראל.

טלב אלסאנע: ומה רע בכך שהיא נשענת – – –

נעמי חזן: ממשלה זו דווקא מגשימה את הציונות – – –

עוזי לנדאו: חברת הכנסת חזן, את בסך הכול כשנה או משהו בכנסת, ומקריאות הביניים ניכר שלא למדת הרבה.

עוזי לנדאו: אם תקשיבי ותאזיני, תשמעי את כל מעשי השלומיאליות של הממשלה שאת תומכת בה.

נעמי חזן: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דב שילנסקי: סליחה רגע, אני מבקש שקט.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, מכובדי, אני מכבד אותך מאוד, אתה יודע זאת וכולם יודעים זאת.

דב שילנסקי: אבל לדעתי שגית בהערה האישית.

דב שילנסקי: אתה יכול להתקיף את הממשלה, אבל כשאתה ציינת את הזמן שחבר הכנסת מכהן בכנסת ובכך ראית למתוח ביקורת על דעותיו – – – האם אתה לוקח את זה בחזרה?

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד הראוי, אני לא לוקח את זה בחזרה, והסיבה לכך פשוטה.

עוזי לנדאו: לעתים, כאשר הוויכוחים כאן מתחילים להיות אישיים, זה מסוג קריאות הביניים והתשובות המקובלות במקום הזה.

עוזי לנדאו: לא פגעתי באיש ולא החסרתי מכבודו של איש, אבל בוודאי חוסר ניסיון של חבר כנסת בעבודת הכנסת וחוסר ידיעתו את עבודתו הם בהחלט טיעון שרצוי ואפשר להשתמש בו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח, אבל – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אולי את תולדות הציונות לא למדתי בכנסת, אבל למדתי אותן מגיל אפס.

נעמי חזן: אני מוכנה יום יום, שעה שעה, דקה דקה, לעבור אתך על כל תולדות הציונות, אבל ממך אני בוודאי לא אקבל שיעורים בציונות.

נעמי חזן: וזה לא קשור כלל בתקופה שבה אני נמצאת בכנסת.

דב שילנסקי: טוב, תודה רבה.

דב שילנסקי: גמרנו.

עוזי לנדאו: חברת הכנסת חזן, שמעתי את ההערה שלך.

עוזי לנדאו: אני סבור שבמסגרת של דמוקרטיה, כל אזרח ובוודאי חבר כנסת רשאי לטעות.

עוזי לנדאו: ואם חברת הכנסת חזן מבקשת למצות את הזכות הזאת עד תומה, מי אני שאעמוד בדרכה?

נעמי חזן: – – – שלא תיתן לי שיעורים בציונות – – –

דב שילנסקי: גמרנו את הוויכוח, החלפנו דעות.

דב שילנסקי: בואו נגמור את הנושא הזה.

דב שילנסקי: אני אמרתי את דעתי.

דב שילנסקי: אנחנו לא נפתור את הבעיה.

דב שילנסקי: אני עצרתי את השעון ברגע שהתערבתי, אני מחזיר אותו ואתה יכול להמשיך.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עוזי לנדאו: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לסגנון רשלני ומופקר של ניהול המשא-ומתן.

עוזי לנדאו: שולחים לאוסלו, לאחד הדיונים, אולי המורכבים והגורליים של מדינת ישראל, משלחת שאין בה איש אחד מן הממסד של משרד החוץ, מקצוען אמיתי שמתמצא בסוגים כאלה של משא-ומתן; אין מומחה אחד בביטחון; אין מומחה אחד בכלכלה; אין מומחה אחד בנושא מים.

עוזי לנדאו: כל אלה הן סוגיות יסודיות, אבל הם מביאים אלינו את מסמך העקרונות הגורלי ביותר.

עוזי לנדאו: אולי תסביר לנו חברת הכנסת נעמי חזן היכן כאן החוכמה המופלגת של הממשלה?

עוזי לנדאו: הסוגיה השנייה נוגעת לפילוסופיה של ניהול משא-ומתן.

עוזי לנדאו: איך אומר מר פרס?

עוזי לנדאו: – הפלשתינים מקבלים, כי הם צריכים לקבל, וישראל נותנת, כי היא צריכה לתת.

עוזי לנדאו: אם זה סגנון הדברים, איפה יש משא-ומתן?

עוזי לנדאו: התוצאה הסופית היא, שישראל באמת איננה מנהלת משא-ומתן, אלא היא נותנת ונותנת ונותנת בלי לקבל תמורה.

עוזי לנדאו: וכאשר הוד מעלתו האדון ערפאת הואיל בטובו לחתום על מסמך, והוא התחייב שם על שני דברים, שבעיני מר פרס, שר החוץ, נראו דברים חשובים מאוד – אני מצטט ממה שכותב מר פרס בספרו: "לישראל מצדה היו תנאים מפורשים לגבי הכרה באש"ף, שיכיר בפומבי בזכותה של ישראל להתקיים בביטחון ושלום, שיתנער מטרור וייאבק בטרוריזם ובטרוריסטים, והעיקר, שיבטל את הסעיפים באמנה הפלשתינית הקוראים במפורש או ברמיזה להשמדת ישראל".

עוזי לנדאו: ובכן, אנחנו רואים דבר פשוט – אש"ף, את האמנה הפלשתינית ודאי שאיננו מוכן לבטל.

עוזי לנדאו: אינני מבין את הגיונו של ראש הממשלה, שאומר שהדבר הזה איננו כלל בעדיפות גבוהה של ישראל, אף ששר החוץ אומר שזה דבר חשוב ועיקרי.

עוזי לנדאו: אש"ף מתחייב להילחם בטרור, שר החוץ אומר שהדבר הזה חשוב בעינינו מאוד, ואין ממשלת ישראל חדלה להסביר יום יום מדוע אש"ף איננו יכול להילחם בטרור, איננו יכול לקבל על עצמו אחריות.

עוזי לנדאו: אני רוצה להבין, אם זה הסכם שלא רק חתמנו עליו אלא צריך גם לעמוד על מימושו, כשאנחנו משחררים את הצד שכנגד, שממול, מן הצורך לקיים את ההסכם הזה, אנחנו לא רק בטלנים בניהול משא-ומתן, אנחנו גם מופקרים, בכך שאנחנו מחנכים ומלמדים את הצד השני שהתחייבויות שהוא לוקח עליו אין הוא צריך למלא.

עוזי לנדאו: שר האוצר לשעבר, ידידי חבר הכנסת לשעבר ארידור, כתב מאמר מעניין בעיתון "מעריב", ושם הוא מספר על כמה מן הדברים המטופשים, הפרדוקסליים שקשורים בדרך ניהול המשא-ומתן על-ידי הממשלה.

עוזי לנדאו: הוא מצביע, למשל, על פרדוקס בוויכוח שקיים על מעברי הגבול, מצד אחד, והמשטרה החזקה שניתן לסמוך עליה, מצד שני.

עוזי לנדאו: כותב חבר הכנסת לשעבר ארידור: "ליד יריחו אותם אנשי משטרה, אנשי אש"ף, נהפכים לבעלי בריתנו במלחמה בטרור, נותנים להם אלפי כלי נשק, ולעומת זה במעברים הם חשודים עלינו".

עוזי לנדאו: יסביר לי חבר הכנסת גל: מדוע מי שאתה סומך עליו כשאתה נותן לו אלפי כלי נשק, יש לך בעיה אתו כשהוא נמצא במעברים?

עוזי לנדאו: אם באמת חש ראש הממשלה קרקורים בבטן, כפי שהוא אומר, למשל לגבי בעיה ביטחונית קשה של הברחות נשק אפשריות במעברים ושל הברחת אנשי רצח וחבלה במעברים – אם כך הדברים, מדוע אין לבו מהסס להפקיד בידי אנשים כמותם אלפי כלי נשק?

עוזי לנדאו: יש עוד פרדוקס.

גדליה גל: אתה לא יודע את ההבדל?

עוזי לנדאו: אני חייב לומר לך, שלא שאני לא יודע דברים, אלא לפי דעתי צריכים ראש הממשלה ואולי גם הממשלה להכניס סדר ועקביות בעצם המחשבה שלהם.

עוזי לנדאו: נראה מה הקווים האדומים שלהם – שלדעתי, אינם קיימים – ושתהיה עקביות בדרך המחשבה.

עוזי לנדאו: אם אנשי אש"ף הם אנשים שאי-אפשר לסמוך עליהם, למה אתה נותן להם כלי נשק?

עוזי לנדאו: אם הם אנשים שניתן לסמוך עליהם, למה אתה עושה את כל הבקרות, שאגב, גם הן אינן מספיקות, במעברי הגבול?

עוזי לנדאו: קיימת הסוגיה של פרדוקס גודל יריחו.

עוזי לנדאו: מול טענת הממשלה כי התהליך הפיך – והרי הממשלה אומרת שהתהליך הוא הפיך, ואם משהו לא יסתדר, נחזור ונתקן את המצב – – –

דב שילנסקי: כן, אבל יש דבר אחד שהוא לא הפיך, והוא שזמנך תם.

דב שילנסקי: זה כבר לא הפיך.

עוזי לנדאו: אני מייד מסיים, אדוני היושב-ראש.

עוזי לנדאו: אם התהליך הוא הפיך, ואם אפשר לתקן אותו מייד, מה חשוב גודל השטח של יריחו?

עוזי לנדאו: אבל אם התהליך לא הפיך, כלומר, אם משהו משתבש ואי-אפשר להשתלט על טרור ויש משטרה עם אלפי כלי נשק, הרי לגודל השטח יש חשיבות.

חגי מירום: – – –

עוזי לנדאו: איך אומר הרמטכ"ל?

עוזי לנדאו: הרי הרמטכ"ל אומר שאם, חלילה, התהליך לא יהיה הפיך, לא נוכל לטפל בטרור, ואז צריך לבוא ולתבוע מידי ראש הממשלה – שחסרונו כאן מורגש בוויכוח – את טיבו של הצ'ופצ'יק.

עוזי לנדאו: אם התהליך הוא לא הפיך, יש חשיבות שזה באמת יישאר צ'ופצ'יק, כך שאם נתקלת בבעיה, זאת לא תהיה בעיה גדולה.

חגי מירום: – – –

עוזי לנדאו: אבל אם התהליך הוא בלתי הפיך, כפי שאכן עומד להיות, מדוע מאפשר ראש הממשלה להפוך את יריחו לצ'ופצ'יק כפול, אם הוא מרחיב אותה ומבסס אותה?

עוזי לנדאו: ועל כן, כאן שני דברים צריך להעיר לסיום.

עוזי לנדאו: דבר אחד – – –

חגי מירום: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, אני לא מאפשר לך שתי הערות, זמנך תם.

עוזי לנדאו: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: זמנך תם במלואו.

חגי מירום: – – – צ'ופצ'יקו של הקומקום.

עוזי לנדאו: כשאני מקבל כל רגע הערות, איך אני יכול לסיים את הנאום?

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, אני מבקש ממך, אני לא מפעיל את השעון עכשיו.

דב שילנסקי: אני מבקש ממך לסיים ממש בשני משפטים, אבל לא יותר.

עוזי לנדאו: המשפט הראשון – – –

דב שילנסקי: דבר ראשון, אל תגיד במשפט הראשון עשרה משפטים אלא רק משפט אחד, ודבר שני – במשפט השני רק משפט אחד.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על ההערות; תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: נדמה לי שאתה יורד בכעס, אבל אינני מבין מדוע.

דב שילנסקי: אני ממונה וחייב לשמור על הזמן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, נדמה לי שאתה ירדת בכעס לא מוצדק.

עוזי לנדאו: אין לי שום טענה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתייחס בנאומי לשלושה דברים: לחיזוקה של ירושלים, בירת ישראל המאוחדת, ירושלים וסביבותיה, לקליטת העלייה – –

עוזי לנדאו: אפשר לשאול שאלה?

עוזי לנדאו: מדוע הנואם עושה מאתנו צחוק?

עמנואל זיסמן: – – ולחיזוק כלכלי של הגמלאים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, הפסקתי למנות את הזמן.

דב שילנסקי: אחר כך אתחיל למנות את הזמן מחדש.

עוזי לנדאו: אני רוצה לעזור לו.

עוזי לנדאו: אני רוצה לשאול אותו מדוע הוא הצביע נגד החוק שמקשה על הממשלה לעשות ויתורים על ירושלים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת לנדאו, הוא לא התחיל לדבר אפילו רבע דקה וכבר יש לך שאלה.

דב שילנסקי: תן לו קודם להגיד משהו ואחר כך תשאל.

עוזי לנדאו: כדי לשים את הנאום שלו על הפסים הנכונים.

אברהם יחזקאל: – – –

דב שילנסקי: טוב, אני מתחיל את ספירת הזמן מחדש.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת זיסמן.

עמנואל זיסמן: ההסכמה הלאומית לגבי אחדותה ושלמותה של ירושלים לא צריכה להיות מעוגנת בחוק.

עמנואל זיסמן: אחדותה ושלמותה של ירושלים הן בנפשנו, ואני לא מעלה על הדעת שייווצר אי-פעם מצב שמישהו יהיה לו הכוח לשנות את העובדה הזאת, לנצח נצחים.

עוזי לנדאו: שמעון פרס.

עמנואל זיסמן: אבל אני רוצה לומר, שאני הייתי זה שהגיש ראשון לפני שבועיים הסתייגות, כשראיתי שמענק הבירה איננו מופיע בתקציב, ויש לי פה מכתב משר האוצר, מ-29 בנובמבר, שבו נאמר שהוא מחזיר את מענק הבירה המעודכן.

עמנואל זיסמן: אבל הבעיה איננה של מענק.

עמנואל זיסמן: אני, כירושלמי וכחבר הכנסת הרואה לנגד עיניו בראש ובראשונה קידום אחדותה ושלמותה של ירושלים, קובע כי הממשלה הזאת, המותקפת על-ידך, חבר הכנסת לנדאו, עושה היום לא רק למען בירת ישראל, אלא היא עושה בפועל גם למען ירושלים רבתי.

עמנואל זיסמן: אני מכיר את התקציב של משרד הבינוי והשיכון, ואני קובע שהיום יש מעשים ונוצרות עובדות היוצרות קשר, אדוני ראש הממשלה לשעבר מר שמיר, בין מעלה-אדומים לירושלים, בין גבעת-זאב לירושלים.

עוזי לנדאו: שכחת להגיד: "אוריינט האוס".

עמנואל זיסמן: אחד ההישגים הכי גדולים שאני רואה מאז נחתם ההסכם הוא, שבמקביל ליישומו של ההסכם נעשים דברים כדי לחזק לא רק את ירושלים, אלא גם את ירושלים רבתי, ולא במקרה קורה הדבר הזה.

עמנואל זיסמן: הייתי רוצה שייעשה גם למען חיזוק הקשר היבשתי בין בקעת-הירדן וגוש-עציון וירושלים, ואני אישית, עם קבוצת חברים פועלים – – –

רחבעם זאבי: נבי-מוסא – – –

עמנואל זיסמן: אתה לא עשית שום דבר למען בקעת-הירדן.

עמנואל זיסמן: מעולם לא עשית דבר למען בקעת-הירדן, וגם למען גוש-עציון לא עשית מעולם דבר.

רחבעם זאבי: הקמתי שם רק 12 יישובים, ואתה לא הקמת אף לא יישוב אחד – – –

עמנואל זיסמן: אני בעד הקצאת משאבים – – –

רחבעם זאבי: תתנצל לפני.

רחבעם זאבי: 12 יישובים הקימותי בבקעת-הירדן.

רחבעם זאבי: של נעליך מעל רגליך.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, עכשיו תאפשר לו להמשיך, בבקשה.

עמנואל זיסמן: אני מאמין בכך שיש בתקציב – – –

רחבעם זאבי: של נעליך.

רחבעם זאבי: 12 יישובים הקימותי.

רחבעם זאבי: אתה לא עשית שום דבר.

רחבעם זאבי: אתה רק מדבר ומדבר ומדבר, וכשזה מגיע להצבעה אתה מצביע עם דראושה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, בבקשה, עכשיו תאפשר לו לדבר.

עמנואל זיסמן: אני מאמין בכך שיש בתקציב כספים ומשאבים שיביאו לידי חיזוקו – – –

רחבעם זאבי: עוד לא התנצלת.

רחבעם זאבי: אמרת שלא עשיתי שום דבר, ועוד לא התנצלת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש.

דב שילנסקי: אתה לא יכול – – –

רחבעם זאבי: איך הוא מעז להגיד כך?

רחבעם זאבי: מכל היושבים כאן אני הקימותי 12 יישובים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, יש קריאת ביניים ויש נאום ביניים.

רחבעם זאבי: אבל יש גם נימוס, גם בין מפלגות שונות.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש שלא תקרא שום קריאת ביניים נוספת עד שהוא יגמור לדבר.

לימור לבנת: אני רוצה לפנות לחבר הכנסת זיסמן ולבקש ממנו בשם ההגינות לחזור בו ממה שאמר.

לימור לבנת: הוא בוודאי אמר את מה שאמר בהיסח הדעת.

לימור לבנת: אני בוטחת בו שהוא לא התכוון באמת לומר את הדברים שאמר על חבר הכנסת זאבי.

לימור לבנת: אני מבקשת מחבר הכנסת זיסמן לחזור בו מדבריו.

לימור לבנת: אני חושבת שזה יהיה לכבוד לו.

דב שילנסקי: שמענו את קריאות הביניים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, אני מעריך שבמחצית הזמן קראו לעברך קריאות ביניים.

דב שילנסקי: אני מפעיל את השעון לשתי דקות.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: אבל אני מבקש מכולם לא לקרוא לו קריאות ביניים.

רחבעם זאבי: ברשותך, אני מבקש להגיד משהו.

רחבעם זאבי: אני לא מתפרץ התפרצות כזאת חמש שנים.

רחבעם זאבי: אבל אני הלכתי בימים קשים, במלחמת ההתשה, והקימותי 12 יישובים.

רחבעם זאבי: גייסתי בקושי את ועדת גלילי, ועדת שרים להתיישבות.

רחבעם זאבי: עשיתי את זה כשליחות בתפקידי בצה"ל.

רחבעם זאבי: הבנתי שזה תפקידו של צה"ל.

רחבעם זאבי: הקימותי 12 יישובים והיאחזויות.

רחבעם זאבי: היום קם חבר כנסת שיודע את העובדות ואומר שלא עשיתי שום דבר?

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, חבר הכנסת זיסמן, עד כמה ששמעתי, נסוג, הוא לא התכוון באופן אישי, אולי ציבורי, ואמר שהוא מכבד ומעריך את מה שעשית בתקופת כהונתך בצה"ל.

דב שילנסקי: נכון?

עמנואל זיסמן: נכון.

דב שילנסקי: עכשיו ניגש לעניין.

דב שילנסקי: בבקשה.

עמנואל זיסמן: אין ויכוח לגבי תרומתו הביטחונית הבלתי-רגילה של חבר הכנסת זאבי.

עמנואל זיסמן: אני דיברתי בתחום של חיזוק כלכלי וחברתי של בקעת-הירדן וגוש-עציון.

עמנואל זיסמן: גם בתקופה שהיית שר בממשלה פעלת כפי שפעלת, לפי עקרונותיך ואמונתך.

עמנואל זיסמן: אני אומר שבקעת-הירדן, גם גוש-עציון, אבל בעיקר בקעת-הירדן, היו מוזנחים על-ידי ממשלת הליכוד.

עמנואל זיסמן: ואנחנו חייבים עכשיו, יותר מאי-פעם, לעשות בתקופה של האוטונומיה כדי לחזק אותם, כדי להגדיל את האוכלוסייה היהודית, שהיא רוב, וכדי לחזק את הקשר ואת הזיקה שלהם לירושלים בירת ישראל.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לעבור עכשיו לנושא השני.

עמנואל זיסמן: הנושא השני קשור לגמלאים.

עמנואל זיסמן: אני שמח שראש הממשלה ושר האוצר נענו לפניית השדולה למען הגמלאים ולפנייתי, ויש בדעתם לבטל, בקרוב מאוד, את התקנות של שר הפנים לשעבר אריה דרעי, שהתכוון לבטל את ההנחות שניתנות לגמלאים ברשויות המקומיות.

עמנואל זיסמן: מתפקידנו לחזק את המעמד הכלכלי של הגמלאים.

עמנואל זיסמן: אני שמח שבתקציב הזה אין לא שחיקה ולא פגיעה, כפי שהיו בתקציבים בשנים קודמות.

עמנואל זיסמן: בזמן שנותר לי אני רוצה להתייחס לנושא של קליטת העלייה.

עמנואל זיסמן: הושגו כמה הישגים במאבק הזה.

עמנואל זיסמן: ארבע פעמים הצבעתי בניגוד לעמדת הסיעה והממשלה.

עמנואל זיסמן: אולי אחרים הצביעו בדרכים אחרות.

עמנואל זיסמן: נאלצתי לעשות את זה כדי להביא להישגים הבאים: א.

עמנואל זיסמן: במשך ארבע שנים וחצי הסיוע לשכר הדירה היה מוקפא.

עמנואל זיסמן: הוא היה מוקפא על-ידי ממשלה שבראשה עמד מר שמיר.

עמנואל זיסמן: הוא היה מוקפא גם במשך תקופה של שנה בממשלה הזאת.

עמנואל זיסמן: בחודש יולי שכר הדירה עודכן בסכומים גדולים, בין 20% ל-30%.

עמנואל זיסמן: ועל-פי ההבטחה שבידי, בעוד כמה חודשים – – –

אפרים גור: ההבטחה הזאת לא שווה שום דבר.

עמנואל זיסמן: – – ההבטחה הזאת תמומש וייווצר מצב שפעם בשנה לפחות יהיה עדכון משמעותי בסיוע לשכר הדירה.

אפרים גור: למה הוא לא הכניס את זה לתקציב?

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, אני מבקש ממך לסיים.

דב שילנסקי: ראית שגם חבר מהסיעה שלי נעלב שלחצתי עליו וירד בכעס מהבמה.

דב שילנסקי: בבקשה, משפט אחד לסיום.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לומר, שהיו במאבק הזה כמה הישגים משמעותיים.

עמנואל זיסמן: ואנחנו נמשיך, גם בדרכים אחרות, כדי לחזק את השיפור בקליטת העלייה, וזה גם יגביר את העלייה לישראל.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רפאל פנחסי, בבקשה.

רפאל פנחסי: אני מתחלף עם חבר הכנסת עזרן.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: אם כך, חבר הכנסת יוסף עזרן.

רפאל פנחסי: הוא איננו.

אפרים גור: אני מוכן להתחלף עם חבר הכנסת פנחסי.

רפאל פנחסי: בינתיים אני מתחלף עם חבר הכנסת גור.

דב שילנסקי: בבקשה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אפרים גור מתחלף בתור עם חבר הכנסת רפאל פנחסי.

דב שילנסקי: זה לגיטימי.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת סאלח טריף, אבל הודיעו לי שהזמן שלו עבר לחבר הכנסת רענן כהן, ולכן אני מוחק את שמו.

דב שילנסקי: אחריו – חברת הכנסת לימור לבנת, ואחריה – חבר הכנסת חיים דיין.

דב שילנסקי: חבר הכנסת גור, בבקשה.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לסיכום מצעד הסתייגויותי, שעסקו בעיקר בנושא העלייה והקליטה, אומר זאת: הממשלה הזאת מגלה אטימות מוחלטת כלפי העלייה וכלפי מצוקות העולים, עד כדי הפקרתם בצורה אכזרית ביותר.

עמנואל זיסמן: המשפט הזה משולל כל יסוד.

אפרים גור: מרכיבי הממשלה הזאת, מפלגות העבודה ומרצ, רימו את העולים החדשים ערב הבחירות לכנסת, תוך ניצול תמימותם ומצוקותיהם ותוך שיסוים בממשלת הליכוד, שאת פניה השחירו באופן שיטתי ומאורגן בתקשורת הרוסית.

אפרים גור: כל הבטחותיהן של מפלגות העבודה ומרצ לחולל מפנה בתנאי קליטתם של העולים הוכחו כשקריות, כחסרות שחר וכאחת הרמאויות הגדולות וההונאות הגדולות של הפוליטיקה הישראלית.

אפרים גור: הממשלה הזאת, אשר יצרה תקוות וציפיות שבתקופת כהונתה העלייה בהמוניה תנהר לישראל – – –

עמנואל זיסמן: חבר הכנסת גור, למה כשאתה היית סגן שר היה שכר הדירה לעולים מוקפא?

עמנואל זיסמן: למה לא דאגת להפשיר אותו מקיפאונו?

עמנואל זיסמן: לא דאגת לעולים באותה תקופה.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, אני מוכן לענות, אבל לא על חשבון זמני.

אפרים גור: חבר הכנסת זיסמן, קודם כול אמרת – ארבע שנים וחצי.

אפרים גור: מר שמיר עמד בראש ממשלת הליכוד רק שנתיים, ובמשך שנתיים וחצי נוספות היתה ממשלת האחדות הלאומית שאתה היית שותף לה.

אפרים גור: לכן אל תגיד ארבע שנים וחצי.

אפרים גור: אני לא בא להגן על כל מיני דברים שלא היו בסדר.

אפרים גור: אתם הצגתם את מה שלא בסדר כלפי העולים, והבטחתם שתשפרו.

אפרים גור: ולא שיפרתם.

עמנואל זיסמן: אתה אומר שהיו דברים לא בסדר – – –

אפרים גור: בהחלט, היו כמה דברים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, אני מבקש.

דב שילנסקי: עצרתי את השעון בזמן הדו-שיח שלכם.

דב שילנסקי: עכשיו אני מחדש את פעולתו.

אפרים גור: הממשלה הזאת, אשר יצרה תקוות וציפיות כי בתקופת כהונתה העולים בהמוניהם ינהרו לישראל וכספי הערבויות האמריקניות יושקעו בקליטתם, נכשלה כישלון טוטלי הן בהיקף העלייה והן בצורת הקליטה.

אפרים גור: עקב האכזבה, הייאוש ואובדן התקווה למצוא את עתידם בישראל, למעלה מ-50% מיהודי חבר העמים מהגרים למדינות אחרות ולא עולים לישראל.

אפרים גור: אם לא ישתפרו תנאי הקליטה, ולפי התקציב הזה הם רק יורעו, תגדל הנשירה, תגדל הירידה מן הארץ, ומשמעות הדבר – שבתוך עשר שנים, כמיליון יהודים יעדיפו להגר לארצות-הברית, לגרמניה, לקנדה, לשבדיה, לאוסטרליה ולמדינות אחרות, ולא יגיעו לכאן.

אפרים גור: האם מישהו יסלח לנו על כי היתה לנו הזדמנות היסטורית בלתי חוזרת להביא לכאן עוד מיליון יהודים, ובשל אטימותנו ואף טיפשותנו – יסלחו לי כל מי ששומעים את זה – החמצנו הזדמנות בלתי חוזרת זו?

אפרים גור: אין עוד אוכלוסייה בישראל שנפגעה ברמת ההכנסה וביכולת הקיום שלה כמו אוכלוסיית העולים.

אפרים גור: בשל המצב הזה, עשרות אלפי משפחות העולים, ממיטב האינטליגנציה היהודית, נדחקו אל מתחת לקו העוני ולחיי רעב.

אפרים גור: טרגדיות חברתיות ואישיות מתרחשות במשפחות עולים רבות, עד כדי כך שחלקם לא מסוגלים לעמוד מול החורבן האישי, ההשפלה, ההתבזות והחידלון ושמים קץ לחייהם.

אפרים גור: אם הממשלה לא מנצלת באורח ציני את עובדת היות אוכלוסיית העולים חסרת כתובת פוליטית-פרלמנטרית, הכיצד ניתן להסביר את העובדה שהממשלה ושר האוצר נענו לכל התביעות של כל השדולות למיניהן, מלבד התביעות הצודקות והאנושיות של העולים, שהופנו אליה גם מסיעות הקואליציה, גם מיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, וגם מסיעות האופוזיציה?

אפרים גור: היכן איומיך, חבר הכנסת עמנואל זיסמן, לא להצביע בעד התקציב – לא בעד חוק ההסדרים במשק אלא בעד חוק התקציב – אם שר האוצר לא ייענה לתביעותיך למען העולים?

אפרים גור: האם באמת לא תממש את איומיך ותצביע בעד התקציב רק משום שהוא הבטיח שבעוד כמה חודשים אולי ישקול בחיוב את ההגדלה לסיוע לשכר דירה?

גדעון שגיא: כשהוא מבטיח, הוא מקיים.

עמנואל זיסמן: אלה הבטחות ממשיות.

עמנואל זיסמן: לא כמו שראש הממשלה לשעבר הבטיח – – –

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, זה לא על חשבוני.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, חבר הכנסת גור בוודאי מאוד מעריך את העובדה שאתה מאריך את זמנו על הבמה.

דב שילנסקי: אבל אתה תגרום לכך שאנחנו נשמע אותו עד לשעות הערב.

אפרים גור: אין ויכוח על כך, לצערי, שמבין ששת חברי הכנסת "המורדים" מסיעתך, ממפלגת העבודה, אתה היחיד – לצערי ולצערך – שתביעותיך לא נענו, ותביעות כל חמשת חברי הכנסת האחרים נענו.

עמנואל זיסמן: זה פשוט לא נכון.

אפרים גור: תביעות אחרות נכנסו לספר התקציב, ולך הבטיחו שבעוד כמה חודשים אולי, אולי יתקנו את העניין.

עמנואל זיסמן: דירות נ"ר הן בספר התקציב.

אפרים גור: זה ל-70 משפחות.

אפרים גור: אתה יודע שזה לא יפתור את הבעיות שאתה ביקשת לפתור.

עמנואל זיסמן: זה לא נכון.

ענת מאור: – – –

דב שילנסקי: אי-אפשר להקציב את כל הזמן לדו-שיח ביניכם.

דב שילנסקי: אתם שניכם חברי הוועדה, אתם תמשיכו את הוויכוח ביניכם בתוך הוועדה.

דב שילנסקי: יש הרבה מאוד קריאות ביניים.

דב שילנסקי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת גור להתקרב לסיום.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, סל הקליטה של העולים לא הוגדל.

אפרים גור: הסכום שהממשלה נותנת לעולים למימון כל הוצאותיהם בשנתם הראשונה בישראל איננו מכסה ולו שכר דירה לשנה אחת.

אפרים גור: הסיוע בשכר דירה לשנה השנייה ואילך, שניתן לעולים, לא עומד בשום יחס לשכר הדירה בשוק הפרטי, להכנסות העולים ולעליית שער הדולר ביחס לשקל.

אפרים גור: הממשלה לא עדכנה את המשכנתאות לדיור, שנשחקו בשיעורים של 20%–30%, עקב עליית מחירי הדיור ועקב עליית שער הדולר.

אפרים גור: כיצד אתם רוצים שהעולים יטלו ויקנו דירות, כאשר גובה המשכנתאות עומד על כ-32,000 דולרים עד 45,000 דולרים למשפחות חד-הוריות?

אפרים גור: היכן ניתן בסכומים אלה לרכוש דירות?

אפרים גור: הבטחתם לשכן משפחות עם בעיות סוציאליות בדירות ציבוריות.

אפרים גור: הבטחתם לפנות את אתרי הקרוונים, את בתי-המלון ואת המעונות שבהם גרים העולים בתנאים בלתי נסבלים.

אפרים גור: אולם לא רק שלא קיימתם הבטחה זו, אלא בהחלטת

אפרים גור: כם המטופשת להפסיק את הבנייה הציבורית, להפסיק מתן תמריצים והתחייבויות רכישה לקבלנים, יצרתם מחסור חמור בדיור וגרמתם להקפצת מחירי הדירות.

אפרים גור: עקב ירידה חמורה בהתחלות הבנייה בישראל מאז עלייתכם לשלטון, לעומת כ-123,000 התחלות בנייה שהיו בשנתיים של שלטון הליכוד, אתם הולכים לתקוע את העולים, את הזוגות הצעירים ומחוסרי הדיור לשנים רבות באותם קרוונים ומסגרות מעבר שנועדו אך לפתרונות זמניים.

אפרים גור: עכשיו אתם מתכוונים לקחת אלפי משפחות חלשות של עולים מיישובים חזקים, גם מירושלים, חבר הכנסת זיסמן, מתל-אביב, מראשון-לציון, מנתניה, מרחובות ומאשדוד, ולהעביר אותן ליישובים חלשים, שעיריותיהם מתקשות לשלם משכורות לעובדיהן בשל מצוקותיהן התקציביות.

אפרים גור: במקום להביא ברכה ליישובים אלה, אתם מתכוונים להביא זקנים, חולים, נכים ומשפחות חד-הוריות, שיצרכו שירותי רווחה ובריאות אדירים מחד גיסא, ולא יהיו מסוגלים, מאידך גיסא, לשלם ארנונה, מים, אגרות חינוך ועוד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת גור, אתה מוכרח לסיים.

דב שילנסקי: זמנך תם.

אפרים גור: את זמן הקריאות תוסיף לי.

דב שילנסקי: הורדתי לך ביד נדיבה את קריאות הביניים.

אפרים גור: עוד דקה וחצי אני מסיים.

דב שילנסקי: לא.

אפרים גור: דקה.

דב שילנסקי: לא, אפילו לא דקה.

דב שילנסקי: חצי דקה.

דב שילנסקי: אינני יכול לתת יותר.

דב שילנסקי: עשה לך חשבון של הזמן, תקצר מה שאפשר לקצר.

אפרים גור: אני אדלג על כמה דברים.

אפרים גור: דקה.

דב שילנסקי: חצי דקה.

אפרים גור: אמרת לי דקה.

דב שילנסקי: אמרתי דקה?

דב שילנסקי: זאת היתה פליטת פה.

דב שילנסקי: זה יהיה על חשבוני.

דב שילנסקי: בבקשה.

אפרים גור: הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, קברה את כל תודעת הקליטה במדינה.

אפרים גור: היא דחקה את הנושא אל שולי השוליים של התייחסותה.

אפרים גור: היכן נעלמו כל אותם מראות של התפרצויות שמחה ורגשות, אווירת השעה הגדולה לעם ישראל שאחזה בעם ישראל?

אפרים גור: היכן נעלמו מראות העולים היורדים מדי יום מן המטוסים וקבלות הפנים ההמוניות והמרגשות?

אפרים גור: עד כדי כך אטומה הממשלה הזאת לעלייה ולעולים, שהיא אף לא מצאה לנכון – דבר שנבצר מבינתי – להתכנס ולו פעם אחת לדון בהשלכות עליית כוחן של המפלגות הלאומניות, הניאו-פאשיסטיות והקומוניסטיות ברוסיה, אף שחלק מראשיהן הצהירו במערכת הבחירות שיש להרוג את "היהודים החזירים".

אפרים גור: איזו ממשלה היתה מגלה אדישות וחוסר אכפתיות וחוסר אחריות שכזאת לנוכח גורל בניה, שעלולים למצוא את עצמם במצב גרוע יותר מאשר בתקופות האפלות והאכזריות של השלטון הקומוניסטי?

אברהם יחזקאל: שיעלו לארץ.

אפרים גור: זו ממשלה שהפקירה את העולים – – –

עמנואל זיסמן: – – –

דב שילנסקי: סליחה, רבותי, לנואם אין זמן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זיסמן, כאילו עשיתם ביניכם הסכם.

דב שילנסקי: שניכם חברים פעילים בוועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת זיסמן יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גור חבר הכי פעיל בוועדה, כך נדמה לי, וכאילו קבעתם ביניכם הסדר, שמה שלא מספיקים בוועדה – תעשו במליאה מעל הבמה.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

אפרים גור: הפסיקו אותי.

דב שילנסקי: הפסיקו אותך אחרי הצלצול.

אפרים גור: לא נכון.

אפרים גור: הייתי באמצע המשפט.

אפרים גור: אתה רוצה שאקטע את הדברים בחצי משפט?

דב שילנסקי: אז תגמור את המשפט.

גדעון שגיא: מי אחראי – – –

דב שילנסקי: תנו לו לגמור את המשפט.

דב שילנסקי: הפסקתי אותו בחצי משפט.

דב שילנסקי: בבקשה.

אפרים גור: זאת ממשלה שהפקירה את העולים.

אפרים גור: זאת ממשלה שרימתה את העולים וזרקה אותם לכלבים ולגורלם.

אפרים גור: האמינו לי, העולים האלה אינם טיפשים.

אפרים גור: הם יותר חכמים – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת גור, אני מבקש ממך לסיים.

אפרים גור: הם יותר חכמים ויותר מוכשרים ממה שאנחנו חושבים, הם יתבעו וגם יפדו את השטר שהבטחתם ולא פרעתם.

אפרים גור: תודה.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, גם כלפייך היתה אדיבות גדולה, נתנו לך שש דקות.

לימור לבנת: לא יותר מכל חברי לסיעה.

חיים דיין: כל פעם בא מישהו ונכנס מחוץ לתור.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד לך על מנת שתוכל להיות שקט, שאתה הקדמת אותי בהכרזה.

דב שילנסקי: אחריה עולה חבר הכנסת חיים דיין.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת מדברת בתור שלה וגם חבר הכנסת חיים דיין ידבר בתור שלו.

דב שילנסקי: בבקשה.

לימור לבנת: לפני שאתחיל אני רוצה להעיר את תשומת לבך, שהייתי שמחה מאוד לו חבר הכנסת יצחק שמיר, היושב כאן באולם, היה עכשיו ראש הממשלה.

לימור לבנת: לצערי זה לא כך.

לימור לבנת: אף אחד משרי הממשלה הזאת לא טורח להיות פה בדיון.

לימור לבנת: אני אודה לך אם מזכירות הכנסת תוכל להעיר את תשומת לבם של השרים, שכפי שנהוג יהיה כאן לפחות שר אחד.

דב שילנסקי: אני מקבל את ההערה, וכדרכי במקרה זה אני מודיע.

דב שילנסקי: מי הביא את החוק, השר או יושב-ראש ועדת הכספים?

עמנואל זיסמן: יושב-ראש הוועדה.

דב שילנסקי: אני מביע משאלה שיהיה לפחות שר אחד, ואני גם נותן הודעה שאם בתוך חמש דקות לא יהיה פה שר או יושב-ראש הוועדה, אני אעשה הפסקה.

לימור לבנת: אני מודה לך מאוד.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני דווקא חפצתי מאוד שיהיה כאן אחד משרי הממשלה, משום שאני עומדת לומר כמה דברים רציניים מאוד שכבר אמרתי אותם בנאום לפני יומיים, בחצות, כאן.

לימור לבנת: בהיעדרו של שר אז, חשבתי לחזור על מקצת מן הדברים עכשיו, אלא שגם עכשיו לא נוכח שר.

לימור לבנת: אני לא חולמת שמישהו יקרא את הפרוטוקול.

לימור לבנת: מכל מקום, לפני הבחירות זכינו, במרכאות כפולות ומכופלות, לשלטי חוצות גדולים ולססמה "ישראל מחכה לרבין".

לימור לבנת: כולם זוכרים את הססמה הזאת.

לימור לבנת: והנה עכשיו אנחנו נוסעים בכבישי הארץ ומוצאים בתחנות האוטובוסים שלטים שעליהם כתוב "ישראל מחכה לקופיקו".

לימור לבנת: אני שאלתי את עצמי, מה זה "ישראל מחכה לקופיקו"?

לימור לבנת: מי כתב דבר כזה?

לימור לבנת: אפשר להעלות על הדעת שמישהו התכוון לעשות השוואה, רחמנא ליצלן, בין ראש הממשלה לקופיקו?

לימור לבנת: מה, ישראל מחכה לרבין וישראל מחכה לקופיקו – זה אותו דבר?

לימור לבנת: אמרתי לעצמי, יכול להיות שהימין המשוגע הזה השתגע והחליט לשים מין כרזות רחוב כאלה.

לימור לבנת: ואולי בכלל זאת פרובוקציה של מפלגת העבודה, אולי של מרצ, אולי של חד"ש.

לימור לבנת: הם לא מרוצים מההתקדמות במשא-ומתן והם החליטו לעשות מין תעלול כזה.

לימור לבנת: מי יכול לעשות מין תעלול מהסוג הזה?

לימור לבנת: הגעתי למסקנה, שכנראה מדובר בפרסומת לאיזה מעדן חלב, אולי לאיזה סרט.

לימור לבנת: הרי כולנו יודעים שקופיקו הוא סיפור ילדים נחמד, שקופיקו היה קוף שובב, תעלולן, לא רציני, הורס הכול, פוגע בכל דבר, הופך את הכול.

לימור לבנת: אם חושבים על זה יותר מגיעים למסקנה, כי יכול להיות שרק קופיקו היה מסוגל לחתום עם אש"ף כמו שהממשלה הזאת חתמה, על הסכם שהוא מלא חורים, שהוא לא סגור, הסכם שבו ניתן נשק למחבלים, הסכם שבו יש סיכון למעמדה של ירושלים.

עבד-אלוהב דראושה: תהיי רצינית, את מדברת על דברים רציניים.

לימור לבנת: חבר הכנסת דראושה, אנא ממך, אני אומרת דברים כל כך רציניים.

לימור לבנת: אלה בדיוק הדברים הרציניים.

לימור לבנת: – – – הסכם שבו הממשלה מוותרת על הביטחון במעברי הגבול, כפי ששמענו כאן אתמול בערב מיושב-ראש הליכוד – –

עבד-אלוהב דראושה: זו רצינות?

לימור לבנת: – – הסכם שיש בו סממנים של ריבונות כבר עכשיו, ובסופו מביא להקמת מדינה פלשתינית.

לימור לבנת: אמרתי לעצמי, אם באמת מישהו חושב, ואולי בעצם חלק גדול מהציבור חושב – קראתי היום בכותרת של העיתון "ידיעות אחרונות", שרבין כבר מודיע שתמיכת הציבור בהסכם יורדת, שהאופוריה נגמרה.

לימור לבנת: אז אולי גם רוב גדול בציבור סבור שבאמת רק קופיקו השובב הזה, הקוף הלא-רציני והלא-אחראי הזה היה מסוגל לחתום על הסכם מהסוג הזה.

לימור לבנת: אני רוצה לומר לכם, זה נכון, כי קופיקו באמת לא רציני, גם הממשלה הזאת איננה רצינית.

לימור לבנת: אבל הנאום הזה, חבר הכנסת דראושה, הוא מאוד מאוד רציני, וזאת הטרגדיה בעניין.

עבד-אלוהב דראושה: גם לא מתאים לך לדבר בסגנון הזה.

עבד-אלוהב דראושה: את לא משכנעת.

עבד-אלוהב דראושה: אפילו תלמיד בבית-ספר יסודי לא היה נותן דוגמאות כאלה.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לך כחבר ותיק, את לא משכנעת אפילו תלמיד בית-ספר.

לימור לבנת: לא שכנעתי אותך, אה.

עבד-אלוהב דראושה: לא רק אותי.

עבד-אלוהב דראושה: את לא משכנעת אפילו תלמיד בית-ספר.

לימור לבנת: לכבוד לי שלא שכנעתי אותך, חבר הכנסת דראושה.

דב שילנסקי: אני אוריד לך את הזמן, אל תדאגי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דראושה, ימות המשיח.

דב שילנסקי: אתה רוצה כבר להגיד שהנה, חברת הכנסת לימור לבנת שכנעה אותך, או אתה אותה?

דב שילנסקי: תן לנהל את העסק.

עובדיה עלי: אין כאן נציג הממשלה.

לימור לבנת: אני כבר הערתי, חבר הכנסת עובדיה עלי.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת דראושה מחפה על הריקנות הזאת.

לימור לבנת: הוא מייצג את הממשלה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: אם יש משהו טוב שאני יכול לייצג, אני מייצג.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דראושה מודה לכם על המחמאה.

קריאה: אתם לא מתביישים.

יורם לס: אנחנו לא מתביישים.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מייצג את הממשלה; אני מייצג את העיקרון של שלום ושל שוויון.

עבד-אלוהב דראושה: אם הממשלה פועלת למען השלום, אני יכול לתמוך בה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, הנה, בעזרת השם הגיע יושב-ראש ועדת הכספים.

דב שילנסקי: משוכנעני שהוא רוצה לשמוע את חברת הכנסת לבנת.

דב שילנסקי: אני מפעיל את השעון עכשיו, נותרו לך ארבע דקות.

לימור לבנת: תודה רבה ליושב-ראש שמגן עלי.

לימור לבנת: אינני יכולה שלא להתייחס בכל זאת, לא לתוכן הדברים שאמר כאן חבר הכנסת דראושה, אלא לעצם תמיכתו של חבר הכנסת דראושה בממשלה הזאת.

לימור לבנת: אני אזדקק עכשיו, והמביא דברים בשם אומרם וגומר.

לימור לבנת: היום התפרסם בעיתון "מעריב" מאמר של יורם ארידור.

לימור לבנת: הוא מספר על כך שפייר מנדס פראנס היה ב-1954 מועמד להיות – – –

בנימין טמקין: בקשר למניות הבנקים?

לימור לבנת: חבר הכנסת טמקין, יש לו מנהג להפריע לי.

דב שילנסקי: היא לא אמרה שום דבר.

דב שילנסקי: מה אתה רוצה?

בנימין טמקין: מזמן לא שמענו את השם ארידור, 300% אינפלציה.

דב שילנסקי: הנה עכשיו שמעת.

לימור לבנת: חבר הכנסת טמקין מפריע לי דרך קבע.

דב שילנסקי: חברת הכנסת לימור לבנת, את גרמת לו סיפוק, שהוא שמע את שמו של יורם ארידור, חבר כנסת מכובד, שר מכובד וכו'.

דב שילנסקי: עכשיו אני מבקש לא להפריע.

דב שילנסקי: אתם רואים, כל הערה קטנה, גם כשאינה במקומה, מפריעה למהלך הדיון.

דב שילנסקי: בבקשה.

לימור לבנת: ב-1954 היה פייר מנדס פראנס מועמד להיות ראש ממשלת צרפת, והוא התחייב, שאם הוא יקבל אמון הוא יכרות בתוך חודש הסכם שביתת נשק עם הקומוניסטים בהודו-סין, ואם לא – הוא יתפטר.

לימור לבנת: אבל הוא התנה תנאי אחד.

לימור לבנת: הוא אמר, שהוא מבקש שבהצבעת האמון על מועמדותו באספה הלאומית יתמוך בו רוב של צירים בלי להביא בחשבון את התמיכה של הצירים הקומוניסטים.

לימור לבנת: הוא התכוון לנהל משא-ומתן עם הקומוניסטים.

לימור לבנת: הוא לא רצה להיות תלוי ברוב שנותן בו אמון, בקומוניסטים שיושבים באספה הלאומית הצרפתית, משום שהוא חשב שיש ניגוד אינטרסים ברור מאוד.

לימור לבנת: מנדס פראנס היה סוציאליסט קשה לא פחות מרבין, ולכן אפשר להודות שלממשלה, ממשלת ישראל, יש אומנם סמכות פורמלית להתבסס על הקולות של תומכי אש"ף בכנסת ולנהל משא-ומתן באופן פורמלי, אבל בתנאים האלה עדיין מותר לה לחשוב כמו מנדס פראנס, שההתנהגות הזאת היא פסולה מעיקרה ואין לה תוקף מוסרי.

לימור לבנת: אני אומרת את הדברים, משום שאנחנו חוזרים וחוזרים על אותם דברים, ושוב ושוב מתגלה כאן ויכוח בשאלה, האם מותר לחברי הכנסת הערבים להיות חלק מהקואליציה, האם זה לגיטימי, מוסרי.

לימור לבנת: אני רוצה לומר לממשלה הזאת, שלא יושבת פה עכשיו, אבל יש פה כמה נציגים מהקואליציה שלפחות יושבים – אתם לא נותנים להם להיות חברים בוועדת החוץ והביטחון, אתם לא נתתם לשום ערבי להיות שר בממשלה, גם לא ממפלגת העבודה ומרצ, לא רק לא לאנשי חד"ש ומד"ע; לאחד לא.

לימור לבנת: מי שפוסל את חברי הכנסת הערבים, מסיבות ידועות, לשבת בוועדת החוץ והביטחון ולהיות שרים בממשלה, גם אלה של מפלגת העבודה ומרצ, יביא בחשבון שכשהוא בא להסתמך עליהם בנושאים הנוגעים לגורל ארץ-ישראל ולמשא-ומתן עם אש"ף, שהם עצמם אומרים שהם חלק ממנו ומייצגים אותו – יש כאן ניגוד אינטרסים ברור.

לימור לבנת: חברי כנסת, בגלל ניגוד אינטרסים בדברים קטנים יותר, אינם משתתפים בהצבעות ובהכרעות.

עמנואל זיסמן: – – –

עבד-אלוהב דראושה: את מזייפת את העובדות.

עמנואל זיסמן: – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת.

דב שילנסקי: חברי הכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: אלה שקרים ברמה מאוד נמוכה.

עבד-אלוהב דראושה: שום חבר כנסת ערבי לא מייצג את אש"ף.

לימור לבנת: בכל פעם שחבר הכנסת דראושה אומר לי שהדברים שאני אומרת הם ברמה נמוכה, אני משוכנעת שאני אומרת דברי טעם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת דראושה, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

לימור לבנת: זו מחמאה גדולה בשבילי.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת דראושה, תואיל לאפשר לה להמשיך.

עמנואל זיסמן: אני יכול לשאול שאלה?

דב שילנסקי: את מסכימה לשאלות על חשבון זמנך?

לימור לבנת: ודאי שלא.

דב שילנסקי: אני לא מאפשר שאלות.

בנימין טמקין: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת טמקין, חברת הכנסת לימור לבנת בדעה שאתה אוהב להפריע לה.

דב שילנסקי: תוותר על האהבה הזאת, בבקשה.

חיים אורון: הוא שואל אם הדבר הזה נכון גם לגבי – – –

לימור לבנת: למה מרצ לא מינתה חבר כנסת ערבי להיות שר בממשלה?

חיים אורון: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון, אני לא מאפשר.

דב שילנסקי: אני רוצה להבהיר לכם, אתם תשאלו שאלות – כל דקה שאתם שואלים אצל חברת הכנסת לימור לבנת, אני חייב להאריך לה את הזמן.

דב שילנסקי: אתם שואלים שאלות – אני חייב להאריך לה את הזמן.

דב שילנסקי: אני מאריך את זמנך עוד בשתי דקות.

דב שילנסקי: נותרו לך שתי דקות.

דב שילנסקי: אני מודיע לכם: תשאלו שאלות, תפריעו – אני אאריך לה שוב.

אברהם יחזקאל: יש לך טעם טוב.

בנימין טמקין: טעם טוב, אבל שעון מקולקל.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: אני מאוד מצטער, ההערה לא היתה כל כך במקומה.

דב שילנסקי: אתה היית אחד האנשים שגרמו לכך.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת דראושה, גם אתה תרמת להארכת הזמן שלה.

דב שילנסקי: אני חושב שהורדתם ממנה לפחות שתי דקות.

דב שילנסקי: זה סביר.

אברהם הירשזון: תסביר לחבר הכנסת דראושה, שגם בסיפורי ילדים יש מוסר השכל.

חיים דיין: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת חיים דיין, עוד מעט יש לך רשות דיבור.

דב שילנסקי: אני מבקש לאפשר לה לסיים בלי קריאות ביניים.

לימור לבנת: אני מודה ליושב-ראש, ואני מקווה שהחלק האחרון של דברי דווקא לא יעורר מחלוקות, והייתי מאוד שמחה – ויש גם סיכוי לזה – שהוא יעורר הסכמות רחבות מאוד.

לימור לבנת: השאלה רק איך זה יתמשש בסופו של דבר.

לימור לבנת: הדיון היום הוא בנושא תקציב המדינה, ואינני יכולה שלא להתייחס להסתייגויות שהוגשו על-ידי, יחד עם חברים נוספים, יחד עם כל חברי הוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת, מכל סיעות הבית, בחתימת יד כולם.

לימור לבנת: אפילו חבר הכנסת דראושה חתם על ההסתייגויות הללו.

לימור לבנת: בעניין הזה אין לנו מחלוקת.

לימור לבנת: ההסתייגויות שעליהן אני מדברת מסתכמות בסך הכול ב-5.5 מיליוני שקלים.

לימור לבנת: 5.5 מיליוני שקלים, לעומת סכומי העתק שמושקעים בדברים רבים וחשובים יותר או חשובים פחות, או מחלוקות כאלה או אחרות, הם בטלים ממש בשישים.

לימור לבנת: ובעצם אין להם שום משמעות אמיתית, לא בפריצת תקציב ולא בחריגות ולא במהפכות גדולות ובשום דבר אחר.

לימור לבנת: 5.5 מיליוני השקלים שאנחנו ביקשנו כתוספת לתקציב הזה מתייחסים להקמת שני מקלטים נוספים לנשים מוכות בארץ, מתייחסים להגדלת דמי סיוע לנשים מוכות, דמי סיוע למקלטים לנשים מוכות, לייעוץ משפטי למקלטים לנשים מוכות, לסיוע למרכזי קורבנות אונס ותקיפה מינית, לטיפול בעולות חדשות בנושא של הטרדה מינית.

לימור לבנת: הרי כמעט אי-אפשר לפתוח היום עיתון או לשמוע מהדורת חדשות אחת ברדיו בלי להיתקל בעוד ועוד מקרים נוראים, מצמררים, שהם בעיה של החברה שלנו כולה, של תקיפת נשים, בין שזה במשפחה ובין שזה מחוץ למשפחה.

לימור לבנת: בזה אסיים, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: חברי הכנסת, אני פונה אליכם ומבקשת שבמסגרת הלחצים הקשים שהופעלו על שר האוצר בנושאים שונים, כדי להוסיף פה ולהוסיף שם – ורק הבוקר הצביעו כאן ברוב על תוספת של 450 מיליון שקל בשנה להשוואת קצבאות – 5.5 מיליוני השקלים המסכנים האלה, כדי לשפר קצת את מצב הנשים שנפגעו מתקיפות מיניות או אלימות במשפחה, באמת לא יעלו ולא יורידו.

לימור לבנת: אני פונה לכולם – – –

רפאל אלול: – – –

לימור לבנת: כולם חתומים על ההסתייגויות האלה, בכללם יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלי דיין, שגם הוא חבר הוועדה.

לימור לבנת: אני פונה ומבקשת, שכאשר יגיעו הסעיפים הללו להצבעה הלילה – זה לא עניין קואליציוני ולא שום עניין אחר – אני קוראת לכם להצביע בעד ההסתייגויות.

דב שילנסקי: תודה רבה.

עבד-אלוהב דראושה: כמה שאת צודקת בנושא זה.

רפאל אלול: יש רזרבה.

רפאל אלול: זה בלתי אפשרי בהסתייגויות.

לימור לבנת: חבר הכנסת רפי אלול, אתה יושב-ראש הלובי החברתי, אם אני לא טועה.

לימור לבנת: לא שמתי לב שאתה הסתפקת ברזרבה הזאת לצורך הדרישות של הלובי החברתי, כשהפעלתם לחצים ואיומים על שר האוצר.

לימור לבנת: למה אתה מציע לנשים להסתפק ברזרבה לצרכים האלה שהם בקונסנסוס?

לימור לבנת: למה אתה מפנה אותן לרזרבות המפוקפקות האלה?

לימור לבנת: פנייתי במקומה עומדת.

רפאל אלול: 5 מיליונים הם בתוך הרזרבה.

דב שילנסקי: כשיש הסכמה בין חבר הכנסת דראושה לבין חברת הכנסת לימור לבנת, שקט באולם.

דב שילנסקי: חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

דב שילנסקי: אחר כך ניהנה לשמוע את חבר הכנסת נסים זוילי.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר חמש שעות אני – – –

רון נחמן: אתה נותן לי רשות דיבור?

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: אני רוצה להודיע לכם, שחבר הכנסת חיים דיין התכוון להגיד שחמש שעות הוא מחכה לרשות הדיבור.

דב שילנסקי: לכן כולנו נשמע אותו עכשיו בתשומת לב רבה.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן, חמש שעות ישבתי באולם והאזנתי לכל נאום ונאום והשתדלתי גם להעמיק בדברים.

חיים דיין: כל אחד העלה בתחומו את נושא החינוך, נושא הביטחון, נושא התקציב, ואנחנו מצטיירים כמדינה בריאה, כאשר בעצם בחיצוניות שלה היא נראית נפלא, אבל מבפנים – אני בכוונה אומר "מבפנים" – יש ריקבון, וריקבון קשה.

חיים דיין: אני בחרתי, בתחילת דרכי כחבר כנסת, לטפל בכמה תחומים.

חיים דיין: תחום אחד הוא נגע הסמים במדינת ישראל; הנושא השני הוא קו העוני, והנושא השלישי הוא פקודות הוצאה לפועל.

חיים דיין: בנושא זה היתה אולי הצלחה אחת גדולה, שהצלחנו לעצור, ואני מקווה שיתקנו כמה הליכים בחקיקה על מנת שהדבר יוביל לחברה בריאה יותר.

חיים דיין: אחד המחדלים הקשים ביותר, שדווקא בו בחרתי להתחיל, הוא נגע הסמים במדינת ישראל.

חיים דיין: אומנם, מאז כינונה של הממשלה והכנסת השלוש-עשרה גדל התקציב, אבל, לצערי הרב, לא מצליחים להתמודד עם הבעיה הקשה הזאת.

חיים דיין: אם השנה התבשרנו על גידול של 27,000 בני נוער שמשתמשים בסמים קשים, זה אומר דורשני.

חיים דיין: ואין פתרון.

חיים דיין: פניתי לשרת העבודה והרווחה ואמרתי לה: גברתי, אין פתרון לנוער בנושא הסמים; אני מבקש שתכניסי לתקציב 1994 אפשרות שאותו נוער יכוון למסגרות מסוימות.

חיים דיין: הצעתי גם שאולי יקימו כפרי גמילה לנוער שיהיו על תקן של כפר חקלאי, שיקבלו שם גם חינוך, גם טיפול וגם הכשרה מקצועית, כדי שלא נמצא בעתיד שהם סוחרי הסמים במדינת ישראל.

חיים דיין: אני מקווה שהנושא הזה יקבל דגש ממשי.

חיים דיין: דיבתרי על מסגרת בתי-הסוהר, ולא אחת נתתי דוגמאות מן החברה הישראלית, והנזק שבהפסד שאנחנו מפסידים מדי שנה 3.5 מיליארדי דולר בגלל אותם סוחרים, אותם משתמשים.

חיים דיין: ומדובר באומדן של 7.5 טונות חשיש, הירואין, קוקאין, שנכנסות למדינה.

חיים דיין: ואפילו משטרת ישראל אמרה שרק 10% היא מצליחה לתפוס.

חיים דיין: וזה בדיוק אותו נתון של 760 קילוגרם שהיא תפסה בשנת 1992.

חיים דיין: אין לנו הנתון השנתי הנוכחי.

חיים דיין: אני לוקח את סכום העתק הזה ואומר – 3.5 מיליארדי דולר, 10.5 מיליארד שקל, 10% מתקציב המדינה, מתוך 126 מיליארד שקל – התקציב השנתי.

חיים דיין: אבל לטפל בזה נקודתית, קשה.

חיים דיין: מפזרים את התקציב.

חיים דיין: במקום להקים משרד מרוכז, שיטפל בנושא הנקודתי, נותנים תקציב למשרד החינוך, שמקצה 2.5 שקל פר-ראש לנושא המניעה ולנושא החינוך.

חיים דיין: זה אפסי.

חיים דיין: זו בושה.

חיים דיין: זה מצחיק.

חיים דיין: כל נושא הסמים מתחיל מהחינוך.

חיים דיין: אז בואו ניתן את הדעת גם על זה.

חיים דיין: צריך להקים בית-סוהר לנגמלים, לנרקומנים.

חיים דיין: בשירות בתי-הסוהר עוברים 4,000 אסירים מדי שנה, ו-65% מהם הם משתמשים בסמים, 2,600 נרקומנים.

חיים דיין: תפתחו בית-סוהר לגמילה, שיוכל לתת מענה על הדברים האלה.

חיים דיין: הוא ייכנס לבית-הסוהר, ושם הוא יקבל את הטיפול, במקום שהוא ישב.

חיים דיין: העלות השנתית של כל אסיר כזה היא 11,000 דולר בשנה.

חיים דיין: במקום להשקיע את זה בדברים אחרים, תשקיעו את זה גם בדרך הזאת.

חיים דיין: עוד כמה הצעות.

חיים דיין: הצעתי להגדיל את תקציב המשטרה.

חיים דיין: הרי אחד הדברים שגורמים להחדרת הסמים הוא – הגבולות.

חיים דיין: מדוע לא מקימים עוד יחידות?

חיים דיין: הקימו את יחידת היג"ל – יחידת גבול לבנון – יחידה לתפארת.

חיים דיין: מדוע לא מקימים יחידה כזאת בדרום?

חיים דיין: מדוע לא מקימים יחידה כזאת במזרח?

חיים דיין: אתם לא מתארים לעצמכם מה יהיה ברגע שתהליך השלום הזה יצא לדרך, איך הגבולות האלה יהיו פתוחים לסמים.

חיים דיין: אנחנו נתמודד עם מחדלים קשים מאוד בשנת 1994, אם השנה לא ניתן על זה מענה.

חיים דיין: זה בנושא הסמים, ואני לא רוצה להרחיב.

חיים דיין: בנושא קו העוני.

חיים דיין: אני רוצה לומר לך, ידידי, חבר הכנסת רפי אלול – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת דיין, אני מצטער, אינני יכול לאפשר לך – – –

חיים דיין: עוד חצי דקה, בבקשה.

דב שילנסקי: חצי דקה, כן; אבל לא יותר.

דב שילנסקי: במשפט אחד או בשני משפטים אתה מוכרח לסיים.

דב שילנסקי: אתה מיצית את זמנך בנושא חשוב מאוד.

דב שילנסקי: אבל אתה לא יכול להתחיל עכשיו בנושא חדש.

חיים דיין: לא, לא.

חיים דיין: זה ממש קשור לנושא.

חיים דיין: אחד תלוי בשני.

חיים דיין: מהלובי החברתי, אדוני חבר הכנסת רפי אלול, היו לנו ציפיות שהוא יצליח, על מנת לקדם נושאים מסוימים.

חיים דיין: אני אגיד לך, באופן אישי, כשבאים ואומרים שהוסיפו עוד שעתיים, עוד שעה-וחצי לערי הפיתוח, אני מאוכזב מאוד.

חיים דיין: שכחת שדנו בנושא החירשים; שכחנו שדנו בנושאים חברתיים אחרים.

חיים דיין: רק נושא החינוך?

חיים דיין: איפה קו העוני?

חיים דיין: זה אחד הדברים הקשים ביותר שהמדינה סובלת מהם.

חיים דיין: בכוונה דיברתי על הריקבון הפנימי, זה אחד הדברים שמובילים למעצרים.

דב שילנסקי: אתה חייב לסיים.

חיים דיין: כל משפחה כזאת, שחיה בקו העוני ואינה מסוגלת להתמודד עם הבעיה הכלכלית שלה, באופן אוטומטי סובלת ממעצרים.

חיים דיין: ואם לא יושם דגש מסוים בנושא הזה, אני מודיע לך, שקרוב ל-20% מתושבי המדינה יצטרכו לבלות בבתי-הסוהר, כי לא תהיה להם ברירה.

חיים דיין: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

רפאל אלול: אפשר לשאול שאלה, אדוני היושב-ראש?

חיים דיין: כן, אפשר.

רפאל אלול: לגבי הביטוי "ריקבון פנימי", אולי כדאי להוציא את זה מהלקסיקון שלנו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רפי אלול מציע לך להוריד את הביטוי "ריקבון פנימי".

חיים דיין: חבר הכנסת רפי אלול, כמו שהגדרתי, זה מה שקיים, וחשוב מאוד להתייחס לזה ככה.

דב שילנסקי: את המשך הדיון, שכבר ברור שאינו פוליטי אלא חברתי, תנהלו מאחורי הקלעים.

דב שילנסקי: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זוילי, ואחריו – את חבר הכנסת אבי יחזקאל.

דב שילנסקי: סליחה, אני רואה שהצטרף אלינו חבר כנסת נוסף.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רון נחמן, אני רואה שאתה צירפת חבר כנסת נוסף.

דב שילנסקי: יהיו עכשיו 121.

דב שילנסקי: חבר הכנסת סילבן שלום, צירפתם את חבר הכנסת מס' 121.

דב שילנסקי: אבל הוא לא מופיע פה ברשימה.

רון נחמן: מזכיר המפלגה.

דב שילנסקי: אני רוצה להבהיר את הערתי.

דב שילנסקי: יש עובדים ומזכירי סיעות וכו', שיש להם זכות להיות באולם המליאה, אבל יש להם ספסלים מיוחדים, והם מתבקשים שלא להגיע ישר לספסלים של חברי הכנסת.

דב שילנסקי: חבר הכנסת נסים זוילי, בבקשה.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להביע הערכה רבה מאוד ליושב-ראש ועדת הכספים ולחברי ועדת הכספים על העבודה בשנה החולפת.

נסים זוילי: אני חושב שבהרבה מאוד נושאים שעמדו על סדר-יומה של הכנסת, ניסו להגיע להסכמה רחבה ככל האפשר בין כל חלקי הבית, והלוואי שבכל הנושאים היינו מנסים לגבש הסכמות רחבות יותר.

נסים זוילי: את דברי אני רוצה למקד רק בשני נושאים.

נסים זוילי: אנחנו מרבים לדבר בדיוני הכנסת על נושאים מדיניים – שלום, ביטחון, וממעטים לדבר על הנושאים שאולי צריכים להטריד אותנו לטווחים היותר-ארוכים.

נסים זוילי: בחודשים האחרונים קיבלנו נתונים שמתייחסים למצב הסוציו-אקונומי של החברה הישראלית.

נסים זוילי: גם אם אני רוצה לעצום את העיניים לרגע אחד ולהתעלם מהנתונים המאוד-מכאיבים והמאוד-מביישים את החברה הישראלית, הנתונים על מספר האנשים שנמצאים מתחת לקו העוני – והמספרים האלה לא כוללים ציבורים שלמים שבגלל נתונים סטטיסטיים לא מכניסים אותם.

נסים זוילי: אני רוצה להתייחס לתופעה שבעיני נראית חמורה הרבה יותר, והמשמעויות העתידיות שלה חמורות הרבה יותר, והיא הפערים הכלכליים והחברתיים שנפתחים בחברה הישראלית.

נסים זוילי: במקום שנצליח ליישם מדיניות שתביא לצמצום הפערים האלה, אנחנו רואים שנה אחרי שנה מגמה הולכת ונמשכת של הרחבת הפערים החברתיים והכלכליים בתוך החברה הישראלית, וכולנו כאן יודעים מה משמעותה.

נסים זוילי: כולנו יודעים שאנחנו חיים על חבית של אבקת שרפה שעלולה להתפוצץ בכל רגע, משום שאנחנו חברה קטנה מדי, שמתמודדת עם בעיות ביטחון ושלום קשות מדי, קשות מאוד.

נסים זוילי: כשלא נהיה מסוגלים ליצור בסיס משותף כלשהו לעם שחי במדינת ישראל, נעמוד בפני מציאות שאז יהיה מאוחר מדי לטפל בה.

נסים זוילי: לכן, אם יש לי הערות לתקציב של השנה הבאה – ואני אצביע בעדו ואני תומך בו – הן שלא היתה פה מספיק רגישות, למרות הבעיות שהתעוררו לגבי גודל התקציב.

נסים זוילי: אני סבור, שמוטב היה לעם ישראל, מוטב היה לאוצר ומוטב היה לממשלה להציג תקציב – גם אם זה היה חורג מהגירעון המוצע, וגם אם זה היה מטיל מסים נוספים על חלקים חזקים מתוך האוכלוסייה – מוטב היה להציע תקציב שהיה מתמודד בצורה יותר מוצלחת עם מוקדי העוני, מוקדים שיוצרים את העיוותים, שיוצרים, מפתחים ומגדילים את הפערים הכלכליים בחברה הישראלית ומתפתחים בתוכה.

נסים זוילי: אני מצטער שלא נמצא לכך רוב בקרבנו.

נסים זוילי: זו לא בעיה של שמאל, של ימין, של ליכוד, של מערך.

נסים זוילי: זאת בעיה מרכזית שאנחנו חייבים להתמודד אתה.

נסים זוילי: ההתמודדות היא בחלוקת משאבים אחרת.

נסים זוילי: ההתמודדות היא בהקצאת משאבים שיעלו את השכבות החלשות לרמות יותר גבוהות.

נסים זוילי: הנושא השני שאני רוצה להתייחס אליו בקיצור הוא נושא החקלאות במדינת ישראל.

נסים זוילי: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מתחילים להרגיל את החקלאים שלנו לא להיות קיימים.

שמואל אביטל: מגיע לך צל"ש על ההימנעות שלך אתמול.

נסים זוילי: את ההימנעות אני אסביר פעם אחרת.

נסים זוילי: אני אומר, שאנחנו מתחילים להתרגל למצב שאנחנו מתייחסים לחקלאות ולחקלאים שלנו כאל סרח עודף בחברה הישראלית.

נסים זוילי: אנחנו לא מבינים מספיק את המשמעויות הלאומיות שיש לחקלאות גם ב-1993.

נסים זוילי: לא מספיק להתרשם מהתרומה שהיתה לקיבוצים ולמושבים ולכל החקלאים במדינת ישראל בשנות הקמתה של המדינה.

נסים זוילי: לא היה מספיק לצייר את התמונה, שהנה בזכות 10,000 מתיישבים בנגב, בקיבוצים ובמושבים הפרחנו עשרות אלפי דונמים של מדבר.

נסים זוילי: לא מספיק לבוא ולהראות 180 מושבים וקיבוצים, שהיום הם קובעים בעצם את הגבולות של מדינת ישראל.

נסים זוילי: כל הערכים האלה בכלל נעלמו מן החברה הישראלית.

נסים זוילי: היום מנסים – מה שכל העולם, הכי מתקדם, כבר לא עושה – להכניס את החקלאות הישראלית לתוך מרובעים כלכליים, שאנחנו יודעים שאנחנו לא מסוגלים להם, בכל קנה מידה כלכלי; אנחנו לא מסוגלים.

נסים זוילי: מישהו צריך לתת תשובה אחרת – יושב כאן חבר הכנסת רפול, שהיה שר החקלאות – מישהו צריך לבוא ולומר: רבותי היקרים, אנחנו רוצים ומסכימים ש-2 מיליונים ו-200,000 דונם יהיו ריקים, משום שאין גידולים שכדאי לעשות אותם מבחינה כלכלית, משום שהראש היהודי, עם כל הגאוניות שלו וכל היצירתיות שלו, לא הצליח למצוא את זה, ומשום שאנחנו צריכים, בגלל בעיות באירופה ובעולם אחר, לעקור 150,000 דונם מטעי הדרים.

נסים זוילי: מה מציעים שיהיה במקום זה?

נסים זוילי: לא מציעים שום אלטרנטיבות.

נסים זוילי: מאמללים עשרות אלפי משפחות, מציעים להפוך אותם לפנסיונרים, של מי?

נסים זוילי: לוקחים מהם את כבשת הרש של מכסות קטנות שרק נותנות לאדם את הכבוד, הן לא נותנות לו כלום אלא רק שומרות על כבודו.

נסים זוילי: מדברים בשם הכלכלה הצרופה, בשם הכלכלה החופשית.

נסים זוילי: אדוני, המעצמות הכי גדולות כבר יודעות שהמושגים האלה אינם קיימים, ודאי וודאי שהם לא קיימים בחקלאות.

נסים זוילי: אם אנחנו לא נדע להחזיר את הערכים האמיתיים לחקלאות, ולראות בהם ערכים שהם חשובים לכלל המדינה, אם לא נדע להשקיע את מה שצריך – אנחנו לא מדברים על מיליונרים, אנחנו מדברים על אנשים קשי יום, שאנחנו רוצים שיתפרנסו בכבוד – זאת תהיה תעודת עניות לכולנו ולא רק למי שמייצג את החקלאים כאן.

דב שילנסקי: תודה רבה.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, מותר למחוא כפיים.

דב שילנסקי: לא.

דב שילנסקי: בקריאת הביניים שלך כבר ביטאת את מחיאת הכפיים.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אבי יחזקאל, ואחריו – לחבר הכנסת בנימין טמקין.

דב שילנסקי: עד שחבר הכנסת אבי יחזקאל יגיע לדוכן אני רוצה למסור שקיבלתי פנייה משותפת, מצמד-חמד הייתי אומר, חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת מיכאל איתן; קיבלתי משניהם פנייה משותפת שאקפיד על הזמנים.

דב שילנסקי: אני רוצה להגיד לכם, שכשעליתי לנהל את הישיבה הקפדתי ביד קשה.

דב שילנסקי: אפילו חבר סיעתי, שהוא גם חבר וידיד אישי שלי, נעלב וירד מהבמה בגלל הלחץ שלי.

דב שילנסקי: אבל הפנייה המשותפת שלכם תגרום לכך שאני אקפיד יותר על הזמן.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, יש לך ארבע דקות תמימות.

דב שילנסקי: בבקשה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותך, יחד עם חברים שלי ממפלגת העבודה עברנו שבוע קשה, שבו נאלצנו להתמודד עם ראש הממשלה ועם חברים בסיעה על הנושא החברתי.

אברהם יחזקאל: ברשותך, כדי לנמק מה עשינו, אני רוצה להשתמש בשמו של חבר כנסת, שאני מכבד ומעריץ אפילו הוא לא בן מפלגתי, שראיתי את תהליך ההתפתחות שלו כתהליך התפתחותה של תנועה אלטרנטיבית.

אברהם יחזקאל: אני מתכוון לחבר הכנסת דוד לוי.

אברהם יחזקאל: הייתי נער צעיר כשהיתה תנועה שנקראה אז תנועת החרות, ולאחר מכן הליכוד, שנתנה, או יותר נכון, הוא נתן לתנועה הזו את ההכשר החברתי-הכלכלי.

אברהם יחזקאל: זו תנועה שאמרה, אנחנו באים לעיירות הפיתוח ולשכונות; אנחנו מייצגים אלטרנטיבה חברתית-כלכלית שתיתן לכם את הכבוד הראוי, הכלכלי, החברתי, החינוכי.

אברהם יחזקאל: היא נתנה לאנשים כמו חבר הכנסת דוד לוי את האפשרות להנהיג תנועה בשם הדגל החברתי-הכלכלי.

אברהם יחזקאל: אני אומר את זה, כי בעיני, חבר הכנסת דוד לוי הוא משל למה שעלול או עשוי להתרחש בתנועה שלנו.

אברהם יחזקאל: כי ברגע שבאו אל חברים מהחבר'ה הקרויים הלובי החברתי, ברגע שבאו אל אנשים כמוני, כמו חבר הכנסת רפי אלול, ואל אנשים נוספים, ואמרו לנו: אתם פופוליסטים, אתם לא מייצגים, אנחנו לא יודעים כמה מנדטים קיבלנו מהשכונות ומעיירות הפיתוח – אני העמדתי סימן שאלה גדול, ומבקש להעמיד תמרור אזהרה על קיומה של התנועה שלי, ולא כבן לא נאמן של התנועה, על עתידה של התנועה בנושא החברתי-הכלכלי.

אברהם יחזקאל: אני לא מוכן לקבל סימני שאלה על מה שאנשים כמוני מייצגים.

אברהם יחזקאל: לצורך העניין הזה, אני חושב שדווקא התחום הזה, החברתי-הכלכלי, העולים, הצעירים, שכונות ועיירות הפיתוח – כפי שהציגה התפתחותו של דוד לוי בתנועת הליכוד – יביא להתפתחות שלנו בתנועה שלנו.

אברהם יחזקאל: וזה היה הוויכוח העיקרי בשבוע הזה: האם הדגל החברתי-הכלכלי יונף בגאווה ובגאון ובלי בושה; האם נמשיך לקבל נזיפות על דברים שאנחנו חושבים שהם צודקים; האם יעמידו לנו את סימן השאלה של ביטחון מול כלכלה וחברה.

אברהם יחזקאל: זה היה השבוע שלנו, שבו היינו צריכים להתעמת.

אברהם יחזקאל: אמר לנו ראש הממשלה ושר הביטחון: אני לוקח סיכונים.

אברהם יחזקאל: על כך נתונה לו הערצתי, בנושא הביטחוני.

אברהם יחזקאל: הטענה שלנו, שביטחון חברתי ושלום חברתי חשובים לא פחות.

אברהם יחזקאל: הטענה שלנו, שאם אנחנו לא נצליח לצמצם את הפער לא נישאר בשלטון, זו טענה לא פחות חשובה.

אברהם יחזקאל: מי שניסה לפגוע בדוד לוי בשלהי תקופתו של הליכוד בקואליציה ובשלטון, למעשה פגע בליכוד.

אברהם יחזקאל: מי שיפגע בלובי החברתי של מפלגת העבודה ושל הממשלה הנוכחית, למעשה יפגע בעצמו ויפגע בסיכויים של תנועת העבודה להישאר בשלטון.

אברהם יחזקאל: זו הטענה שלי.

אברהם יחזקאל: הטענה שלי היא, שקיומה של תנועה בשלטון נגזר מן הנושא החברתי-הכלכלי, נגזר מהאנשים שצמחו שם, נגזר ממה שהם מייצגים ונגזר מדם לבם.

אברהם יחזקאל: אני לא מוכן להעמיד את זה בקונפליקט.

אברהם יחזקאל: הסכנה שהיתה בשנה הזאת, שהיא כולה שלנו – שהפערים הלכו וגדלו.

אברהם יחזקאל: ולכן אני אומר, מי שרוצה לתת סיכוי להמשך קיומה של תנועת העבודה כתנועה מובילה – ייתן לאנשים כמונו, שמייצגים, שגדלו, שצמחו, שחשו את הפער החברתי על בשרם, ייתן להם את האפשרות להתקיים בזה שייתן לנו אפשרות להתבטא.

אברהם יחזקאל: ראש הממשלה קיבל את הצעתי ואמר שהוא מוכן להקים ועדה לצמצום הפערים החברתיים והכלכליים, שהוא יעמוד בראשה.

אברהם יחזקאל: כי היום הבעיה היא כבר לא כמה אתה עני, אלא מה הפער בין אלה שקונים כרטיס טיסה לניו-יורק ב-500 דולר, מתנפלים על הנסיעה לניו-יורק, לבין אלו שאינם מאפשרים לעצמם אפילו לחיות בשלום בבתיהם בנושאים של חינוך, כלכלה, נסיעה וחברה.

אברהם יחזקאל: תודה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בנימין טמקין, חמש דקות.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכנתי לי נאום אבל לא יכולתי לבחור לי עיתוי טוב יותר לדבר מאשר אחרי חבר הכנסת אבי יחזקאל.

בנימין טמקין: כל חיי אני בעל ערכים סוציאליסטיים.

בנימין טמקין: כך חונכתי, כך אני מאמין עד עצם היום הזה.

בנימין טמקין: אני מאמין בשוויון ערך האדם ובצורך לקיים את היכולת של כל אדם לממש את עצמו.

בנימין טמקין: אני לא חושב שדמוקרטיה שיש בה חוסר שוויון כלכלי ההולך ומעמיק היא דמוקרטיה שיכולה לתפקד ככזו לאורך זמן.

בנימין טמקין: דמוקרטיה היא גם היכולת של אדם לקבוע לעצמו את גורלו ולממש את הפוטנציאל הטמון בו.

בנימין טמקין: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת יחזקאל ולחברים אחרים: ההבדל בין פופוליזם לבין עמדה אחראית שהיא גם עמדה סוציאליסטית אמיתית הוא, שכאשר אתה בא להילחם בעוני ובפערים החברתיים, אתה מחויב גם לומר מאיפה נלקחים אותם משאבים, מאיפה משנים את הממוצעים, ממי לוקחים ולמי נותנים ובאילו תחומים.

בנימין טמקין: לצערי הרב, אני שומע בזמן האחרון, שכל אחד מייצג פה מגזר אחר, כל אחד מגיב ביחס למגזר שלו, שאותו הוא מייצג, ומעט מאוד אני שומע על התמונה החברתית כולה.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר במפורש: אני רוצה לצמצם את הפער ולהילחם בעוני, וברגע זה אני לא רוצה להגדיל את התקציב יתר על המידה, מפני שאני יודע שבנתונים הקיימים זה בלתי אפשרי.

בנימין טמקין: לכן, אני שואל את עצמי, מהיכן בתקציב אני יכול לקחת?

בנימין טמקין: כולם מדברים בעיתונות ופותרים את הבעיות בפשטות: תיקח מימון מפלגות ותיתן לכול.

בנימין טמקין: כאילו מימון מפלגות פותר כל בעיה.

בנימין טמקין: למה אני לא שומע על טיפול ב-4.8 מיליארדי השקל שניתנים השנה להורדת עלויות העבודה, תשלומים של הממשלה במקום המעסיקים?

בנימין טמקין: חברת הכנסת לבנת דיברה על 5 מיליונים, ובוודאי יהיו דיונים על התוצאות ועל האימפקט.

בנימין טמקין: בחודשים ובימים האחרונים שאלתי כל מומחה שרק יכולתי: אילו הורידו את העניין של עלויות העבודה ב-200 מיליון שקל, או אילו העלו זאת ב-200 מיליון שקל, אתם יודעים איזה אימפקט יהיה לזה בעניין יצירת מקומות עבודה ובצמיחה?

בנימין טמקין: אף אחד לא יודע.

בנימין טמקין: לו היה כתוב בתקציב 5.3 מיליארדים, זה היה מתקבל באותה מידה, כי זה מספר קדוש שאף אחד לא נוגע בו.

בנימין טמקין: כאשר מדברים על 200 מיליון שקל שסיעת מרצ חשבה שצריך להקדיש אותם לנושאים חברתיים, לנכים, למפגרים – עושים לנו חשבון על התוצאות באופן בלתי רגיל.

בנימין טמקין: זה נושא אחד, משם אפשר לקחת.

בנימין טמקין: אין הוכחה שאם נוריד מזה 300 או 400 מיליון שקל ונקדיש אותם לנושאים חברתיים, לחינוך וכדומה, יהיה לזה אימפקט שלילי על יצירת מקומות עבודה.

בנימין טמקין: באוצר ובאקדמיה לא יודעים לומר מה יקרה אם מוסיפים או מורידים 500 מיליון, זה מין מספר קדוש.

בנימין טמקין: אין לי זמן לצטט, אבל בחוק לעידוד השקעות הון כתוב, על-פי ועדת-פוגל, שלא יודעים כלל.

בנימין טמקין: להיפך, יותר מדי משאבים מוקדשים לכך, ובסופו של דבר זה לא יוצר את התמיכה בעיירות הפיתוח.

בנימין טמקין: המעסיקים מקבלים עידוד השקעות הון לעיירות הפיתוח שלעולם ימשיכו להיות עיירות פיתוח.

בנימין טמקין: איך זה שעיירות הפיתוח לא הופכות סוף סוף למקום מפותח?

בנימין טמקין: יש שם השנה 900 מיליון שקל, משהו שכלכלני האוצר לא בטוחים כלל שהתוצאות המתקבלות הן על-פי המשאבים המוקדשים לכך.

דוד לוי: אתה תתמוך בתקציב הזה?

בנימין טמקין: ודאי שאני אתמוך.

דוד לוי: שוכנעתי שיש לך פה בעיה קשה מאוד וכסף בלתי רגיל אבל למרות זאת אתה תצביע בעד התקציב.

בנימין טמקין: אני קורא היום בעיתון: שוחט וחריש ידונו בשינוי חוק עידוד השקעות הון ב-1994 במגמה להפחית את מענקי ההון ולהחליפם במענקי עבודה ובסיוע ישיר לערי פיתוח.

בנימין טמקין: אני רוצה לתמוך בזה; חבל שלא עשו את זה קודם, מכיוון שיש מספרים קדושים ואני לא מקבל שיש מספרים קדושים.

בנימין טמקין: אני מציע לכל הלובי החברתי ולכל אדם שחושב לייצג את האינטרס הכללי של מדינת ישראל – ולא מופיע פה כמייצג של אינטרס פרטיקולרי – לומר, איך נראית התמונה הכוללת של התקציב של מדינת ישראל.

בנימין טמקין: בזה נבדל פופוליזם ממשהו אחר.

בנימין טמקין: אני אמרתי מאיפה לקחת – – –

רפאל אלול: – – –

אברהם יחזקאל: – – – מס על הבורסה.

רענן כהן: – – –

רפאל אלול: כאילו גיליתם את אמריקה.

דב שילנסקי: בוודאי שמעתם את הצלצול.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, אנחנו לא יכולים לנהל את הוויכוח הזה אחרי שהשעון צלצל ולהעלות נושא חדש.

אברהם יחזקאל: – – –

דב שילנסקי: אני אגיד בשמך, לי יש מיקרופון.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, חברים מספר רצו להגיד לך שהם לא רק הגישו הצעות אלא גם הראו מאיפה יהיה תקציב.

דב שילנסקי: חבר הכנסת טמקין, אודה לך אם תסיים.

בנימין טמקין: אסיים במשפט אחד.

בנימין טמקין: אני חושב שצריך להתאחד לקראת השנה הבאה ולבדוק את שני המספרים הגדולים האלה, כי זה ריאלי לשנות אותם.

בנימין טמקין: שם יש משאבים גדולים גם לפיתוח ההון האנושי במדינת ישראל, שהוא ההון החשוב ביותר ויש לפתח אותו.

בנימין טמקין: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חברי הכנסת, רשות הדיבור לחבר הכנסת רענן כהן, אחריו – לחבר הכנסת אברהם הירשזון, אחריו – לחבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

דב שילנסקי: אם חבר הכנסת אליהו בן-אלישר לא יהיה – רשות הדיבור לחבר הכנסת שמואל הלפרט.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רענן כהן, היתה כלפיך נדיבות יוצאת מן הכלל, העבירו לך ארבע דקות של חבר הכנסת טריף, כך שיש לך שמונה דקות תמימות.

רענן כהן: חבר הכנסת בני טמקין, לא רק שאני מסכים לכל מלה שאמרת, אלא אני חותם על כך.

רענן כהן: לו זה היה מתנהל בגישה יסודית ובזמן נכון, ייתכן שהיינו מגיעים לתוצאה הרבה יותר טובה.

רענן כהן: אני רוצה לדבר על שלושה דברים.

רענן כהן: הנקודה הראשונה: אני לא מאמין שיש מחשבה רצינית לשנות את מבנה התקציב.

רענן כהן: אני רוצה לברך את שר האוצר בייגה שוחט, שעשה את המיטב שבמיטב, ואת ועדת הכספים.

רענן כהן: אבל, מה שהיה הוא שיהיה.

רענן כהן: אם לא יהיה שינוי – – –

רפאל אלול: – – –

רענן כהן: נדמה לי, שאם אנחנו רוצים להגיע לשינויים, חובתנו לבדוק את התקציב בצורה מסודרת, לבדוק אלטרנטיבות שונות כדי לבדוק את היעדים, אבל את זה אנחנו צריכים לעשות כבר עכשיו, בפתחה של שנת 1994.

רענן כהן: אם נתחיל כבר עכשיו בעבודה הזו, יש סיכוי שלקראת סוף השנה נוכל לבוא עם שינויים אמיתיים.

רענן כהן: אני רוצה לבוא עם דוגמה: בזמני הכנתי עבודת מחקר בעבור רשות השידור.

רענן כהן: אם אני מנתח את תקציב רשת א' של רשות השידור, אפשר בהחלט לראות שם הוצאות אדירות ללא יחס לתמורה, פעולות שאין זה בטוח כי הן החשובות ביותר של החברה על העדפותיה השונות.

רענן כהן: וכאשר אני עורך השוואה בין הטלוויזיה הממלכתית העברית, שהיא כבר מזמן לא ממלכתית, לבין הטלוויזיה בערבית, אני רוצה לקבוע שעלותה של הטלוויזיה הערבית מכלל תקציב רשות השידור היא 5%, אף שהיא משדרת 25% מזמן השידור של רשות השידור.

רענן כהן: הטלוויזיה הערבית אפקטיבית יותר, טובה יותר, ומחיר שעת שידור בה – רבע משעת שידור בטלוויזיה הכללית.

רענן כהן: אני לא בטוח שלא הגיע הזמן לבטל את אגרת הטלוויזיה.

רענן כהן: ייתכן מאוד שאנו חייבים לעשות שינויים גם בסוגיה זו.

רענן כהן: אני רוצה להתייחס עתה לשאלת ערביי ישראל: אנו נמצאים עתה בפתחה של שנה שכולנו מקווים כי תהיה שנת שלום.

רענן כהן: כל אחד מסתכל על השלום בראייה שלו.

רענן כהן: אני מדבר על שלום הנותן ביטחון לכל אזרחי המדינה החיים בה.

רענן כהן: אנו צריכים לזכור לצד השלום כי שאלת הערבים החיים בישראל תהיה השאלה המרכזית אשר תעסיק את החברה במדינת ישראל.

רענן כהן: מיתוסים ושנאות יחלפו מן העולם, וערביי ישראל יתבעו את חלקם בעוגה הלאומית – כ-19% מכלל העוגה הלאומית, לעומת האחוזים היום, ואז הוויכוח יהיה אמיתי ולגיטימי, והוא יכול להביא גם למשבר.

רענן כהן: יש נושאים שאנו חייבים להתמודד אתם מייד ובמהירות, לפני שהם יביאו לסכנה קיומית בתוך מדינת ישראל.

רענן כהן: אני רוצה להזים אינפורמציה ונתונים אשר נזרקו כאן בנושא חוק חיילים משוחררים: הכנסת הזו היתה יכולה אולי לעשות היסטוריה, לו היתה משלימה את החקיקה בנושא זה, והציבור היה יודע מה הוא מקבל.

רענן כהן: נזרקים נתונים לא נכונים, מספרים לא מדויקים, ואני רוצה לקבוע שהחוק הזה יעלה בסופו של דבר למדינת ישראל כ-650 מיליון שקל, בסוף התקופה.

רענן כהן: אני רוצה לתת נתונים מדויקים לאלה אשר יתגייסו מ-1 בינואר 1994, אלה שהחוק חל עליהם, וגם לאלה אשר נמצאים היום בצבא והחוק לא חל עליהם, אבל הם יקבלו את מה שהם מקבלים.

רענן כהן: אני רוצה שעם ישראל ידע מה הנתונים.

רענן כהן: כמענק שחרור חיילת מקבלת היום 320 שקל, ואנו מציעים שהיא תקבל 8,400 שקל.

רענן כהן: תראו איזה פער, אך הכנסת מנסה להנמיך את העוצמה הזו.

רענן כהן: חייל אשר סיים את שירותו לאחר שלוש שנים קיבל 2,050 שקל, והחוק בא לתת לו כ-13,000 שקל באופן ישיר, חלקם כמענק ביום שהוא משתחרר וחלקם האחר יהיה מיועד לתשתית האמיתית של החברה בתחום הדיור, ההשכלה, ההכשרה והקמת עסק קטן.

רענן כהן: אלה הנתונים העובדתיים.

רענן כהן: אני פונה אל חברי הכנסת: זהו חוק של כולנו, חוק שמן הראוי שנתגאה בו, מן הראוי שתהיה כאן התרוממות רוח.

רענן כהן: לא בכל יום יש לכנסת אפשרות להציע חוק שכל הדור הצעיר במדינת ישראל והוריו מחכים לו.

רענן כהן: יש עניין נוסף שמטעים לגביו את הציבור: עד עכשיו קיבלה חיילת משתחררת 320 שקל.

רענן כהן: אנו מציעים לה לקבל למעלה מ-4,000 שקל כאשר היא נמצאת בצבא.

רענן כהן: חייל שעד עכשיו קיבל 2,000 שקל, יקבל על-פי החוק הזה כמעט 7,000 שקל.

רענן כהן: מעבר לכול, אנו מציעים שהאוכלוסיות החלשות אשר למדו במכינות – 5,000-4,000 – ימשיכו ליהנות מן המכינות, כפי שהיה בעבר.

רענן כהן: אנו מציעים שלא לפגוע בהם אלא אפילו להגדיל את המכינות.

רענן כהן: אנו רוצים להמשיך לתת את ההכשרה המקצועית מעבר לסכומים שדיברתי עליהם.

רענן כהן: נוסף על הכול אנו מעמידים קרן מיוחדת, מעל ל-80 מיליון שקל לשנה, קרן מצטברת לאלה הנמצאים במצב קשה וזקוקים לכסף נוסף כדי להשלים את לימודיהם, כדי לקבל הכשרה מקצועית וכדי לקנות דירה, אם חסרים להם כמה אלפי שקלים.

רענן כהן: הקרן הזו מיועדת לאותם חיילים וחיילות, כדי שייהנו מן השירות הצבאי שלהם, כדי שעם ישראל ייתן הכרה לשירות הזה.

רענן כהן: מדינת ישראל חייבת לאותם צעירים הנותנים את הימים היפים ביותר והשנים היפות ביותר בחייהם.

רענן כהן: לצערי, יש כאן חברים מספר אשר משיקולים זרים, משיקולים שאין להם עניין עם הבית הזה, מנסים להנמיך את העוצמה, לפגוע בעניין ולעוות את העובדות והמטרות.

רענן כהן: אני קורא לבית הזה, שהיה שותף מלא לחוק: חייבים לצאת מכאן עם החוק ולהביא למדינת ישראל גאולה ולדור הצעיר – את הבשורה של השנה החדשה.

רענן כהן: תודה.

אלי גולדשמידט: האם אפשר?

דב שילנסקי: מצטער, אי-אפשר לאחר שמיצה את זמנו.

רענן כהן: תן לו, בבקשה, באופן לא רגיל.

אלי גולדשמידט: עם כל המכאובים שעובר עכשיו חבר הכנסת רענן כהן, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך אותו בסוף השנה, משום שהוא לימד את כולנו פרק, כיצד להוביל נושא וכיצד להעביר חוק כל-כך חשוב.

אלי גולדשמידט: אני יודע שיש לו עכשיו בעיות, אך בסך הכול מגיע לו "כל הכבוד" מכל הבית.

דב שילנסקי: לצורכי ברכה, אני תמיד מאפשר רשות הדיבור מחוץ לזמן.

דב שילנסקי: באולם הזה יושב אחד אשר יודע זאת ומצטרף ב"יישר כוח" לדברים שאמרת לחבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: תודה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

רענן כהן: אני חייב תודה מיוחדת ליושב-ראש הישיבה, לחבר הכנסת דב שילנסקי, המלווה את העניין מהיום הראשון, גם במסגרת תפקידו הקודם כיושב-ראש הכנסת.

רענן כהן: הוא עושה זאת עם הרבה אהבה, עניין וציונות, והוא דוחף ומסייע בכל דרך ובכל שלב.

רענן כהן: הרבה תודות.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אברהם הירשזון, ואחר-כך – לחבר הכנסת אליהו בן-אלישר.

דב שילנסקי: קודם הודעתי על חבר הכנסת שמואל הלפרט ואמרו שהוא איננו, אבל ראיתי שהוא פה.

דב שילנסקי: בוודאי הוא ישמע שמזכירים את שמו וייכנס.

דב שילנסקי: שש דקות לחבר הכנסת אברהם הירשזון.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף בשמחה רבה לברכתו של חבר הכנסת גולדשמידט, ואני חושב שאכן חבר הכנסת רענן כהן הוכיח השנה לכולנו כיצד חבר כנסת לא פוגע במה שהבוחרים ציפו ממנו ומריץ מאבק, עם כל הקשיים הכרוכים בכך, ואכן לכן זוכה להערכת חברים מכל קצות הבית, גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה.

אברהם הירשזון: אני חושב שיפה עשה חבר הכנסת גולדשמידט שאמר מה שאמר.

אברהם הירשזון: אני מצטרף בשמחה וברצון לדבריו.

דב שילנסקי: כמנהגי, ברכות.

דב שילנסקי: זה על חשבון הכלל ולא על חשבונך.

דב שילנסקי: עכשיו אני מזיז את השעון.

אברהם הירשזון: אם כך, אמשיך בברכות, אדוני היושב-ראש.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני מחזיק בידי את הצעת התקציב, תקציב המדינה לשנת 1993, כפי שהוגש על-ידי שר האוצר הנוכחי, מר שוחט, ובו הוא אומר: "יעדי התקציב העיקריים לשנת 1993, השגת צמיחה כלכלית יציבה ומתמשכת, אשר תביא ליצירת מקומות עבודה למובטלים, לעולים ולצעירים המשתחררים מצה"ל ומהמוסדות להשכלה גבוהה, קליטת העולים תוך הבטחת תעסוקה, פתרונות דיור ושירותים חברתיים בסיסיים, ויצירת מצב בו יגבר זרם העולים".

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקבוע: אף אחד מהיעדים האלה לא הושג.

אברהם הירשזון: הממשלה הזאת לא השיגה את היעדים אשר היא קבעה אותם בתחילת שנת התקציב הזאת.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, מצב האבטלה במשק לא קטן.

אברהם הירשזון: לא אני אומר זאת.

אברהם הירשזון: שרת העבודה והרווחה אומרת זאת.

אברהם הירשזון: הפער החברתי לא קטן, להיפך הוא גדל.

אברהם הירשזון: ולא אני אומר זאת.

אברהם הירשזון: חברי הלובי החברתי, חברי הקואליציה ממפלגת העבודה, אומרים זאת.

אברהם הירשזון: חוק יום חינוך ארוך, אשר הממשלה הזאת היתה צריכה להעביר אותו – ואכן בתחום החינוך יש לה הישגים מסוימים, אי-אפשר שלא לומר שאכן יש לה – היא לא העבירה אותו.

אברהם הירשזון: דובר על חוק ערי פיתוח, שבא להיטיב עם העם.

אברהם הירשזון: והרי אתם דיברתם על שינוי סדר עדיפויות, איפה שינוי סדר העדיפויות?

אברהם הירשזון: בא חבר הכנסת טמקין – ואני מעריך מאוד את דבריו הכנים של חבר הכנסת אבי יחזק

אברהם הירשזון: אל – ואומר:

אברהם הירשזון: לא צריך רק לומר ברגשנות שצריך לתת לעיירות הפיתוח, שצריך לתת למשפחות ברוכות ילדים, שצריך לתת לאלמנות, ליתומים; מאיפה לוקחים את הכסף?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טמקין, הרי אתם אמרתם כל הזמן ששינוי סדר העדיפויות שלכם יביא לידי כך שאת כל המיליארדים שאנחנו השקענו ביהודה ובשומרון, וזרקנו אותם, ובזבזנו אותם, בחוסר אחריות משווע במשך שנים, אתם תפסיקו זאת, ועם הכסף הזה אתם תעשו את סדרי העדיפויות שלכם.

אברהם הירשזון: אז איפה הכסף?

אברהם הירשזון: איפה הכסף הזה?

אברהם הירשזון: האם הוא לא הלך למטרות שעליהן דיברתם?

אברהם הירשזון: לאן הוא הלך, להבריא את קופת-חולים?

אברהם הירשזון: הלוואי, זה חשוב.

אברהם הירשזון: אגב, זה חשוב.

אברהם הירשזון: נו, אז הבראתם?

אברהם הירשזון: – היא נמצאת באותו מצב.

אברהם הירשזון: ואני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, שהשנה תבוא קופת-חולים ותבקש אותו תקציב, וכך גם מוסדות אחרים.

אברהם הירשזון: אומר שר האוצר בדבריו: השנה אני מצפה לעלייה בהיקף של 120,000 עולים.

אברהם הירשזון: על-פי דבריו של שר האוצר, מסוף שנת 1989 ועד סוף שנת 1992 – ובואו נאמר שב-1992 מחצית השנה היתה בשלטון הליכוד ומחצית השנה בשלטון שלכם – הגיעו לארץ, על-פי דבריו, 470,000 עולים.

אברהם הירשזון: הגיעו 470,000 עולים, שאנחנו, ממשלת הליכוד, בתקופה כל-כך קצרה היינו צריכים למצוא להם פתרונות.

אברהם הירשזון: ולא יהיו מעברות ל-20-30 שנה, כפי שהיה בזמנכם.

אברהם הירשזון: אני לא אומר שהפתרונות הם אידיאליים.

אברהם הירשזון: אבל מאסה אדירה כזאת?

אברהם הירשזון: השנה הגיעו 120,000 עולים?

אברהם הירשזון: יגיעו 120,000 עולים?

אברהם הירשזון: לא יגיעו.

אברהם הירשזון: נכון, אומר שר האוצר, שזה תלוי גם במצב הפוליטי בישראל, במצב החברתי, וגם במצב הפוליטי והחברתי בברית-המועצות או בחבר המדינות.

אברהם הירשזון: הוא התכוון לכך, שאם המצב שם יהיה טוב יותר, אזי יבואו פחות עולים.

אברהם הירשזון: נו, אז המצב שם יותר גרוע.

אברהם הירשזון: הבאתם עולים?

אברהם הירשזון: איפה העלייה?

אברהם הירשזון: לא 120,000 עולים לא יגיעו, אלא אני חושב ש-70,000 עולים לא יגיעו השנה מברית-המועצות לשעבר למדינת ישראל, וזאת משום שאתם הסרתם את נושא העלייה מסדר-היום הלאומי.

אברהם הירשזון: אנחנו במדינת ישראל, במשך שנות שלטון הליכוד, אמרנו שבעדיפות העליונה נמצאת אצלנו קליטת העלייה.

אברהם הירשזון: אני רוצה להביא לכם לדוגמה מכתב של נתן שרנסקי, נשיא הפורום הציוני.

אברהם הירשזון: לא אלאה אתכם בכל המכתב, אבל הוא כותב על סירובו של יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות להתייחס לבעיות נוער עולה.

אברהם הירשזון: הכותב אומר, שהוא ביקש מיושב-ראש ועדת החינוך לזמן נציגים של העולים, כדי לדון בבעיות נוער עולה.

אברהם הירשזון: הוא פנה אליו פעם אחת ונענה בשלילה.

אברהם הירשזון: הוא פנה פעם שנייה ונענה בשלילה.

אברהם הירשזון: והוא אומר: נושא הבעיות של נוער עולה הוא נושא שהולך ומחריף, והנשירה של ילדי עולים ממערכת החינוך ואי-השתלבותם בחברה מהוות בעיות קשות ביותר.

אברהם הירשזון: הוא מדבר פה על תגרה שהיתה, על ביום התגרה, ומבקש פעם שנייה מיושב-ראש ועדת החינוך לכנס את הוועדה ולדון.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, גם הפנייה הראשונה וגם הפנייה השנייה נדחו.

אברהם הירשזון: והן לא נדחו סתם.

אברהם הירשזון: הן נדחו משום שמפלגת העבודה החליטה להסיר מסדר-היום הלאומי שלה את בעיית העולים.

אברהם הירשזון: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדבר מסוכן ביותר.

אברהם הירשזון: לכם כבר יש ניסיון עם קליטת העלייה של שנות ה-50, והייתם צריכים להפיק לקחים.

אברהם הירשזון: מה מלווה אותנו עד היום?

אברהם הירשזון: ברוך השם, משנות ה-50 ועד היום אנשים מצאו מקום עבודה, אנשים הסתדרו, יש פרנסה, יש בתים.

אברהם הירשזון: בעיה אחת לא הצליחו לפתור ולא יצליחו לפתור, וזה ייקח עוד דור אחד או שניים – חוסר ההשתלבות שלהם במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: היום, במדיניות שלכם כלפי העולים אתם מביאים לכך, שבעוד 20 שנה ילדי העולים האלה לא יצליחו להשתלב במדינת ישראל.

דב שילנסקי: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: הבינות את הרמז.

אברהם הירשזון: איזה רמז.

אברהם הירשזון: זה רמז עבה, כך אומרים.

דב שילנסקי: לא, זה רמז דק.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אליהו בן-אלישר, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אליהו בן-אלישר – שש דקות.

אני מודה לך.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הערב הזה אני מבקש להתריע, אדוני היושב-ראש, על הפרת נורמות, על הפרת כללי משחק, שהיו מנת חלקנו מאז קמה מדינת ישראל, בענייני סודות המדינה, סודות ביטחון, סודות צבא, ובענייני נוהג של פוליטיזציה של מה שכרוך בתקציב הביטחון של המדינה.

אינני מתכוון לחמם מחדש מאכל שהוגש לעם ישראל לפני כשלושה שבועות על-ידי ראש הממשלה ושר הביטחון, כאשר בהופיעו בפני ועדת העורכים הוא גילה את סדר הכוחות של צה"ל ביהודה, בשומרון, בחבל-עזה, בגבול הצפון של מדינת ישראל וברצועת הביטחון.

לא, לא לזאת אני מתכוון.

אבל בכל זאת, אי-אפשר שלא לציין, אדוני היושב-ראש, שבפעם הראשונה מאז הכירי את המדינה ואת ענייני הביטחון משודר ברדיו ונאמר בטלוויזיה מהו סדר הכוחות של צה"ל בגזרה מסוימת.

לא היו כדברים האלה, וזה כדי להשתמש בסדר הכוחות של צה"ל כנימוק פוליטי להגנת מדיניות.

בכנסת הזאת יש רמטכ"לים לשעבר, רב-אלופים, יש אלופים לשעבר, יש שרי ביטחון לשעבר – – –

רחבעם זאבי: לא לשעבר אלא במילואים.

רחבעם זאבי: הם נשארו אלופים.

זאב בנימין בגין: חלקם בדימוס.

זאב בנימין בגין: במילואים ובדימוס.

הכול נכון, ובכל זאת יש רק רמטכ"ל אחד בשירות, ויש רק שר ביטחון אחד בשירות.

לא בו הייתי בוחר, אני מתכוון לשר הביטחון, אבל יש רק אחד.

מכל מקום, כולם, אלה שבדימוס ואלה שבמילואים ואלה שבשירות, יעידו אתי שכדבר הזה לא קרה.

בוודאי לא קרה כאשר מדובר בסופו של דבר בשימוש פוליטי, ציני, לרעה, בסוד ביטחוני ממדרגה ראשונה.

ומה שחמור מכול הוא, שזה פותח פתח, זה פותח חרצובות לשון.

מדוע אזובי הקיר, מדוע חיילים, אזרחים שמשרתים במילואים, יסתמו את פיותיהם, תסלחו לי על הביטוי, כאשר שר הביטחון חושף סוד ביטחוני מן הסוג הזה?

לא הייתי אומר את כל זה עכשיו, שלושה שבועות לאחר האירוע, אלמלא הבחנתי בסך הכול לפני יומיים בנדבך נוסף של פוליטיזציה צינית, הפרת כללים, הפרת נורמות, הכנסת נורמות חדשות להתנהגות הציבורית והלא-ממלכתית במדינת ישראל בענייני ביטחון, בענייני צבא.

נקראנו, חברי ועדת החוץ והביטחון עם חברי ועדת הכספים, לוועדה המשותפת הדנה בתקציב הביטחון של מדינת ישראל.

וכידוע, במסגרת הזאת אנחנו דנים בתקציב הביטחון של מדינת ישראל כדי שלא לדון בו במליאת הכנסת, מסיבות ברורות לחלוטין.

שם אנחנו גם מצביעים על תקציב הביטחון, כדי שלא נצטרך להצביע בפירוט ולתת פרטים של תקציב הביטחון בפני המליאה.

אנחנו נכנסים לחדר של ועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, ומה אנחנו רואים?

ראש הממשלה ושר הביטחון יושב בחדר של ועדת הכספים, בנוכחות חברי הקואליציה בוועדת הכספים ובוועדת החוץ והביטחון, חברי הקואליציה בלבד, ומתדרך אותם איך להצביע במסגרת הוועדה המשותפת על שתי – – –

אורה נמיר: מי?

שר הביטחון, שהוא גם ראש הממשלה.

כדי ששרת העבודה והרווחה הגברת נמיר תבין את הסיטואציה שהיתה, שר הביטחון שהוא גם ראש הממשלה מתדרך את חברי הקואליציה, ואותם בלבד, בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הכספים, איך להצביע בקשר לשתי הסתייגויות – – –

אלי גולדשמידט: הוא לא תדרך.

הוא רק ייעץ, הוא רק הסביר, הוא רק ביקש, הוא רק אמר.

מעולם לא היה כדבר הזה.

שר הביטחון היה מופיע בפני מליאת הוועדה, כך עשה גם בעבר אפילו אותו שר ביטחון, מעלה את הסבריו, את תחינותיו, את בקשותיו, אומר מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות.

עמדת שר הביטחון היא דבר לגיטימי לחלוטין, אבל לא עם חברי הקואליציה בלבד, כאשר חברי האופוזיציה בשתי הוועדות מחכים בחוץ עד אשר יסיים את דבריו, את עצותיו, את הסבריו, תקרא לזה איך שאתה רוצה.

לא היו כדברים האלה מעולם.

זאב בנימין בגין: – – –

אם היושב-ראש יסכים, חבר הכנסת בגין, על חשבוני, בבקשה.

אגב, חבר הכנסת בגין הוא בעל עניין, לכן המלצתי.

אחת ההסתייגויות היתה באמת של חבר הכנסת בגין, עניינית לחלוטין.

הוא ביקש תוספת של 200 מיליון שקלים לתקציב הביטחון למען הקדש את הסכום הזה למחקר ולפיתוח.

זאב בנימין בגין: רק הערה קטנה, בהמשך להערה זו.

זאב בנימין בגין: הדעת נותנת שהישיבה הזאת עם ראש הממשלה באה לאחר שהסתבר לו שיש, כנראה, בקרב חברי הוועדה המשותפת רוב להצעתי.

אלמלא היו הדברים כך, אינני מבין לשם מה נזקק ראש הממשלה ושר הביטחון, שהוא לכל הדעות אדם טרוד, אפילו אם אינני מסכים עם מדיניותו כהוא-זה, לבוא ולהסביר מה היה בקבינט, מה אמר מפקד חיל האוויר, כאמור בניגוד לכל כללי ההתנהגות עד כה.

לא היתה לנו ברירה, לא לי ולא לחברים אחרים, בכללם מגיש אחת משתי ההסתייגויות, חבר הכנסת בגין, אלא בפעם הראשונה, לפחות בפעילות הפרלמנטרית שלי, להצביע נגד תקציב הביטחון.

ולא מפני שכך רציתי, ולא מפני שאני מביע, חס ושלום, אי-אמון בצה"ל.

אבל בפירוש לא נותרה לי כל ברירה, בעקבות המעשה הפסול הזה של שר הביטחון, אלא להצביע נגד.

אלי גולדשמידט: רק מפני שהוא נפגש אתנו?

בהחלט.

לפחות כדי להוכיח – זה הנשק היחיד שנותר לאופוזיציה – להוכיח קבל עם ועולם, שחובה להפסיק בדרכי פוליטיזציה של תקציב הביטחון, של מערכת הביטחון, ובסופו של דבר גם של צה"ל.

אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת בן-אלישר.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – לחבר הכנסת יורם לס.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגשתי הסתייגויות מספר לחוק התקציב.

שמואל הלפרט: אולם מחמת הזמן המועט העומד לרשותי אנמק בקצרה רק חלק מהן.

שמואל הלפרט: הסתייגותי בסעיף "הלכה ומחקר תורני" מבוססת על המצב הכלכלי של הישיבות, שהוחמר מאוד בשנים האחרונות, בגלל חוסר השוויון כלפיהן, וגם עקב המשבר הכלכלי בעולם שגרם לתומכים רבים לבטל את תרומותיהם.

שמואל הלפרט: הממשלה חרתה על דגלה את עקרון ההשוואה בין כל חלקי האוכלוסייה.

שמואל הלפרט: היא הוכיחה זאת בתקציבים הרבים שניתנו למגזר הערבי בחינוך, ברווחה, בכבישים ובכל התחומים, והעיוותים כלפיהם תוקנו.

שמואל הלפרט: רק כלפי הישיבות ומוסדות התורה נמשך הקיפוח, והשוויון המיוחל עדיין לא הגיע.

שמואל הלפרט: התקציב הניתן כיום ממשרד הדתות לכל אברך כולל שתורתו אומנותו, שלומד כל היום, הוא 490 ש"ח לחודש.

שמואל הלפרט: האם מישהו מעלה על דעתו כי מסכום זה יכול אברך המטופל במשפחה ברוכת ילדים, וכאלה הם רוב האברכים, לקנות אפילו לחם, חלב ומוצרי יסוד מינימליים?

שמואל הלפרט: בסופו של דבר, הרי אותם אברכים תורמים למדינה, משמשים כרבנים, כדיינים, כמורים.

שמואל הלפרט: מדוע לא תכיר בהם הממשלה כמשתלמים לצורכי חינוך?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כיהודי מאמין אני בטוח, שכל קיומנו כאן בארץ-ישראל הוא בדרך נס.

שמואל הלפרט: כאשר אנו מוקפים ב-100 מיליון ערבים, שטרם השלימו עם קיומנו וממשיכים להרוג ולרצוח אנשים, נשים וטף חפים מפשע, ורק מפני שהם יהודים, בטוחני שהישיבות ולומדי התורה הם הנשק הסודי שלנו, הם הם הערובה לקיומנו כאן, בבחינת "תורה מגנא ומצלא".

שמואל הלפרט: תוספת תקציב לישיבות ולמוסדות התורה משמעותה חיזוק ביטחון המדינה.

שמואל הלפרט: ואני פונה לשר האוצר להגדיל לפחות ב-25% את התקציב לישיבות, כדי שיקבלו את המינימום ההכרחי, לפחות במסגרת הצורך בהשוואה ובהסרת הקיפוח של שנים רבות כלפיהם.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, לפני כחודשיים התפרסם הדוח השנתי של קו העוני, וכל המדינה הזדעזעה, ובצדק, מכך שיש כ-16% שחיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: אבל בבני-ברק, למשל, שבה יש אלפי בני תורה, 29.6% חיים מתחת לקו העוני ו-43.7% מילדי בני-ברק חיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: אני שמח ששרת העבודה והרווחה נמצאת כאן, חשוב שהיא תדע את הנתונים האלה.

שמואל הלפרט: אני רוצה להתייחס בדברי גם לסעיף התרבות התורנית.

שמואל הלפרט: הציבור החרדי מקופח בנושא של תרבות תורנית, זאת בשעה שעשרות מיליונים מוזרמים לתיאטרונים, למוזיאונים, לספורט, לקולנוע ולגופים אחרים.

שמואל הלפרט: לא ייתכן שהתרבות התורנית, המקיימת מערכת גדולה וחשובה של שיעורי תורה והרצאות להעמקת ערכי היהדות ומורשת עם ישראל בקרב האוכלוסייה הוותיקה והעולים החדשים, תהיה מקופחת קשות.

שמואל הלפרט: הסתייגותי לסעיף הוועדה הבין-משרדית למבני דת נובעת מהתקציב הקטן המיועד להקמת מבני דת חדשים – בתי-כנסת ומקוואות – בכל השכונות החדשות ברחבי הארץ.

שמואל הלפרט: לכן אני מבקש להוסיף בסעיף זה סכום של 20 מיליון שקל.

שמואל הלפרט: בסעיף הבטחת הכנסת מינימום לאברכים מדובר במשפחות שאין להן שום הכנסה נוספת, ורוב המשפחות האלה הן מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: לאחרונה אף הופסקה קבלת זכאים חדשים למסגרת זו.

שמואל הלפרט: לא יעלה על הדעת שמשפחות אלו, העומדות בכל הקריטריונים, לא יקבלו את מה שמגיע להן.

שמואל הלפרט: כמו-כן צריך לעדכן את הקצבה החודשית.

שמואל הלפרט: לבסוף, ההסתייגות בסעיף הבינוי במשרד החינוך בגלל המחסור החמור במבנים במגזר החינוך החרדי.

שמואל הלפרט: כדוגמה, בבני-ברק בלבד 200 כיתות נמצאות בקרוונים, בצפיפות נוראה.

שמואל הלפרט: מה אשמים רבבות ילדים שהוריהם רוצים להעניק להם חינוך חרדי?

שמואל הלפרט: מדוע הם צריכים ללמוד כמו בשנות ה-50?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כל הדרישות שהעליתי אינן חדשות, הן מבטאות רק את הצורך בשוויון ובמחיקת עיוותים וקיפוחים מהעבר.

שמואל הלפרט: הציבור החרדי חייב לקבל יחס של שוויון, כמו כל אזרח אחר במדינה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, חבר הכנסת הלפרט.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יורם לס.

רפאל אדרי: בבקשה אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

רפאל אדרי: ארבע דקות, אדוני.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי שרת העבודה והרווחה, בפתח הדברים אני מבקש לברך את שר האוצר, את שר הבריאות, את יושב-ראש ועדת הכספים, על שינויים חשובים ומשמעותיים שנעשו השנה וייעשו גם בשנים הקרובות בתקציב משרד הבריאות בכל מה שקשור לפיתוח תשתית, כאשר אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שהממשלה הקודמת קלטה מאות אלפי עולים ולא טרחה לבנות אפילו מיטה נוספת אחת בבתי-החולים בישראל, והכול בגלל קרבות פוליטיים בין צד אחד של המפה לצד השני, על גבם של החולים.

יורם לס: עם זה, הגשתי כמה הסתייגויות לתקציב משרד הבריאות, ואני אפרש אותן אחת אחת, מן הקל אל הכבד.

יורם לס: רבותי חברי הכנסת, סכום שהוא אולי זעיר – 3.231 מיליוני שקל – יושקע השנה על-ידי מדינת ישראל ומשרד הבריאות כדי לתת טיפול רפואי לאח"מים, וכתוב בתקציב המדינה, אח"מים – אנשים חשובים מאוד.

יורם לס: מי הם האח"מים האלה אנחנו יודעים, אבל אני שולל מכול וכול שימוש בתקציב המדינה לטיפול באנשים חשובים מאוד, כי כולם שווים בפני הבריאות.

אורה נמיר: אין דבר כזה.

אורה נמיר: חבר הכנסת יורם לס, אני יודעת שאם מתכוונים לשרים ולחברי כנסת, זה בוטל, פשוט בוטל.

אברהם הירשזון: מי הם אח"מים – אנשים חכמים מאוד?

יורם לס: גברתי שרת העבודה, הרי אני מכיר את הנושא.

יורם לס: המדינה שלך ושלי תוציא למעלה מ-3 מיליוני שקל על טיפול רפואי בשופטים, שהם מורמים מעם, בנושאי תפקידים לשעבר, כמו חברי כנסת בדימוס, ובאנשים אחרים שאני לא רוצה לנקוב בשמם, בשר"פ – שירות רפואי פרטי – של "הדסה" ובבתי-מרקחת בירושלים.

יורם לס: אני מבקש שהדברים האלה ייעשו באופן גלוי, בתקציבי המשרדים הנוגעים בדבר.

יורם לס: אם משרד המשפטים החליט ששופטים עליונים לא נאה להם להירשם בקופת-חולים, יתקצב אותם ויטפל בהם מתקציבו.

יורם לס: זה החלק הקטן.

יורם לס: החלק השני, הכבד יותר: מדינת ישראל משתתפת – וטוב היא עושה – בטיפול ובביטוח הרפואי של מעוטי היכולת.

יורם לס: אבל הנה אני מוצא את מה שנקרא בז'רגון של אגף התקציבים – הוצאה מותנית בהכנסה, 128 מיליון, שזה כסף שמעוטי היכולת נדרשים לשלם כהשתתפות בתשלום הביטוח הרפואי של עצמם.

יורם לס: והגענו במדינה שלנו לאבסורד, שאנשים שהמדינה תומכת בהם בגמלה, מעוטי היכולת, המדינה שביד שמאל נותנת להם את הגמלה והיא מכירה בהם כמעוטי יכולת, ביד ימין היא מקזזת מהסכום הפעוט הזה את דמי הביטוח הרפואי שלהם.

יורם לס: את הדבר הזה צריך להפסיק.

יורם לס: לא ייתכן שהוצאה בנושא הזה תהיה גם מותנית בהכנסה כאשר ההכנסה בעצם באה מהתשלומים שאותם מעוטי יכולת אמורים לשלם בשביל עצמם.

יורם לס: צריך להפסיק את זה.

יורם לס: וברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אדבר על הנושא הכבד והעיקרי: חוק ביטוח בריאות ממלכתי נמצא ברגע זה בידיהם של פוליטיקאים.

יורם לס: לצערי אני צריך לפנות לראש הממשלה שלי, שהוא גם ראש המפלגה שלי, ולומר לו שינהג בחברי כנסת שלא נענים להחלטות המפלגה בלי איפה ואיפה, ואם יש חבר כנסת שלא מצביע בשביל התקציב, עליו הוא מאיים, יש גם חבר כנסת אחר שעושה דין לעצמו בנושא חוק ביטוח בריאות, ושר שדוחף אותו.

יורם לס: לכל הנושא הזה של חוק ביטוח בריאות, שיעלה למדינה 1.2 מיליארד שקל – ולא יעזור לאנשי אגף התקציבים, זה יהיה המחיר של החוק – אין שום ביטוי בחוק התקציב.

יורם לס: אפילו אגורה שחוקה אחת אין לה ביטוי בחוק התקציב, ובפעם הראשונה בתולדות המדינה שלנו נמחק סעיף שנקרא "תמיכה בקופות-חולים", שהיה מאז קום המדינה ועד לפני שנה.

יורם לס: הממשלה הזאת, שלי, בפעם הראשונה מחקה את הסעיף הזה, שהוא כלי להעברת כספים לקופות-החולים, למטרות חברתיות, ובעיקר בשביל החלשים.

יורם לס: הסעיף הזה נעלם.

יורם לס: זה לא רציני לחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי שאין לו שום שיקוף בתקציב.

יורם לס: אני מוחה על זה ואני מקווה שזה יתוקן בהתאם.

רפאל אדרי: אני מודה לאדוני, חבר הכנסת יורם לס.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי.

רפאל אדרי: אחריה – חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

רפאל אדרי: שש דקות, גברתי.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש שמועה, שבישיבה סגורה באחד ממטבחי העבודה הגיעו להחלטה שהעניים לא חשובים.

נעמי בלומנטל: אין להם כוח פוליטי ולכן חבל להשקיע בהם.

נעמי בלומנטל: העניים הם לא אלה שיקבעו מי יחזיק ברסן השלטון לאחר הבחירות הבאות.

נעמי בלומנטל: ואומנם, זו התמונה שאנחנו מקבלים מן התקציב המונח לפנינו.

נעמי בלומנטל: לאותה ישיבה במפלגת העבודה הגיע איזה יועץ כלכלי או יועץ תדמיתי או מומחה לנושא דומה והודיע למאזיניו, אנשי מפלגת העבודה, כאמור, שאין טעם להשקיע בעניים.

נעמי בלומנטל: והעצה פשוטה: העניים יישארו עניים, ואם ייתוספו עליהם עוד 10,000, 20,000, 30,000, 40,000 עניים בשנת 1994, זה לא מדיר שינה מעיניהם של קברניטי המדינה שלנו היום, בלאו הכי הם עסוקים, אנחנו יודעים, בדברים אחרים.

נעמי בלומנטל: ואנחנו שואלים את עצמנו: כל כך למה?

נעמי בלומנטל: האם למעלה מ-600,000 האנשים שחיים מתחת לקו העוני אינם מעניינים את מפלגת העבודה ואת מרצ?

נעמי בלומנטל: מסתבר שלא.

נעמי בלומנטל: משום שבחשבון קר העניים, בהיותם אוכלוסייה חלשה, אין להם כוח השפעה.

נעמי בלומנטל: הם פשוט אינם נמצאים במקומות הנכונים והשפעתם שולית.

נעמי בלומנטל: אין להם לובי ולא לוביסטים, אין להם שדולה חברתית ולא עלון, אין להם אמצעי תקשורת או יח"צנים, אין להם סטיקרים או שלטים, אין להם כרזות או פמפלטים, וכך הם כאילו אינם קיימים.

נעמי בלומנטל: הם גם אינם נמצאים במקומות הנכונים.

נעמי בלומנטל: הם אינם במסיבות הראוותניות של ההסתדרות והם לא מתחככים בפרמיירות עם אצולת ממון הפועלים.

נעמי בלומנטל: הם לא מגיעים לסופי-שבוע של המפורסמים ולא פוגשים אותם ברמזורים.

נעמי בלומנטל: הם גם לא אלה שישתמשו בכל האספלט שפואד מעמיס היום על הכבישים.

נעמי בלומנטל: אין להם אפילו כוח לשביתת רעב, כי הם פשוט רעבים.

נעמי בלומנטל: לא שומעים אותם ולא רואים אותם, ולכן חבל לבזבז עליהם כסף.

נעמי בלומנטל: וככה, רק לפני הבחירות אפשר לזרוק להם איזו עצם, איזה טיול קטן לשפת הים, שי לחג, חיוכים.

נעמי בלומנטל: וכך אנחנו צועדים בבטחה ללא אבחנה וללא מבט אל החלש לקראת התקציב החדש.

נעמי בלומנטל: לא צריך להמתין עד לסתיו 1995 וגם לא לסתיו של 1994 כדי לדעת, שהמדיניות הממשלתית – המפורטת, אגב, בתקציב שלפנינו – תגרום להרחבת העוני ולהעמקתו.

נעמי בלומנטל: מדיניות זו בנויה על גידול בצריכה הפרטית, כאשר השכר של כל השכירים כמעט נשחק או דורך במקום.

נעמי בלומנטל: יש לצפות לכך שבעוד שנה נתבשר שבסוף 1993, כלומר היום, יש בישראל למעלה מ-30% משפחות שנמצאות בסטטוס של עניים.

נעמי בלומנטל: זה הרבה הרבה מאות אלפים.

נעמי בלומנטל: לא זכור לי עוני כזה בארץ.

נעמי בלומנטל: קשישים שישנים ללא מזרנים, מקררים ריקים.

נעמי בלומנטל: בסוף השבוע הזה ביקרתי אצל משפחת עולים.

נעמי בלומנטל: לכאורה לא נורא, שני בני הזוג בסביבות גיל 40, שניהם עובדים, מקבלים משכורות נמוכות מאוד, אבל עובדים.

נעמי בלומנטל: אבל במשפחה יש חוץ מהזוג נער מתבגר ונערה, שני אחים שנמצאים באותו חדר בגודל של 3 על 3 מטרים אולי.

נעמי בלומנטל: נוסף על כך, יש זוג הורים קשישים וחולים, וכולם מצטופפים בדירה קטנה וצפופה מאוד.

נעמי בלומנטל: דירה מלאה, פה נתקלים בארון, שם באיזה שולחן.

נעמי בלומנטל: ובסוף השבוע מגיע אליהם עוד בן-דוד שישן במטבח משום שפשוט אין מקום בדירה הצפופה.

נעמי בלומנטל: שבוע קודם לכן הייתי בדירה אחרת, בית עם ילדים קטנים.

נעמי בלומנטל: אני פשוט נדהמתי.

נעמי בלומנטל: הבית היה ריק, ממש ריק.

נעמי בלומנטל: אשה צעירה, שני ילדים קטנים, כורסה שבורה, סמרטוטים, חלון, דלת, וזהו.

נעמי בלומנטל: קשה לראות מראה כזה.

נעמי בלומנטל: אני שואלת, איך הגענו למצב של עוני כזה?

נעמי בלומנטל: כולנו אשמים, אבל בכל זאת אני שואלת את הממשלה, איפה הכסף?

נעמי בלומנטל: לפני הבחירות אלה שהיו מועמדים להיות בממשלה הזאת הבטיחו לכולם, לעולים, לקשישים, לדרי שכונות המצוקה, לאנשי עיירות הפיתוח, למובטלים, לחולים, שהנה מחר, כשהם יעלו לשלטון, הם ישנו סדרי עדיפויות.

נעמי בלומנטל: לא עוד מיליארדים למתנחלים, עוכרי ישראל בלשונכם – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אתם מפריעים.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש.

רפאל אדרי: אני לא רוצה לקרוא בשמות.

רפאל אדרי: תאפשרו בבקשה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל להמשיך בדבריה.

רפאל אדרי: אם אתם רוצים להתייעץ, אפשר לעשות את זה בצורה אחרת, לא בקול רם.

רפאל אדרי: בבקשה, גברתי.

נעמי בלומנטל: לא עוד מיליארדים למתנחלים עוכרי ישראל בלשונכם, אלה שגזלו את פתם של ילדי השכונות והעולים.

נעמי בלומנטל: הרי לא פסקתם מלהסית את התושבים נגד החלוצים, שביניהם רבים משכונות מצוקה שעברו להתגורר בהתיישבות ביש"ע.

נעמי בלומנטל: הצבעתם עליהם באצבע ואמרתם לבוחרים שאינם חיים שם: ראו את אחיכם האוכלים וסובאים על חשבונכם.

נעמי בלומנטל: הם אוכלים, המתנחלים אוכלים, ואתם רעבים.

נעמי בלומנטל: הם גרים בווילות מפוארות ואתם באוהלים.

נעמי בלומנטל: איזו הסתה הרביצו אלה שהיום הם בממשלה, מפלגת העבודה וגם מרצ.

נעמי בלומנטל: ומה הם הבטיחו?

נעמי בלומנטל: הם הבטיחו: כשנעלה לשלטון, אתם תאכלו והם יינמקו.

נעמי בלומנטל: ומה אנחנו מקבלים היום?

נעמי בלומנטל: מה יש לנו מכם?

נעמי בלומנטל: מה טוב אתם מביאים לנו?

נעמי בלומנטל: מה אתם עושים למען העם הזה?

נעמי בלומנטל: מה אתם עושים בשביל העניים, בשביל העולים, בשביל הקשישים?

נעמי בלומנטל: איפה אתם?

נעמי בלומנטל: תסתכלו להם בעיניים, לכל הקשישים והקשישות שאין להם מאומה במקרר, לילדים שישנים שישה ושבעה בחדר אחד – – –

גדליה גל: באמת אין כלום?

גדליה גל: לא עשינו דבר?

גדליה גל: שום דבר?

נעמי בלומנטל: אתם הבטחתם שכל הכסף שלא הולך להתנחלויות, שלא הולך ליש"ע, הם יקבלו אותו.

נעמי בלומנטל: אני שואלת, איך הגענו לעוני כזה?

נעמי בלומנטל: לא היה כדבר הזה.

נעמי בלומנטל: איפה הכסף?

נעמי בלומנטל: באמת איפה הכסף?

נעמי בלומנטל: תגידו אתם.

נעמי בלומנטל: איפה, בקופת-חולים?

נעמי בלומנטל: בקיבוצים?

נעמי בלומנטל: תגידו אתם.

נעמי בלומנטל: תסתכלו להם בעיניים ותאמרו להם: אנחנו פישלנו, אתם תמשיכו להיות עניים.

נעמי בלומנטל: אין לנו כסף בשבילכם.

חגי מירום: התחלת להסית?

נעמי בלומנטל: אתם, המסיתים הגדולים, התחלתם להסית, והיום אתם באים אל אותם אנשים ואומרים להם: אלה לא רוצים את השלום ואנחנו רוצים את השלום.

נעמי בלומנטל: אבל הם ממשיכים להיות רעבים, אין שום שינוי, וזה הכישלון הגדול שלכם.

נעמי בלומנטל: הלוואי שהייתם מביאים לשינוי סדר העדיפויות והיינו רואים איפה הכסף שאתם אמרתם שהליכוד השקיע בהתנחלויות.

נעמי בלומנטל: גם היום הוא לא הולך למקומות הנכונים, וזה הפישול שלכם.

אברהם הירשזון: אולי לא היה שם בכלל בזבוז?

נעמי בלומנטל: זה מה שמסתבר, שזה הלך לאנשים הנכונים.

רפאל אדרי: גברתי, זמנך תם כבר מזמן ואני אפשרתי לך לסיים.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת גדליה גל, איפה הכסף?

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שצריך להפוך את העניים לכלי משחק.

גדליה גל: אבל מכיוון שחברת הכנסת נעמי בלומנטל עשתה זאת, אני רוצה לציין שכל הנתונים על העוני שהיא הביאה הם עדיין פרי התקופה שבה שלטה ממשלת הליכוד.

רפאל אדרי: אני לא יכול לעשות את זה.

נעמי בלומנטל: לפי המדיניות הנהוגה עכשיו, ואמרתי זאת בנאומי, אנחנו נראה אותם נתונים, ואפילו קשים מאשר עכשיו.

יהושע מצא: חברי מפלגת העבודה, אני מבקש, רק אל תספרו לנו בדיחות על העוני.

אברהם הירשזון: לפחות תסתיר את החיוך, שלא נראה אותו.

רפאל אדרי: האמינו לי, חברת הכנסת נעמי בלומנטל יודעת להשיב מצוין.

רפאל אדרי: אני מבקש, אל תפריעו לה.

נעמי בלומנטל: תסתיר את החיוך שלא יראו אותו, כמו שנאמר כאן.

נעמי בלומנטל: אבל אני רוצה לומר לך, לפי הנתונים ולפי התקציב המונח לפנינו, הנתונים של סוף 1993, ואמרתי זאת בנאומי, יהיו קשים מהנתונים הקודמים ויהיו לנו הרבה יותר אנשים מתחת לקו העוני.

נעמי בלומנטל: חבל שאתם לא שיניתם את זה.

רפאל אדרי: תודה; אני מודה לך, חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

רפאל אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת אסתר סלמוביץ; בבקשה, גברתי.

רפאל אדרי: אחריה – חבר הכנסת חגי מירום.

אסתר סלמוביץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסתייגויותי לתקציב מתייחסות לנושאים: חינוך ותרבות, התיישבות, קליטת עלייה, תמיכה בחלשים ותגמולים לנכי רדיפות הנאצים.

אסתר סלמוביץ: בתחום החינוך נדרשת תוספת תקציבית בסך של כ-700 מיליון שקלים שמטרתה לשפר את המערכת ולאפשר לה להתמודד עם אתגרי שנות ה-2000.

אסתר סלמוביץ: הצעת התקציב לשנת 1994 אינה מעידה על כל כוונה אמיתית להכניס שינויים כאלה, וכל פשרה בנושא תהיה על גבם של הדורות הבאים.

אסתר סלמוביץ: אני מציעה תוספות תקציביות בכמה סעיפים – תמרוץ מורים; שירותי עזר; חינוך מיוחד, שהוא תחום רגיש במיוחד המחייב התייחסות זהירה והבנה עמוקה לצרכיו הייחודיים; קליטת תלמידים עולים בפנימיות, שהיא אחת מגולות הכותרת שהוגדרו ביעדינו כמדינה קולטת עלייה; עידוד תלמידים משכבות מצוקה; הגדלת המלגות והמענקים; חינוך מדעי-טכנולוגי להכשרת דור שנות ה-2000 על מנת להבטיח את יכולתה של מדינת ישראל להתמודד עם המטלות והאתגרים שיוצבו בפניה; הוראת המקצועות, מיזמים מיוחדים, תוכניות לימודים ויוזמות וכן הגדלת תקצוב ההשכלה הגבוהה, במטרה לאפשר הרחבתם של מוסדות ההשכלה הגבוהה לקראת הגידול הצפוי בציבור הלומדים.

אסתר סלמוביץ: אין להשלים עם מצב שבו סטודנטים ישראלים יחפשו אחר השכלתם בנכר משום שממשלת ישראל אינה עושה די כדי לאפשר לימודים בארץ.

אסתר סלמוביץ: כמו-כן אני מציעה להפנות תשומת לב לעידוד הזמר הים-תיכוני במסגרת תקציבי התרבות.

אסתר סלמוביץ: הזמר הים-תיכוני מופלה לרעה גם בתחום התקציבי.

אסתר סלמוביץ: הזמר הים-תיכוני הוא פרי תרבות מפוארת של חלק נכבד מעם ישראל, והוא ראוי להתייחסות הולמת.

אסתר סלמוביץ: כדי לקדם את הזמר הים-תיכוני ולהביא למיזוגן של התרבויות השונות שהתקבצו בארץ, יש להקצות למטרה זו סכום שיגיע בהדרגה, בתוך שלוש שנים, לסך 20 מיליון שקלים.

אברהם רביץ: מה זה הזמר הים-תיכוני?

אסתר סלמוביץ: אני אסביר לך אחר כך.

אסתר סלמוביץ: בתחום הבינוי והשיכון לא הוקדשה מחשבה ראויה לתקצוב שני נושאים חשובים: הנושא הראשון – הלוואות לרכישת דיור בבעלות פרטית ולבנייה עצמית באזורי פיתוח וביישובי קו העימות, הסובלים ממחסור חמור בדיור ובאמצעים לרכישתו או לבנייה.

אסתר סלמוביץ: הנושא השני הוא גביית סכומים גבוהים על-ידי מינהל מקרקעי ישראל בעבור הקצאת קרקעות בגליל.

אסתר סלמוביץ: גבייה פרועה זו עתידה להנחית מכת מוות על פרויקטים התיישבותיים קיימים.

אסתר סלמוביץ: הדבר מונע השתקעות דור ההמשך ובואם של חדשים לערי הפיתוח וכן הרחבה ופיתוח של מצפים בגליל.

אסתר סלמוביץ: אין ספק כי שינוי סדרי העדיפויות על-ידי הממשלה הזו פגע לא רק ביישובי יש"ע, אלא הפקיר גם יישובים רבים באזורי פיתוח ובגליל, שקיומם הוא אינטרס לאומי.

אסתר סלמוביץ: כפי שנמצא התקציב הדרוש להקמת העיר מודיעין במרכז הארץ המשופע באוכלוסין, כך חייבים גם לתמוך בהתיישבות באזורי פיתוח המצויים בשוליים ובהמשך ייהוד הגליל, שהם צורך לאומי מן המעלה הראשונה.

אסתר סלמוביץ: בתחום קליטת העלייה אני מציעה להכפיל את התקציבים המיועדים לסיוע בתעסוקת עולים; סיוע לעולים בתקופת שהותם באולפנים ובמרכזי הכוונה, סיוע למדענים עולים המהווים פוטנציאל שלא יסולא בפז לפיתוחה ולקידומה של מדינת ישראל, וכן סיוע לספורטאים עולים בעלי פוטנציאל העשויים לתרום רבות לקידומם ולפיתוחם של ענפי הספורט השונים בישראל.

אסתר סלמוביץ: קליטת עלייה אינה יכולה להיחשב כהוצאה תקציבית ויש לראותה, יושב-ראש ועדת הכספים, כהשקעה אשר תוחזר ואף תכפיל עצמה עשרות מונים.

אסתר סלמוביץ: הקצאת המשאבים הראויים תקל על הנקלטים ותאפשר למשק למצות את הפוטנציאל הגלום בעלייה.

אסתר סלמוביץ: בתחום העבודה והרווחה אני מפנה אצבע מאשימה כלפי הממשלה בכך שהיא טרודה בעריכת הסכמים עם אש"ף, הכוללים הגדלת ההשקעות ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה, במקום להקדיש נתח תקציבי הולם לתמיכה בשכבות החלשות בישראל.

אסתר סלמוביץ: הצעת התקציב בתחום זה מנציחה את הפערים החברתיים והכלכליים בעם ומעמיקה את כישלון הממשלה בתחום הרווחה, שהוא כישלונה הצורב ביותר עד כה.

אסתר סלמוביץ: יש להכפיל את התקציבים המיועדים להבטחת הכנסה, המהווה לעג לרש, ובמקביל לפעול להפחתת מספרם של אלה המתקיימים מכך, וזאת בדרך של יצירת מקורות פרנסה.

אסתר סלמוביץ: יש למצוא מענה הולם כפיצוי הקשישים, שהזיקנה הפכה בעבורם מאבק הישרדות קשה ויומיומי, ויש לפצותם על ריבוי הוצאותיהם.

אסתר סלמוביץ: כמו-כן יש להקצות משאבים נוספים לשירות לזקן ולשירות לילד ולנוער, שהם השקעה לטווח ארוך בהיותם משאב אנושי יקר ערך המסמל את עתידנו בארץ-ישראל.

אסתר סלמוביץ: בתחום משרד האוצר אני מבקשת לקבול על גובה הגמלאות לנכי רדיפות הנאצים ועל גובה הקצבאות לנכי המלחמה בנאצים.

אסתר סלמוביץ: יש לכלול גם אוכלוסייה זו במסגרת שינוי סדרי העדיפויות שעליו הכריזה הממשלה ולחסוך מאוכלוסייה זו בפרט ומהאוכלוסיות החלשות בכלל לשאת על גבן את נטל הקיצוצים בתקציב.

אסתר סלמוביץ: מספרם של נכים אלה הולך ופוחת מיום ליום.

אסתר סלמוביץ: אל לנו לשכוח שעל בשרו ונפשו של דור זה קמה מדינת ישראל, ולכן אנו חבים לו חוב גדול של הכרת תודה והערכה.

אסתר סלמוביץ: אל לנו לשכוח שממשלת גרמניה העבירה בזמנה לממשלת ישראל תקציבי עתק לכיסוי הוצאות הגמלאות והקצבאות לנכים אלה, אשר לא הגיעו מעולם במלואן ליעדן.

אסתר סלמוביץ: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, אני קוראת בזה לחברי הבית להצביע בעד ההסתייגויות שפירטתי.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, גברתי חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת חגי מירום.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רפאל אדרי: ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

רפאל אדרי: לרשותך ארבע דקות, חבר הכנסת מירום.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל אימת שהאופוזיציה מתקשה להתמודד בבית הזה עם דיונים על סדרי העדיפויות התקציביים, יש פה מין ספורט כזה בבית – להטיח בקיבוצים.

חגי מירום: אני רוצה להזמין אותך, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, לעבור 48-24 שעות בקיבוץ של היום, לראות קהילה שיוצאת לעבודה בבוקר וחוזרת די מאוחר מהמפעל, מהשדה – –

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת מירום, אני הייתי בנח"ל ועבדתי קשה מאוד.

חגי מירום: היית בנח"ל, אני מדבר על קיבוץ של היום.

חגי מירום: – – ועובדת קשה מאוד ונמצאת במצב כלכלי די גרוע ומהדקת את החגורה, לעתים בתנאים הקרובים לעוני, ויושבת במלכייה, בכפר-גלעדי, במנרה, באילות, בגרופית, ביוטבתה, בגולן ובבקעה.

חגי מירום: לכן אני מציע, שכאשר אנחנו דנים פה על התקציב, נהיה קצת אחראיים.

נעמי בלומנטל: בשכונת-התקווה – – –

חגי מירום: אני לא אטיח כאן דברים – – –

רפאל אדרי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אני שמתי לב שחבר הכנסת חגי מירום ישב ולא הפריע, ואודה לך מאוד אם תואילי לנהוג כך.

רפאל אדרי: תודה רבה, גברתי.

חגי מירום: לא אטיח כאן דברים נגד אוכלוסיות.

חגי מירום: אומר כאן דברים בעד אוכלוסיות.

חגי מירום: אני רוצה לדבר על סדרי העדיפויות התקציביים של הממשלה הזאת.

חגי מירום: הממשלה הזו אמרה לציבור בטרם הלכה לבחירות, כי היא הולכת לשינוי סדרי העדיפויות הלאומיים.

חגי מירום: ובאומרה כן ובעשותה כן אנחנו מציגים כאן תקציב המתמקד בשלושה נושאים עיקריים ועוד בכמה נושאים משניים, שגם הם חשובים, אף כי אני אומר שהם משניים מבחינת היעד המרכזי.

חגי מירום: הנושא הראשון הוא המאבק באבטלה, וזה יעד שאם נצליח לעמוד בו, אם נצליח לגרום לכך שפחות אנשים יהיו מובטלים במדינת ישראל – ואנחנו רואים סימנים ראשונים לכך – נצליח, חברת הכנסת בלומנטל, לגרום לכך שפחות אנשים יהיו מתחת לקו העוני ויותר אנשים יהיו גאים ומאושרים וזקופי קומה כלפי בני ובנות זוגם, כלפי ילדיהם, ובכלל אנשים זקופי קומה.

חגי מירום: אנחנו החלטנו שנשנה את סדרי העדיפויות בתחום החינוך וקידום מערכת החינוך, ואת יודעת שמה שנעשה בשנה-וחצי האחרונה, מבחינת שכר המורה, אורך יום הלימודים במוסדות החינוך, השקעה במערכת המבנים ובמערכת החינוך – זו דרמה שונה לחלוטין מכפי שהיתה בממשלה הקודמת.

חגי מירום: מה אפשר לעשות?

חגי מירום: פינינו 4 מיליארדי שקל, אולי 6 מיליארדים, שהושקעו בהתנחלויות בשטחים, והכנסנו אותם למערכת החינוך – –

רון נחמן: שקר.

חגי מירום: – – ולמיגור האבטלה.

רון נחמן: שקר.

רפאל אדרי: חבר הכנסת רון נחמן.

חגי מירום: זה כואב, חבר הכנסת רון נחמן, אבל זו המציאות.

חגי מירום: לא הסתרנו אותה במערכת הבחירות.

רון נחמן: שקר וכזב.

רפאל אדרי: חבר הכנסת רון נחמן, אני מקבל אותך בברכה על שנכנסת כעת לאולם, אבל – – –

רון נחמן: בוועדת הכספים – – –

רפאל אדרי: אני מבקש ממך להקשיב.

רון נחמן: מותר לבקש שיושב-ראש ועדת הכנסת ידייק בדברים.

רפאל אדרי: אנחנו יושבים בבית-המחוקקים.

רפאל אדרי: אני מבקש לא להשתמש במלה שקר.

רון נחמן: לא אמת.

רפאל אדרי: אנא ממך, אדוני.

רפאל אדרי: אתה יודע, שכאשר מבקשים להעיר, אני נותן.

רפאל אדרי: אבל לא בדרך זו.

רון נחמן: בבקשה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, נא להמתין.

רון נחמן: תודה.

חגי מירום: הממשלה הזו החליטה גם להשקיע השקעה מאוד מאוד מרכזית בתשתיות במדינה, תשתיות רעועות של כבישים, של ביוב, של חשמל, של דיור ומשכנתאות, על מנת לאפשר לאזרחי המדינה הזו, לתעשייה, לתיירות, לחקלאות, לכל גורם תעשייתי ומייצר, להכין את עצמו לשנות ה-2000.

פיני בדש: חוץ מהנגב.

חגי מירום: אנחנו משנים סדרי עדיפויות בתיירות, כי אנחנו יודעים שאנחנו צועדים, גם עכשיו, בעקבות ההסכמה, לכינון יחסים דיפלומטיים עם הווטיקן, לביקורים צלייניים נרחבים ביותר במדינת ישראל.

חגי מירום: בשנה זו אנחנו כבר מתקרבים ל-2 מיליוני תיירים, מספר שלא היה דוגמתו.

חגי מירום: ואם יבוא השלום, חברי הכנסת, נביא לכאן מאות אלפים, מיליוני תיירים שיביאו דולרים – – –

תמר גוז'נסקי: לא אם.

תמר גוז'נסקי: כאשר.

חגי מירום: מה זה "כאשר", הוא כבר בא.

חגי מירום: הנהו לפתחנו.

חגי מירום: אתם מהלכים אימים ולא רואים את הצדדים החיוביים שבתהליך הזה.

חגי מירום: תהליך השלום הוא היעד הרביעי שאני רוצה להציג כאן.

רפאל אדרי: חבר הכנסת מירום – – –

חגי מירום: לא אפשרו לי – – –

רפאל אדרי: האמן לי שהבאתי את זה בחשבון.

חגי מירום: עוד כמה מלים.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יעד השלום מציב גם חובות גדולים מאוד בתחום הביטחון, ואנחנו ערים לכך.

חגי מירום: הצבא שלנו חייב לשמור על כוחו, על עדיפותו ועל הטכנולוגיות המיוחדות שלו, על מנת שנוכל להבטיח את השלום.

חגי מירום: אתם יודעים עד כמה מעיק עלינו תקציב הביטחון, ובכל זאת החלטנו שלא לפגוע בתקציב הביטחון ולעשות כל מעשה שאפשר על מנת לשמור על התעשיות הביטחוניות.

חגי מירום: התעשיות הביטחוניות נמצאות במצב קשה ביותר, והן אינן נסגרות ואינן מופרטות בשלב זה, מפני המחשבה שצריך להבטיח את הדופן הביטחונית.

חגי מירום: חברי הכנסת, אנחנו רוצים גם לחוקק חוק חיילים משוחררים, כדי לראות את החיילים חוזרים מן הצבא וקובעים את ביתם בארץ הזו.

חגי מירום: חברי הכנסת, אנחנו רוצים גם לראות את הגמלאים, ציבור חלש יחסית, שצריך להבטיח את ביטחונו הסוציאלי.

חגי מירום: אנחנו צריכים לראות את המערכת הכוללת כמו שמיכה קצרה, שפעם אתה מושך אותה כלפי מעלה והרגליים מתגלות, ופעם אתה מושך אותה כלפי מטה והכתפיים חשופות.

חגי מירום: אנחנו ננסה במשך כמה שנים – וצריכה להיות פה תוכנית רב-שנתית – להגיע ליעדים כלכליים, שלא רק יביאו את השלום ויבטיחו את ביטחון השלום, אלא גם יראו את האדם, את האזרח, במרכז.

חגי מירום: אנחנו מנסים לעשות את זה.

חגי מירום: זה לא יבוא בשנה אחת ולא בשנתיים, אבל בחלוף קדנציה אחת של הממשלה הזו תראו את המדינה הזאת פורחת, גם בפריחת השלום וגם בפריחת הכלכלה.

יהושע מצא: נעביר אתכם מהר לאופוזיציה.

רפאל אדרי: תודה לחבר הכנסת חגי מירום.

רפאל אדרי: שאלה לחבר הכנסת רון נחמן.

רפאל אדרי: בבקשה.

רון נחמן: חבר הכנסת חגי מירום, אני מכבד כל דבר שהממשלה עשתה.

רון נחמן: אמרתי גם בנאומי, שבנושא החינוך שהוגדל תקציבו צריך לשבח את הממשלה, בכלל צריך לשבח את הממשלה על כל דבר שהיא עושה לטובת התושבים.

רון נחמן: אבל הייתי מבקש ממך, אחרי שאתם מכהנים כבר שנה וחצי בממשלה, אולי תפסיקו את הדברים שנאמרו לפני הבחירות, אותה הסתה שהיתה לפני הבחירות, בדבר מיליארדים שכיבול נגזלו ובוזבזו.

רון נחמן: זה היה בשנת 1992, וכבר נגמר התקציב שלה; אנחנו בשנת 1993, ונגמר התקציב שלה.

רון נחמן: בשנת 1993 הכול מוקפא, לא לקחו שום כסף, משום שלא נעשתה שום בנייה במדינת ישראל בפרוגרמה הממשלתית, לא בנגב ולא בגליל ולא בשום מקום אחר.

רון נחמן: לכן התקוממתי כשאמרת מה שאמרת.

רון נחמן: בבקשה, תגיד שהיום אתה לא משקיע בדיור, משקיע בתשתיות.

רון נחמן: זה לגיטימי.

רון נחמן: אבל לא לזרוק את הדברים הללו.

רפאל אדרי: אדוני, אני מודה לך.

רפאל אדרי: אני חושב שבצורה כזאת מקשיבים יותר, גם הציבור, גם הבית הזה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני.

רפאל אדרי: חבר הכנסת חגי מירום, בבקשה.

רפאל אדרי: בקיצור נמרץ, אני מבקש.

חגי מירום: חבר הכנסת רון נחמן, דיברת בצורה הוגנת, ואני מקווה שגם תשובתי תהיה בעיניך הוגנת.

חגי מירום: ראשית אני רוצה לומר לך, אף שאני חולק חילוקי דעות משמעותיים עליך ועל חבריך בעניין מפת ההתנחלויות בשטחים, אני סבור שכל אימת שחיים שם יהודים, הממשלה הזאת חייבת להבטיח אותם, את שלומם ואת צורכיהם.

חגי מירום: אני יודע שראש הממשלה אינו מתכוון לקפח את האוכלוסייה, שאתה נציגה פה, במהלך שנת התקציב הזו.

חגי מירום: אני גם סבור שאתה צריך לדעת, שכאשר מתחלף שלטון, וכאשר הוא מציג את סדרי העדיפויות שלו, זה ברור שאם תפיסתו היא שצריך לבצר את מדינת ישראל פנימה, הוא יוביל מהלכי תקציב שמבצרים את האזרחים ואת התושבים בתוככי המדינה, בשכונות, בערי הפיתוח, בערים, בקיבוצים, במושבים ובכל מקום בתוככי המדינה, כי זוהי תפיסתנו.

חגי מירום: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רחבעם זאבי; ארבע דקות.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת אפרים סנה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, המשא-ומתן של ממשלת זיאד בראשותו של רבין, עם מפקדת הטרור בראשותו של ערפאת, מתנהל ונסחב על פני זמן רב, כי הערבים יודעים לנהל משא-ומתן, בעוד "כוחותינו" מנהלים זאת בצורה חובבנית ובלי שאנשינו מבינים את נפשו של היריב.

רחבעם זאבי: כל הזמן ישראל מוותרת, והערבים מעמידים פנים של מאוכזבים ואומרים: לא היתה התקדמות.

רחבעם זאבי: הנה אתמול דיווחו לנו כי יש הסכמה בקהיר, בעוד אין הסכמה.

רחבעם זאבי: כל מה שהושג שם זה עוד סדרת ויתורים ישראליים, שהעיקריים שבהם: סידור מגוחך ומסוכן במעברי הגבול, הגדלת שטח הצ'ופצ'יק של יריחו וחדירה של פלשתינים לתוך גוש-קטיף בכסות של "עיבודים חקלאיים".

רחבעם זאבי: הסידורים שהוסכם לגביהם באשר למעברי הגבול, יאפשרו להם להכניס לארץ אמצעי לחימה, כי לא אנחנו נחפש במטענים ועל הגוף של הנכנסים.

רחבעם זאבי: כמי שייסד את סידורי הביטחון במעברי הירדן, בתוקף היותי אלוף פיקוד המרכז במשך שנים ארוכות, אני קובע שהסידור המוסכם הוא הפקרות.

רחבעם זאבי: בסידורים האלה הם יוכלו למסור לידי ה"שוטרים" את אמצעי הלחימה המוברחים.

רחבעם זאבי: היה לנו מקרה של הברחת נפצים בחלל של מקל הליכה, ואפילו בתוך תחבושת היגיינית של אשה.

רחבעם זאבי: ומי הם האנשים רמי המעלה שתהיה להם תנועה וכניסה חופשית?

רחבעם זאבי: הרי אלה הם מפקדי טרור ורוצחים של ה"פתח".

רחבעם זאבי: הגדלת השטח של יריחו לעבר הקרנטל היא פגיעה בביטחון שלנו, בשל המתקנים הצבאיים הרגישים במקום ההוא, ולא אפרט.

רחבעם זאבי: מתן האחריות לנבי-מוסא לידי הפלשתינים – פירושו שהם חוצים את כביש בית-הערבה–ירושלים, ופירושו שהם חולשים על ציר נוסף שעולה לעבר גב ההר מאזור נבי-מוסא.

רחבעם זאבי: מסירת האחריות לפלשתינים על חוות מוסא עלמי פירושה שהפלשתינים יגיעו עד לגדר המערכת, עם כל הסכנות שבדבר.

רחבעם זאבי: ראש הממשלה רבין אמר, שאפשר כי לא תקוימנה בחירות אצל ערביי יש"ע.

רחבעם זאבי: מן הסתם הוא יודע, שערפאת חושש מבחירות אלו, כי אין לו רוב בקרבם.

רחבעם זאבי: הרי רק אתמול-שלשום שמענו מרבין, שעושים הסכם עם אש"ף כי הוא בעל-הבית.

רחבעם זאבי: איזה מין בעל-בית הוא זה שאין לו רוב?

רחבעם זאבי: האם ערפאת ישלוט באוטונומיה שלו בזכות כידוני צה"ל?

רחבעם זאבי: ממשלת ישראל מוותרת ומוותרת.

רחבעם זאבי: אמרו לנו שבנושאי ביטחון לא יהיו ויתורים, והנה אתמול נעשו ויתורים מסוכנים בתחום הביטחון.

רחבעם זאבי: אבל גם לזה לא מסכים "בעל-הבית" ערפאת, והוא יעמיד פני מסכן, ואז רבין יוותר לו עוד ועוד, כי זוהי מצוותם של ביילין והגוש החוסם, ומפני שכך הוא מקווה לשמור על סוכת יצחק הנופלת.

טלב אלסאנע: על מה אתה מדבר?

רחבעם זאבי: אני מציע לך, שאת הצעקות שלך תשמור לשיח' יאסין, שהוא בעל בריתך.

רחבעם זאבי: שיח' יאסין בעל בריתך, לך אליו.

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת אלסאנע, לא כך.

רפאל אדרי: בלאו הכי איש לא שומע אותך.

רפאל אדרי: אני לא אתן לך בדרך הזאת להפריע.

רפאל אדרי: יש סדר מסוים בכנסת, אתה גם רשום, אתה גם יכול להביע את דעתך.

רפאל אדרי: מותר לחבר הכנסת זאבי לומר את דעתו.

רפאל אדרי: אם אתה רוצה להשיב – בנחת.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אלסאנע מתלבט למי הוא משתייך, ל"פתח" או ל"חמאס".

רחבעם זאבי: יום אחד הוא חוגג אצל אלה, יום אחד הוא חוגג אצל אלה.

אסתר סלמוביץ: – – –

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבקש.

רפאל אדרי: דוכן הנואמים כאן ולא שם.

אברהם הירשזון: היא רק מזכירה לו שהוא צריך ללכת ל"אוריינט האוס".

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רחבעם זאבי: לפני שעה קלה קיבלתי קריאה מקיבוץ עלומים שבנגב המערבי, ולפיה מפרקים ערביי הרצועה את גדר המערכת לאור היום, שודדים את חומרי הגדר ומפגינים בכך שהם מצפצפים על ישראל וצבאה.

רחבעם זאבי: פנייה למשטרה – לא נענתה, פנייה לצבא – לא נענתה.

רחבעם זאבי: אינני יודע אם להגיד על כך שהשלום פרץ או שהגדרות נפרצו ומדינת ישראל נפרצה כי אין ממשלה בישראל.

רחבעם זאבי: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, חבר הכנסת זאבי.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יהושע מצא, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

רפאל אדרי: לרשותך שש דקות.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, לאחר ימים רבים של דיונים על חוק ההסדרים, לא אוכל לומר בשעה טובה, אבל הגענו גם לדיון על התקציב.

יהושע מצא: בשעות היום הביע חבר הכנסת גולדשמידט, כנראה מתוך כך שהוא חדש בקדנציה זאת, תרעומת על כך שיש בבית הזה הסתייגויות שכל כולן הפחתת שקל אחד.

יהושע מצא: והוא הזכיר בין המסתייגים האלה גם את שמי.

יהושע מצא: ואכן, אדוני היושב-ראש, לא מעט הסתייגויות שלי, בין היתר, הן הסתייגויות שמצביעות על הפחתת שקל אחד.

יהושע מצא: ואני רוצה להסביר לחבר הכנסת גולדשמידט.

יהושע מצא: הדרך של הסתייגות בהפחתת שקל אחד היא דרך מחאה בוטה ביותר כנגד תקציב.

יהושע מצא: אחרת, יש הסתייגויות שמתייחסות לתוספות אלו ואחרות.

יהושע מצא: התקציב שמוגש לנו ראוי למלוא הגינוי.

יהושע מצא: אביא כמה דוגמאות.

יהושע מצא: הצעתי להפחית, בסעיף 03, סעיף שמתייחס לחברי הממשלה, שקל אחד.

יהושע מצא: בואו ותאמרו לי אם אני לא צודק.

יהושע מצא: בואו נסתכל, שולחן הממשלה כולו ריק, לא שר ולא סגן שר.

יהושע מצא: נביט אל עבר ספסלי מפלגת העבודה, לא יושב-ראש ועדת הכספים ואף לא חבר כנסת אחד.

אברהם רביץ: מה תעשה עם שקל?

יהושע מצא: אדוני, זו המחאה הבוטה כנגד ראש ממשלה שאיננו כאן.

יהושע מצא: ראינו אותו אתמול במלוא עצביו ובמלוא רוגזו, כועס ורותח ואפילו מאיים על חבר הכנסת דראושה; אותה סיעה שעליה הוא נשען כדי להעביר אותם נושאים מדיניים שלו.

יהושע מצא: ממשלה זו, שמעידה על הריקנות שלה, תרתי משמע, לא ראויה שיתייחסו אליה ברצינות, ועל כן הצעתי להפחית שקל אחד.

יהושע מצא: זו ממשלה שגם איומי הסרק שלה לא יכולים להתממש, כי הם איומי סרק על אותה סיעה שעליה הוא נשען.

יהושע מצא: אני הצעתי, אדוני, להפחית שקל אחד מתהליך השלום.

יהושע מצא: יש סעיף 06.

יהושע מצא: מה ציפו, שנציע למחוק?

יהושע מצא: לא, יהיה צורך בהסכם שלום.

יהושע מצא: נציע להוסיף?

יהושע מצא: אוי לנו, למי נוסיף, לשלומיאלים, שאסון בדרכם?

יהושע מצא: ומספיק שנתייחס לאותו הסכם יריחו, שהפך הסכם רחב-ממדים ונקרא כבר יריחו-עוג'ה, מכרסם לתוככי הבקעה ומתקרב לירושלים.

יהושע מצא: לא ראויה הממשלה הזאת שיתייחסו לתקציב משרד החוץ, פרט למחאה בוטה של הפחתת שקל אחד.

יהושע מצא: אני אביא, אדוני היושב-ראש, דוגמה נוספת.

יהושע מצא: הצעתי להפחית, שוב כמחאה בוטה, שקל אחד ממשרד הרווחה.

יהושע מצא: אנחנו חייבים לדעת, יש סטטיסטיקות שהן מטעות פה בבית הזה ומדברות על אבטלה שהלכה וקטנה.

יהושע מצא: חבל שיושב-ראש ועדת הכספים איננו כאן, הייתי קורא לו אותה סטטיסטיקה נגדית שהוציאה ההסתדרות בשבוע הזה, והכותרת:

יהושע מצא: האבטלה ירדה "סטטיסטית" ולא עקב הגברת התעסוקה היצרנית.

יהושע מצא: המכון למחקר כלכלי חברתי טוען, כי ירידת שיעור האבטלה מ-11% ל-10%.2 נגרמה מצעדים מינהליים, מהקשחת הקריטריונים לקבלת דמי אבטלה, מהסגר, מעבודות יזומות.

יהושע מצא: בניכוי האמצעים האלה, שאין בהם תרומה לתעסוקה יצרנית, עלתה למעשה האבטלה ל-12.3%.

יהושע מצא: אבטלה, אדוני, פירושה עוני, ומי שמבקר ומסייר בערי הפיתוח לא ידבר בבית הזה על אלה שמתחת לקו העוני.

יהושע מצא: זה לא מה שמאפיין את המצב שם.

יהושע מצא: בערי הפיתוח אפשר לראות עוני ממשי – פת לחם חסרה, ילדים רעבים.

יהושע מצא: אני מפנה את אנשי מפלגת העבודה, את הסוציאליסטים שבתוכנו, שילכו לשדרות, לנתיבות ולירוחם ויראו את עוניים הממשי של ילדי ישראל ואת הרעב ללחם.

יהושע מצא: הצעתי גם להפחית מתקציבו של משרד העבודה והרווחה אותו שקל, בגלל הפגיעה בעלייה החדשה והעוני בה.

יהושע מצא: אדוני, שוב אזדקק לקטע עיתון מהשבוע הזה – ילדים נוברים בזבל: "בוריס בן השש ירד על ברכיו ואסף במהירות את הפירות הרקובים שעל המדרכה אל תוך שקית ששלף מכיסו, נאבק עם עולים חדשים מבוגרים שרכנו על הארץ כמוהו על כל עגבנייה וקלמנטינה.

יהושע מצא: בוריס הקטן נמחץ בין המבוגרים שדחפו זה את זה בקרב על הקלמנטינה.

יהושע מצא: במרחק מטרים ספורים ממנו עמדה ילדה בת שבע, אף היא עולה חדשה מחבר העמים, והמתינה דרוכה לרגע בו ישליך הירקן את שאריות הגזר.

יהושע מצא: כאשר השליך, זינקה אל ערמת הגזר הרקוב.

יהושע מצא: מטרים משם הרים ילד עגבנייה מעוכה ונגס בה ברעבתנות.

יהושע מצא: בחודשים האחרונים הצטרפו אל המבוגרים גם ילדים רבים.

יהושע מצא: המחזה מזעזע ומביש, לעתים גוחנים על ערמה אחת שבעה-שמונה אנשים.

יהושע מצא: ראינו גם אנשים שהשתטחו על הארץ מתחת לדוכן, כדי לאסוף תפוז מתגלגל.

יהושע מצא: שניים נאבקו על ערמת תות-שדה, שמכונית חלפה מעליה ויצרה עיסה דביקה.

יהושע מצא: בתוך שניות הערמה נעלמה.

יהושע מצא: אומר אחד מבעלי חנויות הבשר בשוק הכרמל על שאריות הבשר שהוא משליך, שאינן ראויות למאכל אדם".

יהושע מצא: ואני שואל, אדוני: האם לא תבושו?

יהושע מצא: אתם מדברים על תקציב?

יהושע מצא: אתם מדברים על קו עוני?

יהושע מצא: אתם מדברים על תקציב שמשפר איכות חיים?

יהושע מצא: איכה לא תבושו?

יהושע מצא: איפה סדרי העדיפויות שלכם?

יהושע מצא: זוהי ממשלה אטומת מוחין ואטומת לב.

יהושע מצא: ולסיום, אדוני, דוגמה נוספת: ביקשתי להפחית אגורה אחת מתקציבו של משרד הבריאות, וזאת מדוע?

יהושע מצא: משום שיש במדינת ישראל היום 100,000 ילדים חסרי ביטוח בריאות לחלוטין.

יהושע מצא: אני מתמודד עם הממשלה כדי לתת את הביטוח הזה, הגשתי הצעת חוק פרטית, אך ממשלת ישראל הגישה התנגדות.

יהושע מצא: העברתי את חוק ביטוח בריאות לאותם 100,000 ילדים בניגוד לדעת ממשלת ישראל.

יהושע מצא: היום נמצא החוק הזה בוועדה המשותפת הדנה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יהושע מצא: למה לעכב זאת, כאשר מדובר בילדים קטנים חסרי הגנה בכל מה שנוגע לביטוח הבריאות שלהם?

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, בשש דקות קשה למצות את הנושא, הבאתי כמה דוגמאות חברתיות המעידות על כך שמדינת ישראל והחברה בישראל חייבות להתבייש שכך הן מתקיימות בתוכנו, אך ממשלת ישראל באטימותה ממשיכה להיעדר מן הבית הזה.

יהושע מצא: יש לנו ראש ממשלה, ששריו פוחדים וחוששים לומר לו את אשר על לבם.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אני מציע לדחות את התקציב הזה ולאשר את ההסתייגויות.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת יהושע מצא.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחברת הכנסת ענת מאור, בבקשה; אחריה – חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

רפאל אדרי: לרשותך חמש דקות, גברתי.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בסוף-שבוע אינטנסיבי של דיונים, כל אחד עומד עם חשבון הנפש שלו ועם הצורך בהכרעה כיצד להצביע על התקציב.

ענת מאור: אצביע בעד התקציב בגלל הידיעה, שאילו היה שלטון אלטרנטיבי, התקציב היה חמור הרבה יותר.

ענת מאור: הישגים מספר של הממשלה הזו, להבדיל מקודמותיה, הם שנותנים לי את היכולת להחליט לתמוך בתקציב.

ענת מאור: צמצום האבטלה ביותר מ-1%, לאחר שמונה שנים של עלייה באבטלה; העובדה שהממשלה הזו הפסיקה סוף-סוף את חרפת שליחתם של ילדים הביתה בשעה 12:00, ויום הלימודים מתחיל לשאת פנים של יום לימודים מלא – אנו קוראים לו יום לימודים ארוך, אך אין הוא ארוך כלל.

ענת מאור: הוא צריך לתת תוכן, העשרה ולמידה לילדי ישראל, להבדיל מהשבתת התורה, שהיתה גזל של השכלה וחינוך מן הילדים.

ענת מאור: ממשלה זו החזירה את קצבאות הילדים; וההישג החשוב שהוחלט עליו היום, של מתן הקצבאות לערביי ישראל.

ענת מאור: הפסקת השקעות העתק מעבר ל"קו הירוק", והעברת חלק גדול מהן – אם כי לא במידה מספקת – אל התשתיות ואל הפיתוח בארץ.

ענת מאור: וההישג הגדול, כמובן, הוא קידום השלום; והשלום הוא בסיס הצמיחה הכלכלית.

ענת מאור: כל אלה הגורמים אשר מביאים אותי לתמוך בתקציב.

ענת מאור: אולם, אין זה תקציב בשורה עבורי.

ענת מאור: אותו מהפך שהתחייבנו להנהיג, של שינוי סדר העדיפויות, שינוי פילוסופיה ומאבק על תפיסה סוציאל-דמוקרטית – לא סוציאליזם כפייתי וכפוי, שטוב שהתמוטט, אלא תפיסה דמוקרטית – לא התרחש.

ענת מאור: חברי הכנסת, יצא עכשיו ספר של חוה עציוני הלוי, "קשר האליטות והדמוקרטיה בישראל".

ענת מאור: מה שגילה רייט מילס על הקשר בין האליטות בארצות-הברית בשנות ה-50, מתרחש בארץ-ישראל של כאן ועכשיו.

ענת מאור: המחברת מדברת על קשר אליטות בין אופוזיציה לקואליציה ועל בריתות בין בכירים, נבחרים וגבירים.

ענת מאור: כך השכבה השלטת בכל המישורים ומכל המפלגות מכתיבה פילוסופיה ותפיסות המקדמות ומעצימות את העשירונים הגבוהים ומבקשות לתת לגיטימציה לפערים חברתיים.

ענת מאור: פנייתי לממשלה שלנו היא, שלא נרפה מן המאבק על עיצוב פני המדינה על-פי פילוסופיה אחרת.

ענת מאור: נאשר את התקציב, אבל נמשיך להיאבק על חמישה יעדים.

ענת מאור: האחד הוא הקטנת האבטלה.

ענת מאור: אין ויכוח שהמכשיר העיקרי לצמצום האבטלה הוא הצמיחה הכלכלית, ובכך מגיע "יישר כוח" למדיניות הממשלה.

ענת מאור: אך העובדה שעם הצמיחה הכלכלית מוכנים להשלים ולהתאזר בסבלנות, שאין לה מנדט, לקיום 10% של אבטלה ולצמצום הדרגתי מדי שלה, במקום להוסיף השקעות ולגלות יתר מעורבות ממשלתית, כפי שנעשה במדינות הדמוקרטיות והסוציאל-דמוקרטיות במערב-אירופה – זו עובדה חמורה מאוד בעיני.

ענת מאור: נקודה שנייה היא הפערים: עוני הוא דבר יחסי, לא די להתמודד עם מדד העוני.

ענת מאור: מה שחשוב הוא צמצום הפערים.

ענת מאור: מדינה אשר מורידה את סף מס ההכנסה, מדינה הנרתעת מלהטיל מיסוי על רווחי הבורסה ורווחי ההון, גורמת לניכור חברתי.

ענת מאור: זהו יעד שבידינו להשיגו.

ענת מאור: אדוני ראש הממשלה, מאבק זה אינו פופוליזם, זו אינה כניעה ללחצים אלא היענות לצרכים אמיתיים.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אני מבין שעוד מעט תהיה לנו שמחה, אבל אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת מאור להמשיך.

ענת מאור: אני מוכנה לערוך הפסקה מתודית, ולאפשר לחבר הכנסת מילוא לסיים את תפקידו.

רפאל אדרי: עוד מעט נחגוג ביחד.

ענת מאור: הנקודה השלישית היא, מיהו עמוד השדרה החברתי במדינה, האם האדם היוצר והעובד או הבנקאות.

ענת מאור: עובדה היא, שהסכמי השכר – שאינם שייכים ישירות לתקציב אך מקבילים לו – אינם מקדמים מספיק את האוכלוסיות המשתכרות שכר נמוך ובינוני.

ענת מאור: אנו צריכים לדאוג לא רק לשני העשירונים התחתונים ולא רק לאלה שבשוליים ובתחתית, אלא לאזרחים כולם.

ענת מאור: שינוי שכר המינימום, העלאת השכר הבינוני והנמוך ולקיחת מסים סבירים מהמשתכרים שכר גבוה – זוהי המדיניות החברתית הנכונה.

ענת מאור: נקודה רביעית היא מדינת הרווחה: אל לנו להסכים להגיע למדינת סעד.

ענת מאור: יש להישאר עם קצבאות אוניברסליות.

ענת מאור: התוכנית להתמודדות עם העוני אינה נכונה, צריך שכר גבוה דיו שמנע את הצורך להגיע לקצבאות מופרזות, שכן שום מדינה לא יכולה לעמוד בנטל כזה.

ענת מאור: מאחר שאני צריכה לסיים, אומר כי אני מצביעה בעד התקציב לא מתוך כורח אלא מתוך ביטחון שהתקציב הזה טוב יותר, נכון יותר, צודק יותר, מתקדם יותר ומביא יותר הישגים מהתקציבים הקודמים ומההישגים של הממשלות הקודמות.

ענת מאור: ולכן אתמוך בהחלט בתקציב.

ענת מאור: אך תביעתי היא, שנמשיך במאבקים למימוש הפילוסופיה כולה של השגת השינויים ההכרחיים לקידום אחוזים גדולים של החברה, גם של העניים, גם של החלשים וגם של אלה ששכרם מתחת למינימום, או לא מספיק גבוה, כדי שמיליונים בעם יוכלו להתקדם בחינוך, בחברה ובהשכלה, והמדינה תאיר להם פניה.

ענת מאור: העוני הוא לא רק של 600,000 אלא של מיליון ומעלה, וזה היעד שהתקציב עדיין לא נותן לו את הבשורה ואת המסר.

ענת מאור: ועל כך נמשיך להיאבק, כי זה התפקיד שלנו כלפי הציבור הרחב, כנגד אליטות שליטות, כפי שמחברת הספר, חוה עציוני הלוי, חשפה אותן.

רפאל אדרי: אני מודה, גברתי, חברת הכנסת ענת מאור.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אלכס גולדפרב.

רפאל אדרי: לרשותך חמש דקות.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת אביגדור קהלני.

אלכס גולדפרב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במסגרת הזמן המועט העומד לרשותי, ברצוני לנצלו כדי להסב את תשומת הלב לנושאים המתרחשים מול עינינו, נושאים חשובים כדוגמת הפוליטיזציה בצבא.

אלכס גולדפרב: אנחנו רואים שאנשי צבא בחליפות אזרחיות עם עניבות, כפי שמתאים למדינאים, מנהלים בשם המדינה משא-ומתן עם גורמים חיצוניים.

אלכס גולדפרב: הייתי רוצה לראות את המשא-ומתן מנוהל על-ידי מדינאים ואת אנשי הצבא משמשים כיועצים לעניינים צבאיים.

אלכס גולדפרב: לזכותם ייאמר, שאני מכיר את היכולות שלהם.

אלכס גולדפרב: אמנון שחק היה מפקדי האישי, והוא בהחלט קצין בעל כישורים רבים, אבל שום קצין, מוכשר ככל שיהיה, לא יכול לבוא במקום מדינאי.

אלכס גולדפרב: המרחק בין דמוקרטיה לבין אנרכיה קצר מאוד, ומהלכים שכאלה עלולים לדרדר אותנו למצב לא רצוי.

אלכס גולדפרב: וזה היה תוכן אחת ההצעות הדחופות לסדר-היום, אשר הנשיאות – ולקואליציה יש בה רוב – לא הסכימה כמובן להעלות את הנושא לדיון.

אלכס גולדפרב: זה לא נושא של קואליציה ואופוזיציה.

אלכס גולדפרב: זה נושא שדן בניהול תקין של המדינה, וחבל שהוא לא עלה לדיון.

אלכס גולדפרב: נושא אחר: העוני וההזנחה בחבל-לכיש.

אלכס גולדפרב: זוהי שוב דוגמה לכך, שעם נושאים אקטואליים כאובים, הקואליציה שבנשיאות לא מתעסקת.

אלכס גולדפרב: לכן, אף שהצעתי הצעה דחופה לסדר-היום בנושא, הנושא ירד מסדר-היום, וחבל.

אלכס גולדפרב: הצעות דחופות מתקבלות על-פי רוב על-ידי שיקולי שלטון מוטעים ומטעים, וזה גם ציון שלילי לבית הזה.

אלכס גולדפרב: אין לקואליציה מאחורי מה להסתתר.

אלכס גולדפרב: הנתונים העולים מראים את העובדות, ועדיף לדון עליהן מאשר לטאטאן אל מתחת לשטיח.

אלכס גולדפרב: נושא נוסף – בכתבה בטלוויזיה בשבוע שעבר נראו אנשי ה"משטרה הפלשתינית" יורים ברגלו של חשוד בגנבה, ללא משפט.

אלכס גולדפרב: אני שואל, איפה הארגונים לזכויות האזרח, איפה "בצלם"?

אלכס גולדפרב: האם לא נמצא את עצמנו שוב בסיטואציה של סברה ושתילה, האם לא ניראה שותפים בעיני העולם, כשתחת שליטת המשטרה הפלשתינית נערך דין ללא משפט?

אלכס גולדפרב: "בצלם" שותק, כי לא מדובר בצה"ל.

אלכס גולדפרב: ועכשיו, לתקציב.

אלכס גולדפרב: הייתי מצפה ממשרד האוצר לתת דוגמה אישית ולקצץ בהוצאות שלו, כי ידו קמוצה לגבי משרדים אחרים, במיוחד משרדים חברתיים, והוא נדיב מאוד לגבי עצמו.

אלכס גולדפרב: בשנת התקציב 1993, התקציב למשרד הראשי היה 3.196 מיליונים.

אלכס גולדפרב: השנה היה המשרד נדיב מאוד עם עצמו, והציע לעצמו תקציב של 10.084 מיליון.

אלכס גולדפרב: אני מציע לאוצר לעדכן את התקציב משנה שעברה, כדי שיגיע בממוצע ל-3.520 מיליונים.

אלכס גולדפרב: אגף התקציבים – ה"שוטר" של האוצר, תקציבו בשנה שעברה היה 3.549 מיליונים.

אלכס גולדפרב: השנה, בנדיבות, הגדיל את תקציבו ל-4.898 מיליונים.

אלכס גולדפרב: גם להם אני מציע לפחות להצמיד את התקציב למדד, כך שיעמוד על 3.900 מיליונים.

אלכס גולדפרב: אגף החשב הכללי – תקציבו ב-1993 היה 1.882 מיליון.

אלכס גולדפרב: השנה התבלבלו להם המספרים והקצו לעצמם לא פחות מ-17.234 מיליון.

אלכס גולדפרב: כמעט פי עשרה.

אלכס גולדפרב: על איזה בסיס?

אלכס גולדפרב: זו שאלת השאלות.

אלכס גולדפרב: שירותים כלכליים בארצות-הברית – לעומת 1.389 מיליון בשנה שעברה, השנה הם כמעט מכפילים את עצמם ומציעים 2.388 מיליונים.

אלכס גולדפרב: רשות החברות הממשלתיות הוציאה בשנת 1993 5.238 מיליונים, השנה מציעים לה 7.022 מיליונים.

אלכס גולדפרב: בימים שהממשלה הולכת להפרטה ולהקטנת הרשויות הממלכתיות, היא מגדילה את תקציבן.

אלכס גולדפרב: הממשלה מנפחת מנגנונים.

אלכס גולדפרב: נציבות מס הכנסה – אני מציע להוסיף תקציבים במקום שצריך אותם באמת.

אלכס גולדפרב: במקום 60 מפקחים, אני מציע להכפיל את מספרם ל-120 מפקחים, כדי לחזק את הזרוע המבצעת של מס הכנסה על חשבון המנגנונים המנופחים.

אלכס גולדפרב: שירותי שומה – במקום 1.338 מיליון, מוצע 2.5 מיליונים.

אלכס גולדפרב: שירותי ייעוץ והסברה – במקום 1.338 מיליון, מוצע 2.5 מיליונים, כי חשיבות ההסברה איננה מוטלת כלל בספק, למען שיפור התדמית של מס הכנסה וכדי שהציבור יבין את חשיבותו ויחשוב פעמיים לפני שהוא, חלילה, מעלים הכנסות.

אלכס גולדפרב: חשוב להגביר את ההסברה.

אלכס גולדפרב: יש לי הרגשה חזקה מאוד, וחמורה, שכל אותם נושאים שהתרעתי עליהם בהסתייגויות שלי לתקציב, במיוחד אודות ניפוח מנגנון האוצר, עוד יעלו לדיון בוועדת ביקורת המדינה, שאני חבר בה, בעקבות דוחות של מבקרת המדינה.

אלכס גולדפרב: אני מבקש, אל תיצרו לנו כבר עכשיו את הנושאים לדיון בוועדה בעתיד.

אלכס גולדפרב: תודה.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת אביגדור קהלני; אחריו – חברנו, ידידנו, יקירנו, חבר הכנסת רוני מילוא.

אביגדור קהלני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול תרשו לי לברך מעל במה זו את חברי חבר הכנסת רוני מילוא, שהחליט היום לפרוש מן הכנסת.

אביגדור קהלני: אני מאחל לך הצלחה כראש עיר.

אביגדור קהלני: אני מאחל לשנינו הצלחה ביחד, שנצליח להוביל את העיר תל-אביב קדימה.

אביגדור קהלני: בהחלט מגיע לך כל הכבוד על התקופה הארוכה שהיית בכנסת.

אביגדור קהלני: יישר כוח.

אביגדור קהלני: שני דברים עומדים אל מול עיני כשאני מדבר על התקציב היום: דבר ראשון – ביטחון; דבר שני – החינוך.

אביגדור קהלני: אני רוצה לתת כמה נתונים בנושא החינוך.

אביגדור קהלני: לדעתי, צעדנו צעד ניכר קדימה בשנה הזו, אף שלא הצלחנו להעביר את החוק של יום לימודים ארוך.

אביגדור קהלני: אני מקווה שבשנה הבאה נצליח להוסיף שעת לימודים, אבל בהחלט אי-אפשר לזלזל בכך שמערכת החינוך קלטה השנה 2,000 מורים חדשים.

אביגדור קהלני: זה הישג בפני עצמו.

אביגדור קהלני: נוספו עוד 15,000 שעות לתלמידים הניגשים לבחינות בגרות, וגם זה הישג גדול מאוד.

אביגדור קהלני: אנחנו יודעים את ההישגים בנושא הבגרות.

אביגדור קהלני: נוספו שעות לימוד, מי שסיימו בשעה 12:00 מסיימים בשעה 13:00, ובעיירות פיתוח יסיימו ב-14:30, דבר שהוא תקדים.

אביגדור קהלני: נדמה שאנחנו הולכים לקראת יום לימודים ארוך.

אביגדור קהלני: משרד החינוך מפנה סכומים גדולים מאוד מקרן-קרב, שהיא מקדמת את המדעים, את המוסיקה בעיירות הפיתוח.

אביגדור קהלני: ההשקעות בחינוך השנה יגדלו ב-2.1 מיליארדים מול שנה קודמת, 25% עלייה בתקציב החינוך.

אביגדור קהלני: מי ייתן ובשנה הבאה באמת נצליח להתרומם בנושא זה.

אביגדור קהלני: בנושא שני, אני לא כל כך שמח.

אביגדור קהלני: יש לי הרבה מאוד סימני שאלה בעניין הכיוונים שאנחנו הולכים בהם, האם אנחנו הולכים לשלום אמיתי או למלחמה.

אביגדור קהלני: אני טוען שהגבול הוא הגשר הצר שעליו אנחנו מהלכים כרגע, בניסיון למצוא את שביל הזהב בהסכמים לשלום במזרח התיכון, יכול להוביל בנקל למצב של מתיחות, שבירת הסכמים, ולהגיע למצב שלא ירחק היום וההתחממות תחזור למזרח התיכון.

אביגדור קהלני: הדאגה שלי היא לתקציב הביטחון.

אביגדור קהלני: יש המפנים אותנו לקחת חלק מהתקציב הזה לדברים הקשורים בחיי היום-יום במדינת ישראל.

אביגדור קהלני: אני כבר קראתי לראש הממשלה ושר הביטחון שלא לגעת בתקציב הביטחון כהוא זה.

אביגדור קהלני: כל פגיעה בתקציב הביטחון, מתוך תחושה שאנחנו הולכים לשלום, היא פגיעה בתקציב, פגיעה במטוסים, פגיעה בטנקים.

אביגדור קהלני: כשאני משווה את כמות הטנקים הפעילים והמטוסים במדינת ישראל למספרם לפני שנים, אני בהחלט מודאג.

אביגדור קהלני: אני חושב שניטיב לעשות, אם בהסכמים שאנחנו הולכים לחתום עליהם נאזין לרחשי הלב ולניסיון המצטבר שלנו, וננסה לבנות גבולות כאלה שיגרמו להפרדה ולא יגרמו להחלשה שלנו.

אביגדור קהלני: תקציב הביטחון אומנם לא יגדל, אבל לא יקטן, ונדמה לי שזה הישג גדול מאוד מבחינתנו.

אביגדור קהלני: היתה הסתייגות אחת, של חבר הכנסת בגין, על 200 מיליון שקל תוספת למחקר, שלא העברנו אותה.

אביגדור קהלני: אני יודע באשמת מי.

אביגדור קהלני: כמובן, אני בין האשמים.

אביגדור קהלני: אבל דבר אחד היה חשוב, שלא נתנו לפגוע בתקציב הביטחון לאור ההסכמים הקרובים.

אביגדור קהלני: אני מקווה שבשנת 1994, שהיא שנה מורכבת ביותר, שנה עם הרבה סימני שאלה, נדע, מצד אחד, להתרומם ולהכין את דור ההמשך שלנו שיהיה דור טוב יותר, אוהב את המדינה; ומצד שני, נהיה מוכנים גם לתת תשובה על בעיות הביטחון של מדינת ישראל, בעיות שעלולות להתפתח מהמצב שאליו נכנסנו.

אביגדור קהלני: שתהיה לכולנו שנה טובה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, חבר הכנסת אביגדור קהלני.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת רוני מילוא; בבקשה, אדוני.

רפאל אדרי: רק תרשה לי, ידידי ויקירי, לפני שתישא את דבריך – – –

משה קצב: אדוני עדיין לא יודע מה הוא עומד למסור.

מאיר שטרית: יש לו חצי שעה.

רפאל אדרי: עד כמה שאני מכיר את חבר הכנסת מילוא, הוא לא מתחרט.

רפאל אדרי: כאשר החליט ללכת לדבר מסוים, תמיד הוא עשה את מה שהוא הבטיח ותמיד הוא קיים את מה שהוא אמר.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: נשמע.

רפאל אדרי: יש לו זמן, עד 20:03.

רפאל אדרי: אבל לפני כן, ברשותכם, חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מלות ברכה ומלות פרידה לידידנו, יקירנו, חבר הכנסת רוני מילוא, ראש העיר תל-אביב.

רוני מילוא: תל-אביב-יפו.

רפאל אדרי: תל-אביב-יפו.

רפאל אדרי: אני מעריך שזוהי פרידה זמנית, ובאחד הימים כנראה תחליט לשוב לכאן; אני לא יודע באיזה מעמד.

רפאל אדרי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להביע הערכה, הוקרה ותודה על השנים הטובות, ואני מוסיף: גם היפות, של תקופת כהונתך בבית הזה.

רפאל אדרי: ידידי, חבר הכנסת מילוא, הגעת לבית הזה בגיל 32 – – –

רוני מילוא: 28.

רפאל אדרי: אני מצטער, הטעו אותי.

רפאל אדרי: ושירתת במשך 16 שנים.

רפאל אדרי: נראה לי שהיית חבר הכנסת הצעיר ביותר – פה אינני טועה, כנראה.

רפאל אדרי: כאשר אני מחבר 28 ועוד 16, אני מקבל מספר שלא מתאים להופעה שלך, לא להופעה הרעננה וגם לא לפנים הצעירות שלך.

רוני מילוא: תודה רבה.

רפאל אדרי: כנראה השנים שחלפו כאילו שלא עברו, ואני רואה אותך כאילו ב-1977.

רפאל אדרי: לא השתנית.

מאיר שטרית: אל תסתכל בקנקן.

קריאות: – – –

רפאל אדרי: הרשו לי להוסיף שחבר הכנסת מילוא, ראש העיר תל-אביב-יפו, כיהן כסגן שר החוץ, ועד כמה שאני יודע, הדעה היתה שהתפקיד הזה התאים לו.

רפאל אדרי: אבל הוא תמיד שאף ללכת קדימה.

רפאל אדרי: לאחר תקופה מסוימת הזדמן לנו לשרת באותה ממשלה, וחבר הכנסת מילוא היה השר לאיכות הסביבה; משרד חדש.

רפאל אדרי: גם שם ראיתי איך הוא נאבק, איך הוא השקיע מאמץ אדיר לעשות מהמשרד הזה משרד ראוי לשמו, כמו בארצות-הברית ובאירופה.

רפאל אדרי: והוא אכן הצליח במאבק שלו ובמאמץ שלו.

רפאל אדרי: כיהנת כשר המשטרה, וגם במשרד הזה היתה לך תקופה מעניינת, שבה השארת את רישומך.

רפאל אדרי: אני רוצה להודות לך בשם יושב-ראש הכנסת, בשם חברי נשיאות הכנסת, ואני בטוח בשם כל חברי הבית הזה, על התקופה שבה שירתת, שהיתה מעניינת, על התרומה שלך, על העבודה ועל המאמץ שהשקעת.

רפאל אדרי: אנחנו מאחלים לך הצלחה בדרכך החדשה כראש העיר תל-אביב-יפו.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת רוני מילוא.

רוני מילוא: תודה רבה.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשנת 1977, ואני אז אדם צעיר בן 28, נבחרתי לראשונה לכנסת ישראל.

רוני מילוא: למזלי, נפלה בחלקי הזכות הגדולה להימנות עם חברי הכנסת שליוו את האירוע ההיסטורי של חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.

רוני מילוא: ביקורו של אנואר סאדאת בישראל ונאומו בכנסת יישארו חרוטים לעד בזיכרוני, כפי שהם כבר חקוקים בלוח ההיסטורי של העם.

רוני מילוא: בחירתי לכנסת התשיעית נחשבת בעיני עד היום כזכות גדולה, ולו רק למען הרמת היד בהצבעה, בתמיכה ביוזמת השלום של מנחם בגין, ראש הממשלה דאז, זיכרונו לברכה.

רוני מילוא: זכיתי לאחר מכן לחזור ולהיבחר לכנסת העשירית, האחת-עשרה, השתים-עשרה והשלוש-עשרה.

רוני מילוא: במהלך כל השנים הללו לקחתי חלק פעיל בעבודת הכנסת כחבר ועדות שונות, לרבות ועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הכנסת, ואף ישבתי בראש הוועדה לעלייה ולקליטה.

אורה נמיר: היית גם בוועדת החינוך.

רוני מילוא: התחלתי בוועדת החינוך, נכון – –

אורה נמיר: אל תתבייש – – –

רוני מילוא: – – כשהשרה אורה נמיר היתה יושבת-ראש הוועדה.

רוני מילוא: שם עשיתי את ראשית דרכי בכנסת; שם התחלתי.

רוני מילוא: השתדלתי למלא כל תפקיד, גם בכנסת וגם בממשלה, ברצינות, בשיקול דעת, ומתוך התחשבות בצורכי העם והמדינה.

רוני מילוא: במהלך התקופה היתה לי הזכות הגדולה לשרת כחבר ממשלה וחבר הקבינט ולהשפיע על חיי היום-יום של העם, ובמידה מסוימת אף על עתידו.

רוני מילוא: בתפקידי בממשלה הקמתי את המשרד הראשון בישראל לאיכות הסביבה, נושא בעל חשיבות רבה, המהווה בעיני אחד הנושאים המרכזיים והמשמעותיים ביותר בעידן המודרני.

רוני מילוא: אזכיר גם, כי כממלא-מקום שר הפנים הנהגתי את שעון הקיץ בישראל, וביטלתי את קוד הזיהוי לציון הילדים המאומצים מברזיל.

רוני מילוא: כשר המשטרה פעלתי להוצאת חקירת השוטרים מידי המשטרה ולהעברת סמכות זו לזרוע חיצונית, במשרד המשפטים.

רוני מילוא: זאת עשיתי יחד עם חברי, שר המשפטים דאז, דן מרידור.

רוני מילוא: כן הקמתי את משטרת התנועה הארצית, שהיתה יצירה שנועדה להילחם בתאונות הדרכים.

רוני מילוא: בתקופת היותי סגן שר החוץ לקחתי חלק פעיל בחיזוק הקשרים המדיניים של ישראל עם מדינות רבות בעולם.

רוני מילוא: אשתקד חזרתי ונבחרתי כחבר סיעת הליכוד לכנסת השלוש-עשרה, שבה כיהנתי כחבר בוועדת הכנסת ובוועדה לענייני ביקורת המדינה.

רוני מילוא: אני רוחש לכנסת כבוד והערכה, יש לי בה הרבה מאוד ידידים, מכל סיעות הבית; חברים שעבדתי אתם שנים רבות בעבודה משותפת, בהבנה, ואפילו בידידות עמוקה; חברים שסייעו לי להקים את המשרד לאיכות הסביבה, שידעו לשקול עניינית החלטות שקיבלתי כשר משטרה, כחבר ממשלה; חברים, שבאמת לא הפרידו בינינו היותנו בסיעות שונות, במפלגות שונות, והיותנו בעלי השקפות שונות.

רוני מילוא: למרות זאת ידענו לקיים רגשי חברות עמוקים.

רוני מילוא: יש לי בכנסת חברים מסיעתי שלי, ששנים אני מכהן אתם יחדיו בכנסת, כיהנתי עם חלקם בממשלה, חברים וידידים טובים, שאני מצטער להיפרד מהם, מהבית הזה ומהשותפות שלנו במשך כל כך הרבה שנים.

רוני מילוא: עם זאת חשתי, כי אני יכול לנצל את ניסיוני טוב יותר בתפקיד ביצועי רב-חשיבות, והעמדתי את עצמי לבחירה אישית לראשות העיר תל-אביב-יפו, העיר העברית הראשונה, שלה השפעה רבה על הנעשה במדינת ישראל.

רוני מילוא: במהלך מערכת הבחירות חזרתי והצהרתי בפני תושבי העיר, כי אם אבחר אתפטר מהכנסת, כדי להקדיש את כל מרצי וזמני לענייני העיר והתושבים.

רוני מילוא: לשמחתי, נתנו בי התושבים את אמונם, והתוצאה מצביעה על כך כי בחרו בי אזרחים מכל גוני הקשת הפוליטית.

רוני מילוא: עובדה זו חיזקה ביתר שאת את החלטתי להתפטר מהכנסת, שכן בתפקידי כראש עיר עלי לייצג את התושבים כולם, בלא הבדל מפלגתי ופוליטי.

רוני מילוא: לאחר התלבטות לא קלה סברתי, כי למען פתרון בעיותיה הקשות של תל-אביב, אולי טוב יהיה אם אדחה את התפטרותי מהכנסת בכמה חודשים.

רוני מילוא: אולם, נוכחתי לדעת כי עמדתי זו אינה מתיישבת עם רחשי הלב של רוב הציבור בעירי, ואני מאמין ששליח ציבור צריך להתחשב בעמדת שולחיו.

רוני מילוא: לכן החלטתי להגיש את מכתב התפטרותי מהכנסת מייד, וכך עשיתי לפני 48 שעות.

רוני מילוא: הבחירות בתל-אביב-יפו, שבהן נשברו חומות פוליטיות מיותרות, משקפות לדעתי מגמה יסודית ומהותית בחברה הישראלית, מגמה של התפייסות בין ציבורים פוליטיים מנוגדים.

רוני מילוא: אני יכול לומר, שאפילו בימים קשים אלה, של מאבק פוליטי קשה מאוד, עם מחלוקת עמוקה מאוד בכנסת ובעם, אני חושב שהעם והכנסת יכולים להתכבד בעובדה שהמחלוקת הזאת והמאבק הזה נמצאים במסגרת ובמתכונת של מאבק דמוקרטי הוגן בין השקפות עולם שונות, בין עמדות שונות, שגם כשהן נוגעות לנושא קיומי בסיסי, הן אינן יוצאות מהמסגרת של מאבק דמוקרטי לגיטימי.

רוני מילוא: בראשית דרכי כחבר כנסת צעיר, המצב היה שונה.

רוני מילוא: היה אז פער עמוק.

רוני מילוא: היו אז תחושות עמוקות של קיפוח.

רוני מילוא: היה תסכול.

רוני מילוא: היתה אפילו איבה.

רוני מילוא: כל מחנה פוליטי התבצר אז בעמדתו מתוך תחושה פנימית עמוקה, כי רק הוא מחזיק באמת, ובאמת כולה.

רוני מילוא: דומני, כי אף אני חטאתי פה ושם בגישה זו.

רוני מילוא: במהלך שנות פעילותי עד כה התפתח התהליך בכיוון שונה, כיוון של פיוס, כיוון שבו מפנה האיבה את מקומה להבנה ולגישה עניינית.

רוני מילוא: יש לי הרושם, שכתוצאה מהתהליך הזה יכולים היו תושבי תל-אביב לבחור בי, על כל גוניהם הפוליטיים.

רוני מילוא: היום, בבואי להיפרד מהכנסת, אני מאחל לבית כולו, כי יימשכו תהליכי הסובלנות וההבנה ויאפשרו לנצל את מיטב הכשרונות והמוחות בניתוב דרכם של העם והמדינה גם בימים סוערים ויוצאים דופן שאנחנו נמצאים בהם כעת.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה הזו ולהודות קודם כול לעובדי הבית, עובדי הכנסת, שבמשך כל השנים האלה, שהן כמעט מחצית ימי חיי, שבהן אני בכנסת, בשנים האלה הם עמדו לצדי, הם סייעו לי בעבודה בכנסת תוך מסירות, תוך אהבה והבנה, והם ראויים באמת לכל הכבוד ולכל ההערכה על עבודתם.

רוני מילוא: אני רוצה להודות לעובדי סיעת הליכוד שאתם עבדתי כל השנים, לירדנה, לעליזה, לאילנה וללילי.

רוני מילוא: אני רוצה להודות לדוברי סיעת הליכוד, לרונית, ואני רוצה להזכיר גם את שמו של יוסי ברון, זיכרונו לברכה, שנפטר בשנה שחלפה.

רוני מילוא: אני רוצה להביע הוקרה עמוקה לראש הממשלה שבממשלתו כיהנתי, חבר הכנסת יצחק שמיר.

רוני מילוא: אני רוצה להודות גם ליושבי-ראש הכנסת שבעת כהונתם כיהנתי בכנסת.

רוני מילוא: אני רוצה להודות לכולכם שיושבים כאן ולומר לכם שבעצם אני לא נפרד.

רוני מילוא: אינני נוסע למרחקים.

רוני מילוא: בסך הכול אני יורד לתל-אביב, ומתל-אביב-יפו לכנסת – המרחק קצר.

רוני מילוא: לא מבחינה פוליטית, לחזור לכנסת, אבל מבחינה מעשית – אנחנו נמשיך לעבוד ביחד.

רוני מילוא: אני אמשיך לבוא הנה ולהיות מעורה בכל נושא שקשור לענייני תל-אביב-יפו, כדי לקדם את העניינים האלה ולתרום, גם באמצעותכם, לפיתוח העיר ולשירות תושבי העיר.

רוני מילוא: בסך הכול, תושבי תל-אביב-יפו הם כמעט שליש מתושבי המדינה, אלה שנהנים מהעיר הזו.

חיים אורון: שליש מתושבי המדינה?

רוני מילוא: לא, לא.

רוני מילוא: אבל נוסף על 400,000 תושבי העיר, יש מיליון תושבים שנכנסים אליה כל יום.

רוני מילוא: העיר הזאת מכילה בתוכה, נוסף על 400,000 תושביה, עוד מיליון תושבים שבאים לעבודה, לבילוי, תרבות, כל מה שיש בעיר הזאת והיא יכולה להציע.

רוני מילוא: לכן, אני אמשיך, כמובן מתוך כוונה לשרת היטב את בוחרי, להיות בקשר ולסייע גם לכנסת בכל נושא שנוגע ויכול לעזור בו ראש העיר תל-אביב-יפו.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – אני, בפעם האחרונה כנראה, למשך שנים ארוכות, אומר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה; הפעם האחרונה שאני נואם כאן מעל דוכן זה.

רוני מילוא: אני חייב לסיים, כי אם אני לא אסיים, בעוד דקות ספורות יצטרכו הסדרנים להוציא אותי, כי אני כבר לא אהיה חבר כנסת, ואסור יהיה לי לעמוד כאן.

רוני מילוא: אני עוזב את הכנסת בתחושה של הוקרה, של תודה, של סיפוק גדול ושל הערכה לבית-המחוקקים של מדינת ישראל, שעם כל הביקורת ועם כל התחושות שיש בציבור, על-פי ניסיוני אני יכול לומר, שזה בית שנעשית בו עבודה חשובה, עבודה של חברים מסורים, שמה שמעניין אותם ומה שחשוב להם בעיקר זה באמת טובת המדינה וטובת העם.

רוני מילוא: לכן נבחרנו ולכן אנחנו משרתים ושירתנו בבית הזה.

רוני מילוא: אני מאחל לכם שתמשיכו לשרת כאן.

רוני מילוא: אני אעשה זאת במסגרת תפקידי כראש העיר תל-אביב-יפו.

רוני מילוא: תודה רבה.

רפאל אדרי: רבותי חברי הכנסת, רוני יחסר לבית הזה, אבל רצונו כבודו.

רפאל אדרי: אני רוצה לחזור ולהודות לך, חבר הכנסת מילוא, על תקופת כהונתך, על שירותך ועל תרומתך.

רפאל אדרי: ברכת הצלחה תלווה אותך לאורך כל הדרך.

רפאל אדרי: אנחנו אומרים לך שלום וגם להתראות.

רפאל אדרי: אנחנו עוברים לנואם הבא.

רפאל אדרי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יצחק לוי.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת גדעון שגיא.

רפאל אדרי: אני מבין שהפרידה מחבר הכנסת מילוא גורמת התרגשות.

רפאל אדרי: זה מובן.

רפאל אדרי: אנחנו חורגים מהשגרה.

רפאל אדרי: נעשה הפסקה של שניות אחדות, כדי לאפשר לחברי הכנסת להיפרד מרוני מילוא.

רפאל אדרי: חבר הכנסת מילוא, כנראה בעוד 30 שניות אתה חדל להיות חבר כנסת, אבל נשמח לארח אותך תמיד כאורח רצוי בבית הזה.

רוני מילוא: תודה רבה.

רפאל אדרי: בבקשה, חבר הכנסת יצחק לוי, אתה יכול לברך את חבר הכנסת מילוא, הוא עדיין חבר הכנסת.

יצחק לוי: בוודאי.

יצחק לוי: לאחר שבירכתי באופן אישי את חבר הכנסת מילוא, נפלה בחלקי הזכות לדבר ראשון לאחר הנאום היפה שלו.

יצחק לוי: כולנו נאחל לו בוודאי הצלחה רבה בקידום העיר תל-אביב-יפו, לפחות כמו שהוא הצליח בכנסת ובממשלה, אם לא יותר מכך.

רפאל אדרי: הזמן הזה לא על חשבונך.

יצחק לוי: תודה.

יצחק לוי: חבל שחבר הכנסת מילוא יצא.

יצחק לוי: הוא הזכיר שהעיר תל-אביב-יפו היתה העיר היהודית הראשונה.

יצחק לוי: אנחנו מקווים שהוא אכן ישמור אותה כעיר יהודית, על כל המשתמע מכך, לא רק על תושביה, אלא על תרבותה, בילוייה ועל כל מה שצריך.

יצחק לוי: תל-אביב-יפו צריכה להישאר העיר היהודית החשובה ביותר במדינת ישראל, אחרי ירושלים כמובן, וזה תפקיד לא קל לחבר הכנסת מילוא, שמקבל עיר ללא הפסקה, אבל לאו-דווקא במושגים היהודיים.

רפאל אלול: – – –

יצחק לוי: גם אצלך זה יגיע.

יצחק לוי: רבותי, אנחנו חוזרים לדיון על תקציב המדינה.

יצחק לוי: רשמתי לפני שלוש הערות שאני רוצה להעיר בזמן הקצר העומד לרשותי.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בממשלה הזאת יש שני סוגי משרדים: יש משרדים שהם משרדים רגילים, ויש משרדים שהם משרדים מוזנחים.

יצחק לוי: המשרדים המוזנחים הם משרד הפנים ומשרד הדתות, וזאת מכיוון שראש הממשלה לא מוצא לנכון למנות שרים במשרדי הפנים והדתות, אפילו אם היה הדבר לתקופה זמנית או לתקופת-מה, עד שיתברר מה מעמדה של מפלגת ש"ס בממשלה, האם ש"ס חוזרת לממשלה או איננה חוזרת לממשלה.

יצחק לוי: שני משרדים חשובים נשארים ללא שרים, ללא סגני שרים וללא טיפול, וקשה להניח שראש הממשלה, העסוק במהלכים כל כך גדולים, כל כך גרנדיוזיים, כל כך חשובים, יכול גם לתת את דעתו על משרד הפנים ועל משרד הדתות ולטפל בהם כראוי.

יצחק לוי: אני רוצה להביא כדוגמה שני סעיפים בתקציב משרד הדתות, שבוודאי לא שמתם לב אליהם, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, מכיוון שיש נושאים שדינם הוא שאפילו לא יידונו בוועדת הכספים, אלא יעברו עליהם כפי שהתקבלו מהממשלה.

יצחק לוי: למשל, קחו את תקציב המבנים, מבני הקודש, בניית בתי-הכנסת והמקוואות.

יצחק לוי: אני לא יודע אם אתה מודע לכך שמדובר בסך הכול בפחות מ-3 מיליוני שקלים לכל מדינת ישראל.

יצחק לוי: האם מישהו רוצה לומר שמדיניות ממשלת ישראל היא שלא לבנות בתי-כנסת?

יצחק לוי: – אני לא חושב כך.

יצחק לוי: האם מישהו רוצה לומר שמדיניות ממשלת ישראל היא שלא לבנות מקוואות?

יצחק לוי: – אינני חושב כך.

יצחק לוי: ודאי שממשלת ישראל מעוניינת להמשיך ולבנות מבני דת, לפי הצורך, לפי האוכלוסייה, בכל מקום ומקום.

יצחק לוי: מדוע בסעיף של בניית בתי-כנסת, ממשלת ישראל מגישה תקציב כה דל?

יצחק לוי: האם לא ידוע מראש שהתקציב הזה אינו מספיק אלא אולי ל-15-10 בתי-כנסת לשנה, כאשר אנחנו יודעים שהצרכים הם של עשרות בתי-כנסת ביישובים חדשים, בשכונות חדשות, שיפוץ ובנייה של בתי-כנסת?

יצחק לוי: אותו דבר לגבי תקציב בתי-העלמין.

יצחק לוי: אנחנו זהירים מאוד בכבוד המת, ובכל פעם שיש פגיעה כלשהי, אפילו פגיעה שברמז, אפילו פגיעה שבמקום קבורה של אחד הישראלים, בחללים שלנו, אם זה בצבא ואם לא בצבא, הרי קמה זעקה גדולה בקרב כל העם, האומרת: ראו מה עשיתם.

יצחק לוי: חברי הכנסת, לכו לראות את מצב בתי-העלמין בארץ.

יצחק לוי: האם יש פגיעה גדולה מזו, כשנערכות הלוויות ובאות לשם משפחות?

יצחק לוי: אין שבילים, ובחורף מבוססים בבוץ, החלקות אינן מסודרות, ואין שירותים מינימליים כגון ברזים או סככות ליד בתי-העלמין.

יצחק לוי: לכל הנושא הזה מקדישה ממשלת ישראל פחות מחצי מיליון שקל.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, מה ניתן לעשות בחצי מיליון שקל כדי לשפר את מצב בתי-העלמין במדינה?

יצחק לוי: אולי ניתן לשפר – – –

רפאל פנחסי: נכון שבשנת 1993 התקציב היה 600,000-500,000 שקל.

רפאל פנחסי: לשנת 1994, כאשר כיהנתי בממשלה, יש סכום של כמעט 7 מיליוני שקל לבתי-העלמין.

יצחק לוי: אדוני, לפי מה שראיתי בקריאה הראשונה – – –

שלמה בניזרי: המספרים לא מדויקים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בניזרי, הוא לא צריך תניא דמסייע, יש לו זכויות משל עצמו.

עובדיה עלי: אם הוא ירצה, אאפשר לו לומר את דבריו מהמיקרופון.

רפאל פנחסי: עוד מעט אדבר.

יצחק לוי: לפי מה שכתוב בקריאה הראשונה בתקציב משרד הדתות, הסכום המופיע הוא 469,000 שקלים.

יצחק לוי: אדוני יראה לי אחר כך את המספרים ויביא את הספר.

רפאל פנחסי: אביא לך.

יצחק לוי: אם אדוני אומר שהיה שינוי בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית, והיתוסף סכום, ודאי שהדבר נכון.

יצחק לוי: אלא שההזנחה בבתי-העלמין בארץ היא קשה, וצריך הרבה כסף.

משה נסים: היית צריך לראות מה המצב של בית-העלמין בהר-הזיתים, זו חרפה לעם היהודי.

יצחק לוי: והרי זה כלול בתקציב הזה.

יוסי כץ: לצערנו, לא מהיום.

משה נסים: גרוע מהמצב שהיה בזמן שלטונות ירדן.

יצחק לוי: חמור מאוד.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, מכיוון שהנך מאותת לי שזמני הולך ותם, אני רוצה לגעת בקצרה עוד בשני נושאים.

יצחק לוי: האחד – תקציב הרבנות הראשית לישראל.

יצחק לוי: אני מתכוון בעיקר למחלקת הכשרות ברבנות הראשית.

יצחק לוי: אינני נגד הכשרים נוספים, אני לא סבור שאפשר ונכון למנוע הכשרים נוספים, אבל ההכשר הראשי צריך להיות ההכשר הממלכתי, בכל ענייני המזון שאנחנו צורכים במדינת ישראל.

יצחק לוי: צריך לתת את הכלים הדרושים, כדי שלרבנות הראשית תהיה מחלקת כשרות שיכולה לענות על כל הצרכים.

יצחק לוי: מי שרוצה לאחר מכן הכשר נוסף – בבקשה; מי שרוצה שלושה הכשרים נוספים על מוצר – בבקשה, אבל ההכשר צריך להיות של מדינת ישראל.

יצחק לוי: חבר הכנסת פנחסי, אני מלין כאן על כך שבתקציב הרבנות לישראל אין די כסף לפתח מחלקת כשרות כדבעי.

יצחק לוי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת לוי, אתה מסכים שחבר הכנסת פנחסי יעיר את הערתו?

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת פנחסי, תיגש למיקרופון ותעיר את הערתך.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקציב שאני מחזיק בידי הוא של הקריאה הראשונה.

רפאל פנחסי: בסעיף 0820 – תקציב בתי-העלמין הוא 7,683,000 שקל.

יגאל ביבי: הממשלה הזאת עשתה – – –

רפאל פנחסי: אני זוכר את המאבק שניהלתי בממשלה כשהייתי עוד סגן שר הדתות.

רפאל פנחסי: הוסיפו לנו 6 מיליונים עבור בתי-העלמין.

רפאל פנחסי: זה עדיין לא מספיק.

רפאל פנחסי: אני מסכים שצריך להוסיף עוד ועוד, אבל לפחות הגדלה מ-690,000, ב-6 מיליונים, זה סכום די נכבד.

יצחק לוי: אני מברך על כך.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת פנחסי.

יצחק לוי: אני בהחלט מברך את חבר הכנסת פנחסי על כך.

יצחק לוי: אם אכן כך הם הדברים – והוא קרא כרגע מתוך הספר – אזי ודאי שזה קידום משמעותי בסעיף בתי-העלמין.

יצחק לוי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק לוי.

עובדיה עלי: רשות הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה עתה על שולחן הכנסת הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – שיקול דעת להמתקת דין), התשנ"ד–1993, של קבוצת חברי הכנסת מטעם סיעת ש"ס.

ש' יעקבסון: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עובדיה עלי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עובדיה עלי: חבר הכנסת גדעון שגיא, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

גדעון שגיא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש גם כן לשגר ברכה לרוני מילוא, שכבר אי-אפשר לכנות אותו בשם חבר הכנסת רוני מילוא, על פרישתו מהכנסת, ואני מאחל לו הצלחה מלאה בדרכו החדשה כראש העיר תל-אביב-יפו.

גדעון שגיא: חברי הכנסת, אם יבקש מאן-דהוא לאפיין את הדיון על תקציב המדינה, הוא יכול לסכם את דבריו במלה אחת: חוצפה.

גדעון שגיא: הדיון על תקציב המדינה הוא מיצוי וביטוי של כל המחלוקות וכל האמונות של חברי הכנסת מכל חלקי הבית.

גדעון שגיא: אך היום, ובמשך הימים האחרונים, עלו לדוכן הזה חברי הכנסת מן האופוזיציה, בזה אחר זה, וציירו לנו תמונה שחורה משחור על המשק הישראלי ועל המציאות הכלכלית והחברתית בישראל.

גדעון שגיא: המשק הזה, שנהנה לאחרונה, יותר מאשר בכל מדינה אחרת, מהצבעת אמון של משקיעים בארץ ובעולם, ושרוב המדינות התעשייתיות מפגרות אחרי הישגיו – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת גדעון שגיא, בדרך כלל אני לא נוהג להתערב בנאומים של חברי הכנסת, אבל אני חושב שאתה עושה כאן פשוט עוול לחברי כנסת רבים.

עובדיה עלי: היה כאן דיון רציני, משמעותי, ולא כולם ציירו אותו כשחור משחור.

עובדיה עלי: היו, לדעתי, גם נאומים מאוד מאוזנים.

עובדיה עלי: יש גם כאלה שבאו ודיברו כאן מעל הדוכן על הישגים כאלה ואחרים.

עובדיה עלי: לבוא ולומר: חוצפה, ולעשות הכללות גורפות – זה לא מכובד, בלשון המעטה.

גדעון שגיא: על הכבוד אינני רוצה לדבר כאן.

גדעון שגיא: אבל אני בהחלט מסכים שהיו חברי כנסת שנתנו ביטוי מאוזן, שקול, התייחסו התייחסות רצינית, ורבים דיברו בדם לבם.

גדעון שגיא: אבל זה עדיין איננו עומד בסתירה לעובדה שחלק גדול מחברים מסיעת הליכוד הכפישו את הישגי הממשלה, הישגים שיש להם ביטוי בנתונים המוסמכים.

גדעון שגיא: לדבר הזה אני רוצה לתת כאן ביטוי.

גדעון שגיא: לא מפריעים לאותם חברי הכנסת – לא לכולם – הנתונים שהתפרסמו על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על שיעור הגידול ביצוא, שהגיע לכ-17%.

גדעון שגיא: לא הפריעו להם הנתונים על התקציב, על הגידול בהשקעות בתשתית, בהשקעות הממשלתיות בחינוך, שעלה בשנתיים האחרונות ביותר מ-40%; לא הפריעו להם הנתונים על הגידול בהשקעות בשיקום השכונות והגידול בתקציבים חברתיים אחרים.

גדעון שגיא: אף אחת מהעובדות לא הפריעה לאותם חברים לעלות לכאן ולהשמיע דברי געגועים על ימי גן-עדן של שלטון הליכוד.

גדעון שגיא: אין לי דבר וחצי דבר כלפי חברי הכנסת מכל הסיעות המבקשים לשפר עוד יותר את ביצועי המשק.

גדעון שגיא: אישית, אני אף מזדהה עם חברי הכנסת המבקשים להאריך את יום הלימודים, לתמוך בהשכלה הגבוהה, להגדיל את הקצבאות לקשישים, לממן ביטוח רפואי לילדים, לתמוך בנשים מוכות, ובעיקר להילחם עד כמה שאפשר על צמצום האבטלה.

גדעון שגיא: כל זה, כמובן, במידה שהמקורות העומדים לרשותנו מספיקים.

גדעון שגיא: אבל לראות, במשך ארבעה ימים, חלק מחברי הכנסת של הליכוד, אדוני היושב-ראש, עולים לדוכן בזה אחר זה ומזילים דמעה על הצורך ביום חינוך ארוך, כשהיתה להם הזדמנות לעשות את זה, והם עשו הפוך – זו חוצפה.

גדעון שגיא: לראות אותם מזילים דמעה על שיעור האבטלה, כאשר לפני שעלה העולה הראשון ב-1989 הגענו לשיעור אבטלה של 9% – אני סבור שזו חוצפה.

גדעון שגיא: לתבוע ולקבול על מצוקת הקשישים ועל כל אותם דברים שלא נעשו באותן שנים – אני סבור שזו חוצפה.

גדעון שגיא: חברי מהליכוד, הקשבתי לכם במהלך הדיון, ניסיתי להבין את המניעים לטענות המופרכות שהעליתם, והגעתי למסקנה הבלתי נמנעת, שכנראה גם אתם מסכימים שההישגים הכלכליים שהושגו והאפשרויות הכלכליות שנפתחו בפנינו הם תוצאה ישירה מהשיפור במצבנו המדיני, הנובע מהסיכוי לממש את תהליך השלום ולהגיע לשלום מלא.

גדעון שגיא: כנראה קשה מאוד לחלק מהאנשים לעכל את המשוואה, שיותר שלום פירושו של דבר יותר רווחה ויותר צמיחה.

גדעון שגיא: כנראה עוד יותר קשה לחלק מהחברים היושבים כאן להודות באמת הפנימית הזאת, הסותרת את המדיניות שבה דבקה ממשלת הליכוד, גם אם הובילה את מדינת ישראל במשך שנים אל עברי פי פחת.

גדעון שגיא: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון שגיא.

עובדיה עלי: יעלה ויבוא חבר הכנסת יוסי כץ, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את רוני מילוא לא על פרישתו מהכנסת, אלא בראש ובראשונה על הדברים שהוא אמר.

יוסי כץ: אמת, כולנו נמצאים בעידן מיוחד, בעידן רווי מתח, בעידן שבו אנחנו מחפשים בצורה חזקה, בצורה רצינית, במתח מתמיד, את השלום עם שכנינו.

יוסי כץ: יש בעם קולות שקוראים להתנגד להסכמי השלום.

יוסי כץ: יש כאלה הרואים בהם את הסיכוי הגדול ביותר לשינוי המפה במזרח התיכון, לטיפול שלנו בנושאים החשובים באמת לעם שלנו.

יוסי כץ: נדמה לי שהדברים שהוא אמר על השינוי בגישות, על יתר הסלחנות בין הרבדים בחברה הישראלית, בין התנועות בחברה הישראלית, ראויים שישמשו דוגמה גם ביחסים שבין דתיים לחילונים, גם ביחסים שבין אנשים המאמינים בארץ-ישראל השלמה ובין אלה המאמינים בצורך להגיע לשלום מהיר עם שכנינו, גם במחיר של הקמת מדינה פלשתינית וגם במחיר של החזרת שטחים.

יוסי כץ: אלה גם אלה חיים במדינת ישראל, שזקוקה באופן דחוף ביותר לא לקיטוב בין העמדות אלא להיפך, ליחסים טובים יותר, למתינות, להתחשבות.

יוסי כץ: לכן הם ראויים לברכה.

יוסי כץ: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, כדי לעמוד על כמה נושאים שנראים לי חשובים ביותר כשדנים בתקציב המדינה.

יוסי כץ: בראש ובראשונה – הגמלאים.

יוסי כץ: הביטוי, הפתגם: "והדרת פני זקן", אסור שיישאר פתגם ריק מתוכן.

יוסי כץ: אני רוצה לברך את הלובי החברתי, את רפי אלול חברנו ואת שאר החברים, על המאבק שהם ניהלו בנושא הזה, משום שחשוב מאוד לתת לפתגם הזה ביטוי מעשי.

יוסי כץ: עדכון קצבאות הזיקנה, הפיצוי על השחיקה, גם אם אין בהם די, הם מהווים צעד אחד בדרך לשיפור המצב.

יוסי כץ: זה חוב שלנו לרבבות גמלאים, למאות אלפים אולי, שזכאים ליהנות מרווחה חברתית גם אחרי פרישתם מהעבודה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסי כץ, מאחר שחזרת שלוש פעמים על כך ש"והדרת פני זקן" זה פתגם, אני רוצה לומר לך שזה פסוק מספר ויקרא, זה לא פתגם.

יוסי כץ: טוב.

יוסי כץ: והעובדה היא שיש עוד מעט לעשות.

יוסי כץ: נושא שצריך יהיה, ללא ספק, לטפל בו בשנה הבאה, הוא הנושא של מיטות סיעודיות.

יוסי כץ: אלפי קשישים אינם נהנים מהדבר הבסיסי ביותר שהם זכאים לו, ואין לי ספק שהממשלה תצטרך לתת את הדעת על הנושא הזה.

יוסי כץ: אני שמח שהממשלה רשמה לפניה את הצורך להמשיך ולאפשר לרשויות המקומיות להעניק את מלוא ההנחה שניתנה בעבר לגמלאים.

יוסי כץ: אין לי ספק שבשנה הקרובה – – –

רפאל אלול: גם למשפחות ברוכות ילדים.

יוסי כץ: ודאי שזה טוב.

יוסי כץ: אין לי ספק שיש עוד הרבה דברים שצריך לעשות.

יוסי כץ: רציתי לדבר על ההשכלה הגבוהה.

יוסי כץ: בתקציב המדינה יש גידול אדיר בהשקעה בחינוך.

יוסי כץ: אבל נושא ההשקעה בהשכלה הגבוהה לא הגיע לביטוי מלא.

יוסי כץ: וכשאנחנו מסתכלים מה היחס בהשקעה בחינוך בינינו לבין שכנינו במדינות ערב, מסתבר שבשנים האחרונות, בעשור האחרון, הפער מצטמצם לרעתנו.

יוסי כץ: גם על זה נצטרך לתת את הדעת.

יוסי כץ: לא אוכל לסיים את דברי בלי להתייחס לאזור שבו אני חי.

יוסי כץ: בעת הדיון על התקציב בשנה שעברה התייחסתי לצורך לעודד את ענף הפטרוכימיה, ואני שמח שהממשלה מילאה, ולו באופן חלקי, את הבטחותיה בעת הדיון על התקציב והעניקה מענק בשיעור מסוים לכל המשקיעים בתעשייה הפטרוכימית, שללא ספק תביא לקידום התעסוקה באזור.

יוסי כץ: אבל – ואני מקווה מאוד שיש שרים ששומעים אותנו או קוראים את הדברים שאנחנו אומרים – יש שני נושאים, שבשנה הקרובה צריך, ללא ספק, למצוא להם הפתרון.

יוסי כץ: הנושא הראשון הוא קידום פרויקט בניין ראשי למשרדי חברת החשמל.

יוסי כץ: זהו פרויקט תעסוקתי בהיקף ניכר ביותר, והוא יבטיח את הנצחת מעמדה של חיפה כבירת אזור הצפון.

יוסי כץ: הנושא הזה הוא חשוב ביותר, הוא יעניק תעסוקה בכל תחומי הבנייה ובכל התעשייה שקשורה לה.

יוסי כץ: ואין לנו ספק, שאם הממשלה תגלה רצון טוב, אפשר לקדם את הפרויקט הזה בצורה רצינית ומהירה.

יוסי כץ: הנושא השני הוא מניעת משבר נוסף ברפא"ל.

יוסי כץ: הרשות לפיתוח אמצעי לחימה חשובה לביטחונה של מדינת ישראל במיוחד בעידן של שלום.

יוסי כץ: ואני קורא לממשלה להימנע מכל פגיעה במצב התעסוקה ובמטלות שמוטלות על רפא"ל, כי, בסופו של דבר, ביטחונה של מדינת ישראל וחיזוקו של השלום ייקבעו על-פי היכולת של המדינה להתמודד עם הבעיות המתקדמות ביותר בתחום הביטחוני.

יוסי כץ: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל מאוד שההצבעה על התקציב בעצם מהווה הצבעת אמון בממשלה.

אברהם רביץ: אינני יודע אם זו תקנה או חוק, על כל פנים, ראש הממשלה אמר שהוא רואה את ההצבעה על התקציב כהצבעת אמון בממשלה.

אברהם רביץ: הכול יודעים שאנחנו נמצאים באופוזיציה לא בגלל התקציב במיוחד, אלא מסיבות הרבה יותר כבדות, בעיקר בגלל החשש שלנו שמדינת ישראל עומדת לאבד, חס וחלילה, את זהותה היהודית.

אברהם רביץ: אינני רוצה להאריך בדברים, אבל נכון, עיינתי בתקציב המדינה, למדתי אותו, יש בו דברים בכה ויש דברים בכה, ואפשר לעלות לדוכן ולנאום נאום אופוזיציוני, או נאום קואליציוני, ושניהם יהיו יפים, ושניהם אפילו יהיו צודקים.

אברהם רביץ: האופוזיציה תעשה את שלה, וגם חברנו חבר הכנסת גל, יושב-ראש ועדת הכספים, יעשה את שלו.

אברהם רביץ: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, ודרכך לאלה שקובעים: במשך שנים רבות, ואני נמצא כאן רק חמש שנים, אותו ריטואל חוזר על עצמו ביחס לצרכים של הציבור החרדי.

אברהם רביץ: מה אתם עושים שם במשרד האוצר?

אברהם רביץ: אתם עושים את סיפור העז.

אברהם רביץ: אתם מוציאים מספר התקציב סעיפים שאתם מאמינים שיש לספק אותם לציבור החרדי, בעיקר בחינוך; אתם מוציאים אותם החוצה, ועושים תרגיל, משחק מאוד מכוער.

אברהם רביץ: לא רק אתם, גם הממשלות הקודמות עשו אותו דבר.

אברהם רביץ: אתם יודעים שהציבור החרדי, או הנציגים של הציבור הזה, חרדים מאוד לעתיד בניו, לחינוכם.

אברהם רביץ: אתם מוציאים אותם סעיפים, ואתם יודעים שאנחנו נבוא על ארבע, נכרע ברך, נכפיש את עצמנו בעיני הציבור כסחטנים, כדי לקבל חזרה את מה שאתם בעצמכם מאמינים שיש לתת לילדי ישראל.

אברהם רביץ: חשבנו שבשנה כזאת, כאשר הממשלה הזאת מדברת על שוויוניות, והיא מבצעת את השוויוניות הזאת במגזר הערבי, חשבנו שהפעם התרגיל הזה ייפסק, ובספר התקציב עצמו יופיעו אותם סעיפים רלבנטיים, אשר אמורים לתת את התשובות לחינוך החרדי.

אברהם רביץ: והנה, מה קורה?

אברהם רביץ: הוצאתם את הסעיפים האלה עוד הפעם.

אברהם רביץ: לא הכרתם בגידול הטבעי, לא הכרתם בצרכים המינימליים הבסיסיים, כמו בניית כיתות, כפי שעשיתם, אולי לא מספיק, בחינוך הערבי.

אברהם רביץ: ואמרתם לציבור החרדי: אנחנו נוציא, ואחר כך יבואו כמה חברי כנסת, ימשכו לנו בשרוול, יתחנפו, יראו פנים יפות ויבטיחו את ההצבעה שלהם, ואנחנו נחזיר את זה.

אברהם רביץ: זה סיפור העז והרבי.

אברהם רביץ: אני אומר לכם, שמן הסיבה הזאת בלבד, בניגוד לחברי חברי הכנסת מסיעת יהדות התורה, רק מן הסיבה הזאת אני מצביע נגד התקציב.

אברהם רביץ: אני רוצה שהדבר הזה ייפסק בשנים הבאות.

אברהם רביץ: כי כאשר באים לדון בדברים אלמנטריים, אינני מדבר על דברים של רווחה, אלא על ספסל לכל ילד, על הכרה בקיומו של כל ילד בישראל; כאשר מדברים על הדבר הזה, אנחנו צריכים לעשות את המשחק המכוער?

אברהם רביץ: ולכן, אני, בניגוד לחברי מסיעת יהדות התורה, חברי אגודת ישראל, אצביע נגד התקציב.

אברהם רביץ: אני יודע שהם הבטיחו, בצר להם.

אברהם רביץ: גם הם מוכפשים ומבוזים.

אברהם רביץ: הם אולי יותר מבוגרים ממני, לכן הם מרגישים כמו היהודי הגלותי שצריך לבוא אל שר האוצר, להתחנן ולבקש, להגיד לו: תן לי.

אברהם רביץ: למה "תן לי"?

אברהם רביץ: מה זה, זה שלו?

אברהם רביץ: הילד שלו טוב משלי?

אברהם רביץ: לכן אני מודיע שאני מצביע נגד התקציב, גדליה, כי הדבר הזה צריך להיפסק.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גל.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גל.

אברהם רביץ: טוב, יש איזו ידידות עמוקה בינינו.

רפאל אלול: אולי בזכות הידידות הזאת תצביע בעד התקציב?

אברהם רביץ: בזכות הידידות הזאת, שהוא ייגש אל שר האוצר ויגיד לו שיחדל מההתעללות הזאת בציבור החרדי.

אברהם רביץ: אני רוצה שנפסיק את הוויכוח בעניין הזה, אחת ולתמיד.

אברהם רביץ: ואילו היה בידי כוח, הייתי משכנע את חברי במפלגה שלי, שגם המה יצביעו נגד התקציב.

אברהם רביץ: אני מצביע נגד תקציב המדינה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, אחריו – חבר הכנסת יוסף עזרן, ואחריו – חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

עובדיה עלי: ואם כל אלה לא יהיו, ידבר חבר הכנסת יגאל ביבי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רצוני לברך את הציבור הערבי במדינה, את המפלגה הדמוקרטית הערבית שפעלה למען הגשמת ההשוואה של קצבאות הילדים, את יושב-ראש ועדת הכספים גדליה גל וחבר הכנסת חיים אורון, אשר הובילו את המהלך, ואת חברי הכנסת אשר תמכו בפתרון הסוגיה הקשה, אשר גרמה להרבה רגשות עוול וקיפוח במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: לדעתי, מעבר לתקציבים המועברים עקב ההחלטה הזו, להחלטה הזאת יש משמעות נוספת במגזר הערבי, כמסמנת מגמה של שוויון בין הערבים ליהודים, על מנת לאפשר דו-קיום בין שני העמים בתוך המדינה.

טלב אלסאנע: מאחר שהמדינה הזו היא מדינתנו, אנחנו אזרחיה, אנחנו מעוניינים לקבל שוויון מלא.

טלב אלסאנע: אני מאמין שהשוויון משרת את המדינה, לא פחות מאשר הוא משרת את האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: קיטוב חברתי, כשמצרפים אליו גם את התחושה שהקיפוח נובע משייכות לאומית, יש לו השלכות מסוכנות.

טלב אלסאנע: אני מאמין ומקווה, שכולנו משתכנעים שהשלום צריך גם כן להיות בעל השלכות לגבי הציבור הערבי בתוך המדינה.

טלב אלסאנע: יש הרבה נושאים המעיקים מאוד על הציבור הערבי, ואני רוצה לציין נושא שדיברתי עליו לפני כמה דקות עם הרב רביץ: ביישוב לגיה, וביישוב נוסף לידו, חורה, שני יישובים ערביים, יש רופאים, עורכי-דין, מהנדסים, אקדמאים.

טלב אלסאנע: ומה עשה משרד הפנים?

טלב אלסאנע: החליט למנות מועצה ממונה, ואת ראש המועצה לא בחר מאחד היישובים.

טלב אלסאנע: הוא לא בחר ערבי מהנגב, אלא בחר אזרח יהודי מירושלים, אפילו לא מבאר-שבע, שאין לו שום ניסיון מוניציפלי, והניסיון שלו הוא בשירות הצבאי.

טלב אלסאנע: אני מרגיש, חש, ואני מאמין שכל מי שהוא בעל היגיון סבור כמוני, שהחלטה זו יש לה השלכות קשות לגבי הציבור הערבי, שיש בה משמעות של אפוטרופסות ומשמעות של זלזול ברצונם של אותם תושבים, כשרצונו של אדם הוא כבודו.

טלב אלסאנע: סוגיה נוספת היא הסוגיה של הווקף המוסלמי.

טלב אלסאנע: מה היה אילו הפקיעו את הנכסים של הקהילה היהודית במצרים וניהלו אותם על-ידי מוסלמים, נניח?

טלב אלסאנע: מדוע אין מזדעזעים – – –

מיכאל איתן: מה זה "נניח"?

מיכאל איתן: מדינות ערב לקחו את הנכסים של היהודים.

מיכאל איתן: זה דבר היפותטי?

טלב אלסאנע: אני הייתי במצרים – – –

עבד-אלוהב דראושה: בתי-כנסת ובתי-קברות לא לקחו.

מיכאל איתן: היהודים השאירו רכוש במיליארדים.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מיקי איתן, אני וחבר הכנסת דראושה היינו בתוניס וביקרנו בבית-כנסת מפואר מאוד ברחוב הראשי בבירה, בתוניס, מטופח, מפואר, ויש שם שמירה של המשטרה התוניסאית.

טלב אלסאנע: הרב של בית-הכנסת הרשה לנו להיכנס, החיילים השומרים מנעו מאתנו להיכנס.

טלב אלסאנע: הקהילה מנהלת שם את ענייניה, שומרים על ההקדשים האלה, לא פוגעים בהם, כמו שפוגעים בבית-קברות בסלמה ליד תל-אביב, שעוקרים אותו וחורשים אותו וזורקים את העצמות לאשפה של תל-אביב.

טלב אלסאנע: לדעתי, גם כשמדובר על דו-קיום, צריך לשמור על המקומות הקדושים, על ההקדשים, ולאפשר – – –

מיכאל איתן: בית-הקברות היה על-פי – – – המוסלמית.

עובדיה עלי: חבר הכנסת איתן, אני מבקש לא להיכנס לדבריו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת איתן, אתה רוצה להגיד לי שאתה מתנגד לכך שבתי-הקברות והמסגדים המוסלמיים ינוהלו על-ידי המוסלמים?

טלב אלסאנע: אתה רוצה שההקדשים המוסלמיים ינוהלו על-ידי יהודי, כשיש אוכלוסייה מוסלמית בתוך המדינה?

טלב אלסאנע: מדוע לא ינוהלו על-ידי מוסלמים?

טלב אלסאנע: מדוע יהודי צריך לנהל את ההקדשים האלה ולנהל למוסלמים את חייהם?

טלב אלסאנע: מדוע לא בוחרים ועדות שינהלו את ההקדשים האלה, והפרי של ההקדשים לא יוצא על הציבור העני, כש-50% מהמשפחות החיות מתחת לקו העוני הן מהציבור הערבי, כש-300,000 נפשות מתחת לקו העוני הן מהציבור הערבי?

טלב אלסאנע: מדוע לא מאפשרים ניצול הפרי של ההקדש המוסלמי?

טלב אלסאנע: אני רוצה להגיד דבר נוסף:

טלב אלסאנע: כבר שלושה חודשים קיימת שביתת מחאה של משפחות בדואיות מהנגב מול משרד ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: לא משרד השיכון ולא משרד ראש הממשלה לא דאגו לפתרון הבעיה הקשה הזאת, וממשיכים עם המדיניות של נישול, עקירת משפחות, הפקעת אדמות וריכוז המשפחות הבדואיות בנגב באחד משבעת היישובים.

טלב אלסאנע: הפתרון – לא על-ידי ריכוז, לא על-ידי עקירה, אלא על-ידי הכרה ביישובים נוספים מעבר לשבעת היישובים האלה, כשיש צורך בגיבוש מדיניות חדשה אשר תפתור את הבעיה הקשה הזאת.

טלב אלסאנע: אחרת, כל רווח שיהיה – ואני מסופק אם יש רווח כלשהו למדינה – לא יעלה על ההפסד עקב המדיניות הקשה, הגורמת לתסכול ולתסיסה רבה בקרב האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, יש לך דקתיים, נדמה לי.

מיכאל איתן: אני מודה לכבודו, ואני מבקש להעביר את הדקתיים לטובת חברי לסיעה.

מיכאל איתן: זה זמן של הליכוד, אולי אחד משני חברי ייקח את שתי הדקות, במידת הצורך.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסף עזרן, בבקשה.

עובדיה עלי: לחבר הכנסת עזרן יש שמונה דקות תמימות.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

יוסף עזרן: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, אנחנו מסיימים כעת – – –

עובדיה עלי: סליחה, חבר הכנסת הנגבי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יגאל ביבי והשר רמון, אתם מפריעים לנואם.

יוסף עזרן: סיימנו כעת הספר הראשון של חמישה חומשי תורה, ספר בראשית, ואנחנו כעת, להבדיל, עומדים לסיים את ספר התקציב של מדינת ישראל לשנת 1994.

יוסף עזרן: התקציב גדל בצורה משמעותית, השאלה היא – – – סליחה, אתם מפריעים לי, רבותי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני מאוד מבקש.

עובדיה עלי: זה מפריע.

יוסף עזרן: התקציב גדל בצורה משמעותית – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלסאנע, אני רואה שגם העובדה שנתתי לך שלוש דקות נוספות לא עוזרת לי אתך.

יוסף עזרן: השאלה היא, האם הוא גדול.

יוסף עזרן: תקציב יכול לגדול, אבל הוא לא גדול.

יוסף עזרן: מה הבשורה שהוא מביא אתו?

יוסף עזרן: מה המזור לתחלואים הכלכליים של החברה הישראלית, כאשר האבטלה עדיין גואה; כאשר, לצערנו הרב, הרבה הרבה משפחות חיות מתחת לקו העוני?

יוסף עזרן: בכלל, כל הנושא הזה של קו העוני לא מקובל עלי, מכיוון שבנושאים של כלכלה ופרנסה למשפחה, תהיה יהודית או לא-יהודית, השאלה היא לא להפוך למספר נוסף במערכת הסטטיסטית.

יוסף עזרן: הרי מפורסם הסיפור, שכאשר מישהו נאם בסימפוזיון כלכלי והתנחם בעובדה שאז היו רק, אני זוכר – – – סליחה, אדוני חבר הכנסת מיכאל איתן, אני אשתדל להפריע לך, בלי נדר, אבל כיוון שאתה לא מדבר, הנדר הוא לא נדר.

מיכאל איתן: אני מתנצל.

יוסף עזרן: טוב, אבל אתה מדבר בקול רם, אתה מפריע לי להתרכז.

מיכאל איתן: אני מתנצל, ואני אקשיב לכל דבריך.

יוסף עזרן: לא, לא ביקשתי, אין לי יומרה כזאת.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר, שאתה מקשיב תמיד לדברי ואני מחויב להקשיב לדבריך.

מיכאל איתן: גם בלי החובה – זה תענוג.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: ובכן, הוא נאם בסימפוזיון כלכלי והתנחם – נחמה לא כל כך של פיקחים ושל חכמים – ואמר: עדיין אנחנו "מפגרים", בנושא של האבטלה, לעומת אירופה המפותחת, המשגשגת, ויש לנו רק 7% מובטלים.

יוסף עזרן: אז, ואנחנו כבר מתגעגעים למספרים האלה.

יוסף עזרן: והנה קם מישהו בסוף ואמר: אדוני, יש לי שאלה קטנה אליך.

יוסף עזרן: אמר לו: כן, בבקשה.

יוסף עזרן: אמר לו: אתה מדבר על 7%.

יוסף עזרן: נכון, זה מספר לא מרשים במיוחד, אבל אני 100% מובטל.

יוסף עזרן: מה התשובה שלך אלי?

יוסף עזרן: אתה מנחם אותי ב-7%?

יוסף עזרן: המשפחות האלה שהן מתחת לקו העוני, זו חרפה לחברה שלנו, זאת בושה לתקציב, אם אינו עונה על הצרכים האלה.

יוסף עזרן: ואיך?

יוסף עזרן: אתם חושבים שבשמים היא?

יוסף עזרן: – לא, לא בשמים היא.

יוסף עזרן: אני בהחלט מסכים ומזדהה עם הצעתה של שרת העבודה והרווחה, הגברת אורה נמיר, שהציעה בסך הכול להעביר – וזה לא נקרא לקפח, זה נקרא יותר לטפח את השכבות החלשות, אלה שבאמת זקוקים לאותם גרושים, שאצל אחרים אינם נחשבים ואינם כלל מרכיב חשוב בתקציבם, כמו אנשי העשירון העליון, העשירונים השני והשלישי.

יוסף עזרן: אפשר לקבוע איזה רף מסוים של משכורת.

יוסף עזרן: לדוגמה, כאשר זה היה נוגע לעניין של מע"מ, יש כמה מדינות אירופיות מאוד מתקדמות ומפותחות שהתאימו את המע"מ למצרך, שאחר כך היו לו השלכות על הנצרך, ולא כל המע"מ היה שווה.

יוסף עזרן: כאן הסבירו לנו: אם תתחיל עם מע"מ יחסי, זה ייסע כמו אוטוסטרדה, וככל שיש יותר יציאות באוטוסטרדה, כך זה מסכן יותר את הנסיעה.

יוסף עזרן: כאשר מדובר על משכורות קבועות ומוצהרות, מה הבעיה להוריד, לא לקפח, אלא פשוט לעשות צדק חברתי?

יוסף עזרן: מה הבעיה להעביר אותם תקציבים ממשפחות ברוכות האמצעים, ברוך השם, למשפחות ברוכות הילדים?

יוסף עזרן: וכי יש כאן קיפוח?

יוסף עזרן: וכי יש כאן עוול?

יוסף עזרן: חבר הכנסת רפאל איתן, כאשר אני ניהלתי את הישיבה, הזכיר כאן מספרים מדהימים, מספרים מאוד כאובים.

יוסף עזרן: מסתבר, שכל מכור לסמים, כל נרקומן, לצערנו הרב, ויש אלפים כאלה, עולה למדינה, לאוצר, לחברה הישראלית, בין 300,000 ל-500,000 שקלים.

יוסף עזרן: אני מתאר לעצמי שחבר הכנסת איתן בדק את המספרים האלה.

יוסף עזרן: אלה סכומים מבהילים.

יוסף עזרן: אלה סכומים המכרסמים באושיות החברה.

יוסף עזרן: חוץ מזה שאדם כזה הוא אבוד לעצמו, למשפחתו ולחברה הישראלית, הרי הוא מהווה נטל כלכלי כבד, הבא לידי ביטוי באבטלה, בחוסר תעסוקה, במשפחות יותר עניות.

יוסף עזרן: אנה אנו הולכים ואנה אנחנו באים?

יוסף עזרן: אין שום ספק שחייבים לתת את האמצעים ואת הכלים למשפחות החלשות, מכיוון שאנחנו למעשה מונעים את ההידרדרות שלהן על-ידי כך.

יוסף עזרן: אני מסכים, שלא תמיד הולכים בד בבד הנושא הכלכלי והנושא של מניעת ההידרדרות במדרון.

יוסף עזרן: אני אמרתי תמיד בלשון מליצית, שאני בעד מודרניזציה אבל לא בעד מדרוניזציה.

יוסף עזרן: רבותי, אנחנו במדרוניזציה, והמצב הולך ומחמיר.

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: מפני שהתעלמנו, מפני שלא קיימנו את מצוות התורה שאומרת: "לא תוכל להתעלם", "הקם תקים עמו", "וחי אחיך עמך".

משה נסים: "ומבשרך לא תתעלם.

משה נסים: "

יוסף עזרן: נכון מאוד, "ומבשרך לא תתעלם".

יוסף עזרן: לכן, רבותי, אין שום סיבה שאנחנו לא נקבע לנו תחום מסוים בעניין קצבאות הילדים.

יוסף עזרן: אני לא מתייחס כאן בפירוש לנושא של מתן הקצבה לכל אלה שכעת מקבלים מחדש.

יוסף עזרן: גם אני נגד אפליה, ואני מוכן לומר: אשרינו מה טוב חלקנו שלבחורי הישיבה ואברכי הכולל היתה עדנה של שוויון.

יוסף עזרן: לידיעתכם, כולל, שיש בו 20 אברכים, שהם קורנים ומאירים בתורתם שהיא אומנותם, עולה למדינה 500,000 שקלים לשנה, כמו גמילת מכור אחד מסמים, להבדיל אלף הבדלות.

יוסף עזרן: בואו ניקח קודם-כול את קנה המידה הנכון ונדע במה מדובר.

יוסף עזרן: לכן, אם חפצי חיים אנחנו, אסור לנו לנתק את הנושא הכלכלי ואת העזרה החשובה והחיונית הזאת למשפחות החלשות מהמערכת הכלכלית הלא-צודקת, שיכולה להביא מכלכלה לא נכונה לקלקלה.

יוסף עזרן: אני סבור שחייב האוצר לתקן את המשגה הזה, את ההתעלמות הזאת שתביא לבעיות קשות מאוד בחינוכם של הילדים האלה.

יוסף עזרן: עליכם לדעת, רבותי, שבצרפת יש סטטיסטיקה האומרת, והיא מאוד יסודית, שבגלל הקצבאות למשפחות ברוכות הילדים ומעוטות היכולת, מנעו הידרדרות חברתית קשה מאוד.

יוסף עזרן: היום הם גם כן מתחבטים בבעיות קשות מבחינה חברתית, בגין החינוך הלקוי ובגין הפשיעה וההידרדרות לסמים.

יוסף עזרן: אבל אמרו, שלולא היתה המדיניות החברתית המתקדמת הזאת, שכידוע – מי שיש לו שם עשרה ילדים יכול להיות הורה במשרה מלאה, יש לו משכורת והוא יכול לחיות ולשלם את כל החובות במכולת.

יוסף עזרן: אנחנו כאן, שמצהירים על מדיניות חברתית, שרוצים בתיקון החברה, שרוצים למנוע הידרדרות לסמים, ואיך?

יוסף עזרן: כאשר אין לילד אפילו מינימום שבמינימום של ציוד כדי להכין שיעורים, כאשר אין לו תנאים חיוניים להישאר במסגרת הבית, והוא חייב להסתובב ברחובות.

יוסף עזרן: לכן, רבותי, אני לא אלאה אתכם בחישובים, אבל יש היום אפשרות להעביר – – – אדוני היושב-ראש, כאשר זמני ייתם, אנא יגיד לי.

עובדיה עלי: זמנך תם לפני ארבע דקות.

יוסף עזרן: סליחה.

יוסף עזרן: אם כן, אני מסיים.

יוסף עזרן: כאשר נעביר את הסכום של 300 מיליון שקלים, שאפשר לקחת מנתח חברתי שאינו זקוק לו, אל המשפחות האלה, אחת היא לי מה אמרו כאן מעל הדוכן הזה.

יוסף עזרן: מה אמרו?

יוסף עזרן: למעשה כל התחכום הזה, להעביר ממשפחות מרובות יכולת למשפחות מעוטות יכולת, זה במטרה להוריד את הסטטיסטיקה של קו העוני.

יוסף עזרן: רבותי, מה זה משנה?

יוסף עזרן: האם אנחנו מדברים פה על סמנטיקה או על קיום, פשוטו כמשמעו?

יוסף עזרן: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אם נצליח להעביר לפחות 300 מיליון שקלים מהמשפחות העשירות, שהאלמנט הזה אינו מהווה בכלל מרכיב בתקציב שלהן, זה אפילו לא מכסה, אמר לי מישהו, להבדיל אלף הבדלות, את המזון לכלבים, המזון המעולה שקונים בסופרמרקטים; זה אפילו לא מכסה את המזון לכלב אחד, קל וחומר לחתול ולתוכי.

אלי בן-מנחם: אני מכיר אפילו כאלה, שיש להם שרת שלוקח את הכלבים לעשות את צורכיהם.

יוסף עזרן: בהחלט, אבל אני רוצה לדבר בלשון נקייה ולומר: להבדיל אלף אלפי הבדלות, האם המזון של הכלבים האלה – קצבת הילדים תהיה פחותה ממה שהוא עולה.

יוסף עזרן: לידיעתכם, גם מדינות מתוקנות כצרפת, ששם באמת ההקצבה למשפחות ברוכות ילדים היא, כפי שקוראים לה, הקצבה סוציאלית, התקציב שמוציאים שם על 10 מיליון ילדים הוא אותו תקציב שמוציאים על 7 מיליוני כלבים וחתולים בצרפת.

יוסף עזרן: אנחנו, ברוך השם, לא הגענו למצב הזה, ושהשם ירחם שלא נגיע.

יוסף עזרן: רבותי, תדעו לכם שלפעמים יש פרט קטן שמכיל פתרון ומזור להרבה בעיות.

יוסף עזרן: מפני שעוד 1,000 שקלים ועוד 1,500 שקלים למשפחה ברוכת ילדים, פירוש הדבר שאפשר לקנות לילדים ביגוד לבית-הספר; פירוש הדבר שאפשר לטפח עוד שיעורים פרטיים; פירוש הדבר שהילד הזה יצליח ויפרוץ את המעגל הנורא שהוא שרוי בו.

יוסף עזרן: גם אני לא ממשפחה אמידה ועשירה, ואני מכיר אלפים כאלה.

יוסף עזרן: אלה שהצליחו ופרצו את המעגל הזה של החידלון, של המחסור, של החסר, זה אך ורק על-ידי החינוך.

יוסף עזרן: ואם אין כלים, במה יתחנכו הילדים האלה?

יוסף עזרן: לכן, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני יודע כמה אתה רגיש לנושא החברתי; כשהיית באופוזיציה הוכחת את עוצמתך ואת כוחך במאבקים האלה, והצלחת להעביר הרבה מאוד תקציבים לאגפים החברתיים, בלי לפרט בשמם.

יוסף עזרן: אני מבקשך ועומד על כך שתתמוך בהצעה של שרת העבודה והרווחה, גברת אורה נמיר, עמיתתך למפלגה ולקואליציה, וגם תתחשב בבקשה שלי, ואנא, להעביר בהקדם האפשרי ולהגדיל את התקציב למשפחות ברוכות הילדים.

יוסף עזרן: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף עזרן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זאב בנימין בגין, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת רפאל פנחסי.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להצטרף לחברי הכנסת קודמי, אשר בירכו את חבר הכנסת רוני מילוא עם סיום שירותו רב-השנים בכנסת ישראל.

זאב בנימין בגין: אני מאחל לו הצלחה, ואני בטוח שהוא יהיה לתל-אביב ראש עיר יוזם, פעיל ונמרץ.

זאב בנימין בגין: ועתה, לענייננו בתקציב זה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, כידוע לכולנו, התקציב שהוגש על-ידי הממשלה לכנסת איננו תקציב שלם.

זאב בנימין בגין: במהלך השנה יהיה תקציב נוסף, ובייחוד בתחום הביטחון.

זאב בנימין בגין: מאות שקלים יושקעו בהגנה מפני הטרור הערבי.

משה נסים: מאות שקלים?

זאב בנימין בגין: מאות מיליוני שקלים יושקעו בהגנה מפני הטרור הערבי, ולא יהיה לישראל ביטחון מפני הטרור הערבי.

זאב בנימין בגין: הסיבה לכך נעוצה בעצם ההחלטה לנהל משא-ומתן עם הטרוריסטים של אש"ף, כי ההחלטה הזו הובילה בהכרח, באופן מיידי, לשבירת הסכם קמפ-דייוויד ולהחלפתו בהיפוכו, הלוא הוא הסכם אוסלו.

זאב בנימין בגין: במקום שתנהל את ענייני היום-יום של התושבים הערבים ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה מועצה מינהלית, הממשלה אפשרה להם הקמת מועצה מחוקקת.

זאב בנימין בגין: במקום שלאותה מועצה תהיה סמכות על התושבים, הממשלה אפשרה להם לקבל סמכות על השטח.

זאב בנימין בגין: ובמקום להותיר בידינו את הביטחון ללא חלוקה, חוץ ופנים, החליטה הממשלה להעביר לאחריותו של ארגון הטרור את ביטחון הפנים, משמע, האחריות למלחמה בטרור.

זאב בנימין בגין: השבירה הזאת של נוסחת קמפ-דייוויד באופן מיידי, בהגדרה, הובילה להפקרת הביטחון ולהפקדתו בידי מנוולי אש"ף.

זאב בנימין בגין: אוכיח את ההנחה הזאת.

זאב בנימין בגין: במסמך המפרט את תפיסת הביטחון של ישראל, שהוגש לפני כשלושה חודשים לארגון הטרור של אש"ף, נאמר, בין השאר: "אנו מצפים מהרשות הפלשתינית לנקוט צעדים למניעת פעולות טרור לא רק כלפי הפלשתינים, אלא גם נגד ישראל וישראלים".

זאב בנימין בגין: זו הציפייה, ומה אם לא תתגשם?

זאב בנימין בגין: ביום 8 בספטמבר שנה זו פרסמתי מכתב גלוי לראש הממשלה, ובו נאמר: "בתנאים שיצרת לא תהיה לנו עוד שום יכולת לסכל פעולות טרור".

זאב בנימין בגין: למחרת השיב לי בכנסת לא אחר מאשר שר החוץ שמעון פרס, באומרו מעל הדוכן הזה ובהתחייבו בפני הכנסת את הדברים הבאים: "בידי צה"ל תיוותר מלוא הסמכות לסכל פעילות עוינת, על מנת להבטיח את שלומם וביטחונם של ישראל וישראלים בכל מקום".

זאב בנימין בגין: זו היתה ההתחייבות, היא נראתה לו חשובה, הוא לא שרבב אותה לתוך הנאום, זה היה חלק חשוב בנאומו: "בידי צה"ל תיוותר מלוא הסמכות לסכל פעילות עוינת".

זאב בנימין בגין: האם טעיתי?

זאב בנימין בגין: שר החוץ טעה ושר החוץ הטעה, וההטעיה הזאת שלו החזיקה מעמד שלושה חודשים, לא יותר.

זאב בנימין בגין: ובא בשבוע שעבר לא אחר מאשר ראש הממשלה יצחק רבין, ואחרי מאבק פומבי, דו-קרב, פינג-פונג במאמרים אחדים בשבועיים האחרונים, בתשובה על שאלה מפורשת שלי, וקבע באופן המוסמך ביותר: לאחר שיופקר השטח לאש"ף ול"חמאס", לא תוכל ישראל לסכל פעילות טרוריסטית שמקורה בשטחים שיופקרו – דברי ראש הממשלה.

חגי מירום: הוא לא אמר "שיופקרו".

זאב בנימין בגין: הוא לא אמר "שיופקרו", הוא אמר: שיימסרו.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, חברי לוועדת החוץ והביטחון, ומכלל התיקון שלך בעניין זה אני למד שאתה מסכים לדברים האחרים שהבאתי מפי ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך.

זאב בנימין בגין: ההידרדרות הזאת היא פועל יוצא מיידי, הכרחי, מתוך עצם קיום המשא-ומתן עם חבורת הרוצחים הזאת.

זאב בנימין בגין: כך בעניין לב הביטחון שלנו, היכולת לסכל פעילות טרור, כך גם בעניין מעברי הגבול.

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה הבטיח – תקן את דברי, חברי חבר הכנסת חגי מירום, אם אני טועה – 1.

זאב בנימין בגין: שליטה ישראלית במעברי הגבול; 2.

זאב בנימין בגין: מניעת סממני ריבונות מאש"ף במעברי הגבול.

זאב בנימין בגין: וההסכם מונח לפנינו, והוא תוצאה של הסכם אוסלו, שבו נכתב, ולא יכולתם להימלט מן המשפט הזה: "ההסכם הנזכר יכלול הסדרים לתיאום בין שני הצדדים בנוגע למעברים הבאים: עזה-מצרים, יריחו-ירדן".

זאב בנימין בגין: כל השאר תיאוריות, כל השאר משאות נפש, הבטחות שווא, אשליה עצמית ואשליית הציבור.

זאב בנימין בגין: תיאום בין שני הצדדים משמעו הענקת מעמד שווה, מעמד של שוויון, למדינת ישראל הריבונית ולארגון הרצח המצחין הקרוי: הארגון לשחרור פלשתין, אכן לשחרור פלשתין מן הנוכחות היהודית.

זאב בנימין בגין: הניסוח הזה בהסכם אוסלו הוא ניסוח מופקר, איננו ניסוח רשלני, שנוסח בכוונת מכוון, ולא – לא היו יכולים להגיע לניסוח באוסלו.

זאב בנימין בגין: והתוצאה – ההסכם אשר הוצג כאן אמש בכנסת, על-ידי יושב-ראש הליכוד, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

זאב בנימין בגין: היו שרים באולם שאמרו לו: אינך יודע מה שאתה סח.

זאב בנימין בגין: הם לא ידעו מה שהם סחים.

זאב בנימין בגין: טיוטה, לא טיוטה, ראשונית, שניונית.

זאב בנימין בגין: אנחנו יודעים היום, שאומנם ערפאת לא קיבל אותה, אבל זו העמדה המוסמכת של ממשלת ישראל.

זאב בנימין בגין: ואכן, על-פי ההסכם הזה, למדינת ישראל ולחבורת הרצח של אש"ף מעמד שווה: שני דלפקים תאומים, שני דגלים זה לצד זה, מחיצת זכוכית אטומה ביניהם וזכות לווטו הדדי על כניסתם של תושבים לשומרון, ליהודה ולחבל-עזה.

מיכאל איתן: בעצם גם לתל-אביב.

זאב בנימין בגין: ובדרך זאת, גם לתל-אביב.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך, חברי, חבר הכנסת מיכאל איתן.

יגאל ביבי: האנשים החשובים שלהם – בלי בדיקה, האנשים החשובים שלנו – עם בדיקה.

זאב בנימין בגין: אני מגיע לזה, חברי חבר הכנסת ביבי, רשמתי לי את הפרט החשוב הזה, בוודאי.

זאב בנימין בגין: לא רק שהוענק לאש"ף, מבחינת סממני הריבונות, מעמד שווה למעמדה של המדינה הריבונית שלנו, אלא גם נוספו לאש"ף יתרונות ביטחוניים ברורים, בוודאי סממן של ריבונות, כאשר יש זכות לווטו הדדי על הנכנסים; אבל, מבחינה ביטחונית מציע ההסכם, וזה לא סוף הדרך, שהמפגש הראשון בין ערבי הנכנס לתחום שליטתה של מדינת ישראל ממצרים או מירדן יהיה עם איש אש"ף.

חגי מירום: לא נכון.

משה נסים: מה אתה אומר?

משה נסים: תקרא.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת מירום, אני חשבתי שאין צורך שאביא את ההסכם, הוא היה מונח לפנינו.

זאב בנימין בגין: כך בדיוק, המפגש הראשון עם איש אש"ף; במפגש הראשון, בדלפק הראשון, הוא נכנס ורואה את איש אש"ף.

משה נסים: אתה רוצה, אני אתן לך את ההסכם.

זאב בנימין בגין: ואתה תזכור, חבר הכנסת מירום, כי היינו יחד במקום מסוים ושמענו יחד, בתשובה על שאלתי, את תשובתו של איש ביטחון מובהק, שאמר: יש חשיבות ראשונה במעלה לשאלה את מי רואה הנכנס ראשונה, האם זה יהיה איש אש"ף או איש ביטחון שלנו.

זאב בנימין בגין: את הדבר הזה הפקרתם בידי אש"ף.

זאב בנימין בגין: החיפוש הגופני, לעת צורך, על ערבי הנכנס לתחום שליטתה של ישראל ממצרים או מירדן, בהתאם להסכמות של ישראל, החיפוש הגופני בוודאי יהיה יעיל, מדוקדק, יהיה על-ידי איש אש"ף בנוכחות איש ביטחון ישראלי, ללא יכולת התערבות.

משה נסים: משקיף ישראלי.

זאב בנימין בגין: משקיף ללא יכולת התערבות.

זאב בנימין בגין: ולמעלה מכל זאת, חברי חבר הכנסת חגי מירום, לא תוכלו להוציא מתוק מן העז והמר הזה – שחרור, תעודת שחרור, אוטומטית, מכל בדיקה ביטחונית, גופנית או בדיקת המטען, למאות אישים של אש"ף, שיגדיר בעצמו מיהו אישיות חשובה מאוד.

חגי מירום: האם אפשר להכניס טנק בכיס כשעוברים במעבר כזה, או מטוס מתחת לבית-השחי?

חגי מירום: על מה אתה מהלך עלינו אימים?

חגי מירום: אתה יודע שיש זכות וטו.

חגי מירום: מה זה וטו שם?

חגי מירום: יהודים מארצות-הברית באים במעבר הזה?

חגי מירום: הם באים ישירות דרך נמל-התעופה בן-גוריון, ושם לאיש אין וטו.

חגי מירום: אנחנו יכולים לשים וטו על כל מי שיבוא משם.

חגי מירום: למה אתם מהלכים אימים על הציבור בישראל?

רון נחמן: – – –

יגאל ביבי: – – –

חגי מירום: הולכים לשלום.

חגי מירום: אתם מבינים מה זה?

עובדיה עלי: חבר הכנסת רון נחמן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יגאל ביבי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת חגי מירום.

מיכאל איתן: האנשים שנכנסים שם יכולים להגיע לכל בית בישראל.

מיכאל איתן: מחבל ימנע כניסת מחבל.

מיכאל איתן: ..

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, האמן לי שחבר הכנסת בגין ידע להתמודד עם חבר הכנסת מירום.

זאב בנימין בגין: אני שמח תמיד לעזרה משני הכיוונים, אם אפשר, וחבר הכנסת חגי מירום עוזר לי.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת חגי מירום, השאלה היא הטנקים?

זאב בנימין בגין: כל מאות מיליוני השקלים שיושקעו בתקציב הביטחון הנוסף בשנה הקרובה לא יושקעו נגד טנקים; הם יושקעו נגד פעילות של חבלה, חומרי נפץ, פלסטיים בחלקם, קשים לגילוי, נפצים קשים לגילוי, קל להעביר אותם במטען של אותם אישים של אש"ף; מאות, ואולי אלף ומעלה, שיעברו במעבר הזה, ינופפו בתעודה, ללא כל זכות וטו לאיש הביטחון הישראלי.

זאב בנימין בגין: אתה משפטן, תקרא את ההסכם, הוא כאן, בידי חברי חבר הכנסת אברהם הירשזון.

יוסי כץ: זה פוגע באגו שלך, לא יותר.

יוסי כץ: מדובר בכמה מאות פעילים, אנשים מרכזיים באש"ף.

מיכאל איתן: – – –

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת יוסי כץ, אני מכבד את דבריך.

זאב בנימין בגין: הרי אני לא אוכל להכחיש שגם לי יש אגו משלי, בוודאי.

זאב בנימין בגין: אבל נתייחס לרגע ברצינות.

זאב בנימין בגין: מהי שאלת הכבוד הערבי שעמד כאן במבחן?

זאב בנימין בגין: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, נשים לב, בהערת סוגריים, כאשר יהודים וישראלים מעלים טענה של כבוד לאומי, זכויות היסטוריות הכרוכות בכבוד לאומי – אומרים: זה לא נימוק.

משה נסים: זו לאומנות.

זאב בנימין בגין: זו לאומנות, זה לא נימוק תקף, זה בן 4,000 שנה.

זאב בנימין בגין: כאשר הערבים מעלים נימוק של כבוד, אומרים: או-או, פה יש טענה רצינית.

זאב בנימין בגין: טענת הכבוד של אש"ף היא טענתו לסממני ריבונות, שראש הממשלה הבטיח שלא יהיו בהסכם הזה.

זאב בנימין בגין: ועל כן, מאות האנשים האלה – שים לב, חבר הכנסת יוסי כץ, הרי אתה בוודאי, אני מכיר אותך, כמעט נעדר אגו, זאת לא הבעיה שלך – – –

יוסי כץ: אין לי בעיה עם זה.

זאב בנימין בגין: מאות האנשים האלה ייכנסו באופן חופשי, יצאו באופן חופשי, ייכנסו באופן חופשי, יצאו באופן חופשי.

זאב בנימין בגין: שתיים-שלוש מזוודות, פעם מכולה, פעם מכונית.

זאב בנימין בגין: את הסיפור של הארכיבישוף קפוצ'י אתה זוכר?

זאב בנימין בגין: הוא העביר חומרי חבלה.

יוסי כץ: אני נותן לך את הקרדיט, שגם אתה יודע להעריך מהי סכנה ביטחונית למדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: אני חושב שמדובר בהגברת יכולתם של ארגוני הטרור, של אש"ף ושל ה"חמאס", להרוג יהודים, לאחר שאתם תחתמו אותו הסכם אלימות, שאתם קוראים לו הסכם שלום.

זאב בנימין בגין: אבל, לשיטתך, כיוון ששאלת, לדרככם, אם אתם באמת סומכים על כך שאש"ף יילחם בטרור ה"חמאסי" ובעצמו יימנע מטרור באזור יריחו ובחבל-עזה, כבר ציין חברי חבר הכנסת לשעבר ושר האוצר לשעבר יורם ארידור את חוסר ההיגיון בעמדתכם: אם אתם סומכים עליהם במלחמה נגד הטרור באזור יריחו ובחבל-עזה, תנו להם את המעברים, לא יהיה סיכון ביטחוני; למה הוויכוח?

זאב בנימין בגין: הרי הוא יילחם בטרור מן המעברים ואילך.

חגי מירום: בכלכלה הוא לא מבין, ועכשיו אתה מביא אותו – – – השר לענייני אינפלציה – – –

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת חגי מירום, לפני שאתה משמיע דברי הבל כאלה, ובוודאי כלפי אדם שאיננו אתנו כאן כדי להגן על עצמו – – –

חגי מירום: תשאל את השר לשעבר נסים מה – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת חגי מירום, אני מבקש להפסיק.

זאב בנימין בגין: אני מכיר את יורם ארידור, ידידי וחברי, בוודאי למעלה מ-30 שנה.

זאב בנימין בגין: מדינת ישראל יכולה להתברך בכשרון כזה, ביכולת ניתוח כזאת, ביכולת חיזוי כזאת, בנאמנות כזאת לתפקיד, ביושר כזה ללא פגם, ביכולת לראות דברים שאחרים לעתים לא רואים.

זאב בנימין בגין: ואני שמח שנתת לי הזדמנות לומר דברי שבח על חברנו יורם ארידור.

חגי מירום: זה אותו ארידור מ"ימי ארידור העליזים"?

זאב בנימין בגין: קרא בפרשת השבוע, אני לא אמשיך, אבל יש שם משפט שמתחיל במלה "של".

עובדיה עלי: של נעליך – – –

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת אלי דיין, אתה מוכן להסביר לחבר הכנסת מירום משהו על פרשת השבוע?

זאב בנימין בגין: תסביר לו משהו.

אלי דיין: ארידור קדוש?

זאב בנימין בגין: קודם כול תסביר לו איפה מצויה פרשת השבוע, אחר כך תסביר מהי פרשת השבוע, אחר כך תסביר מה עושים עם פרשת השבוע.

זאב בנימין בגין: תסביר לו.

חגי מירום: עכשיו אתה נסחף.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, ייתכן שבלהט הוויכוח הפרזתי, ואני מניח שפגעתי בחבר הכנסת חגי מירום.

זאב בנימין בגין: אני מבקש את סליחתך ומתנצל בפניך.

זאב בנימין בגין: גם זה קורה.

זאב בנימין בגין: אבל תוכל בכל זאת להמשיך להפריע לי כאוות נפשך, ברשות היושב-ראש.

זאב בנימין בגין: כל זאת, חברי הכנסת, כבר נמסר לאש"ף, ובן-השיח הזה שלכם עדיין אומר: "לא, תנו עוד", ואתם תיתנו לו עוד.

זאב בנימין בגין: הוא דורש מכם להמשיך ולהתקפל, ואתם תמשיכו ותתקפלו, מפני שיאסר ערפאת יודע מה שאתם יודעים, הוא שומע מה שאנחנו שומעים, שראש הממשלה אמר וחוזר ושונה ואומר: עברנו את נקודת האל-חזור, אין דרך חזרה.

זאב בנימין בגין: על כן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יכול להיות, חברי בקואליציה, שאתם ראויים לבן-שיח כזה, שאתם ראויים לעונש הזה של ניהול משא-ומתן עם האיש המנוול ההוא.

זאב בנימין בגין: אבל אני חושב שמדינת ישראל ועם ישראל ואזרחי ישראל אינם ראויים לעונש, שממשלה כזאת מנהלת את ענייניהם היסודיים והקיומיים.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, ממשלה זאת היא כושלת, מכשילה, הרפתקנית, קיצונית ומפקירה.

זאב בנימין בגין: אין לנו אמון בה.

זאב בנימין בגין: נצביע נגד תקציבה.

זאב בנימין בגין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בנימין בגין.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דיברנו רבות בימים אלה על חוק ההסדרים, על סדרי העדיפויות המשובשים של הממשלה הזאת, ומי שמעיין בתקציב רואה את הדברים.

יגאל ביבי: שר האוצר אמר היום, שהוא נענה לדרישות של סקטורים שונים.

יגאל ביבי: התפרסם שההתחייבויות שהוא נתן לסקטורים השונים שיעורן כ-800 מיליון שקלים.

יגאל ביבי: שר האוצר התגאה היום, שבשנתיים הבאות יוסיפו לחינוך 3.200 מיליארדים.

יגאל ביבי: כל הכבוד שמוסיפים לחינוך.

יגאל ביבי: אני לא מבין מדוע צריך לעשוק את כבשת הרש.

יגאל ביבי: אני שמח ששר החינוך נמצא כאן.

יגאל ביבי: אני מברך על העובדה שהוספתם לחינוך 3.200 מיליארדים, כפי שאמר שר האוצר.

יגאל ביבי: הקדוש-ברוך-הוא בדרך כלל בודק מנהיגים בדברים הקטנים ולא בדברים הגדולים.

יגאל ביבי: אם ניקח את הנושא של תרבות תורנית לכלל עם ישראל, לפני שנתיים התקציב היה 8.05 מיליוני שקל; השנה התקציב 7.70 מיליוני שקל.

יגאל ביבי: זהו אולי הסעיף היחיד בתקציב שלך, אדוני השר, שיש בו הפחתה.

יגאל ביבי: תרבות, אתה הגדלת את סעיף התרבות מ-114 מיליון ל-165 מיליון, עוד 50 מיליון שקל, לתיאטראות ועוד.

יגאל ביבי: ספורט, אני הייתי בעבר מורה לחינוך גופני, ואני חושב שחשוב לעשות ספורט.

יגאל ביבי: תקציב רשות הספורט עלה מ-39 מיליון ל-63 מיליון.

יגאל ביבי: דווקא בשנה הזאת שאתם הפקרתם את ארץ-ישראל, היה צריך טיפוח מיוחד לעם ישראל, לתרבות של עם ישראל, ליהדות של עם ישראל.

יגאל ביבי: חבר הכנסת בני בגין דיבר על פרשת השבוע.

יגאל ביבי: דווקא התקציב הזה, שבאמצעותו צריך ללמד את פרשת השבוע, הוא התקציב היחיד שקוצץ במדינת ישראל.

יגאל ביבי: רק את הסעיף של תרבות תורנית לכלל עם ישראל קיצצו.

יגאל ביבי: סרטים – כן, תיאטראות – כן, ספורט – כן.

יגאל ביבי: הכול כן.

יגאל ביבי: תרבות תורנית – לא.

רענן כהן: קשה לי לקבל את העובדה הזאת.

יגאל ביבי: ב-1982 היו 8 מיליונים, היום אישרתי 7.7 מיליונים.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, כך אי-אפשר להמשיך.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, נא לשבת.

רענן כהן: מותר לי להבין.

עובדיה עלי: אתה תרצה לשאול, אני אאפשר לך.

עובדיה עלי: אני מבקש להפסיק.

עובדיה עלי: אל תאלצו אותי לקרוא לסדר.

עובדיה עלי: שר החינוך ירצה להגיב – אאפשר לעשות זאת.

אמנון רובינשטיין: יש לכם טעות.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת ביבי השווה תקציב הוצאות ולא תקציב לתקציב.

אמנון רובינשטיין: אם הוא היה משווה תקציב לתקציב הוא היה רואה שאין שינוי.

אמנון רובינשטיין: בפועל לא יפחת שום דבר.

יגאל ביבי: כל התקציב לתרבות תורנית לכלל עם ישראל – 7.7 מיליונים.

אמנון רובינשטיין: יש תרבות חרדית.

יגאל ביבי: עזוב חרדית.

יגאל ביבי: אני רוצה שגם לך תהיה תרבות תורנית, גם לבנים שלך ולמשפחתך.

אמנון רובינשטיין: מוכרחים לדייק.

אמנון רובינשטיין: במסגרת משרד החינוך והתרבות ניתן סיוע למוסדות חינוך ותרבות בתחום התורני שלא במסגרת הסעיף הזה, אלא במסגרת סעיפים אחרים.

יגאל ביבי: החרדי?

אמנון רובינשטיין: לא.

אמנון רובינשטיין: לא רק חרדים.

אמנון רובינשטיין: אני מוכן להציג לך מסמך, תראה שלא פגענו.

אמנון רובינשטיין: תראה שלא פגענו בשום אינטרס של הציבור הדתי.

יגאל ביבי: השנה היטיבו, ואני מברך על כך, עם השעות הנוספות בחינוך הכללי, עם השעות לחינוך החרדי, עם השעות לחינוך של המיעוטים.

יגאל ביבי: רק לסקטור אחד קוצצו שעות, סקטור שמונה 23% בעם הזה – החינוך הממלכתי-דתי.

יגאל ביבי: הופלה לרעה.

יגאל ביבי: תבדוק את זה.

יגאל ביבי: בית-הספר "חורב" בירושלים קיבל 200 שעות מהסל של השר.

יגאל ביבי: השנה אמרו לו: תקבל 20 שעות, כמו בית-הספר "הריאלי".

יגאל ביבי: אבל בבית-הספר "חורב" מלמדים יותר יהדות, יותר תנ"ך, הם רוצים גם ללמד מתמטיקה ואנגלית.

יגאל ביבי: אז השר אומר: אני לא מפלה, אני משווה.

יגאל ביבי: אבל אני מוריד שבע משרות לבית-הספר.

יגאל ביבי: והם באים בטענות ולא יודעים מה לעשות.

יגאל ביבי: קצת רגישות בדברים האלה.

יגאל ביבי: במשרד הדתות, התקציב למכונים – וקיבלנו מכתב מהמכונים הטכנולוגיים, גם ממכון "צומת" וגם מהמכון בבית-וגן – נמחק השנה.

יגאל ביבי: שני המכונים האלה עושים רבות כדי שהאנשים יוכלו להתנהג לפי ההלכה, טכנולוגיה והלכה.

יגאל ביבי: אני מתפלא שלא נמצאו 50,000 שקל במשרד הדתות, לתת 50,000 שקל.

יגאל ביבי: 50,000 שקל, על זה לא חשבתם, למפעל הכשרות, למחשוב.

יגאל ביבי: הם נותנים אינפורמציה לכל עם ישראל, כדי שלא יאכלו נבלות וטרפות.

יגאל ביבי: 50,000 שקל לא היה לכם לתת, ומיליונים לאחרים יש לכם.

עובדיה עלי: שר החינוך, אני אאפשר לך בתום דבריו להשמיע את טענותיך.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אורון, תסלח לי, עם כל הכבוד, זכותו של שר בהתאם לתקנון לתקן עובדות לפי הבנתו, ואני לא אמנע זאת ממנו.

עובדיה עלי: אני יודע שיש כאן הסדרים.

עובדיה עלי: אבל עם כל הכבוד להסדרים, יש גם תקנון.

יגאל ביבי: בנושא השמיטה, לא הכנסתם תקציבים להסברה.

יגאל ביבי: הכנסתם רק תקציבים בודדים לכמה אנשים שיטפלו בנושא.

יגאל ביבי: אני רוצה לשאול את שר החינוך: במשך 25 שנים הורים בקריית-ארבע לא שילמו שכר לימוד לגילאי שלוש-ארבע.

יגאל ביבי: האם אתה ביקרת בקריית-ארבע וראית את המצב הכלכלי של המשפחות האתיופיות, המשפחות העולות מרוסיה?

יגאל ביבי: לפחות הייתם אומרים שעולים חדשים שגרים בקריית-ארבע, בקדומים, לא ישלמו לגילאי שלוש-ארבע.

יגאל ביבי: בדגניה ובכינרת, ואני מאוד מעריך אותם, לא ישלמו.

יגאל ביבי: ואילו עולים חדשים שבאו לקריית-ארבע, לקדומים, למקומות מרוחקים, ישלמו השנה.

יגאל ביבי: איך המצפון שלכם מרשה את זה?

יגאל ביבי: איך המצפון שלכם מרשה שהאנשים האלה ישלמו, אחרי שבמשך 25 שנה לא שילמו?

יגאל ביבי: אלה סדרי העדיפויות שלכם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אסעד אסעד אמר שגם הדרוזים אשר משרתים בצבא מקופחים.

יגאל ביבי: הם לא מהכוח הסחטני.

יגאל ביבי: אני מאמין לדראושה.

יגאל ביבי: הוא אמר היום ביושר ובכנות, שאם לא היו נותנים את הקצבאות למיעוט הערבי, הוא לא היה מצביע בעד התקציב.

יגאל ביבי: הוא הצמיד את האקדח לרקה, והוא קיבל.

יגאל ביבי: מי שמצמיד אקדח לרקתה של הממשלה הזאת – מקבל תקציבים.

יגאל ביבי: מי שלא סוחט לא מקבל.

יגאל ביבי: וזאת ממשלה של סדרי עדיפויות, של מינהל תקין, של יושר.

יגאל ביבי: שלושה נושאים היו לבה והמסר העיקרי של מפלגת העבודה, של מפא"י, כל השנים: החקלאות, ההתיישבות והעלייה.

יגאל ביבי: לדעתי, מפלגת העבודה מזניחה את שלושת הנושאים האלה, לא מדגישה אותם.

יגאל ביבי: אתה לא רואה שזה הופך היום להיות מסר?

יגאל ביבי: יכול להיות שתהיה לכם הצלחה קלה עם השותפים החדשים שלכם, דראושה וחבורתו.

יגאל ביבי: אבל, רבותי, אתם תפסידו את העם הזה.

יגאל ביבי: הפקרתם את הארץ הזאת.

יגאל ביבי: אם לא תחזרו אל עצמכם, לערכים של ההתיישבות, של העלייה, של החקלאות, שהיא גם ערך ולא רק תחום כלכלי, אתם תפסידו בסוף לא רק את הארץ אלא גם את העם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת דראושה אמר היום, ביושר, שהוא כבר מחכה ומתגעגע – זה היה הפרס שקיבלתם היום על הקצבאות – הוא מתגעגע לאבו-עמאר, שיבוא במהרה להיות נשיא פלשתין.

יגאל ביבי: ממש מרגיז שבבית-הנבחרים שלנו אתם באים לקראתו, נותנים, עוזרים, והוא היום מחכה לרגע שיבוא הדיקטטור הזה, נשיא פלשתין שלו.

יגאל ביבי: אני רוצה להתייחס לרשויות המקומיות.

יגאל ביבי: הרשויות המקומיות בקטסטרופה, בשואה.

יגאל ביבי: בימים האלה אין שר פנים.

יגאל ביבי: אולי יש שר בשלט-רחוק.

עובדיה עלי: אני מבקש ממך, אל תשתמש במלה שואה.

יגאל ביבי: אתה צודק.

עובדיה עלי: בקשיים.

יגאל ביבי: בקשיים.

יגאל ביבי: בהתמוטטות.

דוד לוי: במשבר.

יגאל ביבי: במשבר.

יגאל ביבי: הממשלה הזו החליטה שמשפחות מרובות ילדים ישלמו, ולא תהיה להן הנחה בארנונות.

יגאל ביבי: מילא.

יגאל ביבי: שירותים לא יקבלו והנחות לא יהיו.

קריאה: יקבלו הנחה, יש תקנה.

יגאל ביבי: אני רוצה לסיים בסיפור ששמעתי מזאב שור, ראש המועצה בעמק-הירדן, ולוולה.

יגאל ביבי: הוא מספר על ראש העיר דיזנגוף, שיום אחד, כאשר תל-אביב עוד היתה כולה חולות, בא רוטשילד לבקר.

יגאל ביבי: מה עושים?

יגאל ביבי: שולחים את עובדי העירייה – תשמע, חבר הכנסת שלמה בוחבוט – וחותכים עצים, ענפים, שמים אותם בחול, כדי לעשות רושם על רוטשילד.

יגאל ביבי: רצה הגורל, יצאה רוח אחר הצהריים, כל החול עף והעצים האלה נפלו.

יגאל ביבי: אמר רוטשילד לדיזנגוף: אם אין שורשים לא יהיו עצים.

יגאל ביבי: אני חושב שהממשלה הזאת בלי שורשים.

יגאל ביבי: היא מזלזלת בערכים.

יגאל ביבי: המסרים שלה, לדעתי אין בהם השורש.

אלי בן-מנחם: – – –

יגאל ביבי: אני שומע, לא את כולכם, אני שומע חלקים מכם, אני שומע נציגה שלכם, חברת הכנסת יעל דיין, השבוע בטלוויזיה.

יגאל ביבי: היא כוכב טלוויזיה.

יגאל ביבי: לכל התוכניות מזמינים את חברת הכנסת יעל דיין, גאון הדור, אישיות מבריקה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת פנחסי, תשמע – מדברים על השואה, מה לה ולשואה, יש לה פרופסורה בשואה?

יגאל ביבי: משפט ראשון, כשמדברים על השואה, היא אומרת: שלא ייסעו מלווים דתיים, המלווים הדתיים הורסים את הכול.

יגאל ביבי: איזו שנאה של אנשים כמוכם.

שלמה בוחבוט: – – –

רפאל אלול: – – –

יגאל ביבי: לא שמעתי איש מכם אומר לה: פטפטנית, תשתקי.

יגאל ביבי: לא שמעתי איש מכם, אתם שותפים לאשה הזאת.

אלי בן-מנחם: – – –

יגאל ביבי: הביטויים האלה שלכם, ההתנהגות הזאת – האמינו לי, אילו היתה גולדה מאיר, זיכרונה לברכה, חיה ושומעת את הבחורה הזאת מדברת בשנאה כזאת, היתה מעיפה אותה מכל המדרגות.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: הגיע הזמן שאתם תשמרו גם על השורשים, כדי שיהיו עצים.

דוד לוי: היא היתה אומרת: היא לא נחמדה.

רחבעם זאבי: שורשים – – –

עובדיה עלי: רשות הדיבור לשר החינוך והתרבות.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביקשתי רק לתקן עובדות שהושמעו על-ידי חבר הכנסת ביבי.

אמנון רובינשטיין: אין שום פגיעה בחינוך הממלכתי-הדתי, בשום היבט ובשום נושא.

אמנון רובינשטיין: להיפך, אמרתי שאני רואה את עצמי ממונה על רווחתו של החינוך הממלכתי-הדתי.

אמנון רובינשטיין: יש תקן לחטיבת הביניים, שנועד לעודד בתי-ספר ליצור גודל רציונלי של כיתה.

אמנון רובינשטיין: חלק בבתי-הספר של החינוך הממלכתי-הדתי, ובעיקר מעבר ל"קו הירוק", הרוויח מהתקן הזה; חלק הפסיד.

אמנון רובינשטיין: גם כן, כדי שלא לפגוע בבתי-הספר של החינוך הממלכתי-הדתי בפריפריה, קבענו שיש מקסימום של 5% הפחתה לצורך אחידות מסוימת בגודל הכיתה.

אמנון רובינשטיין: דבר שני, חבר הכנסת ביבי – – –

יגאל ביבי: בעיירות הפיתוח יקצצו שעות – – –

אמנון רובינשטיין: לא.

אמנון רובינשטיין: זה לטובת בית-הספר של החינוך הממלכתי-הדתי שהוא ייכנס לחשיבה מחודשת לגבי איחוד של בתי-ספר, כמו שעשו מעבר ל"קו הירוק" ובהתיישבות הקיבוצית.

אמנון רובינשטיין: מוכרחה להיות איזו אמת מידה לא מפלה בנושא הזה.

אמנון רובינשטיין: עשינו את זה בדרך מאוד מאוד זהירה, ולא פגענו בשום היבט של החינוך הממלכתי-הדתי.

אמנון רובינשטיין: אני אומר לך את זאת במלוא האחריות.

אמנון רובינשטיין: דיברת על קריית-ארבע.

אמנון רובינשטיין: יש מבחנים ארציים, לרבות מבחני יכולת, לעניין תשלום לגני-ילדים.

אמנון רובינשטיין: האנשים שאתה תיארת לא משלמים עבור גן-ילדים.

אמנון רובינשטיין: לא ביקרתי בקריית-ארבע, אנשים מקריית-ארבע היו אצלי.

אמנון רובינשטיין: הם הגישו שלוש בקשות, פרסו בפני כמה עניינים.

אמנון רובינשטיין: בקשה אחת שלהם, בעניין נושא השמירה בפנימייה, נענתה על המקום, על אתר.

אמנון רובינשטיין: דבר אחרון, בעניין קצבאות יוצאי צבא.

אמנון רובינשטיין: לא חבר הכנסת דראושה הצמיד אקדח לרקתנו.

אמנון רובינשטיין: אני גאה בכך שמרצ היא זו שהעלתה עניין זה.

אמנון רובינשטיין: בעת המשא-ומתן הקואליציוני כללנו את הנושא הזה, דרשנו אותו משום שאנחנו מאמינים בו.

אמנון רובינשטיין: אמרנו שצריך לתת פיצוי לחייל המשרת ושוויון זכויות לכל הילדים בישראל.

אמנון רובינשטיין: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר החינוך.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל פנחסי, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

עובדיה עלי: הזמן שהוקצב לך תוקן, ותוכל להחיל נאום של שבע דקות.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להצטרף למברכים את היועץ המשפטי של ועדת הכספים, מר דמביץ, עם פרישתו.

רפאל פנחסי: אני חושב שהוא אחד היועצים המשפטיים המקצועיים והאל-פוליטיים שנתקלתי בהם בכנסת.

רפאל פנחסי: אני חושב שהוא עשה את עבודתו בנאמנות ובמסירות, ואני מברך אותו בהמשך דרכו בבריאות ובהצלחה.

רפאל פנחסי: אני רוצה להתייחס לתקציב ולחוק ההסדרים במשק.

רפאל פנחסי: כבר כמעט שבועיים אנחנו דנים בנושא.

רפאל פנחסי: את חוק ההסדרים כבר כמעט אישרנו, ואת חוק התקציב אנחנו עומדים לאשר.

רפאל פנחסי: אני רוצה להתעכב על נקודות מספר.

רפאל פנחסי: הממשלה הזאת אמרה שיש לה סדר עדיפויות אחר, ואני מברך אותה על כך.

רפאל פנחסי: אחד הסעיפים שאנחנו רואים בסדר העדיפויות הוא ההשקעה היותר גדולה בחינוך.

רפאל פנחסי: אם אנחנו מתבוננים בתקציב משרד החינוך בשנת 1993, התקציב היה 7 מיליארדים – – –

מיכאל איתן: לכן הצבעתם נגד יום חינוך ארוך בעיירות הפיתוח.

קריאות: – – –

רפאל פנחסי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה תיתן לי להתייחס למה שאני רוצה.

רפאל פנחסי: כשמשחקים פוליטיקה, אנחנו לא צד בפוליטיקה.

רפאל פנחסי: ידעת טוב מאוד שזה לא יעבור, גם אם היינו מצביעים אתך.

רפאל פנחסי: תראה את הפרש הקולות.

רפאל פנחסי: אם היית רואה את הפרש הקולות היית רואה שגם אם היינו מצביעים אתכם זה לא היה עובר.

מיכאל איתן: היה עובר.

אריה גמליאל: לא היה עובר.

רפאל פנחסי: אני רוצה להתעכב דווקא על התוספת של יותר מ-3 מיליארדי שקל בתקציב החינוך.

רפאל פנחסי: אדוני שר החינוך, אולי אתה מוכן לשמוע?

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, אפשר לבקש קצת – – –

עובדיה עלי: חברי הכנסת, הדיבורים מפריעים לנואם, והוא ביקש את הגנתי.

עובדיה עלי: אני מבקש שתעזרו לי לאפשר לו לדבר.

רפאל פנחסי: בשנת 1993, בתקציב משרד החינוך, מופיעים 7.443.809 מיליארדים.

רפאל פנחסי: בשנת 1994 – 10.595.

רפאל פנחסי: 115 מיליארד.

רפאל פנחסי: גידול של למעלה מ-3 מיליארדי שקל.

רפאל פנחסי: אני מברך על כך.

רפאל פנחסי: צריך להשקיע בחינוך.

רפאל פנחסי: זו בהחלט השקעה נכונה וטובה.

משה נסים: זה גידול נומינלי.

משה נסים: ריאלי – זה הרבה פחות.

משה נסים: אתה יודע את זה.

משה נסים: יש פה מרכיב ענק של שכר.

עובדיה עלי: התוספת לשכר מסתכמת ב-1.5 מיליארד.

רפאל פנחסי: נכון.

רפאל פנחסי: לזה אני ארצה תיכף להתייחס.

רפאל פנחסי: בחינוך הכללי הוסיפו בשכר, ואצל תלמידי הישיבות קוראים לזה תמיכות.

רפאל פנחסי: אני אתייחס לזה בהמשך דברי.

רפאל פנחסי: שם, שזה גם כן שכר לימוד, כיוון שקוראים לזה תמיכה – לא רק שזה לא עלה אלא גם ירד.

רפאל פנחסי: אני תיכף אגיע לקטע של תוספת שכר.

רפאל פנחסי: לכן אני מציין את הסכום של 3 מיליארדים בסך-הכול בתקציב משרד החינוך, שכולל שכר ותוספות למגזרים אלה ואחרים.

רפאל פנחסי: אני מתבונן בסעיף התרבות.

רפאל פנחסי: בסעיף התרבות, בשנת 1993, במשרד החינוך, הופיע תקציב של 241.615 מיליון.

רפאל פנחסי: השנה מופיעים 330.423 מיליון.

רפאל פנחסי: זה גידול של קרוב ל-35%.

רפאל פנחסי: במגזר הכללי, בתרבות, מכיוון ששרת החינוך לשעבר, היום שרת אמנויות ותרבות, ביקשה הגדלה, נענו לה מייד והוסיפו לה קרוב ל-40% בתקציב התרבות.

רפאל פנחסי: כשציבור חרדי מבקש הגדלה בסעיף התרבות, זה נקרא סחיטה דתית.

רפאל פנחסי: אם בא ציבור דתי ומבקש שוויון – זו סחיטה דתית.

משה נסים: אתה באופוזיציה?

רפאל פנחסי: אני לא בקואליציה ולא באופוזיציה, מותר לי להגיד איך אני רואה את התקציב.

אריה גמליאל: זה הצד השווה של הליכוד והעבודה.

משה נסים: אתה אומר דבר ממש לא הגון, לא ביושר.

רפאל פנחסי: אני יכול להמשיך?

רפאל פנחסי: תוסיף לי את הזמן אחר כך?

עובדיה עלי: זאת הערה לגיטימית.

עובדיה עלי: כשמעירים הערה כזאת, זאת הערה לגיטימית.

רפאל פנחסי: לא שמעתי את ההערה שלו.

עובדיה עלי: קריאת הביניים הזאת היא לגיטימית.

רפאל פנחסי: לדוגמה, כשבא ציבור דתי, חרדי, ומבקש בניית כיתות לימוד לילדיו, מקימים ועדה מקצועית במשרד החינוך, ועדה שאינה חשודה שהיא מזדהה עם ש"ס או עם אגודת ישראל.

רפאל פנחסי: הוועדה מחליטה שיש מחסור של X כיתות במגזר החרדי או במגזר הדתי-הספרדי.

רפאל פנחסי: יש הצעה במשרד החינוך לפרוס את זה במהלך חמש שנים.

רפאל פנחסי: בלית ברירה, אנחנו מבינים שבשנה אחת אי-אפשר לתקן עיוותים ומוכנים לפרוס.

רפאל פנחסי: אז מייד התקשורת: זו סחיטה דתית.

רפאל פנחסי: למה?

רפאל פנחסי: לפני ההצבעה על התקציב באים ומבקשים תוספת כיתות.

רפאל פנחסי: מתי נבקש את זה?

רפאל פנחסי: אחרי הצעת התקציב?

רפאל פנחסי: אבל אם בא המגזר הכללי, זה בכלל לגיטימי.

רפאל פנחסי: לדוגמה, התבשרתי שרק לפני שעות מספר הודיעו בתקשורת שמרצ השיגה 21 מיליון שקל תוספת לחקלאים ערבים.

קריאה: אל תאמין.

שלמה בוחבוט: זה סתם – – –

רפאל פנחסי: אם זה בשביל מגזר ערבי, זה לגיטימי; אם זו בקשה ממרצ, זה כשר; אבל אם באה בקשה ממגזר דתי-חרדי לתוספת כיתות לימוד, שהבן שלי יוכל ללמוד לא בקרוונים, לא במבנים רעועים – זו סחיטה.

שמואל אביטל: זו מלה של מרצ.

רפאל פנחסי: אבל זה התקציב וזו הקואליציה.

קריאה: – – –

רפאל פנחסי: אני עובר למשרד השיכון.

רפאל פנחסי: שר השיכון הקודם, בממשלה היוצאת, היה פעיל מאוד, ואני מברך אותו על כך.

רפאל פנחסי: הוא בנה עשרות אלפי יחידות דיור; השר לשעבר, שרון.

רפאל פנחסי: אבל הוא שכח דבר אחד, שכשבונים עשרות אלפי יחידות דיור בכל רחבי הארץ, צריך לתת גם שירותי דת, מבני דת, מבני ציבור – בתי-ספר, מקוואות, בתי-כנסת.

רפאל פנחסי: אין דבר כזה.

רפאל פנחסי: כשבא עכשיו ציבור חרדי-דתי ומבקש עבור ציבור כלל-ישראלי – יש ציבור מסורתי גדול שהולך להתפלל בבתי-כנסת – ואומר: רבותי, אין לנו מבני דת, אנחנו מבקשים תוספת תקציב, מייד התקשורת, ולא רק התקשורת, יש גם חברי כנסת: סחיטה דתית.

אלי בן-מנחם: אנחנו לא נתנו?

רפאל פנחסי: אומנם, אני רוצה לברך את האוצר שהיתה לו נכונות, והוא נתן תוספת, אבל הוא נתן רק תוספת של 12 מיליון במשרד השיכון, עבור מבני דת.

רפאל פנחסי: 4 מיליונים ועוד 12 מיליון, זה 16 מיליון.

רפאל פנחסי: יחד עם הוועדה הבין-משרדית של משרד הפנים ומשרד הדתות, התקציב מגיע לסביבות 50 מיליון; לשנתיים – 1993 ו-1994.

רפאל פנחסי: במשרד הדתות, עוד כשהייתי בתפקידי הקודם כסגן שר הדתות, היו בקשות למבני דת, מקוואות ובתי-כנסת – צרכים של קרוב ל-800 מיליון שקל.

רפאל פנחסי: אז איך אפשר לבוא עם תקציב של 50, 60 מיליון ולתת תשובה לכל אותם יישובים, לכל אותן ערים, שיש בהם מחסור במבני דת?

אלי בן-מנחם: אני מבקש להעיר.

אלי בן-מנחם: אתה יודע ששר השיכון רגיש מאוד לנושא.

אלי בן-מנחם: הנושא של בתי-כנסת הוא אחד הנושאים הכי חשובים לו.

אלי בן-מנחם: לכן גם ביקשנו תקציבים, ולפי הצורך נגדיל שוב, ונפתור את הבעיה.

אלי בן-מנחם: כי באמת בנו שכונות בלי בתי-כנסת, וזה בניגוד לעמדת הדת היהודית – – –

רפאל פנחסי: אני מודה לסגן השר.

רפאל פנחסי: אני בהחלט חושב ששר השיכון וסגן השר יש להם גישה חיובית, ואני מברך אותם על כך.

רפאל פנחסי: אדרבה, אני מחזק אותה מגמה של משרד השיכון, ופונה למשרד האוצר – אף שהוא נתן תוספת של 12 מיליון, זו עדיין טיפה בים, וזה לא מספיק.

רפאל פנחסי: לכן אני מבקש לעשות מאמץ משותף ולתת תוספת תקציב לנושאים אלה.

אריה גמליאל: – – –

קריאה: ניתן, ניתן.

עובדיה עלי: רבותי.

רפאל פנחסי: יש עוד נושא שאני חושב שצריך לברך את משרד השיכון עליו.

רפאל פנחסי: סגן שר השיכון, חבר הכנסת אלי בן-מנחם – – –

עובדיה עלי: אני רואה שחבר הכנסת בוחבוט הוא שר אוצר – מחלק כסף, מבטיח.

קריאה: – – –

רפאל פנחסי: אני רוצה לברך על גישת שר השיכון וסגנו בנושאים שהם מטפלים בהם במשרד.

רפאל פנחסי: אם עוברים היום בכבישי הארץ, רואים את התנופה הגדולה בהרחבת הכבישים ובפיתוחם.

רפאל פנחסי: אני חושב שצריך לתת להם עידוד וברכת הדרך, אבל לא להסתפק, כי תוספת כלי הרכב במדינת ישראל היא בקצב כזה, שכמה שירחיבו את הגשרים וירחיבו את הכבישים, זה עדיין לא מספיק, וצריך להמשיך בתנופה.

רפאל פנחסי: אותו דבר בנושא שיקום השכונות, שסגן השר, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ממונה עליו.

רפאל פנחסי: הוא דאג להכפיל את תקציב שיקום השכונות, ואני מברך אותו על כך.

רפאל פנחסי: אני חושב שזה עדיין לא מספיק.

רפאל פנחסי: יש לעשות רבות בתחום הזה, כי יש תחושה בקרב הציבור הישראלי, שהעולים החדשים באים, נכנסים מייד למבנים חדשים, מקבלים הקלות במשכנתאות, והציבור הוותיק-יותר נשאר עדיין בשיכונים רעועים, וצריך לשפץ אותם ולשקם אותם.

רפאל פנחסי: אני חושב שצריך לתת את הדעת יותר ולהוסיף עוד תקציבים.

רפאל פנחסי: כמה שמוסיפים, זה לא מספיק.

רפאל פנחסי: צריך לתת תחושה לאותם אזרחים ותיקים, שאכן עושים עבורם.

רפאל פנחסי: יש נושא נוסף שנוגע למשרד השיכון, ואני חושב שצריך לעשות מאמץ משותף לתקן אותו – נושא המשכנתאות לבחורי ישיבה, לאברכים דחויי שירות.

רפאל פנחסי: הם לא מקבלים פטור משירות, אלא דוחים את השירות.

רפאל פנחסי: במגזר החרדי נהוג שמתחתנים בגיל צעיר, בגיל 20 רובם מתחתנים, והם הולכים לצבא בגיל 24, 25, בתום שנות הלימודים – – –

עובדיה עלי: בן 18 לחופה.

רפאל פנחסי: ואז יוצא שהוא קיבל משכנתה נמוכה, כי הוא לא שירת בצבא.

רפאל פנחסי: אף-על-פי שאחר כך הוא משרת בצבא, הוא לא יכול לתקן את זה.

רפאל פנחסי: כשאנחנו מעלים את הבקשה הזאת, זה מייד: סחטנות דתית.

רפאל פנחסי: כשהעלינו עשרות בשנים נושא נוסף, של קצבאות יוצא צבא, בעניין הקצבאות לילדים, לא היתה אוזן קשבת.

רפאל פנחסי: כשהעלינו את זה, זו היתה דרישה דתית, אז אסור להיענות לה.

רפאל פנחסי: לפני דיבר פה שר החינוך, שהוא ממפלגת מרצ.

רפאל פנחסי: הוא אומר שהוא עיגן את זה בהסכם הקואליציוני.

רפאל פנחסי: אני חושב שהיתה גם דרישה של חברי כנסת ערבים.

רפאל פנחסי: אז מייד הקואליציה התגייסה, ותיקנו את חוק ההסדרים; כן נושא חדש, לא נושא חדש – זה תוקן.

רפאל פנחסי: בנושא קצבאות יוצאי צבא יש עכשיו שוויון לכל הילדים אזרחי מדינת ישראל, ואני שמח על כך.

רפאל פנחסי: לפחות כך גם הציבור הדתי והציבור החרדי, שהם דחויי שירות, זוכים לשוויון.

רפאל פנחסי: אבל, למה לא נדאג גם בנושא משכנתאות, שאותם אזרחי מדינת ישראל שמשרתים בצה"ל באיחור, והם רק דחויי שירות, נוכל לבוא גם לקראתם ולתת להם שוויון בנושא המשכנתאות, כמו לכל אזרחי מדינת ישראל?

שאול יהלום: לא יודעים מראש שהם ישרתו.

רפאל פנחסי: היום, בקצבאות יוצאי צבא נתת שוויון לכל אזרחי מדינת ישראל, ואתה בעד שוויון, אז תעשה שוויון, תיתן הטבה ליוצא צבא.

רפאל פנחסי: כמו שאנחנו הולכים לחוקק עכשיו את חוק החיילים המשוחררים, ואני שמח על כך, תן הטבות במסגרת חוק חיילים משוחררים.

רפאל פנחסי: למה לפגוע במשכנתאות של אותם אזרחים?

אלי בן-מנחם: – – –

רפאל פנחסי: לחזור על זה עוד הפעם בנוכחות שר האוצר?

קריאה: כן.

רפאל פנחסי: אני מקווה שהוא יקרא את הפרוטוקול.

קריאה: אדוני השר – – –

רפאל פנחסי: אדוני שר האוצר, התייחסתי בדברי לנושא מבני הדת, ובירכתי את האוצר שאומנם נתן מענה, מועט מאוד – תוספת של 12 מיליון למבני דת בשכונות חדשות.

רפאל פנחסי: כפי שציינתי, בוועדה בין-משרדית המשותפת למשרד השיכון, למשרד הפנים ולמשרד הדתות, התקציב המשותף לשלושה משרדים בשנת תקציב אחת הוא בסביבות 30 מיליון – – –

אברהם-בייגה שוחט: השנה יהיה 40 מיליון.

אברהם-בייגה שוחט: 28 ועוד 12 זה 40.

רפאל פנחסי: 40 מיליון.

רפאל פנחסי: אבל אמרתי שבמשרד הדתות, עוד בתוקף תפקידי הקודם, היו בקשות של 800 מיליון בקירוב.

רפאל פנחסי: לכן, לא יעלה על הדעת.

רפאל פנחסי: זה אפילו לא 10% מהבקשות.

רפאל פנחסי: לכן פניתי לשר השיכון, כמובן, ולשר האוצר, לחפש דרכים לתוספת עוד תקציבים, כדי ששכונות חדשות יוכלו לקבל בתי-כנסת ומבני ציבור.

רפאל פנחסי: אני עובר לנושא הרווחה.

רפאל פנחסי: אני חושב שהיתה פה גם פעולה מבורכת של הלובי החברתי, בראשותו של יושב-ראש הלובי החברתי, חבר הכנסת רפי אלול.

רפאל פנחסי: שרת העבודה והרווחה אומרת, שבתוספת תקציב של כ-90 מיליון שקל היא יכולה לתת מענה לכל אותם אזרחים או תושבים שלא יודעים להפגין ולתבוע מה שמגיע להם, כמו למשל מפגרים.

רפאל פנחסי: היא באה ואומרת בוועדת הכספים, שכ-500 מפגרים ממתינים לקליטה במוסדות, וכ-250 מפגרים – לקליטה במסגרת קהילתית.

רפאל פנחסי: משפחה שנפגעה ויש לה ילד מפגר, אם היא מבקשת להוציא אותו מהבית, כדי שתוכל לטפל בילדיה האחרים, אם אנחנו כנציגי ציבור לא יודעים לעמוד על כך שיהיה תקציב גם לאותן משפחות, שיוכלו להכניס את ילדיהן למוסדות – אני חושב שזה לא סדר עדיפויות נכון.

רפאל פנחסי: אותו דבר לגבי ילדים במצוקה, ילדים בפנימיות.

רפאל פנחסי: יש מכסות.

רפאל פנחסי: כל עיר מקבלת מכסות.

רפאל פנחסי: אם יש אצלה יותר ילדים, ואין תקציב באותה מועצה או באותה עירייה – הילד נשאר במסגרת ביתו, והוא יכול להידרדר לפשע.

רפאל פנחסי: לכן, צריך לעשות מאמץ.

רפאל פנחסי: אני מברך שוב את יושב-ראש הלובי החברתי, שלא הרפה מכך.

רפאל פנחסי: אני שומע שיש אולי היענות מצד האוצר.

רפאל פנחסי: אני חושב שהאוצר צריך לעשות מאמץ עליון בנושאים חברתיים – ילדים מפגרים, ילדי פנימיות, מלחמה בסמים, או בנושא האימוץ.

רפאל פנחסי: הוא צריך לעשות מאמץ.

קריאה: – – –

רפאל פנחסי: גם זה.

רפאל פנחסי: אנחנו עוסקים עכשיו בתקציב של כל משרדי הממשלה.

רפאל פנחסי: אני עובר משרד משרד.

רפאל פנחסי: אני רוצה לציין נקודה נוספת, וחבל ששרת העבודה והרווחה לא נמצאת פה.

רפאל פנחסי: בוועדת הכספים שאלתי אותה: מה הטיפול בנושא הפיקוח על חוק שעות עבודה ומנוחה?

רפאל פנחסי: מה היה מספר כתבי האישום שהוגשו בשנים האחרונות?

רפאל פנחסי: בתשובתה כתובים נתונים שהיא מסרה לי: בשנת 1992, זאת אומרת בשנת 1991/92, היו קרוב ל-350 כתבי אישום.

רפאל פנחסי: זה היה בתקופה שסגן השר פרוש היה ממונה על משרד העבודה והרווחה.

רפאל פנחסי: לעומת זאת, בשנת 1993 הוגשו רק 19 כתבי אישום.

רפאל פנחסי: וכי השתנה סדר העדיפויות מבחינת העבודה והשמירה על החוק?

רפאל פנחסי: חוק שעות עבודה ומנוחה הוא חוק.

אברהם-בייגה שוחט: אנשים חזרו – –

רפאל פנחסי: – – בתשובה, והם הפסיקו לעבוד בשבת.

רפאל פנחסי: אני חושב שזה לא כך.

רפאל פנחסי: אני חושב שבגלל חוסר תקציב היא העדיפה להעביר תקציב למגזרים אחרים.

רפאל פנחסי: לכן אני פונה למשרד האוצר, להעמיד לרשותה תקציבים, שתוכל לפקח שאכן חוק שעות עבודה ומנוחה – – –

שאול יהלום: מעל הדוכן היא השיבה על שאילתא שלי ואמרה: אחרי שהגישו 300 וכמה כתבי אישום, כולם פחדו, ונשארו רק 13.

רפאל פנחסי: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לנגוע, בקצרה, בנושא משרד הפנים – תקציב הרשויות המקומיות.

רפאל פנחסי: אנחנו שומעים שיש הרבה ראשי ערים חדשים שנבחרו, והם ירשו גירעונות גדולים.

רפאל פנחסי: אחת העיריות האלה היא עיריית בני-ברק.

רפאל פנחסי: קראתי היום בעיתונות, שחברת "מקורות" הולכת לנתק את המים לעיר בני-ברק, בגלל חובות, עיר שיש בה למעלה מ-130,000 תושבים, שנמצאת בתחתית סולם הפשיעה במדינת ישראל, עיר שאין בה אפילו תחנת משטרה; אבל, אשר לקו העוני, רבים מתושבי העיר הזאת חיים מתחת לקו העוני.

רפאל פנחסי: יש בה משפחות ברוכות ילדים, ויש בעיה תקציבית אמיתית איך העירייה תכלכל את דרכה.

רפאל פנחסי: אני חושב שמשרד האוצר, יחד עם משרד הפנים, צריכים לתת את הדעת על מצבן של כל הרשויות המקומיות שיש להן בעיות תקציב, ובמיוחד העיר בני-ברק, איך לפתור את הבעיה הזאת.

רפאל פנחסי: ואני רוצה לסיים כפי שהתחלתי, בנושא תקציב משרד החינוך.

רפאל פנחסי: אני רוצה להתמקד בנושא משרד הדתות, לא בכל הנושאים שרציתי לדבר עליהם, כי היושב-ראש מאיץ בי שזמני תם.

רפאל פנחסי: אסתפק בנושא התעריפים לתלמידי הישיבות.

רפאל פנחסי: התעריפים לתלמידי הישיבות מופיעים תחת הכותרת: "תמיכה בישיבות", בו בזמן שזה מקביל לשכר לימוד בבתי-ספר אחרים.

רפאל פנחסי: יש לנו כמעט 130,000 תלמידים.

רפאל פנחסי: לכן, אני חושב שלקרוא לתקציב תלמידי הישיבות "תמיכה בישיבות", זה לא נכון.

רפאל פנחסי: במוסדות החינוך התקציב נקבע לפי הנושא של שכר לימוד.

רפאל פנחסי: עכשיו יש גידול בשכר לימוד במוסדות לחינוך.

רפאל פנחסי: כשאמרתי שיש הגדלה של קרוב ל-3 מיליארדים בתקציב משרד החינוך, ואמרו לי פה בקריאת ביניים שזה ברובו שכר לימוד, אני שואל: למה בתעריף תלמידי הישיבות, שזה למעשה שכר הלימוד שמשלמים למורים, למה זה ייקרא "תמיכה" ולא שכר לימוד?

רפאל פנחסי: צריך לעדכן אותו בהתאם לאותה העלאה, אבל לא רק שאין העלאה אלא יש ירידה.

רפאל פנחסי: לכן, אני פונה אל שר האוצר ומבקש ממנו:

רפאל פנחסי: מאחר שלנושא תעריפי הישיבות יש עכשיו ועדה פנימית של האוצר ומשרד הדתות, שבודקת את זה לגופו של עניין – שיובא בחשבון שזה אכן שכר לימוד ולא תמיכה.

רפאל פנחסי: זה לא כסף ייחודי, כמו שנכתב באחד העיתונים.

רפאל פנחסי: יש השנה 600,000 ייחודיים, והוא מנה את התעריף של הישיבות כתמיכה.

רפאל פנחסי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת פנחסי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם פורז, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת דן תיכון, ואחרון – חבר הכנסת יעקב שפי.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אפשר כמובן להתווכח על העניין המדיני, אבל לדעתי, כשאנחנו מדברים היום על תקציב המדינה, צריך לדבר על העניין הכלכלי.

אברהם פורז: זה העניין העיקרי.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, שעוול גדול עשתה מפלגת העבודה, בעיקר חלק מחבריה, לקואליציה ולממשלה הנוכחית, שבמהלך התקפותיהם על התקציב ועל שר האוצר, התביעות שלהם, גם בנושא חינוך וגם בנושאים אחרים, יצרו בציבור את התחושה, שבעצם לא נתנו כלום, שהקופה ריקה, אין יום לימודים ארוך, אין שום דבר.

אברהם פורז: למעשה, לממשלה הזאת יש הישגים רבים מאוד.

אברהם פורז: חלק מהתביעות נתמלאו.

אברהם פורז: יכול להיות ששר האוצר עשה טעות.

אברהם פורז: יכול להיות שהוא צריך היה מלכתחילה להציע הרבה פחות, לתת לחלק מהאנשים פה תחושה שעם הלחץ שלהם הם הביאו להישגים, ואז, בסופו של דבר, הם יכולים היו לומר: השגנו.

אברהם פורז: אבל שר האוצר גילה נדיבות מלכתחילה, נתן את מה שצריך היה לתת.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, רבותי חברי הכנסת, במה מדובר.

אברהם פורז: המשק בצמיחה.

אברהם פורז: על זה אין ויכוח.

אברהם פורז: היצוא בעלייה דרמטית.

אברהם פורז: על זה אין ויכוח.

אברהם פורז: האבטלה בירידה.

אברהם פורז: נכון, זה קשה, אחרי שבאים כל כך הרבה עולים בתקופה קצרה.

אברהם פורז: אני גם יודע שחלק מהעולים לא מועסקים במקצועותיהם ולא מרוצים, אבל האבטלה היא בהחלט בירידה.

אברהם פורז: המסים לא הועלו, להיפך, במרבית התחומים המסים ירדו, ובאופן די דרמטי.

אברהם פורז: אם היום אנחנו מדברים על השוואת הקצבאות לשכבות חלשות, בין היתר לאוכלוסייה הלא-יהודית – רמת החיים תעלה בעקבות קבלת הכספים הללו.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, גם מס נסיעות שירד, עושה צדק עם שכבות הביניים והשכבות הפחות מבוססות.

אברהם פורז: המנכ"לים והעשירונים העליונים תמיד ידעו להסתדר ולנסוע לחוץ-לארץ.

אברהם פורז: דווקא שכבות עממיות, ובין היתר גם בזכות מבצעים שונים, יכולות היום לטוס לניו-יורק ב-500 דולר.

אברהם פורז: יותר ישראלים קונים מכוניות, וזה טוב, כי מכונית זה רמת חיים.

אברהם פורז: רמת המינוע בישראל עדיין נמוכה לעומת זו שבארצות-הברית ובאירופה.

אברהם פורז: אנחנו שואפים לזה שתהיה לנו רמת חיים כזאת.

אברהם פורז: ומה עושה הממשלה הנוכחית כדי לפתור את הבעיה, במובן הזה שגם יוכלו לנסוע לאיזה מקום?

אברהם פורז: – סוללת יותר כבישים.

אברהם פורז: כל מי שנוסע בכבישי ישראל רואה את המהפך הדרמטי שיש בתחום הזה.

אברהם פורז: תקציב החינוך גדל באופן דרמטי, וכולכם יודעים זאת.

אברהם פורז: נכון שחלק מהסכום, חלק נכבד, כ-40%, הלך לשיפור שכר המורים.

אברהם פורז: נכון שיהיו כאלה שיאמרו שמורים גרועים, גם הם קיבלו תוספות שכר.

אברהם פורז: אבל אני מאמין, שכאשר משלמים לסקטור מסוים – במקרה זה ציבור המורים – שכר יותר גבוה, יש סיכוי, ואני מאוד מקווה שזה ייעשה, יש סיכוי שמורים טובים יותר יגיעו למערכת, וכאשר יש מורים טובים יותר, זה משפר את מצב החינוך.

אברהם פורז: אפשר לעשות יום לימודים ארוך, רבותי חברי הכנסת, עד השעה 16:00, עד השעה 17:00, אבל צריך לזה היערכות.

אברהם פורז: האם אנחנו דאגנו שיהיה בבתי-הספר מיזוג אוויר?

אברהם פורז: האם דאגנו שיהיו מזנונים?

אברהם פורז: האם דאגנו שיהיו קפיטריות?

אברהם פורז: מישהו חושב שאפשר לשלוח ילד בשעה 08:00 לבית-הספר, והוא יהיה שם עד השעה 17:00, ולא יהיה לו מה לאכול באמצע?

אברהם פורז: או בקיץ, במזג אוויר של 30 מעלות לפעמים, אפשר יהיה ללמוד בתנאים כאלה?

אברהם פורז: במקביל, צריך להשקיע גם בפיסיקה של המבנים ובתנאים.

אברהם פורז: אין שום סיבה שבבית יחיה הילד עם שטיח וברמת חיים גבוהה, ואילו כאשר הוא מגיע לבית-הספר הכול ייראה מרופט.

אברהם פורז: אבל את הכול צריך לעשות בשלבים, כי ההשקעה במערכת החינוך היא השקעה דרמטית.

אברהם פורז: אני רוצה לשבח את ראש הממשלה, בתוקף תפקידו כשר הביטחון.

אברהם פורז: הוא עשה דבר, שרוב השרים לא עושים: למעשה הוא הסכים להקפיא את תקציב הביטחון.

אברהם פורז: בשנים האחרונות יורד תקציב הביטחון, במשך תקופה ארוכה, יחסית לתל"ג ולתמ"ג, באופן משמעותי.

אברהם פורז: אילו היה שר הביטחון שר ביטחון סקטוריאלי, שהיה אומר:

אברהם פורז: אני רוצה מקסימום ביטחון – ויש שרים כאלה – הוא היה יכול לבוא אל שר האוצר ולכופף אותו בעניין תקציב הביטחון.

אברהם פורז: יש לי הרגשה ששר האוצר מתקשה מאוד לעמוד בלחץ כזה.

אברהם פורז: יצחק רבין גילה אחריות בזה שהוא לא נתן להעלות את תקציב הביטחון, ואנחנו לוקחים על עצמנו אפילו סיכונים מסוימים.

אברהם פורז: אבל כאשר לא מעלים הוצאות בביטחון, יש כסף להשקעה בצמיחה ובדברים חשובים אחרים.

אברהם פורז: מדיניות ההפרטה.

אברהם פורז: אני מברך את הממשלה על הרצון שלה להפריט.

אברהם פורז: אני לא מסוגל להבין את ההסתדרות – אולי רק בקשר לפריימריס ולבחירות להסתדרות, אבל לא את שביתת האזהרה שהוכרזה לפני זמן לא רב, כנגד מדיניות ההפרטה.

אברהם פורז: על מה מדובר כאן?

אברהם פורז: בכל אותם מקרים שבהם נעשו צעדים להפרטה ולשיתוף הציבור בהנפקה, העובדים יצאו נשכרים.

אברהם פורז: עובדי משרד התקשורת שעברו לחברת "בזק", ואחר כך היתה הנפקה ב"בזק", גם עובדים היום בשכר יותר גבוה, גם נהנו מהנפקות וגם מחזיקים בחלק גדול של מניות ששוות יותר.

אברהם פורז: כך עובדי בנק לאומי, כך עובדי בנק הפועלים, וכך יהיה בכל המקומות.

אברהם פורז: לצערי הרב, כולנו יודעים את זה, כאשר מדובר בחברות ממשלתיות – הן פחות יעילות, לא תמיד, וזה לא סוד.

אברהם פורז: כשמשווים את התעשייה האווירית ל"אלביט", רואים את הפערים, ואני לא רוצה לומר אותם כאן, מי שמכיר את הנתונים יודע זאת; מה לעשות?

יעקב שפי: אילו פערים?

אברהם פורז: אצלכם, בתעשייה האווירית, זה 80,000 דולר תפוקה לעובד, וב"אלביט" כמעט 150,000 דולר.

יעקב שפי: אתה לא יודע את הנתונים.

אברהם פורז: אלה הנתונים שקיבלתי, ואם הם לא מדויקים ב-5% לכאן או לכאן – בגדול זה נכון.

אברהם פורז: חבר הכנסת שפי, אתה יודע שבתעשייה האווירית הועסקו עובדים שלא היה להם מה לעשות.

אברהם פורז: על מנת להחזיק עובד, אתה צריך שיהיה לו מה לייצר.

אברהם פורז: אם אין לו מה לייצר – אין לו במה לעבוד, ואז עדיף לקחת את העובדים הללו ולהסיט אותם לתעשיות אחרות שבהן יש עבודה.

אברהם פורז: אני מודה שזו איננה אשמתה של התעשייה האווירית בלבד, יש בעולם שינוי, יש דטאנט, אין עוד ברית-המועצות; היא מוכרת "מיגים" במחיר של "סובארו", וכתוצאה מזה התעשיות הביטחוניות בכל העולם הן על הפנים.

אברהם פורז: אין מה לעשות, משלמים מחיר, וצריך להסתגל לכך.

אברהם פורז: אבל, אלמלא היו עובדי התעשייה האווירית בני-מזל, המועסקים על-ידי מעסיק ממשלתי, הם היו בחברה פושטת רגל שנכנסת להליכי פירוק ואיננה מסוגלת לשלם להם פיצויים נדיבים כפי ששולמו.

אברהם יחזקאל: היית אומר את זה במלחמת ששת הימים או במלחמת יום הכיפורים?

אברהם יחזקאל: מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה – – –

אברהם פורז: אני לא מחזיר אותך לא לתש"ח, לא לסיני ולא לששת-הימים.

אברהם פורז: ההיסטוריונים יבדקו את מה שהיה בתש"ח, היום אנחנו בודקים מה אנחנו צריכים לעשות עם התעשיות הביטחוניות בשנות ה-2000, ובשנות ה-2000 אנחנו צריכים לדאוג לכך שכל עובד בתעשייה האווירית ירוויח את לחמו ביושר, דהיינו ייתן תוצרת, ואם אי-אפשר לתת לו תעסוקה, אין טעם להחזיק אותו סתם.

אברהם פורז: זו דעתי.

אברהם פורז: ננקטים צעדים להבראת התעשיות הביטחוניות, יש בעיות רציניות גם ברפא"ל וגם בתעשייה הצבאית, חלקן לא באשמת התעשיות האלה, חלקן באשמת הניהול.

אברהם פורז: חבר הכנסת אבי יחזקאל, אתה איש הסתדרות במקור.

אברהם פורז: למה מכל חברות הביטוח בישראל רק "הסנה" פשטה את הרגל?

אברהם פורז: ישבתי בוועדת הכספים על תיקונים לחוק, ושברנו את הראש, איך נצליח לחוקק חוק, שהמנהל הזמני של החברה יעשה צדק עם המבוטחים – שחלק מהם נכים ומסכנים ונשרפו להם דברים – כדי שהם יקבלו את הכסף.

אברהם פורז: אגיד לך למה זה קרה ל"הסנה".

אברהם פורז: משום ש"הסנה" העסיקה פי שלושה עובדים לעומת מה שחברת ביטוח מקבילה היתה מעסיקה.

אברהם פורז: למה?

אברהם פורז: רצו להיות טובי לב.

אברהם פורז: יש יהודי נחמד, קשיש, בלי שום תמורה, בטלן, לא עושה דבר, והאיגוד המקצועי מגן עליו.

אברהם פורז: זה מה שקורה.

אברהם פורז: העולם שלנו הוא עולם תחרותי, מי שלא מפיק ולא מייצר – אין ברירה אלא להעניש אותו.

אברהם יחזקאל: לפי הדברים שלך, צריך לסגור את הכנסת.

אברהם פורז: הכנסת היא לא מוסד מייצר, ואני גם לא מתייחס אל הכנסת כאל מוצר תעשייתי עם תפוקות.

אברהם פורז: זה סיפור אחר.

אברהם פורז: לסיום, יש לנו ממשלה שלפחות בתחום הכלכלי מנהלת מדיניות מצוינת, ועל זה ראויים לברכה גם ראש הממשלה וגם שר האוצר.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת פורז.

עובדיה עלי: חבר הכנסת תיכון, בבקשה.

עובדיה עלי: אחרון – חבר הכנסת יעקב שפי.

עובדיה עלי: כמובן, יש זכות ליושב-ראש ועדת הכספים ולשר האוצר להשיב, ואני מעריך שהם ינצלו את הזכות הזאת.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגענו לשלב הסיכומים.

דן תיכון: אלה היו שבועיים עמוסים ויפים.

דן תיכון: הכנסת ניהלה ויכוח נוקב, בחלקו הגדול אל תוך שעות הלילה.

דן תיכון: אני, שנשארתי כאן כמעט כל הזמן, לאחר שהשתתפתי בי"ג ויכוחים ודיונים על התקציב, אני יכול לומר שהיה זה אולי הטוב מבין הדיונים שהתקיימו בנושא תקציב המדינה.

דן תיכון: אני דיברתי, כמובן, כמה שעות, וסקרתי כמעט את כל הנושאים שנכללו בחוק ההסדרים.

דן תיכון: נשאלתי כמה שאלות, ואני רוצה להשיב בעיקר לחברי הכנסת החדשים, כי נשמעה ביקורת, למה בגיליון ההסתייגויות הזה אני מוסיף שקל, גורע שקל.

דן תיכון: אני רוצה להסביר מה אני עושה כשאני מוסיף שקל או גורע שקל, ויהיו על כך חילוקי דעות.

דן תיכון: בעמוד הראשון, למשל, בסעיף 0101 – נשיא מדינת ישראל, אני מציע להוסיף שקל אחד.

דן תיכון: אני מופתע מצורת התנהגותו ותפקודו של הנשיא, וכדי לעודד אותו אני מוסיף שקל אחד.

דן תיכון: לגבי הנשיא הקודם, בסעיף 0110, טיסות לחוץ-לארץ, הצעתי לפני שנה לגרוע שקל אחד, בגלל טיסתו המפורסמת עם המשקיע איזנברג, שלא הביאה כבוד למדינת ישראל.

דן תיכון: אני מציע להוסיף שקל אחד לנשיא המדינה הנוכחי, בגין טיסות לחוץ-לארץ, על שבמשך השנה, למעט טיסה אחת לבלגיה, להלוויית המלך בודואן, הוא לא נסע לחוץ-לארץ.

דן תיכון: לכן אני מעודד אותו על-ידי תוספת של שקל אחד.

דן תיכון: אני יודע שההסתייגויות האלה הן בבחינת מחאה.

דן תיכון: אני יכול לקחת עוד כמה הסתייגויות כאן, ואני יודע שהן לא מקנות חמש דקות.

דן תיכון: אלה שמתרכזים בגיליון ההסתייגויות הזה צריכים לדעת שהם זכאים למכסה של ארבע דקות לכל חבר כנסת של הסיעה, ובעצם כאן לא מקבלים את חמש הדקות כפי שקיבלו בחוק הסדרים במשק המדינה.

דן תיכון: אם אני יכול להציע ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת חגי מירום, אני רק יכול לחזור ולומר, שיש לעקור מן השורש את חוק הסדרים במשק המדינה.

דן תיכון: משיעבור החוק הזה מן העולם – שהרי מדובר באיסוף של כ-25 חוקים, שהממשלה מעבירה בעת ובעונה אחת – למעשה כל ההליך המייגע שעוסק בתקציב יעבור מן העולם, מרבית ההסתייגויות גם הן ייעלמו, וניתן יהיה לגמור את הדיון על התקציב בתוך יום ארוך אחד, שישתרע על פני 24 שעות.

חגי מירום: אתה צודק, אני בדעתך.

חגי מירום: אעשה כל מה שאני יכול כדי שחוק ההסדרים במשק יתבטל, כי השיטה היא אנטי-חקיקתית מיסודה.

דן תיכון: אם זו תרומתי, לאחר שעמדתי על הדוכן הזה במשך כמה שעות, הרי הצלחתי ולו במעט.

דן תיכון: פתחתי את הדיון ואמרתי, שהתקציב הוא לא רלבנטי.

דן תיכון: ואכן, קראתי שכמה מראשי המשק, מידידיו של שר האוצר, חזרו ואמרו שהתקציב הוא לא רלבנטי, שכן הדיונים הסתיימו בחודש יוני 1993, ומאז היו כמה רעידות אדמה.

דן תיכון: אנסה למנות כמה מן הסעיפים שבשלהם קראתי לתקציב: לא רלבנטי.

דן תיכון: למשל, התהליך המדיני וההשפעות שלו על התקציב לא נכללו בתקציב.

דן תיכון: מצד אחד יש עוני, ומצד שני עושר גדול.

דן תיכון: הבורסה גאתה, והיא מקנה לאחוז קטן מאתנו רמת חיים שאינה קיימת כמעט בארצות שנמצאות במצב דומה לשלנו.

דן תיכון: כמה מן הנושאים שראויים להיות נדונים ומונחים על סדר-יומנו, למשל קרנות הפנסיה, שיש בהן גירעון אקטוארי של 31 מיליארד שקלים – חייבים לטפל בנושא הזה השנה, ומהר.

דן תיכון: קופת-חולים – כל דחייה בפתרון בעיותיה של קופת-חולים, באמצעות חוק ביטוח בריאות ממלכתי, גורמת לגירעון בתקציב של כ-700 מיליון שקלים.

דן תיכון: התעשייה האווירית והתעשייה הצבאית – לא שוכנעתי שתוכניות ההבראה ישימות.

דן תיכון: הסיוע לקיבוצים, שצריך להינתן השנה כמנה נוספת, לא בא לכלל ביטוי בתקציב המדינה.

דן תיכון: מדברים כבר בתחילת השנה, עוד בטרם נפתחה השנה, על תקציב נוסף.

דן תיכון: זה לא טוב.

דן תיכון: התקציב לא יצא לדרך, וכבר מתהלכות שמועות על תקציב נוסף שנמצא בדרך אלינו.

דן תיכון: הנחת התקציב הבסיסית, שלפיה שער החליפין יהיה 3 שקלים, הוכחה כלא-נכונה עוד לפני שנכנסה לתוקפה שנת התקציב 1994.

דן תיכון: שער החליפין, שער הדולר כבר חצה היום את 3 השקלים.

דן תיכון: לכן, מי שאומר שהנחת הבסיס, ששער הדולר הממוצע לשנת 1994 יהיה 3 שקלים – טועה.

דן תיכון: להערכתי, גם 3.07, שתוקן לפני כשבוע ימים, והוסיף כחצי מיליארד שקלים לתקציב, גם הנחה זו שגויה לדעתי.

דן תיכון: אם אני צריך להזכיר כמה נושאים נוספים, התבשרנו על גירעון גדול במאזן התשלומים.

דן תיכון: זה אומנם לא מסוכן, אבל מהווה בהחלט איתות אדום.

דן תיכון: ישראלים נוסעים בהמוניהם לחוץ-לארץ, מבזבזים דולרים.

דן תיכון: היום יש לנו רזרבה בשל הסיוע שאנחנו מקבלים מממשלת ארצות-הברית.

דן תיכון: היום יש לנו, מחר לא יהיה לנו.

דן תיכון: צריך לחשוב כבר היום.

דן תיכון: יש בתקציב של 1992 עודפים שעברו לתקציב 1993, ויש בתקציב 1993 עודפים שעוברים אוטומטית לתקציב 1994.

דן תיכון: אני חושב שזה לא טוב, וצריך לטפל בעניין הזה.

דן תיכון: הצטערתי על השינוי בחוק להפחתת הגירעון.

דן תיכון: אני חושב שהרעיון היה רעיון טוב.

דן תיכון: אני מפנה את תשומת לבו של שר האוצר למשבר שפקד השנה את חברת "הסנה".

דן תיכון: נדמה לי שצריך לטפל גם בגירעון של חברת "אבנר", חברה שעוסקת בביטוח חובה, מה שנקרא נפגעי תאונות הדרכים.

דן תיכון: ניתן היה לעשות הרבה יותר בתחום ההפרטה.

דן תיכון: הפרטה, לגבי דידי, היא לא רק מכירת מניות באמצעות הבורסה.

דן תיכון: ההתמודדות היא בבחינת מכירת גרעין השליטה של הבנקים.

דן תיכון: כשאתה מנפיק מניות של בנק הפועלים, באמצעות הבורסה, בשיעור של 20%, לא נגעת בהנהלה, בעצם הכול נשאר כפי שהיה.

דן תיכון: אני לא מחשיב זאת, כאמור, כהפרטה.

דן תיכון: הייתי מצפה לרשימה ארוכה יותר של רפורמות במשק הישראלי.

דן תיכון: הממשלה מקבלת החלטות בתחום הרפורמות.

דן תיכון: היא מנסה להילחם בצווארי הבקבוק שחונקים את המשק, למשל קרטלים ומונופולים.

דן תיכון: ניתן לעשות הרבה הרבה יותר.

דן תיכון: אני מקווה שחוק ביטוח בריאות ממלכתי יצא לדרך בתוך כמה ימים.

דן תיכון: אינני מבין למה הוא משתהה ומה הן הבעיות.

דן תיכון: היום בחר העיתונאי נחמיה שטרסלר, העורך הכלכלי של "הארץ", את האירוע הכלכלי של השנה, והוא: הסכם גאט"ט.

דן תיכון: ואני אומר לממשלה: אין נסיגה מן החשיפה.

דן תיכון: אסור לסגת.

דן תיכון: כל העולם צועד קדימה, הכול נפתח, העולם הופך כפר גדול אחד.

דן תיכון: גם אנחנו צריכים להיערך.

דן תיכון: אנחנו חלק מן ההסכם שנקרא: גאט"ט.

דן תיכון: יש לחצים קשים מאוד מצד התעשיינים.

דן תיכון: אסור לוותר בעניין הזה.

דן תיכון: נושא נוסף שראוי לטיפול עוסק במדד מחירי הדירות.

דן תיכון: נדמה לי שהמדד הזה מושך את מדד המחירים כלפי מעלה.

דן תיכון: לא ייתכן שבישראל, לאחר 1985 – זהו התאריך של המדיניות הכלכלית החדשה – עדיין נימצא בתחומי אינפלציה מעל 10%.

דן תיכון: כל עוד האינפלציה תהיה מעל 10%, שיעורי הצמיחה שלנו, שהם גבוהים יחסית בהשוואה למה שנעשה בעולם החופשי, שמצוי במיתון כבד, כנראה שיעורי הצמיחה הללו, כשהאינפלציה עולה על 10% – אנחנו מתקשים לעבור את השיעורים שבהם אנחנו מצויים.

דן תיכון: יש נושא אחד שהוא בבחינת כתם על חברתנו, זה נושא המשכנתאות.

דן תיכון: אנשים לוו כספים בימי ההיפר-אינפלציה.

דן תיכון: הריבית גבוהה.

דן תיכון: הלכנו להסדרים ענפיים.

דן תיכון: לא יכול להיות שניתן סיוע לקיבוצים ולא ניתן לאלה שלוו כספים לצורך רכישת דירות, והם עדיין בבחינת זכאים.

דן תיכון: במרוצת הדיון שהתקיים כאן קראתי לחבר הכנסת שפי, שאני מעריך את מאבקו כנציג ההסתדרות – –

שבח וייס: הוא יבוא אחריך, דרך אגב.

דן תיכון: – – וביקשתי לקבל פרטים באשר לשערוריית ד"ר וילקובסקי.

דן תיכון: קריאתי לא נשאה פירות.

דן תיכון: אנא, העבר את פנייתי אל נציגי ההסתדרות.

דן תיכון: קיימת בעיה של 300 מיליון שקלים – על-פי דעתה של מבקרת המדינה – שנלקחו מקרנות הפנסיה, והעמיתים נפגעו.

דן תיכון: צריך להחזיר את הכסף הזה.

דן תיכון: אדוני שר האוצר, אני מדבר אליך.

דן תיכון: באחד הדיונים הזכרתי את שמה של נטאשה, זו כלכלנית באגף התקציבים.

דן תיכון: אנחנו דנו בדרך-לא-דרך בקצבאות הילדים.

דן תיכון: טוב עשו חברי הכנסת גל ואורון, שהחליטו ללכת בדרך המלך.

דן תיכון: אבל אני רוצה לומר לך, משנפתח הדיון בנושא הזה, סבור הייתי שהמשלחת של האוצר צריכה היתה להיות יותר מכובדת.

דן תיכון: נוסף על הפתיח שנעשה באמצעותך, רציתי לראות את שרת העבודה והרווחה, רציתי לראות את ראשי אגף התקציבים.

דן תיכון: לא צריך היה לשלוח את נטאשה לדיון הזה.

אברהם-בייגה שוחט: קליטת עלייה.

דן תיכון: לא, לא, קצבאות ילדים.

דן תיכון: אתה יודע שלאשתי קוראים לודמילה.

אפרים גור: – – –

דן תיכון: אני הבנתי, אמרתי שלאשתי קוראים לודמילה.

דן תיכון: נדמה היה לי – ותקן אותי אם אני טועה; אני מעריך מאוד את נטאשה, היא אורחת קבועה בוועדה לביקורת המדינה ובוועדת הכספים – שהבחנתי שיש אי-נחת, אני חוזר ואומר: אי-נחת מן הדרך והצורה שבה הוגש לכנסת החוק העוסק בהשוואת קצבאות הילדים.

דן תיכון: ראיתי זאת כמחאה של אגף התקציבים על הדרך שבה הגיע החוק לוועדה.

דן תיכון: אשמח אם אני טועה.

חיים אורון: דן, זה שאתה מצליח להפעיל דמיון כל כך פורה אחרי שבועיים – כל הכבוד.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, עמיתי לדיונים הארוכים כאן, מייד גם אודה לך ולחבר הכנסת גדליה גל על כל – – –

שבח וייס: כן – – –

דן תיכון: אני עומד לסיים בתוך כמה דקות.

חיים אורון: – – – בא לוועדה – – –

דן תיכון: האמן לי, אני לא טועה, ודי לחכימא ברמיזא.

דן תיכון: אני לא טועה בעניין הזה.

דן תיכון: שמעת, חבר הכנסת אורון?

דן תיכון: אני חוזר ואומר: אני לא טועה.

דן תיכון: אני רואה בזה טעם לפגם.

דן תיכון: נדמה לי שיש מאחורי זה יותר מטעם לפגם; זאת אומרת, אני בטוח.

דן תיכון: אנחנו מסיימים פרק ארוך, ובהזדמנות זו אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון הזה, ובמיוחד לעמיתי, חבר הכנסת גל וחבר הכנסת אורון.

דן תיכון: היו לנו חילוקי דעות קשים ומרים, ויכוחים עמוק עמוק אל תוך הלילה.

דן תיכון: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיכאל איתן שליווה אותנו, ולחבר הכנסת גור, שגילה התמדה ודבקות בנושא שהוא נטל על עצמו.

דן תיכון: בכלל, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון הזה, שכאמור עמד על רמה.

דן תיכון: בהזדמנות זו, אני רוצה להודות למי שאני קורא לו: חבר הכנסת אליעזר דמביץ, היועץ המשפטי של ועדת הכספים והוועדה לענייני ביקורת המדינה, שעוזב את הוועדה לאחר 12 שנות עבודה ופורש לפנסיה.

דן תיכון: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית שנכנסת, אנה שניידר, היועצת המשפטית של אגף המכס.

דן תיכון: אני מאחל לה הצלחה בתפקידה.

דן תיכון: הרשו לי להודות לקצרניות שעשו עבודה נאמנה; לאנשי השכפול שבילו כאן לילות רבים בעבודה קשה, גם לאחר שאנחנו סיימנו את העבודה הם עבדו ושכפלו, וכשהגענו למחרת – מי שעוקב אחר הספרים המונחים כאן – הם דאגו שנקבל את כל החומר כשהוא מודפס; לאנשי הטלוויזיה, שכיסו את הדיון הזה לראשונה, וזכו להצלחה חסרת תקדים.

דן תיכון: תמהנו כמה אנשים צפו במשדרים האלה, והופתענו מתוך ניסיון שנעשה כאן על-ידי כמה מעמיתי.

דן תיכון: כאמור, היה זה דיון ארוך – – –

יוסף עזרן: והמברך יתברך.

שבח וייס: רבותי, הזמן, הזמן.

שבח וייס: אני מתחיל לקבל פתקים, למה אני עושה פרוטקציה לדן תיכון.

שבח וייס: אני עונה להם, שאחרי שבועיים של עבודה כאן מגיעות לו עוד שתיים-שלוש דקות.

שבח וייס: הנה, עוד פתק נוסע אלי.

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון, זהו.

דן תיכון: לא הזכרתי, ואני מסיים, את אנשי אגף התקציבים, ואני מברך אותם.

דן תיכון: לא הזכרתי את חבר הכנסת אורון, את חבר הכנסת גל ואת חבר הכנסת מירום.

דן תיכון: כאמור, את אשר היה לי לומר אמרתי, לעתים בטון צורם, ואם פגעתי במישהו – אני מתנצל.

שבח וייס: דן, זהו.

אורה נמיר: ועובדי המזנון.

דן תיכון: עובדי המזנון, רבותי.

דן תיכון: אם שמטתי את שמו של מישהו – אני מתנצל.

אברהם פורז: את קרשנר ואת סמדר.

דן תיכון: את קרשנר ואת סמדר אלחנני.

דן תיכון: ורבותי, את חבר הכנסת בוחבוט, שנכנס אל תוך לוע הארי ולא ידע להימלט מן העניין הזה.

דן תיכון: תודה רבה לכולם.

שבח וייס: אני מודה גם לחבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אני מקבל פה כל הזמן פתקים מרפול, למה הוא מדבר כל כך הרבה.

שבח וייס: אמרתי: שבועיים הוא עמל כל כך, ניתן לו ארבע דקות להודות.

שבח וייס: חוץ מזה, חבר הכנסת תיכון, קיבלת את ארבע הדקות הנוספות, כי אתה מבטיח לי שאתה לא עושה לי עוד "אמבוש" היום.

זו הבטחה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שפי, לך יש שש דקות.

שבח וייס: מכיוון שאת כל התודות והברכות דן תיכון כבר נתן בשמנו – תשמור על שש הדקות.

יעקב שפי: אני פטור מברכות.

שבח וייס: תודה רבה.

חגי מירום: אפשר לצלצל.

שבח וייס: כן, כדאי לצלצל, אף שעוד יהיה נאום של שר האוצר.

חגי מירום: שר האוצר משיב?

שבח וייס: כן.

שבח וייס: בבקשה.

יעקב שפי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תקציב 1993 עמד על 104 מיליארד שקלים.

יעקב שפי: תקציב 1994 עומד על 130 מיליארד שקלים.

יעקב שפי: כלומר, לאחר חישוב, יש גידול ריאלי של 6%.

יעקב שפי: אני חושב שזה ורק זה מספיק בשביל להצביע בשביל התקציב.

יעקב שפי: ישבתי פה ברוב הדיונים ושמעתי את הוויכוחים.

יעקב שפי: אני חושב שלא יושב בצד אחד צוות של חכמים ובצד שני צוות של טיפשים, או להיפך, בצד זה צוות של טיפשים ובצד זה צוות של חכמים.

יעקב שפי: בסופו של דבר תהיה הצבעה, כשצד הקואליציה כולו יצביע בעד, והאופוזיציה – נגד.

יעקב שפי: מה זה אומר?

יעקב שפי: – זה אומר שכל אחד ממלא את תפקידו הפוליטי, אבל בלי קשר לתקציב.

יעקב שפי: אבל העובדה היא עובדה – התקציב גדל בשיעור ריאלי של 6%.

יעקב שפי: אם תקציב הביטחון שמר על ערכו, לא גדל – וכבר אמר זאת ראש הממשלה ושר הביטחון – ותקציבי הרווחה כן גדלו, אני חושב שיש בשורה.

יעקב שפי: רק בשביל זה צריך להצביע בקריאה שנייה ושלישית בשביל התקציב.

דן תיכון: מה עם קריאה ראשונה?

יעקב שפי: דן, עכשיו אני מדבר אליך.

דן תיכון: אתה לא רוצה לשנות את הצבעתך?

יעקב שפי: בקריאה ראשונה?

דן תיכון: כן.

יעקב שפי: לא, אני חושב שעשיתי טוב.

יעקב שפי: אני לא מצטער.

יעקב שפי: אני חושב שגם השגתי את מה שרציתי.

יעקב שפי: אני רוצה להגיד לדן תיכון כמה משפטים, כי במהלך הלילות הארוכים שישבתי, לעתים לבד, בצד הקואליציה, לדן לא היה עם מי לדבר, והוא דיבר אלי.

יעקב שפי: אני אדבר עכשיו אליך.

יעקב שפי: אני התכוונתי לעלות לכאן עם הקובץ הצהוב של ההסתייגויות ולשאול, בשביל מה צריך את זה.

יעקב שפי: אתה הקדמת אותי בכמה דקות, ואמרת שהרבה חברי כנסת חדשים שואלים אותך, ואתה רוצה להסביר.

יעקב שפי: ההסבר שלך שכנע אותי עוד יותר שאין צורך בזה; להוסיף שקל, להוריד שקל, להוסיף שקל, להוריד שקל.

יעקב שפי: בתקופות קודמות, יכול להיות שלא צפה בנו כל עם ישראל בטלוויזיה.

יעקב שפי: אבל היום רואים, ושואלים, ולא מבינים, כי גם אנחנו לא מבינים בשביל מה צריך את הדבר הזה, לשבת פה שבוע שלם, לעתים עד 02:00, במקרים טובים יותר התפרפרנו ב-24:00 או ב-01:00, ולהתעסק בשטויות, ממש בשטויות.

דן תיכון: לא.

יעקב שפי: אתה יכול להגיד "לא".

יעקב שפי: כך אני רואה את זה.

יעקב שפי: זאת כאשר מאות חוקים, חשובים ביותר, לא מועלים במליאה, כי אומרים: אין זמן.

יעקב שפי: ואנחנו יושבים פה ודנים, הסתייגות לפה, הסתייגות לשם, וכל אחד מאתנו מבין שאין ערך להסתייגויות האלה.

יעקב שפי: נניח שכל ההסתייגויות היו מתקבלות, שקל יותר לתקציב הנשיא, שקל פחות לתקציב החינוך, האם זה היה פותר את הבעיות שלנו?

יעקב שפי: הרי כולנו מבינים שלא.

יעקב שפי: לכן, אתה לא שכנעת אותי בהסבר, ואני מקווה שלהבא אנחנו נביא זאת בחשבון, כולנו, ולא רק אנשי האופוזיציה, ונפסיק עם המשחקים האלה.

יעקב שפי: מלה לחבר הכנסת פורז, שזרק פה משהו שקצת הרגיז אותי.

יעקב שפי: לפני דיבר חבר הכנסת יוסי כץ ופנה לשר האוצר ולראש הממשלה ואמר: אל תפגעו בעובדי רפא"ל.

יעקב שפי: אני מצטרף לבקשה שלו.

יעקב שפי: בא כאן חבר הכנסת פורז ותקף את התעשיות הביטחוניות ואמר: התפוקה לא מספקת; אם אין עבודה צריך לסגור.

יעקב שפי: אני חושב שאם יסגרו את כל המפעלים שאין להם די עבודה ברגע זה – אין זאת אומרת שבתקופה של 20, 30, או 40 שנה הם חברות מפסידות.

יעקב שפי: אז גם נתווכח כאן על תקציב הרבה יותר קטן.

יעקב שפי: כי רק ממסים או מסיוע אמריקני לא יהיה לנו תקציב.

יעקב שפי: והיום, מי שמכניס את הדולרים למדינת ישראל אלה הן החברות התעשייתיות ולא אנשי השירותים, כי אנשי השירותים מוחזקים על-ידי החברות האלה.

יעקב שפי: אני מתפלא על חבר הכנסת פורז שאמר: אז נסגור אותם.

יעקב שפי: ומי יישאר?

יעקב שפי: יישארו רק אנשי השירותים?

יעקב שפי: מהיכן תהיה להם משכורת?

יעקב שפי: האם לא התעשיות מפרנסות אותם?

יעקב שפי: אני חושב שזאת טעות בכלל ללכת לפי הגישה הזאת, ואני מצטער שהעלו את הנושא.

יעקב שפי: אני רוצה לומר כמה מלים באשר ללובי החברתי.

יעקב שפי: אני אחד מחברי הלובי, ובשלב מסוים אמרתי שאני אצביע בעד התקציב.

יעקב שפי: אני לא הולך לאיים בקריאה השנייה והשלישית, כי ראיתי שבכל זאת נעשו דברים חשובים, אם כי בתקציב אחד אי-אפשר לסגור את כל הפערים שחשבנו שצריך לסגור.

יעקב שפי: אבל מכאן ועד קריאת אנשי הלובי בשמות "סחטנים" ו"פופוליסטים" – אני חושב שזה לא נכון.

סילבן שלום: מי קרא להם כך?

יעקב שפי: קראו להם.

יעקב שפי: זה לא משנה.

יעקב שפי: גם אם כך קראו להם אנשי הקואליציה או שרים, זה לא בסדר גם-כן.

יעקב שפי: אינני מדבר פה אל אדם מסוים.

יעקב שפי: בסך הכול הם עשו את מלאכתם נאמנה.

יעקב שפי: ואם אמרתי קודם שתקציב הביטחון בסך הכול שמר על ערכו הריאלי, הרי כל שאר הנושאים הם פחות או יותר בתוך תקציבי הרווחה, אם זה חינוך, אם זה בריאות, קליטת עלייה וכו'.

יעקב שפי: לכן אני חושב שהצוות עשה עבודה יפה מאוד.

יעקב שפי: נכון שהוא לא השיג את כל מה שרצה, אבל אני בטוח שבמהלך השנה הבאה נמצא את הדרכים גם לשפר אותן נקודות שצריכות שיפור.

יעקב שפי: אני לא אבקש עוד זמן.

יעקב שפי: אעמוד בזמן שהוקצב לי.

יעקב שפי: תודה רבה לכם.

שבח וייס: אמרת שפה מתעסקים בשטויות, אז לא כדאי לנאום הרבה זמן.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, בבקשה.

שבח וייס: אני חושב שלדיון הזה ראוי היה להתייחס קצת יותר באהדה.

שבח וייס: לא עסקו פה בשטויות.

שבח וייס: היו פה שבעה-שמונה ימים של דיונים חשובים מאוד.

שבח וייס: אני מעיר את זה בעדינות רבה לחברי הטוב יעקב שפי.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, שכחתי להודות לסדרנים.

שבח וייס: אני יודע.

שבח וייס: זה בסדר.

שבח וייס: כולם ראויים לתודה, ואני מקווה שבסוף ההצבעה נודה להם מקרב לב.

שבח וייס: גם נעשה משהו למענם.

רחבעם זאבי: הוא שכח גם את המזכיר – – –

שבח וייס: המזכיר וסגנית המזכיר, כולם, כל מי שהיה כאן וסייע.

שבח וייס: אבל עוד לא גמרנו.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אינני מתכונן לבחור באלטרנטיבה של נאום ארוך מאוד שיענה על כל הדברים שנאמרו בשעות הארוכות של הדיון.

אברהם-בייגה שוחט: אני העדפתי בשעה כזאת ולקראת ההצבעות לומר במלים מספר את עיקרי הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: שמחתי מאוד לקרוא בכותרות בעיתונים, היום ואתמול, על נתונים ותחזיות של בנק ישראל, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, של המוספים הכלכליים, אשר הסתכלו על המהלכים במשק בחצי השנה האחרונה וניבאו ששנת 1994 תהיה המשך לשנת 1993 מבחינת הגידול, מבחינת עליית התוצר, מבחינת יצירת מקורות חדשים במשק.

אברהם-בייגה שוחט: והייתי אומר שהתקציב שאתם מתבקשים להצביע היום בעבורו אכן יהיה תקציב שיתאים לשאר המרכיבים שפועלים במשק בכיוון כל כך חיובי.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר עמדתי פה לפני שנה וביקשתי את אישור הכנסת, אמרתי שהנושא העיקרי הוא הורדת מספר המובטלים.

אברהם-בייגה שוחט: מאחר שהיום בבוקר היה ויכוח קטן, אני רוצה לקרוא לכם את נתוני האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: ואקח במיוחד את נתוני האבטלה משנת 1987, כשש-שבע שנים אחורנית.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1987 מספר המובטלים, ליתר דיוק הבלתי-מועסקים, היה 6.1%.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1988 – 6.4%.

משה קצב: אתה חוזר בך ממה שאמרת עלי?

אברהם-בייגה שוחט: לא, בהחלט לא.

משה קצב: אלה השנים שלי.

אברהם-בייגה שוחט: בהחלט לא.

משה קצב: אבל הבוקר – – –

אברהם-בייגה שוחט: בדיוק כך דיברתי.

אברהם-בייגה שוחט: וכבר אמרתי שאין לי רצון להתווכח אתך, עם מישהו שלא קורא את הניירות או אומר דברים שלא – – –

שבח וייס: יש לי בקשה לשר האוצר, בואו לא נפתח פצעים; שוב נעשה מהומה.

שבח וייס: זה לא ילך ככה.

שבח וייס: באמת.

משה קצב: הוא אמר שבתקופת כהונתי שיעורי האבטלה היו גבוהים משהם היום.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמרתי את זה?

משה קצב: עכשיו הוא מוכיח שזה לא כך.

שבח וייס: אני פונה לשר האוצר וגם אליך, חבר הכנסת קצב, לא כדאי עכשיו להתגרות.

שבח וייס: יש לנו – עוד כל כך הרבה היום.

שבח וייס: מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1989 – 8.9%; ב-1990 – 9.6%; ב-1991 – 10.6%; ב-1992 – 11.2%; ולשמחתי הרבה שנת המפנה היתה 1993, וירדנו בערך ל-10.2%.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שכך יהיה בהמשך.

סילבן שלום: אבל היתה עלייה באמצע, ב-1991.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, אני דיברתי אפילו עד 1989, כל הזמן היתה מגמה של עלייה במספר, אף שלא היתה עלייה.

אברהם-בייגה שוחט: רק בשלהי 1989 התחילה העלייה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר, שאני גם גא על כך שהתקציב שמונח השנה הוא המשך מגמה של השקעות בתחומי החברה, גם בתחום החינוך, גם בתחום של שיקום שכונות, גם בתחום של החזרת קצבאות הילדים, גם בהרבה מאוד תחומים חברתיים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: ואני חושב שהתקציב מבטא מה שחברה ומדינה צריכות: מצד אחד גידול בתוצר, גידול בהשקעות, גידול ביכולת שלנו לשרת ולתת מקורות, ומצד שני רגישות חברתית, התייחסויות לאוכלוסיות חדשות, השקעות בחינוך, השקעות במשפחות ברוכות ילדים וכל מה שקשור בזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שההנחות של התקציב אכן תתקיימנה.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הזה וההסברים הנלווים אליו אמרו דבר ברור ביותר: יותר תעסוקה, יותר צמיחה, יותר חינוך, יותר שירותים חברתיים, יותר תשתיות, כל אותם דברים שאנחנו רוצים להעניק לאזרחינו וכל אותם דברים שבעצם יוצרים את התחושה, את ההרגשה, שזאת מדינה שטוב לחיות בה, שזאת מדינה שצועדת בכיוון הנכון.

אפרים גור: אולי תגיד כמה משפטים לעולים החדשים, איזו בשורה?

אברהם-בייגה שוחט: יעמדו בפנינו כמה בעיות נוספות, והן קיימות.

אברהם-בייגה שוחט: אין לי ספק שאנחנו צריכים לתת את הדעת להרבה מאוד נקודות בתחומי החברה שמחייבות השקעות ושיפור המצב.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שעדיין יש לנו בעיות בתחום של קליטת העלייה, גם בתחום הדיור, גם בתחום התעסוקה.

אברהם-בייגה שוחט: אינני דורש מאיש להסתכל רק על ההישגים, אלא צריך לראות את הדברים באיזון הנכון.

אברהם-בייגה שוחט: וכשאני שומע ש-73,000 משכנתאות נלקחו על-ידי עולים חדשים מתחילת העלייה הגדולה, אני יודע שהשגנו הרבה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני גם יודע שרבים עדיין לא לקחו משכנתאות.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר אני יודע שמספר המועסקים מקרב העולים החדשים הוא למעלה מ-80%, 83%, אני מסתכל גם על ה-17% שהם בלתי מועסקים, ואני יודע שלא כולם עובדים במקצועותיהם.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני יודע שאנחנו עושים את המקסימום, בעצם לא את המקסימום, אנחנו עושים הרבה, כדי שנוכל להקל את תהליך הקליטה.

אברהם-בייגה שוחט: והדברים ייעשו במהלך השנה.

אברהם-בייגה שוחט: חלקם מבוטא בתקציב, וחלקם יבוא על תיקונו במהלך השנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר, שב-1994 יעמדו בפנינו בעיות שלא מצאו את ביטוין בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אינני יכול לדעת באופן ברור מתי ניכנס להשקעות בתחום שנובע מההסכמים שלנו עם הפלשתינים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני יודע שהדבר יעלה כסף, ואני יודע שהוא עדיין איננו מתוקצב.

אברהם-בייגה שוחט: על שולחני מונחות בקשות בהיקפים גדולים מאוד, גם של הצבא, גם של השב"כ, גם של היישובים שצריך לשמור עליהם, גם של המשטרה, ואני לא מדבר בסכומים קטנים, אני מדבר במאות מיליוני שקלים, והדבר הזה לא תוקצב.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שלשלום ולהסכמים, בשנים הראשונות יהיה מחיר, ומחיר לא זול, ונצטרך לעמוד בכך, ונצטרך לתת פתרון לבעיה התקציבית.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה מאוד שהדברים אכן ייעשו במסגרות של התקציב הקיים, תוך שימוש ברזרבה ותוך שינוי סדרי עדיפויות.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חוזר ואומר, שהייתי מאחל לכולנו, לכל יושבי הבית הזה ולכל עם ישראל, ששנת 1994 אכן תהיה טובה לא פחות משנת 1993, ושהיא תעמוד באותם יעדים ובאותן עדיפויות שהעמדנו בתוך התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים ולהודות לחברי הכנסת על הדיון, להודות לחברי ולעובדי ועדת הכספים על עבודתם במשך החודשיים האחרונים, לעובדי הבית הזה, וכמובן לחברי לעבודה באוצר, לכל עובדי האוצר, ובעיקר לאנשי אגף התקציבים, שעמלו על התקציב במשך הרבה מאוד חודשים, עשו עבודה טובה, ולדעתי יש להודות להם על כך.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוד מעט קט נעבור להצבעות.

שבח וייס: התשנ"ד–1993

שבח וייס: אנחנו צריכים קודם כול לעשות איזה ניקיון שולחן בעקבות ההצבעה בבוקר וההערה של חבר הכנסת דן תיכון, שהיתה מבחינה חוקתית תקנונית מאוד מתקבלת על הדעת.

שבח וייס: על כן, אני מזמין עכשיו את יושב-ראש ועדת הכספים.

שבח וייס: כל זה בשלב השלמת ההצבעה של הבוקר.

שבח וייס: לאחר מכן נעבור להצבעה על התקציב.

שבח וייס: חברי הכנסת, שבו איש איש במקומו, כי יהיו גם קטעי הצבעה אלקטרוניים.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מצאתי שאין טעם להשיב לדוברים, אלא לומר גם לחברים מהאופוזיציה וגם לחברים מהקואליציה, שאותם דברים שדורשים תיקון, אותם דברים שמחייבים מחשבה אני לוקח אתי, ובוודאי דברים אלה ילוו אותנו בעבודתנו בשנה הקרובה.

גדליה גל: כדי שאנחנו נוכל כאן לדון ולהתווכח שישה ימים על חוק ההסדרים וחוק התקציב, ועוד ישיבות רבות בוועדת הכספים, טורחים עובדים רבים בבית הזה – – –

שבח וייס: אני מבקש שקט.

שבח וייס: אני מבקש לשבת במקום.

שבח וייס: מעובדי הבית אני מבקש שקט, אני אפילו לא יכול על-פי החוק להוציא אותם מהאולם ולקרוא אותם לסדר.

גדליה גל: עובדים רבים בבית הזה טורחים במסירות רבה מבוקר עד לילה, ואני מבקש להודות להם בשמכם: ליועץ המשפטי אליעזר דמביץ וליועצת המשפטית אנה שניידר; ליועצת הכלכלית סמדר אלחנני, ולאיוור קרשנר מזכיר הוועדה; למזכירות סיגל גורדון, רחל סמואל ואריאלה אהרן; לעוזרים שלי אמיר גלעד וגליה אלדד, שחברי הכנסת נעזרים גם בהם.

גדליה גל: ואחרונים אחרונים חביבים – הקצרניות, הסדרנים, עובדי המזנון ויתר העובדים, ששירתו את הוועדה בנאמנות במשך המושב כולו.

גדליה גל: כמו-כן – לחגי מירום, מיכאל איתן, דן תיכון וחיים אורון, שיחד נשאו בעול בששת הימים האלה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שהכנסת תצביע מייד בקריאה שלישית על חוק הסדרים במשק המדינה, לרבות ההסתייגות שנתקבלה.

שבח וייס: לרבות ההסתייגות שנתקבלה.

שבח וייס: זהו, זה הקטע שהיה חסר.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני ההצבעה אני מבקש לאפשר לשר שמעון שטרית לומר משפט אחד.

שבח וייס: אתם לא שומעים, וזאת הודעה חשובה.

שמעון שטרית: אני רוצה להודיע לכנסת, ובמיוחד לשר רמון, שיושב לצדי, שבהצבעת הבוקר ההצבעה לא נקלטה.

שמעון שטרית: נא לרשום הצבעה בעד, ושיפסיק להשמיץ.

שמעון שטרית: תודה רבה.

קריאות: – – –

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע, שאני לא מתכוון לעשות דו-שיח עם הכפתור שלא נלחץ, ואני מתייחס להודעה הזאת בתום לב.

שבח וייס: אני מבקש שלא להמריץ אותי, ואני רוצה להודיע לכולם שההצבעה הזאת תיקח כמה שעות.

שבח וייס: לא יעזור כלום.

שבח וייס: מכיוון שיושב-ראש ועדת הכספים ביקש לערוך הצבעה מייד, לרבות ההסתייגות, אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: עכשיו תתקיים הצבעה אלקטרונית על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993, בקריאה שלישית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 63 נגד – 40 נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993, נתקבל.

שבח וייס: 63 תומכים, 40 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993, עברה בקריאה שלישית והתקבלה והיא נכנסת לספר החוקים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: תמיד יש איזו הערה?

שבח וייס: נגמר.

עבד-אלוהב דראושה: אמרת "1993", וצריך להיות כתוב "1994".

שבח וייס: רבותי, אני קורא מה שכתוב כאן, ותפסיקו כל הזמן להתערב.

שבח וייס: התשנ"ד–1993 – יש לך כיסוי כזה.

שבח וייס: אני לא יכול לתת עכשיו הרצאה, האשם מחאמיד ייתן לך הרצאה.

שבח וייס: חברי הכנסת, היו בשלב מסוים שתי הימנעויות, והוסכם שאנחנו נאפשר, כמובן אחרי קריאה שלישית, לנמק.

קריאה: – – –

שבח וייס: עוד הפעם.

שבח וייס: זה הוסכם על-ידי הוועדה שאתה אנחנו מנהלים את כל העסק, ותפסיקו כבר להעיר לי.

יצחק רבין: – – –

יהושע מצא: יש לך הערות, ראש הממשלה?

שבח וייס: שני מסתייגים – אחד מהליכוד, אחד מהמפד"ל.

שבח וייס: מי מנמק את ההימנעות מהליכוד?

מיכאל איתן: יושב-ראש סיעת הליכוד.

שבח וייס: יושב-ראש סיעת הליכוד, חבר הכנסת משה קצב.

שבח וייס: אתה יודע את מסגרת הזמן, לכן – – –

צחי הנגבי: מה יש?

צחי הנגבי: למה אתה לא יכול לשמוע?

מיכאל איתן: לך הביתה.

צחי הנגבי: לך החוצה.

שבח וייס: תסלח לי.

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, שב.

צחי הנגבי: לא תקרא לו בחזרה?

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, מה אתם עושים?

שבח וייס: מה אתם עושים?

עוזי לנדאו: – – –

דן מרידור: ממשלה בלי ראש.

משה נסים: שיצא, מה יש?

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, חבר הכנסת משה קצב מנמק את ההימנעות.

שבח וייס: יש לי בקשה: קצת פחות עצות, בעיקר מצד אלה שברוב דיוני התקציב לא היו כאן.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני פונה בקריאה לחברי בסיעת הליכוד – – –

שבח וייס: חמש דקות.

שבח וייס: אני מבקש מחברי הכנסת אורון וגל בצד הזה להסביר קצת לחברים מה קורה.

משה קצב: לראש הממשלה קשה לעמוד מול הכנסת.

משה קצב: ראינו את זה עשרות פעמים.

משה קצב: נעבור את זה שוב.

קריאות: לא שומעים, לא שומעים.

שבח וייס: מייד.

שבח וייס: אני רוצה להרגיע את כולם.

שבח וייס: אני מבקש לסגור את הדלתות, להירגע.

שבח וייס: חכה, נתחיל מחדש את מניין הזמן.

שבח וייס: עכשיו אני מודד חמש דקות.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אינני מופתע מתגובתו של ראש הממשלה.

משה קצב: בשבועות האחרונים ובישיבות האחרונות הוא מגלה חוסר סבלנות.

משה קצב: התגובות העצבניות שלו כלפי יושב-ראש הכנסת הפכו מאוד בלתי מכובדות.

משה קצב: אני מציע לחברי בסיעת הליכוד להתחשב במצבו הנפשי הקשה של ראש הממשלה בימים אלה ולא להתנפל עליו.

קריאות: – – –

שבח וייס: לא, אל תעשה את זה.

שבח וייס: לא, לא.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, זה לא טוב, זה לא יאה.

שבח וייס: הוא ראש הממשלה של כולנו.

שבח וייס: עזוב את זה.

עוזי לנדאו: זה טוב וזה יאה.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה עשה מחווה כאשר יצא.

קריאות: – – –

שבח וייס: יש סגנון דיבור פרלמנטרי.

שבח וייס: בואו נמשיך בו.

שבח וייס: אתם ביקשתם שיהיה שקט, אז אנא.

שבח וייס: אתם ביקשתם שיהיה שקט כדי שאפשר יהיה לשמוע את חבר הכנסת קצב.

שבח וייס: אני מבקש לא להפריע.

שבח וייס: שבו ואל תפריעו.

שבח וייס: בבקשה.

משה קצב: ממשלות מפא"י, ממשלות מפלגת העבודה וממשלות הליכוד החליטו – – –

שמואל אביטל: למה חבר הכנסת קצב מדבר בשם הליכוד?

שמואל אביטל: למה לא חבר הכנסת דוד לוי?

אלי דיין: חבר הכנסת דוד לוי בוודאי היה יותר מנומס.

שבח וייס: אני לא יכול להחליט מי ידבר בשם הליכוד.

שבח וייס: אני לא יכול להחליט מי הדובר של סיעה שנמנעת.

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: אני מבקש לא לעזור לי.

שבח וייס: נא לשבת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, עכשיו נעשה על זה סימפוזיון עד הבוקר?

שבח וייס: תירגע.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, יש לי בקשה אליך – – –

אלי דיין: אנחנו רוצים את דוד לוי.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, אני חושב שאתה גם רוצה תקציב.

שבח וייס: אני אפסיק את הישיבה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: יכולנו כבר לגמור, אתם לא מבינים את זה?

שמואל אביטל: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אני מבקש ממך.

שבח וייס: חבר הכנסת אביטל, אל תפריע.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, עם כל חילוקי הדעות שיש בבית הזה, יש כללי משחק, יש כללים שאני מבקש שתקפיד עליהם.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, ממשלות מפא"י, מפלגת העבודה והליכוד החליטו במשך עשרות שנים לשלם קצבאות יוצאי צבא למשפחות שאחד מילדיהן שירת בצה"ל או במערכת הביטחון.

משה קצב: היה בכך היגיון רב.

משה קצב: ככלות הכול, מי ששירת בצה"ל איבד שלוש שנות השתכרות.

משה קצב: ברור היה שאין פה שום אפליה.

משה קצב: מותר גם לכם, חברי הכנסת ממפלגת העבודה, לומר לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, שאין פה שום אפליה בין יהודים לערבים.

נואף מסאלחה: למה אתה אומר שאין אפליה?

נואף מסאלחה: כמה הטבות יש – – –

משה קצב: יהודים, צ'רקסים, בדואים, דרוזים, כל מי ששירת בצה"ל קיבל קצבת יוצאי צבא.

משה קצב: יהודים וערבים שלא שירתו בצה"ל לא קיבלו קצבת יוצאי צבא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: והילדים שלהם משרתים בצבא?

שבח וייס: כמה זמן אתם רוצים שנעסוק בזה?

שבח וייס: אני רוצה לעבור להצבעה, חבר הכנסת וליד צאדק.

שבח וייס: רוצים לעבור להצבעה.

שבח וייס: מספיק.

נואף מסאלחה: למה אתה נתפס לערבים – – –

משה קצב: אדוני סגן השר, סבלנות.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, יש גבול גם להתנהגות בבית.

משה קצב: אני עומד פה מאופק – – –

שבח וייס: רק רגע, אני רוצה להרגיע אותם.

שבח וייס: חבר הכנסת אדוני סגן השר וליד צאדק ואחרים, אם אתם רוצים להיות כאן עד ששנת התקציב החדשה תיכנס בלי תקציב, בבקשה.

שבח וייס: אני מוכן גם לעשות הפסקת התרגעות.

משה קצב: הממשלות בעבר, לא ממשלות הליכוד אבל ממשלות הליכוד תמכו בהחלטה הזאת.

משה קצב: ממשלות מפלגת העבודה ומפא"י החליטו לשלם קצבה אחידה לילדים לכלל האוכלוסייה.

משה קצב: אלא שבאה תביעה צודקת, שהואיל והמשרתים בצה"ל מאבדים שלוש שנות השתכרות ותקופות ארוכות של שירות במילואים, תקבל משפחתם תוספת של קצבת יוצאי צבא.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אנחנו בליכוד תומכים בהחלט בתשלום אחיד של קצבת ילדים לכלל האוכלוסייה.

משה קצב: אנחנו חושבים – – –

אלי דיין: – – –

משה קצב: חבר הכנסת אלי דיין, ביידיש אומרים "אויבער חכם".

משה קצב: אל תהיה כל כך אויבער חכם.

משה קצב: בחייך, תן לדבר.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, אנחנו רוצים תקציב הערב, לא? אתה לא רוצה תקציב?

שבח וייס: תן לו לגמור.

אלי דיין: יש לנו זמן – – –

שבח וייס: בסדר, גם לי יש זמן.

משה קצב: הממשלה הזאת החליטה להגיש במסגרת חוק הסדרים במשק, בהיחבא, ולדעתנו בצורה פסולה ובתהליך פגום – וזה מאשש פעם נוספת את החששות שלנו שאכן היתה עסקה בין חבר הכנסת דראושה לבין מפלגת העבודה.

משה קצב: היא החליטה שלא להגיש הצעת חוק בצורה מכובדת, שמשווה את קצבאות הילדים וגם מאפשרת למי שלא שירת בצה"ל, ובעיקר לאוכלוסייה הערבית, לקבל את קצבת יוצאי הצבא.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, הממשלה בוודאי איננה יכולה להתעלם מחוב לאומי שמדינת ישראל חבה כלפי אלה ששירתו בשירות הביטחון והפסידו שלוש שנות השתכרות והרבה יותר מזה.

משה קצב: אומרת לנו הממשלה: אנחנו בתמורה מחוקקים את חוק החיילים המשוחררים, והוא יבוא כדי לתת עדיפות, כתחליף וכהשלמה למי ששירת בצה"ל.

משה קצב: ובכן, מותר לנו לומר גם היום בצורה ברורה, כדי שלא תהיה הטעיה של הציבור:

משה קצב: בשנת 1994 קצבת יוצאי צבא, על-ידי השלמה למי שלא שירת בצה"ל, תגיע לעלות של 105 מיליון שקלים, לעומת 60 מיליון שקלים בלבד במסגרת חוק חיילים משוחררים כתוספת.

משה קצב: בשנת 1995 השוואת קצבת יוצאי צבא תגיע לעלות של 210 מיליון שקלים, לעומת 60 מיליון שקלים שיינתנו לחיילים המשוחררים.

משה קצב: על-ידי ביטול דמי האבטלה לחיילים המשוחררים, הם יפסידו סכום של כ-90 מיליון שקלים.

משה קצב: כך גם ביחס למענקי אבטלה ונקודות זיכוי במס הכנסה בסכום של עוד כ-100 מיליון שקלים.

שבח וייס: חבר הכנסת משה קצב, עוד דקה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, היתה פה הסכמה; חבר הכנסת מיכאל איתן עם חבר הכנסת חיים אורון – – –

שבח וייס: אני אתן לך עוד דקה, אבל באמת כבר נתתי לך יותר מהזמן.

משה קצב: זה לא מכובד, זה באמת לא מכובד, לא לי ולא לכנסת.

שבח וייס: בסדר, אבל יש כללים, אי-אפשר כל הזמן לעבור עליהם.

עבד-אלוהב דראושה: לפחות תחדש משהו.

עבד-אלוהב דראושה: כל מה שאמרת עכשיו, אמרו היום כבר עשרים פעם.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה.

משה קצב: חבר הכנסת דראושה, לא נעים לך לשמוע?

משה קצב: בשנת 1997 השוואת קצבאות יוצאי הצבא – – –

עבד-אלוהב דראושה: לפחות תחדש – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת קצב, אתה לא חייב להתייחס אליו.

עובדיה עלי: אל תתייחס אליו.

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, תראה מה שאתה עושה.

שבח וייס: כל פעם מדורה חדשה.

שבח וייס: בשביל מה זה?

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר מצד אחד שיופיע כאן חבר הכנסת דראושה ויאמר שהוא נגד שירות לאומי לערבים, והוא נגד הסדר שכל אזרחי ישראל ישרתו בשירות ביטחוני.

משה קצב: ומצד שני הוא יתנגד לתת גמול הולם למי שהוא משוחרר צה"ל ולתת לו עדיפות ברמה הלאומית והממלכתית.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: מה אתה רוצה?

שבח וייס: אני לא מבין.

שבח וייס: תבוא הנה ותנהל את הישיבה במקומי.

משה קצב: בשנת 1997 השוואת קצבת יוצאי צבא תהיה בעלות של 420 מיליון שקלים, לעומת 350 מיליון שקלים לחיילים המשוחררים.

שבח וייס: אני מבקש לסכם.

משה קצב: אנחנו אומרים, בד בבד – – –

רענן כהן: – – –

משה קצב: כל הנתונים שמסרתי פה בכנסת – – –

שבח וייס: אתה רוצה שאני גם אעשה צנזורה, נכון?

משה קצב: כל הנתונים שמסרתי הם על-פי נתוני משרד האוצר.

שבח וייס: אני מבקש להתחיל לסכם.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אנחנו בכל זאת עובדים עם כללים, זהו, אנא, סכם.

אלי בן-מנחם: – – –

משה קצב: אם מדברים פה על אפליה, הרי אי-מתן גמול נאות לחיילים המשוחררים הוא האפליה, רבותי חברי הכנסת.

קריאות: – – –

משה קצב: ואנחנו צריכים לזכור שקצבת יוצא צבא גם ניתנה בשיעורים מוגדלים למשפחות ברוכות ילדים – –

שבח וייס: נא לסכם.

משה קצב: – – בה בשעה שחוק חיילים משוחררים הוא בשיעור אחיד, כך שחוק חיילים משוחררים לא רק שיהיה בשיעור מוקטן לעומת קצבאות יוצאי צבא, אלא הוא גם יהיה רגרסיבי, לא לפי גודל המשפחה ולא לפי מספר הילדים.

שבח וייס: זהו, אני אבקש לסיים.

קריאות: – – –

שבח וייס: תנו לחבר הכנסת קצב לסיים.

רענן כהן: – – –

משה קצב: כל הנתונים הם של משרד האוצר.

שבח וייס: נא לסיים.

משה קצב: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מסכם ואומר, שסיעת הליכוד תומכת בתשלום אחיד של קצבאות הילדים לכלל האוכלוסייה, ללא אפליה.

משה קצב: בד בבד סבורה סיעת הליכוד, כי יש להעניק למי ששירת בצה"ל גמול ראוי בגין שירותו.

משה קצב: הואיל והצעת הממשלה אינה עונה על דרישות אלה, אנחנו נגיש הצעות שתבטחנה את העקרונות האלה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בספק, אם היום רוב חברי הכנסת ואם הקואליציה הנוכחית היו מצביעים בעד מגילת העצמאות כפי שהכריז עליה דוד בן-גוריון.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: מי מנמק את ההימנעות מטעם סיעת המפד"ל?

קריאה: חבר הכנסת יהלום.

עבד-אלוהב דראושה: אבל הוא הצביע בעד.

שבח וייס: חבר הכנסת יהלום, חמש דקות.

עבד-אלוהב דראושה: אבל הוא הצביע בעד, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אנחנו תיכף נפעיל כאן מכונת אמת, נביא פוליגרף לכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: אנחנו נפעיל כאן פוליגרף ומלשינון.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל סיעת המפד"ל נמנעה בהצבעה הזאת, ואם יש טעות במחשב, כפי שמעיר חבר הכנסת דראושה, אני מבקש לתקן זאת.

שאול יהלום: סיעת המפד"ל נמנעה.

שאול יהלום: המפד"ל תומכת באופן עקרוני בהשוואת קצבאות הביטוח הלאומי לכלל האוכלוסייה במדינה.

שאול יהלום: השוויון נובע מהיגיון מוסרי.

שאול יהלום: כנגד זה, המפד"ל מחייבת את ההבחנה בין הורים ובנים ובנות המשרתים בצה"ל ונותנים שלוש שנים מחייהם להגנת מדינת ישראל לבין כאלה שבהגיעם לגיל 18 הולכים לעבוד, ללמוד או להתפרנס.

שאול יהלום: לכן תובעת המפד"ל שני תיקונים במקביל להשוואת הקצבאות.

שאול יהלום: הראשון הוא קבלת חוק חיילים משוחררים בניסוחו המקורי, בסכומים שנכללו בו מלכתחילה, כפי שגובש על-ידי חבר הכנסת רענן כהן והוגש לכנסת לקריאה ראשונה בתמיכה מקיר אל קיר ובתמיכה מלאה של המפד"ל.

שאול יהלום: התיקון השני הוא קבלת חוק שהגיש חבר הכנסת חנן פורת, בשם כל סיעת המפד"ל, שלפיו תימשך הענקת קצבאות הילדים מטעם הביטוח הלאומי להורי בנים ובנות המשרתים בצה"ל או בשירות הלאומי עד גמר השירות, דהיינו עד גיל 21 לבנים וגיל 20 לבנות.

שאול יהלום: לו היו תיקונים אלה באים יחד עם השוואת קצבאות הביטוח הלאומי, היתה המפד"ל תומכת בכל שלושת התיקונים.

שאול יהלום: מאחר שהממשלה בחרה – קרוב לוודאי ממניעים קואליציוניים, ולא לגופו של עניין – להביא הבוקר רק את השוואת הקצבאות, נוצר, לדעת המפד"ל, מצב לא מאוזן, שאינו מעודד את המשפחות שבניהן משרתים ואינו נותן לחייל המשוחרר את מה שהמדינה חייבת להעניק לו.

שאול יהלום: לכן נמנעה המפד"ל בהצבעה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לשבת.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת רענן כהן, מה הבעיה?

שבח וייס: רק לסדר ההצבעה.

רענן כהן: עולים פה שני חברים טובים שלי, שני חברי כנסת – –

שבח וייס: זה חשוב שהם חברים טובים שלך.

רענן כהן: – – והם מוסרים כאן

רענן כהן: מספרים ונתונים שפשוט מטעים את הציבור בנושא חיילים משוחררים – – –

רפאל איתן: שר האוצר – – –

שבח וייס: מה אתה מציע, חבר הכנסת רענן כהן, שאני אצנזר אותם?

שבח וייס: אתה מציע שאצנזר אותם?

רענן כהן: – – –

שבח וייס: הנה הבעת את עמדתך, בניגוד לתקנון, ברשות שלי.

מיכאל איתן: שר האוצר – – –

מיכאל איתן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: חברים, עוברים להצבעה.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, גמרנו.

שבח וייס: אפשרתי לחבר הכנסת רענן כהן למחות.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אתה לא תוכל להצביע אם תמשיך להסתובב.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: טוב, זה הדבר היחיד שאמרו כאן שלא מוסכם?

קריאה: – – –

שבח וייס: או, יופי, עוד עצה, בראוו.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בהצבעה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שנייה על הסתייגויות לתקציב המדינה לשנת הכספים 1994.

קריאות: – – –

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: אמרת שיש קיזוז.

שבח וייס: אני לא אחראי להסכם קיזוזים, זה לא חלק מהתקנון.

שבח וייס: אפשר להתחיל בהצבעה?

שבח וייס: תעקבו אחרי, אני אשתדל לעשות את זה מהר.

שבח וייס: הצבעה ידנית או אלקטרונית?

קריאות: – – –

שבח וייס: לא מה שאתם אומרים, יש לנו פה ועדה שסידרה את זה.

שבח וייס: ידנית או אלקטרונית?

מאיר שטרית: ידנית.

שבח וייס: טוב, תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים כך, ואני מוכרח להסביר את העניין.

שבח וייס: יש לנו ועדה שכל הזמן מנווטת, וזו החלטה שלה, ואנחנו עובדים על-פי זה, אולי נוכל לקצר – – –

אברהם יחזקאל: אולי נעגן את הוועדה בתקנון?

שבח וייס: תשאל את יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת חגי מירום, הוא יסביר לך מה קרה.

שבח וייס: אנחנו נצביע בבת אחת על כל ההסתייגויות של סעיפים שלמים, אלא אם כן יהיו חברי כנסת שירצו שיצביעו באופן מפורט על ההסתייגויות שלהם, זה היה ההסכם.

שבח וייס: אשר על כן, אנו עוברים להצבעה על כל ההסתייגויות לסעיף הראשון.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגויות?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 01 לא נתקבלו.

שבח וייס: אני מתרשם שההסתייגויות הוסרו.

מאיר שטרית: – – –

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 01, כדעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 02, בעמוד השני.

משה נסים: – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ההסכמה בוועדה היתה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן, מי מדבר בשם הליכוד?

שבח וייס: אני לא יכול להמשיך כך.

קריאה: – – –

שבח וייס: סליחה, בבקשה, אתם רוצים – אני אצביע על כל סעיף, במשך שתי יממות.

משה נסים: – – –

שבח וייס: לא, לא.

שבח וייס: רגע, מספיק.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: תגיעו פעם גם להסכמה ביניכם.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אתה דובר בשם הליכוד?

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: תסתדרו שם; אחרת, אי-אפשר כך.

משה נסים: אדוני היושב-ראש, עצה.

שבח וייס: עצה לחבר הכנסת מיכאל איתן ולוועדה.

משה נסים: אדוני היושב-ראש, אתה מצביע קודם כול מי בעד ההסתייגות, ואחר כך מי נגדה, ואתה אומר: התקבל.

משה נסים: בכל הדרת הכבוד, אתה צריך להגיד: מי בעד הסעיף כהצעת הוועדה.

שבח וייס: זה מה שאמרתי.

משה נסים: לא אמרת.

שבח וייס: אמרתי, עכשיו אני אומר עוד הפעם.

שבח וייס: תודה על ההערה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע שאמרתי, זהו.

שבח וייס: אנו עוברים לעמוד שני, סעיף 02.

שבח וייס: מי תומך בהסתייגויות?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 02 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 02, כהצעת הוועדה?

חיים אורון: אני אבקש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית, בבקשה.

שבח וייס: מדי פעם נעשה הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 02.

שבח וייס: מי בעד סעיף 02, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 02, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 41 נמנעים – אין סעיף 02, כהצעת הוועדה, נתקבל.

קריאה: – – –

שבח וייס: לא.

שבח וייס: כל הערה גוררת כאן שמחה.

שבח וייס: ואנחנו רוצים תקציב ולא שמחה.

שבח וייס: תעזרו לי כולכם, גם השרים.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 3, סעיף 04.

שבח וייס: הסעיף נמשך גם בעמודים הבאים.

שבח וייס: מי תומך בהסתייגויות לסעיף 04?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 04 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות לסעיף 04 הוסרו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 04, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 04, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 04 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נעבור לעמוד 6.

שבח וייס: רבותי, כל הערה עלולה להאריך את העניין.

שבח וייס: עמוד 6, סעיף 03.

שבח וייס: מי תומך?

יעקב שמאי: אמרת עמוד 3.

שבח וייס: לא, אמרתי: עד עמוד 6.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: מספיק כבר.

יעקב שמאי: אל תגיד לי מספיק.

שבח וייס: אמרתי: עד עמוד 6.

שבח וייס: זה הולך לפי סעיפים.

שבח וייס: אני מציין את מספרי העמודים רק כדי לסייע לכם.

שבח וייס: תפסיקו להיתפס לכל מלה.

יעקב שמאי: אדוני היושב-ראש, תבדוק מה אמרת.

יעקב שמאי: אמרת: סעיף 02, עמוד 3.

שבח וייס: ההצבעה היא לפי סעיפים.

שבח וייס: במספרי העמודים, אני רק רוצה לסייע לכם.

שבח וייס: אבל יש כאן הערה, למה לנו להסתבך עוד הפעם.

שבח וייס: מי תומך – הצבעה ידנית – בסעיף 04 כולו, בלי קשר לעמודים?

שבח וייס: סעיף 04 כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 04, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: הכול שב על מקומו בשלום.

שבח וייס: אני לא אדריך עוד על-פי עמודים, רק על-פי סעיפים.

יעקב שמאי: אני מוחה נגד זה שאתה מנהל את הישיבה כמו שאתה רוצה, וזאת לא פעם ראשונה.

קריאות: – – –

שבח וייס: בסדר גמור.

שבח וייס: המחאה התקבלה.

שבח וייס: רבותי, הניחו לזה.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

משה קצב: אני רוצה לומר בשם סיעת הליכוד: היושב-ראש מנהל את הישיבה.

משה קצב: אם יש טעות, כפי שיירשם בסטנוגרמה, כך יהיה.

משה קצב: אל תעירו ליושב-ראש, זה לא עוזר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על ההסתייגויות לסעיף 03.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגויות?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 03 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות לא נתקבלו.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 03, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי תומך?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 03, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים, חברי הכנסת.

שבח וייס: סעיף 35.

שבח וייס: אני חושב שהיה טוב אם הייתי מדריך אתכם לפי עמודים.

שבח וייס: אבל כדי שלא תהיה עוד הפעם תקלה, אני הולך רק לפי סעיפים.

רן כהן: מספרי העמודים עוזרים.

שבח וייס: אני מדריך אתכם לפי מספרי העמודים, קורא סעיפים, ואני מקווה שלא אקבל עוד הפעם הערה כזאת.

שבח וייס: אם אקבל, אקבל.

שבח וייס: עמוד 7, סעיף 35.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון לסעיף 35 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 35, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 35, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים הלאה, חברים.

שבח וייס: סעיף 05, עמוד 8 – רק למי שמתעניין בעמודים.

שבח וייס: מי תומך בהסתייגויות?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 05 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 05, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 05, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף 12 בעמוד 11, למי שמתעניין בעמודים.

שבח וייס: מי תומך בהסתייגויות לסעיף 12?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקונים לסעיף 12 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות לא נתקבלו.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 12 כולו, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 12, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, בכל הכבוד, יש כאן אבסורד.

עובדיה עלי: איך אתה רוצה שנצביע בבת אחת על שני דברים, שהם היפכא מסתברא?

עובדיה עלי: מה ההיגיון?

שבח וייס: קבענו ועדה ונקבעו הסדרים.

שבח וייס: אני מוכן לעשות הפסקת ישיבה להתייעצות של הוועדה המסדרת.

קריאות: לא.

שבח וייס: אם לא, נמשיך.

עובדיה עלי: עם כל הכבוד, יש כאן עניין של היגיון.

עובדיה עלי: סעיף אחד מציע להוסיף, סעיף שני מציע להוריד, ומצביעים על שניהם בבת אחת.

שבח וייס: אתה רוצה שבבת אחת אחשוב גם על זה וגם על ההיגיון, ובבת אחת אקרא את כל הסעיפים.

שבח וייס: זה קשה לי.

עובדיה עלי: אני רציתי להתנגד לסעיף הראשון ולהצביע בעד הסעיף השני.

שבח וייס: אני מבין.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אולי בכל זאת יהיה איזה סידור כאן.

חיים אורון: היתה הסכמה – – –

שבח וייס: היתה הסכמה.

שבח וייס: כל מי שרוצה יכול לבקש להצביע בנפרד.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, מייד נפתור את זה.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, זה יוסדר.

עובדיה עלי: אי-אפשר לעשות פארסה מכל הדיון הזה.

חגי מירום: יש לך נציג.

חגי מירום: דבר אתו.

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום, זה יוסדר מייד.

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, בבקשה.

חיים אורון: היתה הסכמה שאנחנו מצביעים בשיטה הזאת, אלא אם כן מישהו מבקש להצביע בסעיף מסוים באופן נפרד.

חיים אורון: אם מבקשים, נצביע בנפרד.

שבח וייס: אתה מבקש שנצביע על זה באופן נפרד.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: תיכף יהיה ויכוח למה מדברים.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אני מבין שהשעה מאוחרת והסבלנות – – –

שבח וייס: לי יש.

שבח וייס: אני מוכן לשבת עד השנה הבאה.

עובדיה עלי: כולם רוצים להגיע הביתה.

עובדיה עלי: עם ישראל צופה בנו, אי-אפשר לעשות צחוק מהכנסת.

עובדיה עלי: עם כל הכבוד להסדרים ולסיכום בין חבר הכנסת איתן לבין חבר הכנסת אורון, אתה לא יכול להצביע ביחד על דברים סותרים.

עובדיה עלי: אני מבקש לפעול בהיגיון, גם אם זה ייקח עוד עשר דקות, לכבודה של הכנסת, לכבודך ולכבודנו.

שבח וייס: בסדר גמור.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, תודיע לי בסופו של דבר איך אנחנו ממשיכים להפעיל את המנגנון ביחד.

מיכאל איתן: אני מבקש לומר, ששום זכות של שום חבר כנסת לא נפגעה.

מיכאל איתן: כל מה שביקשנו הוא להצביע לפי פרקים.

מיכאל איתן: אם יש דרישה עקרונית של מישהו להצביע לפי סעיף, נכבד את בקשתו ואת זכותו על-פי התקנון.

יעקב שמאי: – – –

מיכאל איתן: תסלח לי, אל תתווכח אתי.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: קיבלתי את הצעתך.

שבח וייס: הצבענו פעם שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, מה אתה עוד רוצה.

מיכאל איתן: יש לנו עוד הרבה הצבעות הלילה.

מיכאל איתן: אם יש בקשה, כל מה שאני מבקש – אפשר להעביר אותה, אנחנו נצביע בהתאם.

מיכאל איתן: לא נפגע בתקנון.

שבח וייס: תודה רבה.

עובדיה עלי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אני הולך לעשות את זה.

תמר גוז'נסקי: הודעה.

שבח וייס: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להודיע שההסכם הזה נעשה בלי שום התייעצות, לפחות לא עם סיעת חד"ש.

תמר גוז'נסקי: אנחנו שמענו עליו רק עכשיו, והייתי די המומה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להודיע שההצבעות על כל ההסתייגויות של סיעת חד"ש יהיו נפרדות.

שבח וייס: נצביע בנפרד.

שבח וייס: חברי הכנסת, לא נוכל לקיים פה דיון תקנוני מחדש.

שבח וייס: זה לא ילך.

שבח וייס: תניחו.

שבח וייס: יש פה הנהגה בעניין הזה, תהיו קצת קואופרטיבים בעניין הזה עם ההנהגה שלכם.

שבח וייס: עכשיו אני לוקח את ההערה של חבר הכנסת עובדיה עלי ושואל אותו אם הוא רוצה בעניין הזה הצבעה נפרדת.

שבח וייס: נצביע.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, חבר הכנסת חגי מירום, חבר הכנסת גדליה גל, חבר הכנסת חיים אורון וחבר הכנסת דן תיכון, אני הייתי משוכנע שיש כאן הסכמה ויש לויאליות סיעתית להסכמה.

שבח וייס: אחת מן השתיים, או שאני אצביע בנפרד על כל הסתייגות ואני אעשה את זה מהר ונגמר העניין, או שנעשה הפסקה של שתיים-שלוש דקות כדי שתחליטו מה עושים.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אין כאן עניין להפסקה ואין כאן עניין להסכמה.

מיכאל איתן: יש עניין של תקנון.

מיכאל איתן: ההסכמה יכולה להיות רק בכפוף לתקנון.

מיכאל איתן: ברגע שסיעת חד"ש ביקשה הצבעה על הסתייגויותיה בנפרד, לא יכולה להיות שום הסכמה.

מיכאל איתן: זה מעוגן בתקנון ואנחנו חייבים לעבוד בהתאם.

מיכאל איתן: על מנת לייעל, אני מציע שלא ללכת סעיף סעיף, אלא אם מבקשים, אלא פרק פרק.

מיכאל איתן: כלומר, אם לסיעת חד"ש יש קבוצה של הסתייגויות, לפי קבוצה של הסתייגויות.

עובדיה עלי: אני מתנגד.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עובדים כך.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, מכיוון שיש התנגדות גם בסיעתך, אני עובר להצבעה על כל סעיף.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, הצעתך נתקבלה, מצביעים על כל סעיף, אלא אם כן אתם מוותרים.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף 13.

שבח וייס: כל סעיף בנפרד.

שבח וייס: תודה.

סילבן שלום: יש הסתייגות לגבי התעשייה האווירית.

סילבן שלום: אני דורש הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: איזה עמוד?

שבח וייס: אני רוצה לדעת בפעם האחרונה מהוועדה שעזרה לנו במשך השבועיים מה קורה פה.

שבח וייס: כל אחד מבקש בקשה אחרת.

שבח וייס: אני אעבוד לפי התקנון אם לא יהיה הסדר.

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום, אתה מוועדת הכנסת.

שבח וייס: רצינו לקצר, אמרו לי שיש הסדר.

שבח וייס: אם אין, אני חוזר לתקנון.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, אני מציע בשלב הזה, כשאין הסכמות בחלק מן הבית נלך סעיף סעיף, אלא אם כן יגובשו במהלך הערב הסכמות ואז נפעל אחרת.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מפנה אתכם עכשיו לסעיף 13.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברי סיעת חד"ש?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 13 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת עמיר פרץ?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ע' פרץ לסעיף 13 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בני בגין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ז"ב בגין לסעיף 13 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 13 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 13 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 13 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 13, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 25.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברי סיעת חד"ש?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 25 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 25, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 25, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 45.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 45 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על סעיף 45 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 45, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 51.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת ענת מאור.

ענת מאור: מסירה.

שבח וייס: מסירה, תודה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון לסעיף 51.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 51 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 51 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 51, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 55, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 55 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 55 נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 83.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן?

שבח וייס: מי נגד?

רענן כהן: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של סיעת חד"ש?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 83 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מצא?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 83 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 83 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 83 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בסעיף 83, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 83, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 84, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 84 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 84 נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: סעיף 99, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בסעיף כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 99 נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לסעיף קרן לבנק ישראל, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף קרן לבנק ישראל נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 89, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי תומך בסעיף כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 89 נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: סעיף 06.

שבח וייס: הסתייגות של חברי סיעת המפד"ל.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת המפד"ל לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: מסיר.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת אסעד לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אסעד לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת זאבי לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת זאבי לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת שאקי לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת דיין.

אלי דיין: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: יפה מאוד.

קריאה: מה זה יפה מאוד?

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת ונונו ותיכון לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ונונו ותיכון לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת בא-גד לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת בא-גד לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת עמור לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת עמור לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת הירשזון לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת הירשזון לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת עלי ושמאי לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת עלי ושמאי לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת שלום לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת שלום לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת שטרית לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת שטרית לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת גור לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת גור לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת מצא לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מצא לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת נחמן וקופמן לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת נחמן וקופמן לתיקון סעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון, לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת מנע לסעיף 06.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מנע לסעיף 06 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 06, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 06, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 06 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אני עובר לסעיף 14.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת בא-גד לסעיף 14.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת בא-גד לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של סיעת חד"ש לסעיף 14.

שבח וייס: התיקון של סיעת חד"ש לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של סיעת חד"ש לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של סיעת מד"ע לסעיף 14.

שבח וייס: התיקון של סיעת מד"ע לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של סיעת מד"ע לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון לסעיף 14.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: יש כאלה שלא מצביעים, וזה כמעט אושר.

שבח וייס: אלה שעכשיו מצביעים מפריעים גם לא מצביעים.

דן מרידור: מה זה?

דן מרידור: אולי הם לא רוצים להצביע?

דן מרידור: מה זה?

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת מצא לסעיף 14.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מצא לסעיף 14 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 14, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 14, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: יש חברי כנסת שלא מצביעים כל הזמן, וזה יכול להפריע.

שבח וייס: אני עובר לסעיף 18.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת רענן כהן לסעיף 18.

רענן כהן: אני מסיר.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת אסעד אסעד לסעיף 18.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אסעד לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 18.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 18.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון לסעיף 18.

מיכאל איתן: אנחנו מבקשים הצבעה אישית.

שבח וייס: אתה מתכוון להסתייגות בעמוד 26 בסעיף 18, של חברי הכנסת שלמה בוחבוט ודן תיכון.

שבח וייס: השלישית מלמטה, נכון?

שבח וייס: מענקי איזון לרשויות המקומיות.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אני מתכוון לתיקון השלישי: "מענק מיוחד לערי הפיתוח בגליל ובנגב".

שבח וייס: התיקון השלישי של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון, כתוב שם: "מענק מיוחד לערי הפיתוח בגליל ובנגב".

שבח וייס: על זה עושים הצבעה אישית.

שבח וייס: אנחנו מצביעים קודם על ההסתייגויות 1 ו-2 של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון לסעיף 18.

שבח וייס: לגבי השלישית, יש תקדים ליבאי.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון, תיקון מס' 1?

שבח וייס: תיקון מס' 1 של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: תיקון מס' 1 של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את תיקון מס' 2 של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון לסעיף 18.

שבח וייס: תיקון מס' 2 של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: תיקון מס' 2, של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון, לסעיף 18, לא נתקבל.

שבח וייס: על תיקון מס' 3 של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון לסעיף 18 תהיה הצבעה אישית.

שבח וייס: אם לא תפריעו, אולי נגמור בשחר את ההצבעה.

שבח וייס: בבקשה, אדוני המזכיר.

שבח וייס: בבקשה, בקול רם ומהר.

ש' יעקבסון: חבר הכנסת בוחבוט מבקש להסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: גם אם חבר הכנסת בוחבוט מבקש להסיר, חבר הכנסת תיכון מתנגד לכך.

שבח וייס: ובכן, תהיה הצבעה אישית.

שבח וייס: מי שעושה חבורות, שייקח את הסיכון.

קריאות: – – –

שבח וייס: אני מבקש מהמזכיר לקיים הצבעה אישית.

שבח וייס: אני מבקש, תעשה את זה מהר.

לימור לבנת: אתה מדריך.

שבח וייס: למה את מפריעה, חברת הכנסת לבנת, למה?

שבח וייס: למה?

שבח וייס: למה?

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: איום ונורא.

שבח וייס: נורא נכון?

ש' יעקבסון: שמואל אביטל – נגד

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: הלאה, הלאה.

שבח וייס: תמשיך.

שבח וייס: אדוני המזכיר, תמשיך.

ש' יעקבסון: רפאל אדרי – נגד; אהוד אולמרט – אינו נוכח; אורי אור – נגד

שבח וייס: יותר מהר.

ש' יעקבסון: חיים אורון – נגד; דליה איציק – נגד; מיכאל איתן – בעד; רפאל איתן – נמנע; רפאל אלול – נגד; שולמית אלוני – נגד; טלב אלסאנע – נגד; אסעד אסעד – בעד; יוסף בא-גד – בעד; זאב בנימין בגין – בעד; פיני בדש – בעד; שלמה בוחבוט – נגד

קריאות: הו, הו.

שבח וייס: תמשיך.

שבח וייס: תמשיך.

שבח וייס: אדוני המזכיר, תמשיך.

ש' יעקבסון: אברהם בורג – נגד; יגאל ביבי – בעד

קריאות: – – –

שבח וייס: תמשיך.

ש' יעקבסון: יוסף ביילין – אינו נוכח; נעמי בלומנטל – בעד; בנימין בן-אליעזר – נגד; אליהו בן-אלישר – בעד; אליהו בן-מנחם – נגד; שלמה בניזרי – נגד; עוזי ברעם – אינו נוכח; תמר גוז'נסקי – נמנעת שאול גוטמן – אינו נוכח; מיכה גולדמן – נגד; אלכס גולדפרב – בעד; אלי גולדשמידט – נגד; אפרים גור – בעד; מרדכי גור – אינו נוכח; גדליה גל – נגד; אריה גמליאל – נגד; אלי דיין – נגד; חיים דיין – בעד; יעל דיין – נגד; עבד-אלוהב דראושה – נגד; אריה דרעי – אינו נוכח; אברהם הירשזון – בעד; שמואל הלפרט – נגד; זבולון המר – בעד; צחי הנגבי – בעד; שבח וייס – נגד; יוסף ונונו – נמנע; רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – נגד; תופיק זיאד – אינו נוכח; עמנואל זיסמן – נגד; אליעזר זנדברג – בעד; וליד חאג' יחיא – נגד; נעמי חזן – נגד; מיכאל חריש – נגד; בנימין טמקין – נגד; סאלח טריף – אינו נוכח; שאול יהלום – בעד; אברהם יחזקאל – נגד; רן כהן – נגד; רענן כהן – נגד; יוסי כץ – נגד; לימור לבנת – בעד; מאשה לובלסקי – נגד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – בעד; דוד ליבאי – נגד; עוזי לנדאו – בעד; יורם לס – נגד; ענת מאור – נגד; משה מאיה – אינו נוכח; דוד מגן – אינו נוכח; האשם מחאמיד – נמנע; רוני מילוא –

שבח וייס: רוני מילוא כבר לא חבר כנסת.

ש' יעקבסון: חגי מירום – נגד; דוד מנע – בעד; נואף מסאלחה – נגד; יהושע מצא –

שבח וייס: חברת הכנסת סלמוביץ, מה הבעיה?

אסתר סלמוביץ: – – –

שבח וייס: אם אין 120 חברי כנסת?

אסתר סלמוביץ: – – –

שבח וייס: התשובה פשוטה מאוד – סעיף שלישי בחוק-יסוד: הכנסת אומר, שהכנסת תהיה בת 120 בהיבחרה.

שבח וייס: תודה, נא להמשיך.

דן מרידור: יש גם עכשיו 120.

שבח וייס: ודאי שיש 120.

שבח וייס: אני יודע.

שבח וייס: אין לנו זמן להרצאה.

ש' יעקבסון: יהושע מצא – בעד; דן מרידור – בעד; רון נחמן – בעד; אורה נמיר – נגד; משה נסים – בעד; בנימין נתניהו – בעד; אסתר סלמוביץ – בעד; אפרים סנה – נגד; יוסף עזרן – אינו נוכח; עובדיה עלי – בעד; שאול עמור – אינו נוכח; אברהם פורז – נגד; חנן פורת – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – אינו נוכח; מנחם פרוש – נגד; שמעון פרס – נגד; עמיר פרץ – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; יאיר צבן – נגד; דוד צוקר – אינו נוכח; אביגדור קהלני – נגד; חיים קופמן – בעד; ישראל קיסר – נגד; משה קצב – בעד; יצחק רבין – נגד; אברהם רביץ – אינו נוכח; אמנון רובינשטיין – נגד; חיים רמון – נגד; אבנר חי שאקי – בעד; גונן שגב – בעד; גדעון שגיא – נגד; אברהם שוחט – נגד; משה שחל – נגד; מאיר שטרית – בעד; שמעון שטרית – נגד; דב שילנסקי – בעד; סילבן שלום – בעד; יעקב שמאי – בעד; יצחק שמיר – אינו נוכח; יעקב שפי – נגד; אברהם שפירא – נגד; אריאל שרון – בעד; יוסי שריד – נגד; דן תיכון – בעד תודה.

שבח וייס: עכשיו, רבותי, מהר מאוד לקרוא את שמות אלה שבסיבוב ראשון לא היו, כמקובל.

ש' יעקבסון: אהוד אולמרט – אינו נוכח; יוסף ביילין – אינו נוכח; עוזי ברעם – אינו נוכח; שאול גוטמן – אינו נוכח; מרדכי גור – אינו נוכח; אריה דרעי – אינו נוכח; תופיק זיאד – אינו נוכח; סאלח טריף – אינו נוכח; משה מאיה – אינו נוכח; דוד מגן – אינו נוכח; יוסף עזרן – אינו נוכח; שאול עמור – אינו נוכח; רפאל פנחסי – אינו נוכח; עמיר פרץ – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; דוד צוקר – אינו נוכח; אברהם רביץ – אינו נוכח; יצחק שמיר – אינו נוכח

שבח וייס: האם יש מישהו באולם שלא קראו את שמו?

שבח וייס: – אין.

שבח וייס: נא לעבור לספירה.

קריאה: אפשר לצלצל.

שבח וייס: נא לצלצל, כי חלק מהקהל התפזר.

שבח וייס: חברי הכנסת, הרי תוצאות ההצבעה.

שבח וייס: נא לשבת, כי אנחנו ממשיכים.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההצבעה על ההסתייגות השלישית מתוך ההסתייגויות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון – אלה התוצאות: 56 חברי כנסת נגד, 41 בעד.

שבח וייס: לפיכך, ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

שבח וייס: נא לשבת.

קריאה: אין נמנעים?

שבח וייס: יש ארבעה נמנעים.

שבח וייס: אבל זה לא משנה את התוצאה.

שבח וייס: להבא, אני מבקש להודיע גם על נמנעים, כי הרי תהיה שאלה על כל נושא.

שבח וייס: חברי הכנסת, אם לא תשבו, אני אתקשה לקבוע למי יש רוב.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברי הכנסת זיסמן ותיכון?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' זיסמן וד' תיכון לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת הירשזון?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד הבא, עמוד 27, לצורך התמצאות.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שגב?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא אושרה.

שבח וייס: ההסתייגות של חברי הכנסת עלי ושמאי – מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף – מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אפרים גור, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת יהושע מצא, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 18 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על סעיף 18 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 18, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עכשיו לעמוד 28.

שבח וייס: סעיף 57.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת של סיעת חד"ש, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של סיעת מד"ע, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת בא-גד, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת בוחבוט.

שלמה בוחבוט: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת זיסמן.

עמנואל זיסמן: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אסעד.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא לעבור לעמוד הבא.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אלול?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' אלול לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת שגב, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת טריף, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 57 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מי לסעיף 57, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 57, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 30.

שבח וייס: נא לעקוב אחרי.

שבח וייס: סעיף 07.

שבח וייס: התיקון של סיעת המפד"ל, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מפד"ל לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת רפאל איתן, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת רחבעם זאבי, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אתה הסרת את כולן, או שאתה רוצה להסיר אחת אחת?

שבח וייס: תגיד לי את כולן.

שבח וייס: הסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת חיים דיין, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

שלמה בוחבוט: מוותר.

שבח וייס: מוותר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת הירשזון, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לעמוד הבא.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת רפאל אלול, מי בעד?

רפאל אלול: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת עמיר פרץ, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ע' פרץ לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אפרים גור, מי בעד?

מיכאל איתן: רק רגע.

מיכאל איתן: ל"משמר היישובים" – אנחנו מבקשים הצבעה אלקטרונית.

קריאות: – – –

שבח וייס: תחליטו ותודיעו לי.

מיכאל איתן: "משמר היישובים" ו"שירות רפואי לאסיר" – אלקטרונית.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים ידנית על סעיפים 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11.

שבח וייס: על שני הסעיפים האחרים נצביע אחר כך הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות?

שבח וייס: התיקונים של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07, למעט תיקונים מס' 3 ו-9, לא נתקבלו.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים אלקטרונית, בנפרד או על שניהם יחד, מה דעתך?

שבח וייס: אחד אחד.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהסתייגות מס' 3 של חבר הכנסת גור, מתוך הסט הזה?

שבח וייס: אנחנו מצביעים אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 5 בעד תיקון מס' 3 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07 – 35 נגד – 57 נמנעים – 1 תיקון מס' 3 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: 35 תומכים, 57 מתנגדים, נמנע אחד – הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור, מתוך הסט הזה, שמסומנת במספר 9?

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 6 בעד תיקון מס' 9 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07 – 35 נגד – 57 נמנעים – 2 תיקון מס' 9 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: 35 תומכים, 57 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, גם היא הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים עכשיו בהצבעה ידנית.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת מצא, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: לא התקבלה.

שבח וייס: אנחנו נעבור לעמוד הבא.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן, וד' תיכון

שבח וייס: לא התקבלה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת נחמן רון וחיים קופמן, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 07 לא נתקבל.

שבח וייס: לא התקבלה.

שבח וייס: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 07, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 07, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נעבור אתי לעמוד 33.

שבח וייס: סעיף 52.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול.

רפאל אלול: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אפרים גור, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 52 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: יש איזו בעיה, רק שנייה.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אם יש ניגודים – תעיר לנו.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי – אם יש, אין בעיה, נצביע בנפרד.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 52.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אם יש ניגודים – תעיר לנו.

שבח וייס: אין לנו בעיה לעשות הצבעה.

עובדיה עלי: – – –

שבח וייס: אז תעיר לנו.

שבח וייס: כל אחד צריך לתרום פה.

שבח וייס: רענן כהן – מסיר.

שבח וייס: רפי אלול – מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת גור לא התקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 52

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, סעיף 52 כהצעת הוועדה, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 52, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד הבא.

שבח וייס: סעיף 08.

שבח וייס: סיעת המפד"ל, מי בעד?

שבח וייס: מסירים.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק – מסירה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת הירשזון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: לא התקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת אלול – מסיר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מנע, מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת רון נחמן וחיים קופמן, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד הבא.

שבח וייס: חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 08 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו מצביעים עכשיו – הצבעה על סעיף 08 כהצעת הוועדה, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 08, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד 36, סעיף 53.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת רון נחמן וחיים קופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 53 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נצביע על ההסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 53 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 53, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 53, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 53 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אבקש להתקדם אתי לעמוד 37.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אבקש לראות בהצבעה זו הצבעה על כל ההסתייגויות של סיעת המפד"ל.

שבח וייס: בסדר גמור.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על כל ההסתייגויות של סיעת המפד"ל מרגע זה ועד לעמוד האחרון ועד לסעיף האחרון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקונים של חברי סיעת המפד"ל מסעיף 09 ועד סוף לוח ההסתייגויות לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגויות של סיעת המפד"ל הוסרו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן – מסיר.

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת מד"ע לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת זאבי, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת סילבן שלום, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת יהושע מצא, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד הבא, עמוד 38.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 09

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של דוד מנע, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 09 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 09 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 09, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 39, לסעיף מס' 10.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת מאיר שטרית, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 10 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת נחמן רון וחיים קופמן, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 10 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת דוד מנע, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 10 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו מצביעים על סעיף 10, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 40, סעיף 19.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת מסיעת מד"ע, מי בעד?

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש להסיר את ההסתייגות הזו וכל ההסתייגויות של מד"ע.

שבח וייס: להסיר או להצביע?

עבד-אלוהב דראושה: להסיר.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים, באותו עמוד, להסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

מיכאל איתן: "קליטת מדענים עולים" – אלקטרונית.

יצחק לוי: ההצבעה הזאת היא הצבעה על כל ההסתייגויות של סיעת המפד"ל.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עורכים הצבעה אלקטרונית על הסתייגות מס' 2, סעיף 19 – "קליטת מדענים עולים", הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 7 בעד תיקון מס' 2 של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 19 – 40 נגד – 58 נמנעים – אין תיקון מס' 2 של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 19 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: מי תומך בסעיף 19, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 19, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 19, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 41, סעיף 26.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אברהם הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אברהם פורז.

אברהם פורז: מסיר.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז מסיר את ההסתייגות.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 42.

שבח וייס: נא לעקוב אחרי.

שבח וייס: האם כל ההסתייגויות של המפד"ל הן עם שמות?

יצחק לוי: הסיעתיות.

שבח וייס: תודה רבה על ההערה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת עלי ושמאי.

עובדיה עלי: אני מבקש להסיר.

שבח וייס: אתה בעצמך מסיר את ההסתייגות.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 26 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 26, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: סעיף 26, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 43, לסעיף 20.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת איתן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: סיעת חד"ש הסירה את הסתייגותה?

שבח וייס: – לא.

מיכאל איתן: למעט סעיף 6 – "יום חינוך ארוך".

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של סיעת חד"ש, למעט סעיף 6? יצביע, מי נגד?

שבח וייס: התיקון של סיעת חד"ש לסעיף 20, למעט תיקון מס' 6, לא נתקבל.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על תיקון מס' 6 – "יום חינוך ארוך" – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 8 בעד תיקון מס' 6 של סיעת חד"ש לסעיף 20 – 40 נגד – 53 נמנעים – 2 תיקון מס' מס' 6 של סיעת חד"ש לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 תומכים, 53 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, גם הסתייגות זו הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של סיעת מד"ע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של סיעת מד"ע לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אברהם שפירא – אתה מסיר אותה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת מנחם פרוש – אתה מסיר אותה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 44, להסתייגות של חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' הלפרט לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אלעזר זנדברג.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

אסעד אסעד: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על סעיף 8 בהסתייגות שלי.

שבח וייס: אני מצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד, תיקונים 1 עד 11, למעט סעיף 8.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקונים מס' 11-1 של חבר הכנסת א' אסעד, למעט תיקון מס' 8, לסעיף 20, לא נתקבלו.

שבח וייס: תיקונים 11-1, למעט תיקון 8, הוסרו.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על תיקון מס' 8 של חבר הכנסת אסעד אסעד בהצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 9 בעד תיקון מס' 8 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 20 – 42 נגד – 57 נמנעים – אין תיקון מס' 8 של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: 42 תומכים, 57 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, גם תיקון זה הוסר.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן – מסיר אותה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, אתה מסיר את כל ההסתייגויות?

רענן כהן: את כולן.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת יוסף בא-גד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 45, להסתייגות של חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולפרב לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון.

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית על תיקון מס' 1 – יום חינוך ארוך.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון, מלבד תיקון מס' 1?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון, מלבד תיקון מס' 1, לסעיף 20

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לתיקון מס' 1 בהסתייגות של בוחבוט ותיכון, בהצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 10 בעד תיקון מס' 1 של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 20 – 43 נגד – 56 נמנעים – אין תיקון מס' 1 של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: 43 תומכים בהסתייגות, 56 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, גם הסתייגות זו לא נתקבלה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת חיים דיין.

חיים דיין: הצבעה אלקטרונית על סעיפים 1 ו-3.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת חיים דיין, חוץ מתיקונים 1 ו-3.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין, למעט תיקונים מס' 1 ו-3, לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לתיקונים 1 ו-3 של חברי הכנסת ונונו ותיכון, בהצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 11 בעד תיקונים מס' 1 ו-3 של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 20 – 42 נגד – 57 נמנעים – 1 תיקונים מס' 1 ו-3 של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: חבר הכנסת עמנואל זיסמן הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא אושרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 46, להסתייגות של חבר הכנסת אברהם הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר את הסתייגותו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

יגאל ביבי: אני מבקש להצביע אלקטרונית על תיקון מס' 4.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי, למעט תיקון מס' 4.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי, למעט תיקון מס' 4, לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים הצבעה אלקטרונית על תיקון מס' 4.

שבח וייס: הצבעה מס' 12 בעד תיקון מס' 4 של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 20 – 39 נגד – 52 נמנעים – 2 תיקון מס' 4 של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: 39 תומכים, 52 מתנגדים, שני נמנעים, גם זה לא התקבל.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 47, להסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: מי בעד? מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 48.

אפרים גור: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על סעיפים 1, 3, 5, 14.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור, חוץ מסעיפים 1, 3, 5, 14.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי מתנגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור, למעט סעיפים מס' 1, 3, 5 ו-14, לסעיף 20 לא

שבח וייס: ההסתייגות לא אושרה.

שבח וייס: האם אתה מסכים שנצביע אלקטרונית על ארבעה התיקונים ביחד?

שבח וייס: – בסדר.

שבח וייס: מי בעד סעיפים 1, 3, 5, 14?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 13 בעד תיקונים מס' 1, 3, 5 ו-14 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 20 – 42 נגד – 59 נמנעים – 2 תיקונים מס' 1, 3, 5 ו-14 של חבר הכנסת א' גור לסעיף 20 לא נתקבלו.

שבח וייס: 42 תומכים, 59 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 20 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 20, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 20, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 20 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 49, לסעיף 21.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו עוברים להסתייגות של סיעת חד"ש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של סיעת חד"ש לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: סיעת מד"ע הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את הסתייגותו.

מיכאל איתן: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על סעיף מס' 2 בהסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון.

שבח וייס: אנחנו מצביעים הצבעה אלקטרונית על כל ההסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון.

קריאות: בוז – – –

שבח וייס: כך זה יימשך עד הבוקר?

שבח וייס: הצבעה מס' 14 בעד התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 21 – 43 נגד – 54 נמנעים – 3 התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: 43 בעד, 54 נגד, שלושה נמנעים – ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק הסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור מסירה את הסתייגותה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

יעקב שמאי: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית להסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 15 בעד התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 21 – 40 נגד – 59 נמנעים – 2 התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 תומכים, 59 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת ד' מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 21 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 21 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 21, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: נא להתקדם לעמוד 51, סעיף 60, הסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

אסעד אסעד: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: אלקטרונית אתה רוצה?

שבח וייס: למדו את הפטנט.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על כל ההסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 16 בעד התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 60 – 44 נגד – 56 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 60 לא נתקבל.

שבח וייס: 44 בעד, 56 מתנגדים, ללא נמנעים.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אסעד אסעד לא נתקבל.

שבח וייס: אני לא אעביר את זה ל-5, כי לא כולם עירנים פה.

שבח וייס: שמעתי כבר את העצות האלה.

שבח וייס: תודה על העצות.

שבח וייס: על כל עצה אני מודה מראש.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגויות של חברי סיעת חד"ש?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 60 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת פרוש.

מנחם פרוש: מסיר.

שבח וייס: הסרת.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הלפרט.

שבח וייס: הסרנו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בוחבוט.

שלמה בוחבוט: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אלי דיין.

אלי דיין: מסיר.

שבח וייס: בראוו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 60 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: מי בעד סעיף 60 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 60, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 60 כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 52, סעיף 22.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, כל ההסתייגות שלי – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על כל הסעיף של חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 17 בעד התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 22 – 42 נגד – 55 נמנעים – 1 התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: 42 בעד, 55 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: לפיכך, התיקון לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי סיעת חד"ש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אברהם שפירא.

אברהם שפירא: מסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מנחם פרוש.

מנחם פרוש: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שמואל הלפרט: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 53.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

יגאל ביבי: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית להסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 18 בעד התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 22 – 38 נגד – 57 נמנעים – 2 התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: 38 תומכים, 57 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: מה לעשות, זה לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת רון נחמן וחיים קופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 22 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפיכך אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 22.

שבח וייס: מי בעד הצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 22, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 22 כהצעת הוועדה אושר.

שבח וייס: נא להתקדם עמי לעמוד 54, סעיף 23.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: מסיר.

שבח וייס: טוב.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת זנדברג.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי סיעת חד"ש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שפירא.

אברהם שפירא: מסיר.

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הלפרט.

חגי מירום: דילגת על הסתייגותו של חבר הכנסת רפאל איתן.

שבח וייס: זה קטנצ'יק שם.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רפאל איתן?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושרה.

שבח וייס: תודה על ההערה.

שבח וייס: היא לגמרי במקום.

שבח וייס: חברי הכנסת שפירא והלפרט הסירו את הסתייגויותיהם.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: מסיר.

שבח וייס: הסיר.

שבח וייס: נא לעבור אתי עמוד קדימה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת חיים דיין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יהושע מצא.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

מיכאל איתן: אני מבקש, סעיף 2 בהסתייגות הבאה, הקמת שני מקלטים נוספים לנשים מוכות, 1.5 מיליון שקלים, הצבעה אישית.

מיכאל איתן: מייד אציג לך את החתימות.

מיכאל איתן: כל הסעיפים לאחר מכן, הצבעה אלקטרונית, אחד אחד.

שבח וייס: אתה לא צריך להשיג לי חתימות.

שבח וייס: יש לנו הסכם על הצבעה אישית.

שבח וייס: בסדר, תגיש לי חתימות.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצבעה אלקטרונית על סעיפים 1, 3 – חבר הכנסת מיכאל איתן, תעקוב אחרי, כי פה מדברים ותהיה טעות.

מיכאל איתן: סעיף 1 הצבעה ידנית.

מיכאל איתן: סעיף 2 הצבעה אישית, וכל השאר הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים ידנית על סעיף 1.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקון מס' 1 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי,

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים הצבעה אלקטרונית על סעיפים 3, 4, 5, 6, 7, 8.

שבח וייס: יחד, חבר הכנסת איתן?

מיכאל איתן: על כל סעיף בנפרד.

שבח וייס: אנחנו מצביעים אלקטרונית על סעיף 3.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 19 בעד תיקון מס' 3 לסעיף 23 – 46 נגד – 52 נמנעים – 2 תיקון מס' 3 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 46 בעד, 52 נגד, שני נמנעים.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 4.

שבח וייס: הצבעה מס' 20 בעד תיקון מס' 4 לסעיף 23 – 43 נגד – 52 נמנעים – 1 תיקון מס' 4 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 43 בעד, 52 נגד, נמנע אחד.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 5.

שבח וייס: הצבעה מס' 21 בעד תיקון מס' 5 לסעיף 23 – 43 נגד – 50 נמנעים – 2 תיקון מס' 5 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 43 בעד, 50 נגד, שני נמנעים.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 6.

שבח וייס: הצבעה מס' 22 בעד תיקון מס' 6 לסעיף 23 – 43 נגד – 52 נמנעים – 1 תיקון מס' 6 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 43 בעד, 52 נגד, נמנע אחד.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 7.

שבח וייס: הצבעה מס' 23 בעד תיקון מס' 7 לסעיף 23 – 45 נגד – 54 נמנעים – 1 תיקון מס' 7 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 45 בעד, 54 נגד, נמנע אחד.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 8.

שבח וייס: הצבעה מס' 24 בעד תיקון מס' 8 לסעיף 23 – 44 נגד – 55 נמנעים – 2 תיקון מס' 8 של חברי הכנסת ד' איציק, א' בורג, נ' בלומנטל, א' דיין, ע' דראושה, נ' חזן, ל' לבנת, ת' גוז'נסקי, א' סלמוביץ, ר' פנחסי, א"ח שאקי, מ' שטרית וס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: 44 בעד, 54 נגד, שני נמנעים.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: נצביע עתה הצבעה אישית על סעיף 2.

שבח וייס: אדוני המזכיר, בבקשה.

שבח וייס: הוגשו חתימות.

נעמי חזן: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן, זה יהיה בסדר גמור.

קריאות: – – –

שבח וייס: לימור לבנת.

קריאות: – – –

שבח וייס: לא, לא, תן להם קצת לצרוח.

שבח וייס: אדוני המזכיר.

שבח וייס: אפשר להמשיך?

שבח וייס: אני שואל אם אפשר להמשיך?

קריאות: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן.

שבח וייס: אני מציע שתעלו על הכיסאות ותצעקו.

שבח וייס: טוב?

שבח וייס: – יותר טוב.

שבח וייס: אחר-כך – על היציע.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: עוברים להצבעה אישית.

ש' יעקבסון: שמואל אביטל – נגד

קריאות: – – –

שבח וייס: לא, לא, אדוני המזכיר.

שבח וייס: זה לא ילך.

שבח וייס: אנחנו רוצים לעבור להצבעה אישית.

שבח וייס: נא להירגע.

שבח וייס: חברי הכנסת סילבן שלום ולימור לבנת.

שבח וייס: אנחנו רוצים לעבור להצבעה אישית.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: אדוני השר רמון.

שבח וייס: חברי הכנסת יהלום, חנן פורת, חגי מירום, בני בגין, סילבן שלום.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: בואו תעזרו לנו.

שבח וייס: אפשר, אם אתם רוצים, לעלות על הכיסא כאן.

שבח וייס: לא? – חשבתי, שם, בסביבה הזאת.

שבח וייס: אני יכול גם לספק רמקול.

שבח וייס: תודה רבה.

לימור לבנת: לאן אתן בורחות?

לימור לבנת: אני רואה שיוצאים מהאולם.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, את תרשי לי לערוך הצבעה או שאצטרך להוציא אותך?

שבח וייס: אני רוצה לערוך הצבעה.

קריאות: – – –

שבח וייס: אני קורא את חברת הכנסת נעמי בלומנטל לסדר.

שבח וייס: אני קורא את חברת הכנסת לימור לבנת לסדר.

שבח וייס: אני קורא לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: תודה.

עוזי לנדאו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אני לא קורא אותך לסדר כי זה לא יעזור.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אדוני המזכיר, בבקשה.

ש' יעקבסון: שמואל אביטל – נגד; רפאל אדרי – נגד

קריאות: – – –

שבח וייס: לא, לא, לא.

שבח וייס: נא לעצור.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו.

שבח וייס: תסתכלו איך הוא אפילו לא מפנה את הפנים.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, שמעת שאני קורא לך?

עוזי לנדאו: לא.

שבח וייס: נא תשמע.

שבח וייס: אתם ביקשתם הצבעה אישית.

שבח וייס: תאפשרו את קיומה.

שבח וייס: חבר הכנסת פנחסי, זה הזמן עכשיו לעשות את זה?

שבח וייס: אדוני המזכיר, מההתחלה.

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: שמואל אביטל – נגד

שבח וייס: אני מבקש שהמיקרופון יהיה יותר קרוב אליך.

שבח וייס: רגע, תעזרו לו.

שבח וייס: אם אפשר – נא להגביר את המיקרופון.

ש' יעקבסון: זה לא יעזור.

שבח וייס: בשנת התקציב הבאה נתקין מיקרופון יותר חזק.

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: רפאל אדרי – נגד; אהוד אולמרט – אינו נוכח; אורי אור – נגד; חיים אורון – נגד; דליה איציק – בעד

לימור לבנת: כל הכבוד לך.

לימור לבנת: כל הכבוד לך.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, את נקראת לסדר.

שבח וייס: באמת.

ש' יעקבסון: מיכאל איתן – בעד

חיים קופמן: היא אומרת שהיא בסדר.

שבח וייס: היא נקראה לסדר.

שבח וייס: אל תפריע.

ש' יעקבסון: רפאל איתן – בעד; רפאל אלול – נגד; שולמית אלוני – אינה; נוכחת טלב אלסאנע –

שבח וייס: אדוני השר, תתחיל שוב מהומה.

שבח וייס: את הבירורים תעשו אחר-כך.

שבח וייס: תתחיל שוב מהומה.

שבח וייס: אי-אפשר כך.

ש' יעקבסון: טלב אלסאנע –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, אתה שמעת שקראו לך?

טלב אלסאנע: אמרתי שאני בעד.

שבח וייס: מה אמרת?

קריאות: הוא אמר שהוא בעד.

שבח וייס: הוא לא צריך מתרגם.

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: טלב אלסאנע – בעד; אסעד אסעד – בעד; יוסף בא-גד – בעד; זאב בנימין בגין –

שבח וייס: סליחה, אני מפסיק.

שבח וייס: אם לא יהיה כאן שקט, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, לא תהיה הצבעה.

מיכאל איתן: – – – שקט.

נעמי חזן: היתה הבטחה.

נעמי חזן: שר האוצר הבטיח.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן, אולי תעלי על הכיסא?

שבח וייס: בבקשה.

קריאות: – – –

שבח וייס: נפסיק.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי חזן, אולי מישהו מחברי סיעתה יעזור לי להרגיע אותה, כדי שאוכל לקיים את ההצבעה?

שבח וייס: חבר הכנסת פורז, תן לי שם איזה סיוע.

שבח וייס: נא להמשיך.

ש' יעקבסון: זאב בנימין בגין – בעד; פיני בדש – בעד; שלמה בוחבוט – נגד; אברהם בורג – נגד; יגאל ביבי – בעד; יוסף ביילין – נגד; נעמי בלומנטל – בעד; בנימין בן-אליעזר – נגד; אליהו בן-אלישר – בעד; אליהו בן-מנחם – נגד; שלמה בניזרי – נגד; עוזי ברעם – אינו נוכח; תמר גוז'נסקי – בעד; שאול גוטמן – אינו נוכח; מיכה גולדמן – נגד; אלכס גולדפרב – בעד; אפרים גור – בעד; מרדכי גור – אינו נוכח; גדליה גל – נגד; אריה גמליאל – נגד; אלי דיין – נגד; חיים דיין – בעד; יעל דיין – בעד; עבד-אלוהב דראושה – בעד

קריאות: – – –

שבח וייס: אדוני שר האוצר.

שבח וייס: רגע, אדוני המזכיר, בבקשה.

שבח וייס: תן להם לעשות את הבירור.

שבח וייס: נעשה איזו מהומה קטנה ונמשיך.

קריאות: – – –

שבח וייס: נא להמשיך.

שבח וייס: ביקשתי מהסדרנים לסגור את הדלתות ממש.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אם אתה מעוניין בתקציב, תן לי לסיים את זה.

שבח וייס: חגי מירום, בבקשה.

שבח וייס: חגי מירום, לא.

שבח וייס: באמצע ההצבעה אנחנו לא יכולים.

שבח וייס: בסוף ההצבעה, תעשה לי טובה.

שבח וייס: אדוני המזכיר, תמשיך.

שבח וייס: גברתי, חברת הכנסת מאשה לובלסקי.

שבח וייס: תנו לי להמשיך.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אתה רוצה – אעשה הפסקה.

שבח וייס: אין בעיה.

דן מרידור: באמצע ההצבעה?

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, אני חושב שהשגת את שלך.

שבח וייס: אני מבקש ממך.

שבח וייס: נא להמשיך.

שבח וייס: אולי.

ש' יעקבסון: אלי גולדשמידט –

שבח וייס: האם אי-אפשר להתקין מיקרופון למזכיר?

שבח וייס: המזכיר צריך לעבוד כך בצורה כזאת?

שבח וייס: אני ממש לא מבין אתכם.

שבח וייס: אם כך, אני אקרא את השמות.

שבח וייס: קחו את המיקרופון שלי.

שבח וייס: איזה מין דבר זה.

שבח וייס: הוא צריך להתענות פה כל הזמן.

שבח וייס: כל-כך הרבה מהנדסי אלקטרוניקה יש פה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הוא עובד כבר שבועיים רצוף.

ש' יעקבסון: אלי גולדשמידט – אינו נוכח

שבח וייס: חברת הכנסת מאשה לובלסקי, את לא תדעי איך להצביע.

שבח וייס: באמת.

שבח וייס: אני מבקש מכם.

שבח וייס: חגי מירום, רן כהן.

שבח וייס: אתם רוצים שיהיה תקציב, או לא? תשבו.

ש' יעקבסון: אריה דרעי – אינו נוכח; אברהם הירשזון – בעד; שמואל הלפרט – נגד; זבולון המר – בעד; צחי הנגבי – בעד; שבח וייס – נגד; יוסף ונונו –

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, תעזור לי.

שבח וייס: אתה ראש הקואליציה.

שבח וייס: אני לא יכול להסתדר פה עם כולם.

שבח וייס: תרגיע אותם קצת.

ש' יעקבסון: יוסף ונונו – נגד

שבח וייס: כולם עושים לעצמם עבודה קלה.

ש' יעקבסון: רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – נגד; תופיק זיאד – אינו נוכח

רחבעם זאבי: הוא מעורב בשתי תאונות דרכים.

רחבעם זאבי: הוא איבד את הצלילות שלו.

שבח וייס: הלאה.

שבח וייס: בלי הערות.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, תן לנו.

ש' יעקבסון: עמנואל זיסמן – בעד; אליעזר זנדברג – בעד; וליד חאג' יחיא – נגד; נעמי חזן – בעד; מיכאל חריש –

שבח וייס: מחיאות כפיים.

שבח וייס: מה אתכם?

שבח וייס: אתם מדרדרים לגמרי את האווירה.

שבח וייס: מחיאות כפיים.

ש' יעקבסון: מיכאל חריש – נגד; בנימין טמקין – נגד; סאלח טריף – אינו נוכח; שאול יהלום – בעד; אברהם יחזקאל – נגד; רן כהן – נגד; רענן כהן – נגד

שבח וייס: רן כהן, אתה רוצה שיהיה תקציב?

שבח וייס: אולי הקואליציה תיתן לי להמשיך את ההצבעה?

נעמי בלומנטל: – – –

ש' יעקבסון: יוסי כץ –

שבח וייס: נא להפסיק.

שבח וייס: אדוני המזכיר, תפסיק.

שבח וייס: שיסתדרו.

שבח וייס: תפסיק את ההצבעה.

שבח וייס: חברת הכנסת בלומנטל, קראתי לך לסדר, ולא נעים לי עוד הפעם.

שבח וייס: רן כהן, אני קורא לך לסדר.

שבח וייס: את הקואליציה אסור לי לקרוא לסדר, כי אני צריך להיות אובייקטיבי.

ש' יעקבסון: יוסי כץ – נגד; לימור לבנת – בעד; מאשה לובלסקי – נגד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – בעד; דוד ליבאי – נגד; עוזי לנדאו – בעד; יורם לס – נגד; ענת מאור – נגד; משה מאיה – נגד; דוד מגן – אינו נוכח; האשם מחאמיד – בעד; חגי מירום – נגד; דוד מנע – בעד; נואף מסאלחה – נגד; יהושע מצא – בעד; דן מרידור – בעד; רון נחמן – בעד; אורה נמיר – נגד; משה נסים – בעד; בנימין נתניהו – בעד; אסתר סלמוביץ – בעד; אפרים סנה – נגד; יוסף עזרן – אינו נוכח; עובדיה עלי – בעד; שאול עמור – אינו נוכח; אברהם פורז – נגד; חנן פורת – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – אינו נוכח; מנחם פרוש – נגד; שמעון פרס – נגד; עמיר פרץ – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; יאיר צבן – נגד; דוד צוקר – אינו נוכח; אביגדור קהלני – נגד; חיים קופמן – בעד; ישראל קיסר – נגד; משה קצב – בעד; יצחק רבין – נגד; אברהם רביץ – בעד; אמנון רובינשטיין – נגד; חיים רמון – נגד; אבנר חי שאקי – בעד; גונן שגב – אינו נוכח; גדעון שגיא – נגד; אברהם שוחט – נגד; משה שחל – נגד; מאיר שטרית – בעד; שמעון שטרית – נגד; דב שילנסקי – בעד; סילבן שלום – בעד; יעקב שמאי – בעד; יצחק שמיר – אינו נוכח; יעקב שפי – נגד; אברהם שפירא – נגד; אריאל שרון – בעד; יוסי שריד – נגד; דן תיכון – בעד

שבח וייס: נא לקרוא עכשיו עוד הפעם את השמות של מי שלא נכחו.

שבח וייס: דליה איציק, אבי יחזקאל, נעמי חזן, אנא מכם.

שבח וייס: אנחנו קוראים עוד הפעם את השמות.

ש' יעקבסון: אני קורא את השמות של חברי כנסת שלא היו.

ש' יעקבסון: אריה דרעי – אינו נוכח תופיק זיאד – אינו נוכח

רחבעם זאבי: הוא דפק שתי מכוניות הערב.

רחבעם זאבי: הוא לא צלול.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אתה מפריע לנו.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: כבר שמענו את זה.

שבח וייס: כל המדינה שמעה.

ש' יעקבסון: דוד מגן – אינו נוכח; יוסף עזרן – אינו נוכח; שאול עמור – אינו נוכח; רפאל פנחסי – אינו נוכח; עמיר פרץ – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; דוד צוקר – אינו נוכח; גונן שגב – בעד; יצחק שמיר – אינו נוכח

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: מי מחברי הכנסת לא קראו את שמו?

אלי גולדשמידט: לי.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: נברר את זה.

שבח וייס: חברי הכנסת, לא לעמוד ליד המזכיר.

שבח וייס: תיכף נברר את הכול.

שבח וייס: שבו במקומותיכם.

שבח וייס: חברי הכנסת איתן וצחי הנגבי, אתם קרובים מדי לבמה.

שבח וייס: אני מבקש מכולכם לעזוב.

שבח וייס: אתם קרובים מדי לבמה, כבר היה לנו לפני כמה שנים סיפור של קרבה יתירה.

שבח וייס: אדוני המזכיר, אני אברר את זה.

שבח וייס: אל תענה להם עכשיו.

שבח וייס: מייד, חגי מירום.

שבח וייס: כל אחד ישב במקומו.

שבח וייס: אני מבקש לא להתקרב לבמה.

שבח וייס: שמעתם מה שאני אומר?

שבח וייס: חברי הכנסת מנע, לימור לבנת, דליה איציק, נעמי בלומנטל, אני מבקש לא להיות ליד הבמה.

שבח וייס: אתן שומעות מה שאני מבקש מכן?

שבח וייס: רבותי הסדרנים, תסבירו להן בעדינות שלא יעמדו כאן.

שבח וייס: בעדינות, רק להסביר.

שבח וייס: הן לא שומעות, כי הן רחוקות ממני.

שבח וייס: אנחנו באמצע, אבל היה פה צפוף מאוד.

דליה איציק: – – –

שבח וייס: שבי קודם.

שבח וייס: קודם נגמור את ההצבעה.

יהושע מצא: צריך הצבעה חוזרת.

שבח וייס: חברי הכנסת, למה אתם עומדים?

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, שב.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מנע, ביקשתי לשבת.

שבח וייס: לא צריך לעמוד פה.

שבח וייס: יש לכם מקומות ישיבה.

שבח וייס: קודם כול אני שואל, אני עוד לא מסיים את התהליך, אני שואל: מי מחברי הכנסת הנמצאים עכשיו באולם לא קראו בשמו?

אלי גולדשמידט: לי.

אלי גולדשמידט: אני מצביע נגד.

שבח וייס: אדוני המזכיר, אלי גולדשמידט נגד.

שבח וייס: מי עוד לא קראו בשמו?

יוסף עזרן: לי.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן, מהי הצבעתך?

יוסף עזרן: היות ששר האוצר – – – אני מצביע נגד.

שבח וייס: אתה סגן יושב-ראש הכנסת, אתה עושה לי הצהרות עכשיו, יפה מאוד, תודה רבה.

שבח וייס: אתה מצביע נגד.

שבח וייס: יופי.

שבח וייס: עכשיו שבו.

שבח וייס: יש לי הצעת ייעול.

שבח וייס: מה עם חברת הכנסת נעמי חזן?

שבח וייס: שולמית אלוני הצביעה או לא?

ש' יעקבסון: לא, היא לא היתה.

שבח וייס: השרה שולמית אלוני, מהי הצבעתך?

שבח וייס: היא יצאה.

שבח וייס: אני מתייעץ עם המזכיר.

שבח וייס: אין לכם סיבה לעמוד.

אברהם הירשזון: איזה מין דבר זה?

יעקב שמאי: אדוני היושב-ראש, תפקידך לקרוא שמות?

שבח וייס: קראתי את השמות של אלה שלא היו.

שבח וייס: קראתי גם את השמות של גונן שגב ויצחק שמיר.

דוד מנע: אי-אפשר להחליף הצבעה.

שבח וייס: יש פה ויכוח עקרוני, חברים.

שבח וייס: אני צריך לברר את הכלל.

דוד מנע: – – –

שבח וייס: אני עוד לא החלטתי.

שבח וייס: מה אתה צועק?

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: עוד לא החלטתי, מה אתה צועק?

מיכאל איתן: אתה לא יכול להחליף – – –

שבח וייס: מסתכלים עלינו, נכון, ואני מרגיש קצת לא נוח.

יעקב שמאי: אתה יושב-ראש פוליטי.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: רגע, אני צריך להחליט.

שבח וייס: רגע, סלח לי.

שבח וייס: אני מתייעץ בשאלה עקרונית.

מיכאל איתן: אבל לפני הספירה.

שבח וייס: אתם עוד לא יודעים מה החלטתי, ואני גם אשמע אתכם.

שבח וייס: רגע.

שבח וייס: בדיוק בנושא הזה אנחנו מתייעצים.

יעקב שמאי: ראש הממשלה מתנהג בהגינות יותר מהיושב-ראש.

שבח וייס: בסדר, בסדר.

שבח וייס: שמעתי, חבר הכנסת שמאי.

שבח וייס: בסדר, קיבלתי את כל ההערות, בסימפתיה.

יעקב שמאי: זאת עובדה.

יעקב שמאי: העם צופה בך.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע על הבעיה שנוצרה, ואת התוצאות ואת החלטתי.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני לא קורא שמות.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה למסור הודעה.

שבח וייס: שימו לב, יש לי החלטה, זה לא יעזור, אחר-כך תוכלו לפנות לוועדת הפירושים.

שבח וייס: יש כאן תוצאות הצבעה ואני אקרא אותן.

שבח וייס: יש שלושה חברי כנסת שמבקשים לשנות את הצבעתם.

צחי הנגבי: אין דבר כזה.

אברהם הירשזון: – – –

שבח וייס: אבל אתם לא יודעים מה ההחלטה שלי.

יצחק רבין: אין הצבעה חוזרת?

קריאות: – – –

שבח וייס: אל תעזרו לי.

שבח וייס: אמר לי המזכיר, שהוא בעל ניסיון רב מאוד, שלא היה – – – מה קרה, גברתי, לא קראו בשמך?

שבח וייס: קראו, אפילו העירו לי שקראתי לך פעם שנייה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, תאמר בבקשה מי הם שלושת חברי הכנסת שביקשו להחליף את הצבעתם.

שבח וייס: אדוני חבר הכנסת מיכאל איתן, אני מודיע ולא אכפת לי כרגע אם תהיה מרוצה או לא – תוכלו לפנות לוועדת הפירושים – בנסיבות שנוצרו ובהצבעה ידנית, ומכיוון שלא היה שום תקדים, בשלב זה אני לא מקבל את החלפת ההצבעה.

מיכאל איתן: אבל מי הם?

שבח וייס: 53 נגד, 49 בעד, כולל הצבעה מקורית.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: נא לשבת, זה הכול.

שבח וייס: אי-אפשר לשגע את היושב-ראש ואת התקנון.

חגי מירום: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הפירושים.

שבח וייס: ועדת הפירושים – מצוין.

שבח וייס: הבקשה של חבר הכנסת חגי מירום – להעביר לוועדת הפירושים.

שבח וייס: נעביר את זה לוועדת הפירושים, אין לנו שום בעיה.

שבח וייס: ממשיכים.

שבח וייס: נא לשבת, נא לשבת ולהירגע.

שבח וייס: חברי הכנסת, גמרנו.

שבח וייס: חגי מירום ביקש ועדת הפירושים וזה יבוא לוועדת הפירושים.

שבח וייס: בינתיים לא קיבלתי את שינוי ההצבעה שלהם.

קריאה: – – –

שבח וייס: עכשיו לא.

שבח וייס: כשיהיה שקט, תדבר.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: אני מפנה אתכם לעמוד 56.

שבח וייס: מכיוון שזה לפני ההצבעה, חבר הכנסת איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אתה קבעת – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, מדבר חבר הכנסת איתן ואת מפריעה לו.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אתה קבעת בהחלטתך שאין לספור קולות של שלושה חברי כנסת ששינו – – –

שבח וייס: לא "לא לספור" אלא לא לשנות.

מיכאל איתן: לא לשנות את הצבעתם של חברי הכנסת שביקשו לשנות את הצבעתם.

מיכאל איתן: אנחנו כולנו ראינו מה קרה כאן בין הצבעתם לבין זמן הבקשה לשינוי.

שבח וייס: אבל אני לא כללתי אותם.

קריאות: – – –

מיכאל איתן: רבותי, אני לא אזוז מפה עד שאני אדבר.

מיכאל איתן: תצעקו עד מחר.

שבח וייס: תנו לו לדבר, כך יהיה יותר מהר.

שבח וייס: זה הכול.

מיכאל איתן: אני לא אזוז מפה עד שאני אגמור את דברי.

מיכאל איתן: תנו לי לסיים.

שבח וייס: אתה תגמור את דבריך, יהיה בסדר גמור.

מיכאל איתן: אני חושב שזו זכותו של הציבור וזכותם של חברי הכנסת לדעת מי הם שלושת חברי הכנסת שביקשו לשנות את הצבעתם.

קריאות: – – –

מיכאל איתן: זו זכותו של הציבור לדעת.

מיכאל איתן: זה לא סודי, זה לא סודי.

שבח וייס: עכשיו – תשובה.

שבח וייס: כל דבר יהיה פה נאום?

שבח וייס: אני מודיע עוד הפעם מה שהודעתי קודם:

שבח וייס: אני שמרתי בדיוק על ההצבעה המקורית.

שבח וייס: אלה היו התוצאות.

שבח וייס: אם יש חברי כנסת – – –

דליה איציק: אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אבל בלי הצהרות, רק כן או לא.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה.

דליה איציק: אני רוצה להעיר הערה, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: בבקשה, ניתן לך, ותקשיבו.

שבח וייס: בואו נקשיב הפעם.

שבח וייס: יש לי הצעה: לשם שינוי נירגע כאן קצת.

שבח וייס: באמת, חברים, יש לנו גם אחריות קולקטיבית לכנסת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: רגע, תנו לה לדבר.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, זו האלימות של הליכוד.

דליה איציק: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש – – –

דוד מנע: מה זה "האלימות של הליכוד"?

דוד מנע: שהיא תחזור בה.

שבח וייס: תנו לה לסיים, באמת.

דוד מנע: אולי תבקש ממנה לחזור בה?

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק, תעשי את זה קצר.

דליה איציק: אם תעשה לי שקט, אדוני היושב-ראש, אני אוכל לדבר.

דוד מנע: מה זה "האלימות של הליכוד"?

שבח וייס: נא להירגע.

שבח וייס: אני לא עשיתי גם לך צנזורה.

שבח וייס: שב.

שבח וייס: כמה פעמים אתם מעירים הערות קשות?

שבח וייס: אני לא צנזור.

שבח וייס: אני לא מרוצה מהביטוי הזה, אבל אני לא צנזור.

דוד מנע: – – –

שבח וייס: תראו מה אתם עושים מההצבעה הזאת.

שבח וייס: חבר הכנסת חנן פורת, כל אחד צריך להוסיף מלה?

שבח וייס: אנחנו מבינים גם את המניע.

שבח וייס: בואו נגמור את ההצבעה הזאת.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: או, חבר הכנסת שמאי, תן לה, הרי היא רוצה להגיד מלה טובה.

יהושע מצא: מלה טובה על מי?

שבח וייס: תן לה.

שבח וייס: בבקשה, ואת תנסי לעשות כך שנוכל להמשיך.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני שיניתי את ההצבעה שלי אחרי שראיתי את האלימות מן הצד של הליכוד – – –

קריאות: – – –

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני אעמוד כאן עד שאני אגמור את המשפט שלי, בדיוק כמו האלימות של מיקי איתן.

שבח וייס: אני מבקש לשבת.

שבח וייס: לא, אל תיגשי בכוח למיקרופון.

שבח וייס: שבי, אני אקרא לך אחר כך.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: מה קורה לכם פה?

דליה איציק: ואני כמעט ביקשתי מקלט מחברותי הפרועות בצד שמאל, ועל כן שיניתי הצבעתי, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: תודה רבה.

שבח וייס: חברים, עוברים הלאה.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: כן, מה קרה?

שבח וייס: כך נמשיך עד הבוקר?

חיים קופמן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, אתה האחרון.

שבח וייס: ממשיכים.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

שבח וייס: תראו מה שאתם עושים כאן.

דן מרידור: מה שאתה עושה כאן.

שבח וייס: תבוא במקומי, תמשיך.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: טוב, אבל בואו אל תפתחו עוד הפעם את ההתלקחות.

שבח וייס: יש לנו כנסת משותפת עדיין.

צחי הנגבי: לאן אתה הולך?

דוד לוי: אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: רגע, סליחה, אני לא מבין את העניין.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד לוי, מה קרה?

שבח וייס: למה אתה בעצם משתתף עכשיו?

שבח וייס: אני רוצה לשאול.

שבח וייס: שאלתי: מה קרה?

שבח וייס: על מה אתה רוצה להגיב?

דוד לוי: סלח לי, מה האימה הזאת?

דוד לוי: אם ראש הממשלה קם, אז אתה מייד – – –

שבח וייס: רגע, סליחה.

דוד לוי: מה האימה הזאת?

שבח וייס: תן לי רגע אחד.

דוד לוי: אבקש מהשרה אלוני להישאר דקה, כי אני רוצה להתייחס – – –

שבח וייס: אבל קצר מאוד, כי אנחנו ממשיכים בהצבעה.

דוד לוי: קצר מאוד, קצר מאוד.

דוד לוי: יקומו אלה אשר משום מה שינו את דעתם ומפילים – –

שבח וייס: אין להם חובה לקום.

דוד לוי: רק שנייה.

דוד לוי: – – על הליכוד אשם.

דוד לוי: במו-עיני, אדוני היושב-ראש, ראיתי איך שר האוצר מאיים על השרה אלוני עם אצבע כזאת, ובזעם היא עזבה את האולם.

שבח וייס: תודה רבה, ממשיכים בהצבעה.

דוד לוי: תופעה כזאת לא היתה.

שבח וייס: תודה, תודה רבה.

דוד לוי: היא לא תשקר, היא תאמר את האמת.

שבח וייס: תודה רבה, תודה רבה.

דוד לוי: איזו אימה זאת?

שבח וייס: אני מודה לך.

שבח וייס: עוברים להצבעה.

דוד לוי: עוד לא היה דבר כזה.

שבח וייס: תודה רבה.

דוד לוי: אני מגדיר זאת – חרפה ובושה – – –

שבח וייס: תודה רבה.

דוד לוי: – – – ויטילו עלינו אשם?

שבח וייס: תודה רבה.

דוד לוי: הנה השרה, אני חולק על דעותיה – –

שבח וייס: דוד לוי, תודה רבה.

דוד לוי: – – אבל על כבודה אני כן אגן.

דוד לוי: וכאן חולל כבודה.

שבח וייס: תודה רבה, שמענו.

שבח וייס: עוברים להצבעה.

שבח וייס: חברי הכנסת, עמוד 56.

שבח וייס: הסתייגויות של חברי הכנסת רענן כהן, דן תיכון, אלי גולדשמידט, בנימין נתניהו, משה קצב ואחרים.

דוד לוי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דוד לוי, אנחנו ממשיכים בהצבעה.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, תחזור ותאמר איזו הצבעה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לומר שאין לנו שום כוונה להלהיט את הרוחות.

שבח וייס: אבל זה קורה.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר שהבקשה שלי כרגע תהיה הבקשה האחרונה שאנחנו נגיש להצבעה אישית הערב, על מנת שהרוחות יירגעו.

שבח וייס: על איזו הסתייגות?

מיכאל איתן: חוק חיילים משוחררים.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן, דבר.

שבח וייס: זה גם שלך.

רענן כהן: אני רוצה לפנות לחברי מהליכוד – – –

שבח וייס: מה הבעיה?

שבח וייס: זה רק לעניין ההצבעה.

רענן כהן: אני שמעתי, אבל אתה לא מאפשר לי לדבר.

שבח וייס: דבר, דבר.

רענן כהן: אני רוצה לפנות לחברי מהליכוד.

רענן כהן: אני הגשתי את ההסתייגות הזאת.

רענן כהן: מאחר שכך, הצעת החוק שאנחנו הולכים לקבל תגיע ל-650 מיליון שקלים.

רענן כהן: אני חושב שכל מה שאתם רוצים כאן זו הטעיית הציבור.

רענן כהן: אני פונה אליכם ומבקש מכם להסיר את ההצעה הזאת.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת מאיר שטרית, האם אתם השתכנעתם?

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, גם אני חתום על ההסתייגות הזאת.

מאיר שטרית: אני מודיע לך בשמי ובשם סיעת הליכוד, שאנחנו מבקשים הצבעה אישית על העניין הזה.

שבח וייס: הוא חתום על ההסתייגות, יש לו זכות דיבור, מה הרעש?

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה.

דב שילנסקי: אני מבקש, למען הסדר.

שבח וייס: קודם כול, יש לי הצעה למען הסדר.

שבח וייס: בואו נירגע ונאפשר למזכיר הכנסת פעם אחת הערב לקרוא את השמות בנחת ומהר.

שבח וייס: אני פונה אל כולכם, אין עוד בעיה של סיעות ומפלגות, קואליציה ואופוזיציה.

שבח וייס: אנחנו עוברים עתה חוויה לא טובה.

שבח וייס: אדוני, אתה היית יושב-ראש הכנסת, בוא תאפשר לי להצביע עכשיו הצבעה אישית.

שבח וייס: תרשה לי, אני מבקש ממך.

דב שילנסקי: יש פה שגיאה.

שבח וייס: מה היא השגיאה?

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, תסביר גם על מה מצביעים.

שבח וייס: אני אסביר.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, הסדר הטוב מחייב לקרוא את שמות המסתייגים.

שבח וייס: זה מה שאני הולך לעשות.

דב שילנסקי: עכשיו, אם מישהו רוצה להוריד את שמו הוא יכול לעשות זאת.

שבח וייס: עכשיו מתחילים.

שבח וייס: חברי הכנסת, חובתי לקרוא את שמות המסתייגים, בעיקר אם יש בקשה כזאת.

שבח וייס: חברי הכנסת, ההסתייגות היא של חברי הכנסת: רענן כהן – – –

רענן כהן: אני מסיר.

שבח וייס: אל תגידו מי מסיר או לא מסיר.

שבח וייס: חברי הכנסת רענן כהן, דן תיכון, אלי גולדשמידט, בנימין נתניהו, משה קצב, רפאל איתן, יצחק לוי, אפרים סנה, דב שילנסקי, עמנואל זיסמן, רפאל פנחסי, דוד מגן, אבי יחזקאל, מיכאל איתן, לימור לבנת – – – מה קורה אתכם?

שבח וייס: תראו איך אנחנו נראים.

שבח וייס: מה קורה אתכם?

שבח וייס: כל אחד צריך להוסיף משהו?

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, אני קראתי אותך לסדר.

שבח וייס: כל אחד צריך להוסיף מלה?

שבח וייס: אנחנו יודעים את המניע – גמרנו.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אלי דיין שיקר לנו.

אברהם הירשזון: הוא החתים אותנו ועכשיו הוא מסיר.

אברהם הירשזון: הוא בא לשכנע אותנו – – –

שבח וייס: חברי הכנסת זאבי, רן כהן, הנגבי, יעל דיין, לנדאו, שלום, שגב, אביטל, גולדפרב, לס, שאקי, פורת, פת, זנדברג, ונונו, שפי, מצא, זוילי, נחמן, גמליאל, בדש, מאור, בורג, עזרן, איציק, מנע, כץ, יהלום, קופמן, שגיא, פלד, דראושה, מאיה, שמאי, עמור, שטרית, בניזרי, ביבי, סלמוביץ, עלי, טריף, בוחבוט, מילוא – אני עדיין קורא בשמו – אדרי, קהלני, דוד לוי.

שבח וייס: הסעיף אומר: "אחרי סעיף 0718 יבוא: סעיף 0719 – "קרן לקליטת החייל המשוחרר" – חצי מיליארד שקל.

שבח וייס: אדוני המזכיר, עוד לא להתחיל.

שבח וייס: רגע, רבותי, אני מבקש את רשות הדיבור.

שבח וייס: אני מודיע לכם: תהיינה התוצאות אשר תהיינה, ואני רוצה לעשות את זה בשם כבודנו המשותף, זה לא יימשך כך.

שבח וייס: אני אפסיק את ההצבעה.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: אתה צודק, כבר אמרתי לך שאתה צודק.

שבח וייס: כמה פעמים תגיד את זה?

שבח וייס: אתה צודק, צודק, צודק.

שבח וייס: בראוו.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: יופי, חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

שבח וייס: גמרנו עם ההתפלמסות הזאת.

שבח וייס: מספיק כבר.

שבח וייס: תתחיל לקרוא.

שבח וייס: לא יהיה סדר, אני אעכב את זה עד הבוקר.

שבח וייס: כל אחד צריך להגיד את המלה שלו.

שבח וייס: אני מבקש לשבת.

ש' יעקבסון: שמואל אביטל – נגד; רפאל אדרי – נגד; אהוד אולמרט – אינו נוכח; אורי אור – נגד; חיים אורון – נגד; דליה איציק – נגד; מיכאל איתן –

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה ממש מפריע.

שבח וייס: אתה ביקשת הצבעה אישית.

שבח וייס: קראו את שמך ואתה לא עונה.

ש' יעקבסון: מיכאל איתן – בעד

דליה איציק: – – –

שבח וייס: למה את צריכה לעשות לי את זה?

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: רפאל איתן – בעד; רפאל אלול – נגד; שולמית אלוני – נגד; טלב אלסאנע – נגד; אסעד אסעד – בעד; יוסף בא-גד – בעד; זאב בנימין בגין – בעד; פיני בדש – בעד; שלמה בוחבוט – נגד; אברהם בורג – נגד; יגאל ביבי – בעד; יוסף ביילין – נגד; נעמי בלומנטל – בעד; בנימין בן-אליעזר – נגד; אליהו בן-אלישר – בעד; אליהו בן-מנחם – נגד; שלמה בניזרי – נגד; עוזי ברעם – אינו נוכח

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון, שים לב מה אתה עושה לי עכשיו.

שבח וייס: בבקשה.

ש' יעקבסון: תמר גוז'נסקי – נגד; שאול גוטמן – אינו נוכח; מיכה גולדמן – נגד; אלכס גולדפרב – בעד; אלי גולדשמידט – נגד; אפרים גור – בעד; מרדכי גור – אינו נוכח; גדליה גל – נגד; אריה גמליאל – נגד; אלי דיין – נגד; חיים דיין – בעד; יעל דיין – נגד; עבד-אלוהב דראושה – נגד; אריה דרעי – נגד

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין, תיכף יגידו שאתה עושה אתם הסכם.

שבח וייס: אתה עושה בעיות בכך שאתה עומד.

שבח וייס: שב בבקשה.

ש' יעקבסון: אברהם הירשזון – בעד; שמואל הלפרט – נגד; זבולון המר – בעד; צחי הנגבי – בעד; שבח וייס – נגד; יוסף ונונו – נגד; רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – נגד; תופיק זיאד –

רחבעם זאבי: הוא בגילופין.

שבח וייס: אתה יודע מה חושבים עלינו?

שבח וייס: אתה יודע מה חושבים עלינו הצופים בגלל ההערות האלה?

שבח וייס: אותו דבר חושבים עלינו.

שבח וייס: די, מספיק כבר להפריע.

ש' יעקבסון: עמנואל זיסמן – נגד; אליעזר זנדברג – בעד; וליד חאג' יחיא – נגד; נעמי חזן – נגד; מיכאל חריש – נגד; בנימין טמקין – נגד; סאלח טריף – אינו נוכח; שאול יהלום – בעד; אברהם יחזקאל – נגד; רן כהן –

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אחר כך אתה בא בטענות שמפריעים.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אל תפריע, מספיק, עשית כבר הכול היום, אל תפריע לי עכשיו.

ש' יעקבסון: רן כהן – נגד; רענן כהן – נגד; יוסי כץ – נגד; לימור לבנת – בעד; מאשה לובלסקי – נגד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – בעד; דוד ליבאי – נגד; עוזי לנדאו – בעד

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, בשביל מה אתה עושה את זה?

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: מה אתם עושים פה, צחוק מכל העניין?

ש' יעקבסון: יורם לס – נגד; ענת מאור – נגד; משה מאיה – נגד; דוד מגן – אינו נוכח; האשם מחאמיד – אינו נוכח; חגי מירום – נגד; דוד מנע – בעד; נואף מסאלחה – נגד

שבח וייס: חברת הכנסת בלומנטל, למה את עושה את זה?

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, חבר הכנסת שמאי, אני אצטרך לקרוא אותך לסדר, ואני לא רוצה לעשות את זה בזמן ההצבעה.

ש' יעקבסון: יהושע מצא – בעד; דן מרידור – בעד; רון נחמן – בעד; אורה נמיר – נגד; משה נסים – בעד; בנימין נתניהו – בעד; אסתר סלמוביץ – בעד; אפרים סנה – נגד; יוסף עזרן – נגד

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אני אצטרך להוציא אותך, וחבל.

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, מספיק.

ש' יעקבסון: עובדיה עלי – בעד; שאול עמור – אינו נוכח; אברהם פורז – נגד; חנן פורת – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – נגד; מנחם פרוש – נגד; שמעון פרס – נגד; עמיר פרץ – אינו נוכח; גדעון פת – אינו נוכח; יאיר צבן – נגד; דוד צוקר – אינו נוכח; אביגדור קהלני – נגד

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אל תגרום להתלקחות, תירגע.

ש' יעקבסון: חיים קופמן – בעד; ישראל קיסר – נגד; משה קצב – בעד; יצחק רבין – נגד; אברהם רביץ – אינו נוכח; אמנון רובינשטיין – נגד; חיים רמון – נגד; אבנר חי שאקי –

שבח וייס: חבר הכנסת שאקי, קראו לך.

שבח וייס: אומנם אסור לי להזכיר שמות של חברי אופוזיציה אבל אני מזכיר.

ש' יעקבסון: אבנר חי שאקי – בעד; גונן שגב – בעד; גדעון שגיא – נגד; אברהם שוחט – נגד; משה שחל – נגד; מאיר שטרית – בעד; שמעון שטרית – נגד; דב שילנסקי – בעד; סילבן שלום – בעד; יעקב שמאי – בעד; יצחק שמיר – אינו נוכח; יעקב שפי – נגד; אברהם שפירא – נגד; אריאל שרון – בעד; יוסי שריד – נגד; דן תיכון – בעד.

שבח וייס: מי לא קראו בשמו?

שבח וייס: אני אקרא את השמות.

שבח וייס: אדוני המזכיר, תעקוב אחרי.

שבח וייס: חבר הכנסת נואף מסאלחה, סגן השר.

נואף מסאלחה: נגד.

שבח וייס: נגד.

שבח וייס: רשום?

ש' יעקבסון: כן.

שבח וייס: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: נגד.

שבח וייס: נגד, רשום?

שבח וייס: נא לבדוק.

שבח וייס: האם יש עוד חברי כנסת שלא קראו בשמם?

שבח וייס: חברי הכנסת נואף מסאלחה והאשם מחאמיד, שניהם הצביעו נגד, רשום.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: נא לעבור לספירה ואנחנו נמתין.

שבח וייס: אנחנו ממתינים לתוצאות הספירה.

שבח וייס: בבקשה למנות גם את הנמנעים, אם יש.

חיים אורון: נא לצלצל.

שבח וייס: כן, תצלצלו.

שבח וייס: אדוני, מר גנץ, גם העובדים כבר עייפים, תראו.

שבח וייס: מר גנץ, אל תצחקו, שמונה ימים פה.

שבח וייס: יש פה חבר'ה שלא היו פה 18 ימים והם באים וצוחקים.

שבח וייס: היו פה כ-12 איש שכל הזמן עבדו.

שבח וייס: תצלצל בבקשה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: רבותי, איך אפשר להקפיא את השקט הזה עד הבוקר.

שבח וייס: זה היה נפלא.

שבח וייס: לא היו נמנעים.

שבח וייס: אני מודיע את התוצאות.

שבח וייס: תצלצלו שיוכלו להיכנס בינתיים.

שבח וייס: התוצאות הן אלה: 63 מתנגדים, 42 תומכים.

שבח וייס: לפיכך, ההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: אני אמתין דקה עד שייכנסו חברי הכנסת שיצאו.

שבח וייס: צלצלתם?

שבח וייס: תנו לי להמתין דקה בכל זאת למען ה- FAIR PLAY.

קריאה: – – –

שבח וייס: אין עכשיו רשות דיבור ולא הודעות, ולא הודעות אם היו תאונות, ולא כל מיני דברים שבכלל לא שייכים לעניין.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, מה זה, צלצול באמצע ההצבעה?

שבח וייס: לא באמצע, לקראת ההצבעה הבאה.

שבח וייס: אנשים פשוט יצאו.

שבח וייס: אתם רוצים, לא אכפת לי להצביע כי זה ידני.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: תיקון בתוצאה, מתנצלים.

שבח וייס: 64 נגד, 42 בעד.

שבח וייס: ההסתייגות, גם בתנאים אלה, לא התקבלה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצבעה הידנית.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: תצטרפו אלי בעמוד 56.

חיים דיין: – – –

שבח וייס: מה קרה?

שבח וייס: אתה מסיר?

חיים דיין: – – –

שבח וייס: איזו הצבעה אתה רוצה?

שבח וייס: תרים את קולך, אני לא שומע מאומה.

שבח וייס: גש למיקרופון לידך; הוא אפילו בגובה שלך הפעם.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: למה אתה מפריע לי כל הזמן, חבר הכנסת מנע.

שבח וייס: תעשה לי טובה, שב קצת.

שבח וייס: חברי הכנסת דוד לוי, משה קצב, חבר הכנסת פנחסי, לפי הספירה שלי כבר עשית פה קו-משווה היום, 40,000 קילומטר, תאמין לי.

שבח וייס: כן, אדוני.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, מלבד הסעיפים 5, 8 ו-9 שאני מבקש שיתקיימו בהם הצבעות אלקטרוניות, מכיוון שהנושאים הם חברתיים, כל השאר בהצבעה אחת ידנית.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, על ההסתייגויות של חבר הכנסת חיים דיין, עמוד 56 באמצע, על סעיפים 1, 2, 3, 4, 6, 7, אנו מצביעים בהצבעה ידנית.

שבח וייס: תיקונים מס' 1, 2, 3, 4, 6 ו-7 של חבר הכנסת חיים דיין לסעיף 23 לא נתקבלו.

שבח וייס: אני משער שההסתייגויות לא התקבלו.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הסתייגויות 5, 8, 9.

שבח וייס: בעד תיקונים מס' 5, 8 ו-9 של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 23 – 32

שבח וייס: נמנעים – אין

שבח וייס: לא נתקבלו.

שבח וייס: 32 תומכים, 55 מתנגדים, אין נמנעים, גם הסתייגויות אלה לא התקבלו.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגויות של חברי הכנסת ונונו ותיכון?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 23

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק מחקה את כל ההסתייגויות.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 57.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגויות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת עמיר פרץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ע' פרץ לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את ההסתייגות שלה.

שבח וייס: עמוד 58.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת אפרים גור לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 59.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד 60.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: נא להתקדם לעמוד 61.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת רון נחמן וחיים קופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 23 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 23 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 23, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 23 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 62 – הסתייגויות לסעיף 27.

האשם מחאמיד: אני מבקש להצביע על כל ההסתייגויות – – –

שבח וייס: מה שקרה קודם בהצעה של חבר הכנסת יהלום, נכון?

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על כל ההסתייגות של סיעת חד"ש.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי סיעת חד"ש לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הלפרט.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' הלפרט לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: עמוד 63.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת עמיר פרץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ע' פרץ לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 27 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים על סעיף 27 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 27, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 27 אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד 64.

שבח וייס: סעיף 91.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 91 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 91 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 91 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 91, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 91 כהצעת הוועדה אושר.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 65, סעיף 24.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת רפאל איתן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' איתן לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת שלמה בוחבוט ודן תיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם שפירא הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת שמואל הלפרט הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 66.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת ונונו ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: על העסקת עולים – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: על מה?

מיכאל איתן: ההסתייגות של חברי הכנסת ונונו ותיכון.

שבח וייס: כבר הצבענו על זה.

שבח וייס: אנחנו חוזרים על ההצבעה על ההסתייגות של חברי הכנסת ונונו ותיכון בעניין העסקת עולים.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: מי שלא ישב, לא יוכל להצביע ולא נוסיף את קולו.

שבח וייס: בעד התיקון של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 24 – 40

שבח וייס: נמנעים – אין

שבח וייס: 40 תומכים, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת עמור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת עמיר פרץ.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ע' פרץ לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את ההסתייגות שלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יהושע מצא.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של חבר הכנסת מצא.

יהושע מצא: על סעיף 2.

שבח וייס: על שני הסעיפים.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית, בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 27 בעד התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 24 – 40 נגד – 54 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: אני מודיע שההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 67.

שבח וייס: הסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת נ' בלומנטל לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אתה מפריע לי כל הזמן.

שבח וייס: אני איאלץ להוציא אותך.

שבח וייס: מספיק, אנא ממך.

יעקב שמאי: אני דיברתי.

שבח וייס: אני מתנצל ומתנצל.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 24 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא התקבלה.

שבח וייס: יש כאן ריטואל יפה.

שבח וייס: כל חבר כנסת רוצה שאזכיר את שמו כל שתי דקות נוכח הטלוויזיה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה סעיף 24 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 24, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר סעיף 24 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: אנחנו עוברים לעמוד 68.

שבח וייס: סעיף 67.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת גולדפרב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 67 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 67 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

אפרים גור: הצבעה אלקטרונית בעניין בית-חולים באשדוד.

שבח וייס: חשבתי כך.

שבח וייס: פחדתי שאתה רוצה הצבעה אישית.

שבח וייס: ממש נתקפתי פחד אלוהים.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של אפרים גור.

שבח וייס: אל תעשו לי את זה עם הצבעה אישית עוד, אל תעשו לכם את זה.

שבח וייס: הצבעה מס' 28 בעד התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 67 – 39 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 67 לא נתקבל.

שבח וייס: 39 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 67 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 67, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 67 כהצעת הוועדה נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 69, סעיף 29.

אסעד אסעד: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות שלי.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית, בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 29 בעד התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 29 – 40 נגד – 57 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 57 נגד, אפס נמנעים.

שבח וייס: אני מודיע שההסתייגות לא נתקבלה, אף שהיתה אלקטרונית.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: מי בעד – – –

יוסף בא-גד: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על סעיף 3.

שבח וייס: ידעתי שפה תבוא לנו פצצה.

שבח וייס: על סעיפים 1, 2, 4 הצבעה ידנית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: תיקונים מס' 1, 2 ו-4 של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 29 לא נתקבלו.

שבח וייס: התיקונים האלה לא נתקבלו.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית על סעיף 3 בהסתייגות של חבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: הצבעה מס' 30 בעד תיקון מס' 3 של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 29 – 36 נגד – 59 נמנעים – אין תיקון מס' 3 של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: 36 בעד – הנה, חבר הכנסת בא-גד, ל"ו צדיקים היו לך – 59 נגד, זה בכל זאת יותר.

שבח וייס: אפס נמנעים.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת הלפרט הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת אלי דיין ודן תיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת א' דיין וד' תיכון לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק הסירה את ההסתייגות שלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 70.

שבח וייס: חבר הכנסת רפי אלול הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט הסיר את ההסתייגות שלו.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' ביבי לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של א' גור לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור הסירה את ההסתייגות שלה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יהושע מצא.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 29 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 29 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 29, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 29 כהצעת הוועדה נתקבל.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 71, סעיף 42.

יוסף בא-גד: אלקטרונית – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד, אני קובע לך עונש, ואני עורך הצבעה אלקטרונית גם על א' וגם על ב'.

שבח וייס: אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: זהו, מספיק עם החוכמות, נעשה לך אלקטרונית מלא.

שבח וייס: נחשמל אתכם.

יוסף בא-גד: פיצויים אני רוצה, לא – – –

שבח וייס: אחר-כך.

שבח וייס: ניקח את שמאי, שיהיה שמאי הפיצויים.

שבח וייס: הצבעה מס' 31 בעד התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 42 – 36 נגד – 57 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: 36.

שבח וייס: יש לך כל הזמן ל"ו התומכים בך, אבל 56 נגדך, אין נמנעים.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו הלאה.

שבח וייס: הלפרט הסיר; עמנואל זיסמן הסיר.

שבח וייס: חבר הכנסת שאקי – מי בעד?

אבנר-חי שאקי: אלקטרונית.

שבח וייס: אלקטרונית, בוודאי, אין ספק.

שבח וייס: אבנר שאקי, אלקטרוני, בבקשה.

שבח וייס: זה עכשיו הספורט החדש.

שבח וייס: עכשיו הולך גל אלקטרוני.

קריאות: – – –

שבח וייס: אחר-כך תסבירו לי למה.

שבח וייס: זה ממש מעניין.

שבח וייס: כדי שיראו את ההבדל, נכון?

שבח וייס: הצבעה מס' 32 בעד התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 42 – 39 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: 39 בעד, 58 נגד, אפס נמנעים.

שבח וייס: תודה רבה, לא נתקבל.

שבח וייס: גברתי אסתר סלמוביץ – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: אברהם הירשזון – אלקטרונית?

אברהם הירשזון: אני לא רוצה אלקטרונית.

שבח וייס: זו הפתעה נהדרת.

שבח וייס: רבותי, אברהם הירשזון – לא אלקטרונית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: רפי אלול הסיר.

שבח וייס: יגאל ביבי – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 42 לא נתקבלה.

שבח וייס: הוסרה.

קריאה: – – –

שבח וייס: מפד"ל – כן.

שבח וייס: אבל הם הודיעו לי שמה שאישי – לא.

שבח וייס: מה לעשות, חברים?

שבח וייס: עמוד 72.

שבח וייס: חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

יעקב שמאי: אני מבקש על מענקים לרוכשי דירות בגולן – אלקטרונית.

שבח וייס: בראוו.

שבח וייס: אלקטרונית, שמאי.

שבח וייס: התחלנו את ההצבעה.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: לא להשפיע על ההצבעה, חבר הכנסת שמאי.

שבח וייס: זה לא הוגן מה שאתה עושה.

שבח וייס: אסור להשפיע בזמן ההצבעה.

קריאה: – – –

שבח וייס: קודם כול נישן יומיים.

שבח וייס: הצבעה מס' 33 בעד התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 42 – 40 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 58 נגד, אפס נמנעים.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת מאיר שטרית – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אפרים גור.

אפרים גור: אלקטרונית.

שבח וייס: אלקטרונית כולה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: כולה אלקטרונית.

קריאה: עלייה.

שבח וייס: עלייה, קליטה, התיישבות וחלוציות.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 34 בעד התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 42 – 37 נגד – 59 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 42 לא נתקבל.

שבח וייס: 37 בעד, 59 נגד, אפס נמנעים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע עכשיו על הצבעה על סעיף 42 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 42, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 43 – – –

קריאה: אין הסתייגויות.

שבח וייס: לסעיף 43 אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד הצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 43 נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 74.

שבח וייס: סעיף 28, בא-גד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אלכס גולדפרב – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: יגאל ביבי – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 28 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 28 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 28, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 75, סעיף 70.

שבח וייס: אסעד אסעד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

אסעד אסעד: אלקטרונית.

שבח וייס: אלקטרונית – באמת?

שבח וייס: אתה רוצה לראות את ההבדל?

שבח וייס: בסדר – אסעד אסעד אלקטרונית, בראוו.

שבח וייס: יהיה הבדל.

קריאה: – – –

שבח וייס: הוא ביקש.

שבח וייס: הוא רוצה שיראו את ההפרש כולם.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: מה שאתה רוצה.

שבח וייס: הצבעה מס' 35 בעד התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 – 40 נגד – 53 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: ההסתייגות הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: ונונו, תיכון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת י' ונונו וד' תיכון לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שאקי – מי בעד, מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א"ח שאקי לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אסתר סלמוביץ – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: רפי אלול, הסיר קודם.

שבח וייס: תעברו אתי לעמוד 76.

שבח וייס: עובדיה עלי, יעקב שמאי – מי בעד?

יעקב שמאי: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על שיקום שכונות – – –

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אלקטרונית על כל הסעיף – מי בעד?

קריאה: – – –

שבח וייס: עכשיו אתה תתחיל ותהיה שוב חגיגה.

שבח וייס: יופי.

שבח וייס: בראוו.

קריאות: – – –

שבח וייס: יופי.

שבח וייס: תודה רבה, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, על התרומה שלך להצבעה.

שבח וייס: הצבעה מס' 36 בעד התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 70 – 38 נגד – 56 נמנעים – 1 התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: סאלח טריף – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: יהושע מצא – – –

קריאות: סליחה, מה קרה?

קריאה: אפרים גור.

שבח וייס: אפרים גור – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: יהושע מצא.

יהושע מצא: אלקטרונית.

שבח וייס: כמובן, אלקטרונית.

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: בוודאי, אלקטרונית.

רפאל אלול: – – –

שבח וייס: יופי, רפי אלול, עכשיו יהיה נאום חוזר.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: הצבעה מס' 37 בעד התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 70 – 37 נגד – 58 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: 37 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חברי הכנסת רון נחמן וחיים קופמן – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: דוד מנע – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 70 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לפיכך, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 70 כהצעת הוועדה – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 70, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור לעמוד 77.

שבח וייס: סעיף 98.

שבח וייס: רחבעם זאבי – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 98 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: בא-גד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 98 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 98 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

קריאה: – – –

שבח וייס: תמשיך לנאום שם.

שבח וייס: תמשיך לנאום בזמן ההצבעה, חבר הכנסת שגב.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 98 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אני מודיע שחבר הכנסת שגב לא הצביע שום הצבעה, כי הוא נאם באותו זמן.

שבח וייס: עכשיו סעיף 98 כהצעת הוועדה – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 98, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 78.

שבח וייס: סעיף 30.

שבח וייס: גונן שגב – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: גולדפרב – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שפירא – מסיר.

שבח וייס: הלפרט – מסיר.

שבח וייס: בא-גד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד הבא.

שבח וייס: אלי דיין – הסיר.

שבח וייס: דליה איציק – הסירה.

שבח וייס: עמנואל זיסמן – הסיר.

שבח וייס: אברהם הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: אסתר סלמוביץ – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברת הכנסת א' סלמוביץ לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: ענת מאור – הסירה.

שבח וייס: דוד מנע – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: יהושע מצא – אלקטרוני או ידני?

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: ידני.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' מצא לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא להתקדם לעמוד 80.

שבח וייס: עובדיה עלי ויעקב שמאי – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סילבן שלום – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מאיר שטרית – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חבר הכנסת גור, מה אתה מציע?

שבח וייס: אלקטרוני הכול?

שבח וייס: תעשה לי טובה – אלקטרוני הכול.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אפרים גור?

שבח וייס: אלקטרוני.

קריאה: – – –

שבח וייס: כשאני מגיע אליך אני עושה אוטומטית חשמל.

שבח וייס: אני מחשמל את הכנסת.

קריאה: – – –

שבח וייס: כן.

שבח וייס: ושמואל יעקבסון יחזיק לי את היד ואני אחשמל גם אותו.

שבח וייס: הצבעה מס' 38 בעד התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 30 – 40 נגד – 59 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת א' גור לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 59 נגד, אפס נמנעים – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: מה לעשות?

שבח וייס: לא התקבל.

שבח וייס: גונן שגב – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן תיכון.

שבח וייס: כן, חבר הכנסת הנגבי?

צחי הנגבי: למדענים עולים – הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: אני מבקש את הכול אלקטרונית, תעשו לי טובה.

שבח וייס: כל ההסתייגות אלקטרונית.

שבח וייס: הכול יחד, באמת.

שבח וייס: אל תגידו לי סעיף קונקרטי.

שבח וייס: תגידו לי אלקטרוני – אני הולך על כל הסעיף.

שבח וייס: מיצינו כבר את כל הפטנטים פה היום.

שבח וייס: הצבעה מס' 39 בעד התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 30 – 40 נגד – 59 נמנעים – אין התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 30 לא נתקבל.

שבח וייס: 40 בעד, 59 נגד, אפס נמנעים.

שבח וייס: לפיכך, לא אושר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו עבור סעיף 30, כהצעת הוועדה – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 30, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר כהצעת הוועדה.

שבח וייס: עכשיו עמוד 81.

שבח וייס: סעיף 33.

שבח וייס: חבר הכנסת אסעד אסעד, אלקטרונית אוטומטית כשמגיעים אליך?

אסעד אסעד: – – –

שבח וייס: ידני.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: שגב – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

קריאה: – – –

שבח וייס: חשאית – כן, אחר-כך מסתורית.

שבח וייס: הלפרט, מה אתך?

שמואל הלפרט: – – –

שבח וייס: מסיר.

שבח וייס: חבר הכנסת הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סאלח טריף – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: שטרית – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 82.

שבח וייס: חברי הכנסת נחמן וקופמן – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 33 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: ענת מאור הסירה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו עבור סעיף 33 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 33, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: נא להתקדם אתי עכשיו לעמוד 83.

שבח וייס: סיעת מד"ע הסירה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 41 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 41 נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: נא לעבור אתי לעמוד 84.

שבח וייס: סעיף 72.

שבח וייס: חבר הכנסת אסעד אסעד – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חבר הכנסת שפירא – הסיר.

שבח וייס: הנגבי, לנדאו, מגן, תיכון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון לסעיף 72 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מי בעד סעיף 72 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 72, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: הסעיף אושר, חברי הכנסת.

שבח וייס: סעיף 73.

שבח וייס: אברהם הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 73 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מי בעד סעיף 73 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 73, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד 86.

שבח וייס: סעיף 34.

שבח וייס: המפד"ל הסירו.

שבח וייס: מד"ע הסירו.

שבח וייס: אלי דיין הסיר.

שבח וייס: אברהם הירשזון – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סאלח טריף – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: סילבן שלום – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: מאיר שטרית – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: נא להתקדם אתי לעמוד 87.

שבח וייס: רון נחמן וחיים קופמן – מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 34 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: לפיכך, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו עבור סעיף 34 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 34, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 31.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 31 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 31, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 36.

שבח וייס: המפד"ל מסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בוחבוט.

שלמה בוחבוט: מסיר.

שבח וייס: טוב.

שבח וייס: סיעת מד"ע הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת שאול עמור.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ש' עמור לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 36 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 36 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 36, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 38.

שבח וייס: מד"ע הסירו.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון?

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 38 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 38 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 38 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 38, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 76.

שבח וייס: סיעת חד"ש הסירה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 76 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 76 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 76 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 76, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 37.

שבח וייס: מפד"ל הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת זאבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: סיעת מד"ע הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ג' שגב לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן הסיר.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת סאלח טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 37 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 37 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 37, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 78.

שבח וייס: חד"ש הסירה.

שבח וייס: מד"ע הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת בוחבוט ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ש' בוחבוט וד' תיכון לסעיף 78 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 78 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 78 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 78, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 40.

שבח וייס: המפד"ל הסירה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד מחשמל אותנו.

שבח וייס: בבקשה, הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: הצבעה מס' 40 בעד התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 40 – 36 נגד – 59 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: לא אושר.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת גולדפרב.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' גולדפרב לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: סיעת חד"ש מסירה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת חיים דיין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עלי ושמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת טריף.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' טריף לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת נחמן וקופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 40 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 40 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 40, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 79.

שבח וייס: סיעת מד"ע הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אסעד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 79 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 79 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 79, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 80.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת עלי ושמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חד"ש הסירה.

שבח וייס: מד"ע הסירה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אסעד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' אסעד לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת חיים דיין.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ח' דיין לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי דיין הסיר.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת ונונו.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ונונו לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת ביבי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' ביבי לסעיף 80 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 80 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 80, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 95.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 95 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 95, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 39.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת עלי ושמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת שטרית.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' שטרית לסעיף 39 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 39 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 39, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: אושרה.

שבח וייס: סעיף 81.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: נא לתקן: בא-גד ולא אב-גד.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת י' בא-גד לסעיף 81 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת בוחבוט.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

מיכאל איתן: הצבעה אלקטרונית להסתייגות של חבר הכנסת בוחבוט.

שלמה בוחבוט: אני מסיר.

שבח וייס: הוא הסיר.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 81 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 81 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיף 81, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 96.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 96, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 96, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 32.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת הירשזון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' הירשזון לסעיף 32 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסר.

שבח וייס: חבר הכנסת גולדשמידט הסיר.

שבח וייס: הסתייגות לחברי הכנסת עלי ושמאי.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

יעקב שמאי: אני ביקשתי הצבעה אישית.

יעקב שמאי: חבר הכנסת איתן, אני מבקש שתרשה לי הצבעה אישית.

שבח וייס: הוא לא הגיש לי 20 חתימות.

שבח וייס: נעשה פשרה אלקטרונית, בסדר?

דוד מנע: לא.

יעקב שמאי: מה אתם עושים לחקלאים?

יעקב שמאי: הצבעה מס' 41 בעד התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 32 – 37 נגד – 57 נמנעים – אין התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 32 לא נתקבל.

שבח וייס: 27 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 32 לא נתקבל.

קריאה: אני לא הצבעתי.

שבח וייס: אני מוסיף את קולך.

שבח וייס: 38 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

שבח וייס: ההסתייגות של חברי הכנסת הנגבי, לנדאו, מגן ותיכון.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת צ' הנגבי, ע' לנדאו, ד' מגן וד' תיכון

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת נחמן וקופמן.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ר' נחמן וח' קופמן לסעיף 32 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 32 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 32 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 32, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 44, אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 44 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 44 נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 15.

שבח וייס: מפד"ל הסירה; דליה איציק הסירה; חד"ש הסירה; מד"ע הסירה; הסתייגות של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 15 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד סעיף 15 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 15, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 16 – אין הסתייגויות.

שבח וייס: מי בעד סעיף 16 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 16 נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: סעיף 17.

שבח וייס: הסתייגות לחבר הכנסת מנע.

שבח וייס: מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 17 לא נתקבל.

שבח וייס: הוסרה.

שבח וייס: מי בעד 17 כהצעת הוועדה?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: סעיף 17, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 47.

שבח וייס: אין הסתייגויות.

שבח וייס: סעיף 47 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 47 כהצעת הוועדה נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה סעיף 48.

שבח וייס: אין הסתייגויות.

שבח וייס: סעיף 48 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 48 כהצעת הוועדה נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התוספת השלישית – רשימת עודפים מיוחדים.

שבח וייס: אין הסתייגויות.

שבח וייס: התוספת השלישית, רשימת עודפים מיוחדים, נתקבלה.

שבח וייס: התוספת השלישית, כהצעת הוועדה, נתקבלה.

שבח וייס: הערה: כל שינוי באחד הסעיפים משמעותו שינוי מקביל בסעיף 47 – רזרבה כללית.

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום, בוא נחזור להצבעה שלך.

שבח וייס: תפנה אותנו לעמוד.

סילבן שלום: עמוד 9.

שבח וייס: הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: של מי ההסתייגות?

שבח וייס: – ההסתייגות שלך.

שבח וייס: אני מפנה אתכם לעמוד 9, רבותי, שלא יהיו אחר כך בעיות.

שבח וייס: זאת הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

חיים דיין: חבר הכנסת זאבי, תצביע, תצביע.

שבח וייס: תצעק לו.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים דיין, קח את המקרופון, שנשמע.

שבח וייס: הצבעה מס' 42 בעד התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 05 – 42 נגד – 61 נמנעים – אין התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 05 לא נתקבל.

שבח וייס: 61 נגד, 42 בעד, אין נמנעים.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת סילבן שלום לא נתקבל.

שבח וייס: הסתייגות של חברי הכנסת עובדיה עלי ויעקב שמאי בעמוד 4.

שבח וייס: הצבעה מס' 43 בעד התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 04 – 42 נגד – 61 נמנעים – אין התיקון של חברי הכנסת ע' עלי וי' שמאי לסעיף 04 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת עלי ושמאי לסעיף 04 לא נתקבל.

שבח וייס: אלה השלמות.

שבח וייס: אני רוצה להצביע ידנית על אותם סעיפים, שעליהם עשינו עכשיו הצבעה חוזרת, כהצעת הוועדה, כדי שאהיה לגמרי מכוסה, ואחר כך אשאל את חבר הכנסת דן תיכון, אם יש לו עוד הערה, כדי שלא יהיה לנו פנצ'ר.

שבח וייס: מי בעד הסעיפים האלה כהצעת הוועדה?

שבח וייס: סעיפים 04 ו-05, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

שבח וייס: הסעיפים האלה אושרו.

שבח וייס: אדוני המזכיר, עכשיו אנחנו עורכים הצבעה בקריאה שנייה לחוק התקציב עצמו.

שבח וייס: יש הערות כלשהן?

יעקב שמאי: חמש דקות לצלצול.

שבח וייס: תצלצלו ליתר ביטחון.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

שבח וייס: תאמינו לי שאני יודע למה אני שואל אם יש הערות.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מה שיהיה מקובל על כולם.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, בשנה שעברה, כולם יודעים את העבודה של עובדי הבית.

שבח וייס: כולם כבר הודו.

יגאל ביבי: אתה הבטחת, ואני קורא מה שהבטחת בשנה שעברה: אני רוצה להודיע הודעה משמחת – – –

שבח וייס: לא בסדר מה שאתה עושה.

יגאל ביבי: אני מקווה שלא תהיה התנגדות.

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, כל הכבוד לך, זו הודעה שלי.

שבח וייס: כל הכבוד לך.

יגאל ביבי: ואתה אמרת שאתה מוציא את עובדי הבית – –

שבח וייס: רבותי, אין גבול לטרמפיסטים.

שבח וייס: תודה רבה, שב.

יגאל ביבי: – – שעבדו במסירות, לסוף-שבוע.

שבח וייס: תודה רבה, שב.

שבח וייס: אני לא צריך בשביל זה אותך, בכל החברות.

יגאל ביבי: ההבטחה הזאת לא קוימה.

יגאל ביבי: אני מבקש שההבטחה של היושב-ראש תקוים.

שבח וייס: אני עושה את זה למרות הבקשה שלך, לא בגלל הבקשה שלך.

שבח וייס: כל אחד עולה פה טרמפ.

שבח וייס: בראוו.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: צלצלנו.

שבח וייס: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, האם אתה מבקש להצביע בקריאה שנייה על חוק התקציב עצמו עם ההסתייגויות?

גדליה גל: – – –

שבח וייס: ביקשת.

שבח וייס: רבותי, אני עושה בדיוק מה שהמזכיר מייעץ לי.

שבח וייס: בשביל זה הוא כאן 43 שנים.

שבח וייס: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

יעקב שמאי: עם ההסתייגות?

שבח וייס: לא.

יעקב שמאי: אני לא מבין את השאלה.

שבח וייס: אני עכשיו כמו אוטומט.

קריאות: – – –

שבח וייס: רבותי.

שבח וייס: שב, תן למזכיר.

שבח וייס: כבר היה לנו הבוקר סיפור.

שבח וייס: גמרנו עם הצעת התקציב ועכשיו ההצבעה על חוק התקציב.

גדליה גל: – – –

שבח וייס: איש לא שומע אותך.

שבח וייס: תואיל בטובך לגשת למיקרופון.

גדליה גל: – – –

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו על ההסתייגויות בחוק התקציב.

שבח וייס: בבקשה, חוק התקציב.

שבח וייס: אני מצביע עכשיו על ההסתייגויות לחוק התקציב לשנת הכספים 1994, התשנ"ד–1993.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת סילבן שלום לשם החוק.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ס' שלום לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת סילבן שלום לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חברי הכנסת אלי דיין, שגיא, מירום ובורג לשם החוק.

שבח וייס: מסירים?

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: מי בעד התיקון לחלופין של חבר הכנסת אלי דיין לשם החוק?

שבח וייס: התיקון לחלופין הוא של חבר הכנסת אלי דיין, אז לא צריך.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ, אתה מוותר על התיקון שלך?

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את שם החוק, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: לסעיף הראשון אין הסתייגויות.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 1.

שבח וייס: סעיף 1 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצעה את התיקון של חברי הכנסת זיאד, מחאמיד וגוז'נסקי לסעיף 2.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת ת' זיאד, ה' מחאמיד ות' גוז'נסקי לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חברי הכנסת זיאד, מחאמיד וגוז'נסקי לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת יוסי כץ הוסר.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת לסעיף 2 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 2 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 2 כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: לסעיף השלישי אין הסתייגויות.

שבח וייס: אני מעמיד אותו להצבעה.

שבח וייס: סעיף 3 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את התיקון של חבר הכנסת דוד מנע לסעיף 4.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת ד' מנע לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת דוד מנע לסעיף 4 לא נתקבל.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 4 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: סעיף 4 כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: בסעיף 5 הסתייגות של חבר הכנסת יוסי כץ.

שבח וייס: להצביע או לא? להסיר.

שבח וייס: אני מעמיד את סעיף 5 להצבעה.

שבח וייס: סעיף 5 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 5, כהצעת הוועדה, אושר.

שבח וייס: בסעיף 6 אין הסתייגויות.

שבח וייס: אני מעמיד אותו להצבעה.

שבח וייס: סעיף 6 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 6, כהצעת הוועדה נתקבל.

שבח וייס: אחרי סעיף 6, הסתייגות אדירת משתתפים.

שבח וייס: האם אתם מוותרים על קריאת השמות?

שבח וייס: מוותרים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: מי בעד ההסתייגות אחרי סעיף 6?

שבח וייס: ההצעה אחרי סעיף 6 לא נתקבלה.

שבח וייס: התיקון אחרי סעיף 6 הוסר.

שבח וייס: לסעיפים 7 ו-8 אין הסתייגויות.

שבח וייס: אני מעמיד אותם להצבעה.

שבח וייס: סעיפים 8-7 נתקבלו.

שבח וייס: סעיפים 7 ו-8 כהצעת הוועדה נתקבלו.

שבח וייס: לסעיף 9 הסתייגויות של חבר הכנסת יוסי כץ.

שבח וייס: מה אתה עושה אתן?

יוסי כץ: אני מסיר.

שבח וייס: אם כן, אני מעמיד להצבעה את סעיף 9 כהצעת הוועדה.

שבח וייס: סעיף 9 נתקבל.

שבח וייס: סעיף 9, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: לסעיפים 10 ו-11 אין הסתייגויות.

שבח וייס: אני מעמיד אותם להצבעה.

שבח וייס: סעיפים 11-10 נתקבלו.

שבח וייס: סעיפים 10 ו-11 כהצעת הוועדה, נתקבלו.

שבח וייס: חברי הכנסת, דריכות, הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: שימו לב, ההודעה מאוד חשובה.

שבח וייס: האם יש אצל חברי כנסת טענה פרוצדורלית?

שבח וייס: אין.

שבח וייס: אנחנו מצביעים עכשיו בהצבעה אלקטרונית על חוק התקציב לשנת הכספים 1994, התשנ"ד–1993, בכלל זה הצעת התקציב ודפים מוחלפים, כמו בכל שנה.

שבח וייס: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית ואחרונה.

שבח וייס: הצבעה מס' 44 בעד החוק – 63 נגד – 41 נמנעים – 3 חוק התקציב לשנת הכספים 1994, התשנ"ד–1993, בכלל זה הצעת התקציב ודפים מוחלפים, נתקבל.

דוד מנע: נפלה פה טעות.

דוד מנע: תצרף אותי למתנגדים.

שבח וייס: זה אני רואה.

שבח וייס: אין שום בעיה.

שבח וייס: שניכם טעיתם.

שבח וייס: אני מצרף אתכם למתנגדים ומוריד אתכם מהמחייבים, נכון?

שבח וייס: ראיתי שהיתה פה טעות.

שבח וייס: חגי מירום, אני יכול להמשיך או לא?

שבח וייס: אדוני המזכיר, אני יכול להמשיך?

שבח וייס: היו טעויות?

שבח וייס: יש טעויות?

דוד מנע: יש טעות.

שבח וייס: אני מתקן את זה.

שבח וייס: מה קרה, חבר הכנסת סילבן שלום?

סילבן שלום: אני מבקש להוסיף את קולי.

שבח וייס: לאן?

שבח וייס: לא נדלק אצלך.

שבח וייס: לא לחצת מספיק.

שבח וייס: טוב, אני חושב שאני אחזור על ההצבעה וגמרנו.

שבח וייס: חברים, זהירות.

שבח וייס: אני חוזר על ההצבעה.

שבח וייס: אנא, תלחצו חזק.

שבח וייס: אל תטעו.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: אני יותר לא מקבל את זה.

שבח וייס: אני חוזר על ההודעה הקודמת.

שבח וייס: כל מה שאמרתי קודם שייך להצבעה הזאת.

שבח וייס: עכשיו בנחת ולאט, תצביעו.

שבח וייס: הצבעה מס' 45 בעד החוק – 62 נגד – 44 נמנעים – 2 חוק התקציב לשנת הכספים 1994, התשנ"ד–1993, בכלל זה הצעת התקציב ודפים מוחלפים, נתקבל.

שבח וייס: 62 תומכים, 44 מתנגדים, שני נמנעים.

שבח וייס: אני מודיע, חברי הכנסת, יש תקציב למדינת ישראל לשנה הבאה.

שבח וייס: תודה לכם.

שבח וייס: תודה לכל עובדי הכנסת, מא' עד ת', על השירות הנפלא שעשו לנו.

שבח וייס: מה שאמר חבר הכנסת ביבי, לא צריך היה לומר.

שבח וייס: זה ברור מאליו ולא צריך לעלות טרמפ על דברים מובנים מאליהם.

שבח וייס: כל טוב לכם.

שבח וייס: תודה לכולם.

שבח וייס: לילה טוב.

שבח וייס: בוקר טוב.