ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 64, 1993-02-15 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת – – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת רציתי לומר.

שבח וייס: אבל אני מדבר גם על עצמי, אנחנו שניים.

שבח וייס: אני פותח בזאת את ישיבת הכנסת, יום שני, כ"ד בשבט התשנ"ג, 15 בפברואר 1993.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק למימון מבצע שלום הגליל (תיקון מס' 2) (פירעון המלווה), התשנ"ג–1993.

ש' יעקבסון: לדיון מוקדם – הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חסינות בתום כהונה), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, (תיקון – קריאה מוקדמת), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (חובת הצהרת הון), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת א' פורז וא' גולדפרב; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון – משרד מבקר המדינה), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות [נוסח חדש] (עדות קורבן בעבירות מין), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת י' כץ וי' דיין; הצעת חוק ראשי הרשויות המקומיות (סייג להגשת תובענה אזרחית), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת עובדיה עלי; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (ביטול), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק לתיקון דיני הרכישה לצורכי ציבור (מס' 2), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק תחנת הכוח תל-אביב (ביטול), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אליהו בן-אלישר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (ביטול סנדול), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (שיפור תפקוד הלשכה), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – חלוקת המנדטים), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת פנחס בדש; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – מס רכישה), התשנ"ג–1993, מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק מס מקביל (בריאות שיניים), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – מקרים מיוחדים), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת י' כץ, ב' טמקין ונ' חזן; הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – הגדרת שכר), התשנ"ג–1993, מאת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי כנסת; הצעת חוק שירות המדינה (ייחוד משכורות), התשנ"ג–1993, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק ריסון משיכות יתר, התשנ"ג–1993,

ש' יעקבסון: מאת חבר הכנסת שלמה בוחבוט; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (שידורי הטלוויזיה הלימודית בערוץ השני), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הספקת שירותי דת), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק העמותות (תיקון – התרמה ציבורית), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (תמורת ארנונה כללית), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת האמונים של חברי הכנסת), מאת חבר הכנסת זאב בנימין בגין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגדרת התפלגות סיעה), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הדין הפלילי (תיקון – ביטול כפל קנס), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת רפאל אלול; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת רפאל אלול; הצעת חוק הרבנות הראשית (תיקון – רב ראשי לישראל), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת משה קצב.

ש' יעקבסון: תודה.

שבח וייס: אני מודה למזכיר הכנסת.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מזמין עכשיו את שר החקלאות לסקור לפנינו את פעילות משרדו.

שבח וייס: אני מזכיר את הסידור: עשר דקות פתיחה של השר, אחר כך 12 חברי כנסת יכולים להירשם לשאלות קצרות במסגרת של דקה.

שבח וייס: אחר כך, אם יהיה צורך, אני אסביר שוב את הפרוצדורה.

שבח וייס: בבקשה, אדוני השר.

יעקב צור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זו הפעם הראשונה שאני סוקר בפני הכנסת את פעולות משרד החקלאות, ומטבע הדברים, בזמן שהוקצב לי אני אעמוד על כמה נקודות שאני רואה אותן כעניינים מרכזיים.

יעקב צור: לצערי, המערכת החקלאית, החקלאים וההתיישבות סבלו בשנים האחרונות מזעזועים הולכים ותוכפים, שהביאו, בין בשל מדיניות קשה ומעוותת ובין, בחלקם, בשל תהליכים טבעיים שעוברת המערכת החקלאית בארץ ועוברות המערכות החקלאיות בכל העולם, לשינויים.

יעקב צור: לצערי, השינויים שהתחוללו במשק ההתיישבותי והחקלאי במדינת ישראל הביאו להרס ולקריסה של כל מערכות העבר, בלי שהממשלה ליוותה בניין של מערכות חדשות, בלי לפתח כלים חלופיים לתכנון פרטני שהיה ברוב ענפי המשק החקלאי, בלי להבטיח דרכי מימון כאלה שיכולות לאפשר למשק חקלאי, משפחתי וקיבוצי להמשיך ולפעול בתוך המערכת הבנקאית והפיננסית הישראלית, בלי שהבטיחו תנאים ומסגרות נאותות ליצוא.

יעקב צור: אני רואה את היעד המרכזי של מדיניות משרד החקלאות ושל ממשלת ישראל, להביא היום, בראש ובראשונה, לייצוב המערכות החקלאיות וההתיישבותיות, להגדיר את היעדים הכלכליים שלהן, להגיע להסכמה על המטרות הלאומיות הקיימות בהתיישבות ולהגדיר את כיווני הפיתוח ואת החלוקה הנכונה של האחריות בין החקלאי, המגדל כאיש הייצור, כאיש השיווק, לבין המדינה.

יעקב צור: לצערי, בשנים האחרונות גם חלה ירידה משמעותית בהכנסת החקלאים, וחלה, בחלקה באופן טבעי, התמעטות במספר החקלאים.

יעקב צור: אנו עומדים היום במציאות שביישוב הכפרי, היהודי והערבי, רוב האנשים פרנסתם באה מן החקלאות.

יעקב צור: נאמר את האמת: אם אנחנו מדברים רק על המשק ועל השוק הישראליים, הרי מספר החקלאים נדון לרדת גם בשנים הקרובות.

יעקב צור: היום בעיית החקלאים במשק הישראלי היא בעיית העודפים.

יעקב צור: החקלאי הישראלי מייצר הכול, לאורך כל חודשי השנה, במחיר סביר ואף נמוך יותר של רוב-רובה של התוצרת החקלאית.

יעקב צור: זאת מלבד בכמה גידולים, שהם גידולים של החיטה, השמן, וחלק מן הבשר המיובא.

יעקב צור: מעבר לזה, הכול ייצור עצמי.

יעקב צור: אין השאלה היום כוח הייצור, תבונת הייצור, אלא השוק.

יעקב צור: אני רואה בהחלט יעד וייעוד לשמור על הגרעין החקלאי בתוך היישוב הכפרי, בראש ובראשונה כגורם שצובר בתוכו את הידע והמוניטין של מחקר, של מחשבה, של ניסיון חקלאי, שהוא נכס לכל מדינה ולכל משק.

יעקב צור: ועם זאת, הגרעין החקלאי הוא זה שמעצב את דמותו של הכפר ומאפשר את פיזורה של האוכלוסייה לעבר יישובים כפריים, שגם אם רוב הכנסתם לא באה מן החקלאות הרי שהגרעין החזק והמוביל בה הוא חקלאי.

יעקב צור: ולזה היעד והייעוד הוא לפרוץ אל שווקים חדשים, כי רק בפריצה לשווקים חדשים ניתן להבטיח את קיומה של החקלאות כענף מרכזי במשק, כמקום שייצור מקומות עבודה לעתיד ויביא למיצוי ולביטוי את הפוטנציאל הקיים בחקלאות.

יעקב צור: לצערי, בעשור האחרון היצוא החקלאי לא עלה, אפילו ירד.

יעקב צור: היום אנחנו מוכרים פדיון בין 700 ל-800 מיליון דולר תוצרת חקלאית טרייה, סכום של 500-400 מיליון דולר תוצרת מעובדת.

יעקב צור: בכוחנו, בכוחה של מדיניות נכונה, להרחיב ולהגדיל את היצוא, ואני רואה בזה את היעד המרכזי של מדיניות המשרד והממשלה.

יעקב צור: אני מאמין ומשוכנע שאנחנו יכולים ומסוגלים, בענפים מסוימים, להתאים את עצמנו לצורכי השוק האירופי, למרות הקשיים, למרות השנה הקשה שאנחנו עוברים בייצוא החקלאי.

יעקב צור: בשוק, שיהיה בעיקרו שוק של איכויות, שרוכש איכויות, מוצרים של אופנה, שוק של מחירים גבוהים, לא של ייצור המוני, יש מקום לחקלאי הישראלי להביא את עצמו לביטוי.

יעקב צור: הדבר מחייב שבמרכז הפעילות יעמדו הנושאים הבאים: הראשון – היעד החשוב הוא להביא פעם אחת ולתמיד להסדר חובות העבר, הן במשק המשפחתי והן במשק הקיבוצי, כדי שהטירוף הזה, שמערער את קיומה של ההתיישבות, ייפסק.

יעקב צור: אני יכול לבשר לכנסת, שבשבוע שעבר מונו המשקמים על-פי חוק גל, ובזאת נכנס החוק לפעילותו עם כל המרכיבים הנוספים לזה.

יעקב צור: אנחנו נלווה ונדחף קדימה את ההסדרים המתאימים במשק הקיבוצי, שבהם רק השלב הראשון מתבצע.

יעקב צור: השני – הרחבנו בתקציב השנה את המענקים וההלוואות בערבות מדינה שניתנים להשקעות כדי להעביר את החקלאי מהענפים לייצור המקומי לענפים שהם מייצאים, בהלוואות ובמענקים שיאפשרו לחקלאי לעשות את זה.

יעקב צור: אנחנו נמצאים בפיגור מתמיד באותו החלק שבכוחו להבטיח את הייצוא, ביצירת חגורת ביטחון למחירים מובטחים, מחירי מינימום לחקלאי.

יעקב צור: הגענו לזה בפרחים, הגענו לזה בענפי הירקות; זה לא קיים בפירות, ועד השנה זה גם לא היה בכותנה.

יעקב צור: בתקציב השנה, 1993, יהיה מחיר מובטח לכותנה.

יעקב צור: אנחנו רואים את המשבר שעובר על משק ההדרים, והעובדה שאין מערכות מוסדרות שמגדירות את השלב שבו המדינה נוטלת אחריות במקרה של משבר בשוק הופכת באופן קבוע את החקלאי, את משרד החקלאות, כנציגם של החקלאים בהרבה מקרים, במקום לקובעי מדיניות, לשתדלנים.

יעקב צור: הבטחנו, בסיכום דיון שנערך היום עם האוצר, לא את מלוא הביקוש, אבל 11 מיליון דולר מענק שיינתן לפרדסנים, למגדלים, כדי לאפשר לעבור את העונה הקשה.

יעקב צור: אני אראה כיעד חשוב הגדרה – לא כשהצרה ניחתת עליך – של כללים קבועים הבנויים על מחירים ממוצעים, הבנויים על מבחן של הוצאות הייצור ועל חלוקת אחריות בין המגדל לבין הממשלה.

יעקב צור: זאת הדרך שבה מדינות האמונות על השוק החופשי כאורח חיים עושות אלף מונים מאתנו.

יעקב צור: בהחלט, רוח רעה הלכה בארץ בתחום החקלאי וההתיישבותי, ואני רואה החמצה כלכלית מאין כמוה, כי כל עובד בחקלאות בענף-ייצוא מפעיל סביבו עובדים נוספים.

יעקב צור: ענף ההדרים מפעיל סביבו 40,000 עובדים במפעלי הקרטונים, בבתי-אריזה, במפעלי התעשייה, בתובלה ימית ויבשתית.

יעקב צור: ולכן צריך לראות את הדברים האלה בשיקול הרחב.

יעקב צור: נוסף על כך, ייצוא התשומות החקלאיות בישראל, שעולה על ייצוא התוצרת החקלאית בכמותו – בצינורות השקיה, בדשנים, בזרעים – כל אלה קיימים רק בזכות קיומה של החקלאות.

יעקב צור: ואני בהחלט אומר, שהראייה היתה מעוותת מן הצד הכלכלי האמיתי, והיתה בה רוח רעה.

יעקב צור: עם זאת אני מעריך, שניתן יהיה, במדיניות נכונה, שסימנים ראשונים שלה נראים בתקציב 1993, לייצב את המערכת החקלאית וההתיישבותית, להעביר את החקלאות יותר ויותר לתחום הייצוא וליטול חלק גדול יותר במערכות הבין-לאומיות של ייצוא התוצרת וייצוא התשומות החקלאיות.

שבח וייס: תודה רבה, אדוני השר.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, דקה אחת, אחריו – חבר הכנסת יעקב שפי, גם כן דקה אחת.

שבח וייס: אדוני השר ירשום לו את השאלות – –

יעקב צור: כן, בהחלט.

שבח וייס: – – ונחזור אליו.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, שר החקלאות, אני חזרתי הלילה מביקור באירופה, ועקבתי אחר הייצוא החקלאי.

דן תיכון: הייצוא החקלאי הישראלי מצוי במצוקה קשה ביותר.

דן תיכון: אני אתן לך רק מחירים כדי שתתרשם: קילו תפוזים נמכר בשווקים של גרמניה במחיר של מארק גרמני אחד.

דן תיכון: במחירים הללו אין לנו מה לחפש באירופה.

דן תיכון: ומדובר גם בעגבניות.

דן תיכון: התפוז הישראלי, מה שנקרא "שמוטי", עבר מן העולם.

דן תיכון: התחרות עצומה.

דן תיכון: האשכולית הלבנה נראית גרוע ביותר.

דן תיכון: העולם למד לייצא.

דן תיכון: אפריקה, דרום-אמריקה, כולן מייצאות לאירופה, לכן יש משבר של עודפים והמחירים יורדים מטה, מטה, מטה.

דן תיכון: מדינות כמו קניה, קולומביה, מציפות את השוק, ונראה שהחקלאות שלנו אובדת עצות.

דן תיכון: דרושה רפורמה חקלאית אגררית, לרבות רפורמה בגידולים.

דן תיכון: אתה חושב שהבעיה היא כספית.

דן תיכון: כסף לא פותר את הבעיה.

דן תיכון: יש לכם בעיות קשות ביותר בתחום החקלאות, ואתם אפילו לא נמצאים בכיוון הנכון.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, תקפידו לשמור על זמן של דקה.

שבח וייס: לא נעים לי להתערב באמצע דבריכם.

שבח וייס: חבר הכנסת יעקב שפי, בבקשה.

יעקב שפי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, לאחרונה נודע כי מדריכים ועובדי מחקר מסרו ידע חקלאי סודי, כדי ליהנות מרווחים קלים, לגורמים זרים, ביניהם ירדן, מרוקו, ספרד וכו'.

יעקב שפי: בהנחה שפעילות זו פוגעת בחקלאות בישראל ובייצוא החקלאי שלה, ועל מנת למנוע בעתיד מסירת מידע חקלאי סודי לגורמים זרים, ברצוני לשאול את כבוד השר: 1.

יעקב שפי: מה הם ממדי התופעה?

יעקב שפי: 2.

יעקב שפי: מי הם המוכרים את הידע הנ"ל? 3.

יעקב שפי: באיזה מידע סודי מדובר?

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף בא-גד איננו.

שבח וייס: בבקשה, חברת הכנסת נעמי חזן.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, על שולחן הכנסת הונח היום דין-וחשבון על החקלאות והכפר בשנת 1991.

נעמי חזן: להבדיל מסקירות שקיבלנו בשבועות האחרונים משרים אחרים, שהתייחסו לשנת שחלפה, 1992, ולשנה הקרובה, 1993, יש פה דוח שמתייחס לתקופה של לפני שנתיים, שאנחנו צריכים לעיין בו.

נעמי חזן: שאלתי אליך, מדוע לא הוכן דוח מעודכן לעיון חברי הכנסת?

נעמי חזן: כי הדיון הזה נועד לנושא החקלאות היום.

נעמי חזן: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

יוסף בא-גד: כבוד השר, כנסת נכבדה, ברצוני לשאול שתי שאלות.

יוסף בא-גד: שאלה ראשונה: ידוע שהחקלאות, לא הייתי אומר שהיא בשפל המדרגה, איננה בפארה.

יוסף בא-גד: חקלאות לעם ישראל – היתה תשתית בניין המולדת.

יוסף בא-גד: אני שואל: מה עושים כדי להעלות את מצב החקלאות בארץ?

יוסף בא-גד: כי החקלאים במצב קשה.

יוסף בא-גד: שאלה שנייה: השנה הבאה עלינו לטובה תהיה שנת השמיטה.

יוסף בא-גד: כיצד נערך משרד החקלאות לשנת השמיטה, לספק ליהודים דורשי שמיטה, שמקפידים על שמיטה, את כל התצרוכת?

יוסף בא-גד: מאחר שהאינתיפאדה מחמירה, עלול להיות מצב שיהיה קשה להשיג את התוצרת החקלאית.

יוסף בא-גד: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מנע, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת רפאל אלול.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית אני רוצה לברך את כבוד השר על ההחלטה בנושא של חברת "מקדונלד'ס" – ייבוא תפוחי אדמה, צ'יפס.

דוד מנע: אני חושב שהחקלאות בארץ מאוד מפותחת.

דוד מנע: אנחנו יכולים לייצר כל דבר, אפילו זנים מיוחדים של תפוחי אדמה לצרכים של חברת "מקדונלד'ס".

דוד מנע: אנחנו שומעים דיבורים על כך שחברת "מקדונלד'ס" לא תפתח את סניפה הראשון, ולפיכך תימנע מלהעסיק 400 עובדים חדשים.

דוד מנע: אני אומר, שהם יפתחו, ולנו יהיו חקלאים שיגדלו תפוחי אדמה במדינת ישראל.

דוד מנע: אני חושב שאסור לנו לאפשר ייבוא של דברים שהמשק הישראלי יכול לייצר אותם.

דוד מנע: זה מתחיל בתפוחי אדמה ונגמר בהרבה הרבה מוצרים.

דוד מנע: אני מבקש מכבוד השר לומר לנו, האם הוא מתכוון לעמוד בהבטחתו שלא לאפשר לחברת "מקדונלד'ס" לייבא לארץ תפוחי אדמה מטוגנים, צ'יפס.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת מנע.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת רפאל אלול, ואחריו – לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, תודה לשר על הסקירה.

רפאל אלול: אני מאחל לו החלמה מהירה.

רפאל אלול: יש לי שתי שאלות.

רפאל אלול: 1.

רפאל אלול: בזמן האחרון אנחנו שומעים על הפסדים רציניים וניכרים בענף ההדרים.

רפאל אלול: מה בדעת השר לעשות?

רפאל אלול: האם יש כוונה לשנות את המדיניות הנהוגה כיום?

רפאל אלול: 2.

רפאל אלול: ניקוז.

רפאל אלול: הניקוז נתון כרגע בידי רשויות ניקוז, שלמעשה מטפלות ביישובים הכפריים.

רפאל אלול: היישובים העירוניים יוצאים ניזוקים מהניקוז הזה.

רפאל אלול: אודה לשר, אם הוא יענה לנו איך הוא מתכוון לשלב, לטפל ולסייע בניקוז ברשויות העירוניות.

רפאל אלול: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה; אחריה – חבר הכנסת אסעד אסעד.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אני מבקשת לשאול כמה שאלות קצרות.

תמר גוז'נסקי: 1.

תמר גוז'נסקי: האם הכין משרדך תוכנית למציאת מקורות פרנסה לחברי מושבים שהתרוששו ואינם יכולים עוד להתפרנס מענפי הגידול המסורתיים שלהם?

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: חיפשתי וחיפשתי בחומר שהונח לפנינו ולא מצאתי – אני מקווה שאני טועה – התייחסות מיוחדת לבעיית החקלאות הערבית.

תמר גוז'נסקי: שאלותי: א.

תמר גוז'נסקי: כיצד רואה השר את עתיד ענף שמן הזית?

תמר גוז'נסקי: ב.

תמר גוז'נסקי: מה דעתך על התוכנית להקמת יישובים כפריים של בדואים?

תמר גוז'נסקי: תודה.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת אסעד אסעד, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בעבר, החקלאות במגזר המיעוטים בכלל ובמגזר הדרוזי בפרט היתה הענף העיקרי לפרנסת המשפחה.

אסעד אסעד: רבים גידלו גידולי חקלאות למיניהם – פירות, ירק ופלחה – אבל עם הזמן הענף הזה הלך ולמעשה נעלם.

אסעד אסעד: כיום, בעיקר במגזר הדרוזי, רק מעטים חיים על ענף החקלאות או על גידולי חקלאות.

אסעד אסעד: הסיבה לכך, אדוני השר, ידועה: הם לא קיבלו סיוע ממשרדי החקלאות למיניהם.

אסעד אסעד: שאלתי היא: מדוע?

אסעד אסעד: הלוא יש אדמות, יש אנשים ויש רצון לעבד את האדמות האלה.

אסעד אסעד: למה המומחים במשרד החקלאות לא מכוונים כדי שהענף הזה יהיה המפרנס העיקרי ביישובים אלה?

אסעד אסעד: כמו כן, יש בעיה של מים, אין הקצאת מים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל, בבקשה.

אברהם יחזקאל: אדוני השר, ידועה התופעה החמורה – ודנו עליה גם בכנסת – של עיבוד אדמות הלאום על-ידי בני מיעוטים, ולא בצורה רשמית.

אברהם יחזקאל: מתברר שלא מעט חקלאים מעניקים – אם זה היה בצורה פורמלית, אין לי בעיה – אפשרות לעבד את אדמותיהם על-ידי ראיסים, בשכר ובתנאים בלתי סבירים, דבר שיוצר נורמה פסולה.

אברהם יחזקאל: מה היא עמדת המשרד בנושא הזה?

אברהם יחזקאל: מה הם האמצעים שאתה מתכוון לנקוט על מנת להוזיל או להפסיק את ההבחנה בין מחיר המים למגזר החקלאי לבין המחיר למגזר העירוני?

אברהם יחזקאל: ואני שואל דווקא אותך, כשר החקלאות.

אברהם יחזקאל: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אדוני השר, יש לך משימה בלתי אפשרית.

יעקב צור: כמה דקות אתה נותן לי, אדוני?

שבח וייס: לא אני נותן.

שבח וייס: התקנון נותן לך עשר דקות.

שבח וייס: אחר כך יהיה לך עוד נאום סיכום.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: מבצע של עשר דקות.

יעקב צור: לחבר הכנסת דן תיכון, נכון שהפרדס צריך לעבור שינוי, אבל ה"שמוטי" לא עבר מן העולם.

דן תיכון: עבר מן העולם.

יעקב צור: אתה לא מוכן להקשיב.

יעקב צור: אתה לא מוכרח לנסוע לגרמניה בשביל זה.

יעקב צור: הפרדס, לפני חמש שנים היו בו 42% "שמוטי".

יעקב צור: היום יש בו 30%.

יעקב צור: הוא צריך להגיע לכ-20%, כי ה"שמוטי" הוא מרכיב חשוב מאוד בנושא של הרכזים.

יעקב צור: נכון שהפרדס הישראלי מצוי בתהליך של מעבר לזנים חדשים.

יעקב צור: אנחנו צופים נטיעות של כ-30,000 דונם בשלוש השנים הקרובות.

יעקב צור: מעניין, שלמרות המשבר יש התעניינות גדולה בנטיעות.

יעקב צור: הפרדס עובר לדרום ועובר לזנים חדשים.

יעקב צור: הוא נמצא בשלבים של שינוי מאוד מאוד דרמטי.

דן תיכון: ל"מינולה"?

יעקב צור: "סנטינה", אשכולית אדומה, כל הזנים הקליפים.

יעקב צור: נכון שיש תופעה של מדריכים ועובדי מחקר שמבריחים חומר ריבוי בחקלאות, ועושים ממנו כסף בארצות אחרות.

יעקב צור: לא תמיד קל ופשוט לשים גבולות וצנזורה על המוח.

יעקב צור: אני שמח שהנושא הזה עלה על סדר-היום.

יעקב צור: בוודאי נצטרך לתת על זה את הדעת.

יעקב צור: לחברת הכנסת נעמי חזן – צירפנו לחוברת הזאת את הסיכומים הראשונים שיש לנו ל-1992.

יעקב צור: אין לנו אחרים.

יעקב צור: היתר זה דברים שאינם מוסמכים.

יעקב צור: בכל אופן, חיכינו עד הימים האחרונים כדי לצרף את הסיכומים שיש מ-1992.

יעקב צור: כדי להרים את מצב החקלאים, ראשית, אני צריך לנאום קצת יותר, אבל אני אומר שגם החקלאות צריכה לעבור את השינוי, גם חלק מהחקלאים צריכים למצוא פרנסות חדשות, והנושא גם קשור במצב הכלכלי הכללי ובפיתוח מקורות פרנסה, בעיקר באזורי הפריפריה.

יעקב צור: אנחנו נערכים לשנת השמיטה.

יעקב צור: מה לעשות שיש כל מיני שומרי שמיטה.

יעקב צור: יש כאלה שמסתפקים ברבנות הראשית, וזה פשוט.

יעקב צור: יש כאלה שמהדרים יותר.

יעקב צור: אנחנו יושבים עם 15 קבוצות של שומרי שמיטה למיניהם בניסיון להשביע את רצון כולם, ושיצאו גם שבעים וגם מרוצים.

יעקב צור: אנחנו מבקשים קודם כול שיעשו הסכמים בערבה, שזה לדעת הכול מותר; ושנמעיט עד כמה שאפשר בייבוא של תוצרת טרייה.

יעקב צור: כמו כן, נוסף על השאלה ששאלת, יהיה גם צורך לפצות חקלאים שהם שומרי שמיטה.

יעקב צור: אני שמח שמישהו מהאופוזיציה מברך אותי על עמדתי בעניין "מקדונלד'ס".

יעקב צור: הגיע הזמן שיבינו, שהחקלאים לא יהיו ה"פראיירים".

יעקב צור: קודם גומרים הסכם עם "מקדונלד'ס", עושים הסכמים פיננסיים עם הבנקים, אפילו הולכים לרבנות לבקש כשרות, וכשגומרים את הכול באים לשר החקלאות להודיע לו שייבאו צ'יפס.

יעקב צור: אז לא מדאיג אותי אם "מקדונלד'ס" תחכה קצת.

יעקב צור: והחקלאים הישראלים עוד מסוגלים לגדל כל זן של תפוחי אדמה.

דוד מנע: רק תעמוד בלחץ.

יעקב צור: אמרתי שענף ההדרים קיבל היום מענק של 11 מיליון דולר.

יעקב צור: עם כל הבעיות שיש ברשויות הניקוז, אני רוצה לומר שביישובים העירוניים – נכון, זה לא שייך למשרד החקלאות; עם זה צריך לומר שאנחנו – – –

רפאל אלול: – – –

יעקב צור: אם מותר להשתבח, אנחנו מסיימים עוד מעט חורף לא-קל.

יעקב צור: לא היו שום הצפות, את חיל הים לא שיגרו לאשדוד, וזה לא בגלל חסדי שמים, זה משום שנעשתה פעולה גדולה בניקוז לפני החורף.

שמואל אביטל: זה בגלל הממשלה החדשה.

יעקב צור: אבל אני יודע שיש פה בעיה, שנופלת בין הכיסאות.

יעקב צור: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, דיברתי על מקורות פרנסה, אני מודע לעניין הזה, הוא חלק משאלה כלכלית כוללת.

יעקב צור: לגבי שמן הזית, אנחנו מעודדים, לא מייבאים, ואנחנו גם הודענו שלא נייבא שמן זית.

יעקב צור: השנה היא שנה עם יבולים מאוד מאוד גבוהים.

יעקב צור: אענה על כמה דברים יחד, גם לחבר הכנסת אסעד אסעד, בנושא החקלאות הערבית.

יעקב צור: ראשית, היום החקלאי הערבי נהנה מכל הזכויות שיש לכולם.

יעקב צור: ואם בקלנסואה יש 200 מגדלי ציפורן, הרי הם לא נהנים בגלל סעיף מסוים שקשור בחקלאי הערבי, אלא משום שהם כמו כל אזרח ישראלי אחר.

יעקב צור: יש אפליות קשות מן העבר, אי-אפשר לפתור אותן בהינף יד.

יעקב צור: הדברים שסיכמנו עם סגן השר במשותף: א.

יעקב צור: אנחנו ניתן מכסות מים מוגדלות, היכן שיהיה אפשר; ב.

יעקב צור: ניתן בראש ובראשונה מכסות מים מוגדלות לחקלאים שיעברו לענפי ייצוא.

יעקב צור: ניתן מכסות מים מוגדלות היכן שאפשר; לא בכל מקום אפשר.

יעקב צור: אבל אני אומר, שאנחנו מבטיחים לחקלאים הערבים שיעברו לגידולי ייצוא מכסות מים מוגדלות, השתתפות במענקים כמו כל חקלאי אחר, בהחלט במגמה לעודד את החקלאים לא לחלק מחדש את התוצרת, אלא לעבור לענפי ייצוא.

יעקב צור: בקשר לאדמות הלאום, יש חוק ההתיישבות, אנחנו משתדלים לשמור עליו.

יעקב צור: יש פה גם המקל וגם הגזר.

יעקב צור: השנה הבטחנו סובסידיה לזריעת גידולי בעל בהיקף של 800,000 דונם, לעומת 600,000 בשנה הקודמת, כדי להביא יותר חקלאים לעבד יותר שטחים, ואני אכן מקווה שכך יהיה.

יעקב צור: בצד זה, בעזרת "הסיירת הירוקה" – שאומנם הדימוי שלה הוא, שעיקר פעילותה הוא בקרב הבדואים, אבל עיקר פעילותה הוא בנושאים שאתה דיברת בהם, שמירת חוק ההתיישבות – אנחנו בהחלט עושים פעולה שיש בה גם משפטים, גם הוצאת אדמות מגדר המשבצת והנחלות.

יעקב צור: ואנחנו עוסקים היום ברעיונות נוספים כדי להבטיח את שמירת אדמות המדינה, ושמירה פירושה עיבוד.

אברהם יחזקאל: האם יש מספרים?

יעקב צור: אין לנו מספרים כמה זרעו השנה.

יעקב צור: ההערכה הכללית היא, שהשנה זרעו יותר.

יעקב צור: לגבי מחירי המים, הם עדיין לא נקבעו.

יעקב צור: אני עומד על מחירי מים רציונליים.

יעקב צור: בשנה שעברה, לצערי, אלה המתהדרים בכלכלה קבעו מחיר מים כזה למוצר, שלא היה כדאי להשתמש בהם.

יעקב צור: ובשנה שעברה לא השתמשו ב-25% מהקצאות המים המקוצצות.

יעקב צור: אני עומד על כך שמחירי המים יהיו כאלה, שיהיו בהם גם העלויות שצריך לשים על המים, וגם שיאפשרו להביא לניצול מקסימלי של המים.

יעקב צור: כמובן, תהיה הבחנה בין מים לחקלאות לבין מים ליישוב העירוני.

יעקב צור: אנחנו חושבים שבעד מים לצריכה ביתית צודק שישלמו יותר, כי אלה מים מובטחים.

יעקב צור: אנחנו גם נוריד את הנושא של מכסות למים לצריכה ביתית, כי ממילא הם הוצאה קבועה, שצריך לתת אותה.

יעקב צור: הנושא נמצא בהתדיינות, עדיין ללא הסכמה.

יעקב צור: כאשר הוא יוסכם עם שר האוצר, הוא יובא לאישור לוועדת הכספים, על-פי הנוהל שנקבע.

שבח וייס: אני מודה מאוד לשר החקלאות.

שבח וייס: חברי הכנסת, הנה אנחנו רואים, שמה שאפשר לומר בעשר דקות אפשר לומר גם בשמונה, ולענות על הכול.

שבח וייס: אנחנו עוברים עכשיו לנואמים, חמש דקות לכל נואם, ואם אפשר יהיה לקצר, אודה לכם מאוד.

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, ואחריו – חבר הכנסת שמואל אביטל.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר החקלאות, העלית בדברי ההסבר לכנסת את המגמה מספר אחת של משרד החקלאות, והיא להגביר את הייצוא, להגדיל את כדאיות הענף ולהביא לעולם פיתוחים חדשים בענף החקלאות.

רון נחמן: פנו אלינו מושבים מהערבה.

רון נחמן: אדוני השר, הם מבקשים לייצא באופן עצמאי לחוץ-לארץ, בלי ארגוני הייצוא למיניהם.

רון נחמן: הדבר נמנע מהם.

רון נחמן: הייתי מבקש מכבוד השר לומר לנו מה בדעתו לעשות להפרטת הייצוא של ירקות ופרחים בעיקר, על-ידי מושבי הערבה.

רון נחמן: גידול היצוא החקלאי.

רון נחמן: בדיונים בוועדת הכספים ובוועדות אחרות אנחנו שומעים על מגבלות שיש היום על הייצוא לאירופה.

רון נחמן: שמענו גם את חבר הכנסת דן תיכון, שחזר זה עתה מאירופה.

רון נחמן: הייתי מבקש לשאול את השר, מה מעכב את הייצוא הזה?

רון נחמן: האם מה שמעכב זה מכסים?

רון נחמן: האם יש איזה מגבלות מהשוק האירופי המשותף?

רון נחמן: מאפט"א?

רון נחמן: האם יש איזה מגבלות במיסוי ומגבלות אחרות, כספיות?

רון נחמן: לגבי מדיניות הסובסידיה, ראינו בענף היין כיצד מובאים אלינו דברים לדיון – על מחירי הייבוא של אלכוהול לתעשיית היינות, ואנחנו רואים מה השוק האירופי המשותף נותן לחקלאים באירופה.

רון נחמן: ראינו בארצות-הברית מה עשה הנשיא האמריקני בנושא הייבוא של מוצרים חקלאיים מאירופה.

רון נחמן: הייתי מבקש בהקשר זה לשאול את כבוד השר: מה לדעתו מעכב את הגידול של היצוא החקלאי?

רון נחמן: בהקשר זה, אדוני השר, יש בעיה של מלונים, ייצוא מלונים לאיים הקריביים, יש בעיה של ייצוא פרחים ליפן, וייצוא עגבניות ממרוקו והאיים הקנריים.

רון נחמן: הייתי רוצה לדעת, אדוני השר, האם המשרד נערך לכך?

רון נחמן: לגבי נושא הגשמים, עודפי גשמים, בבקעת בית-נטופה נקווים מי גשמים בזמן החורף.

רון נחמן: האם נשקלה על-ידי חברת "מקורות" ותה"ל – תכנון המים לישראל – ההצעה להציף את בקעת בית-נטופה לגמרי, כדי שאחר כך המים יחלחלו ויעשירו את מי התהום?

רון נחמן: באותו הקשר, אדוני השר, אחרי החורף שעבר היינו עדים לכך, שהיו תולעים במים.

רון נחמן: תל-אביב, אזורי השומרון וכל אלה שנסמכים על המוביל הארצי – סיפקו מים מלאים בתולעים.

רון נחמן: נאמר לי אז על-ידי "מקורות", כאשר בדקתי זאת בתור ראש עיר, שמתקן הטיהור הגדול, שאמור לטהר את המים שבאים מן הכינרת, עתיד להיות מוקם בתוך כמה שנים, ועל-ידי פעולת חלחול – להזרים מים נקיים לאזור המרכז.

רון נחמן: אני מבקש לדעת, מה נעשה על-ידי המשרד כדי ליישם את התוכניות הללו?

רון נחמן: תוכניות הייעור בנגב, אדוני השר – מישהו הודיע לנו שתוכנית הייעור בנגב נתקעה.

רון נחמן: האם זה על דעת השר?

רון נחמן: האם זה על דעתך?

רון נחמן: אם לא, מה אתה מתכוון לעשות כדי לזרז את תוכניות הייעור בנגב?

רון נחמן: פיתוח וטיפוח המגזר הכפרי, אינני מדבר על המגזר הקיבוצי אלא על המגזר הכפרי – האם גם הפיתוח והטיפוח יחולו על אותם יישובים קהילתיים ביש"ע, ביהודה ובשומרון בעיקר, משקי ההר, אשר חיים ובנויים גם על חקלאות?

רון נחמן: לגבי מדיניות הסיוע לשנטוע ולהסבת זנים – אדוני השר, אני בן למשפחה חקלאית, 110 שנים בארץ הזאת, משפחת פרדסנים, ממקימי ענף הפרדסנות, ואני רוצה לומר לך, שהנושא הזה של שינוי זנים, גם כרם היין, גם ההדרים, מחייב טיפול ותכנון מטעם משרד החקלאות.

רון נחמן: לוקח זמן מהרגע שהחקלאי מתחיל את הפעולה ועד שהוא קוצר את הפרי, והייתי מבקש לדעת דווקא בהקשר זה, שבו הודעת על העזרה של 11 מיליון דולר לפרדסנים, האם בדעת המשרד לעשות תוכנית ארוכת טווח, לאו דווקא סידור חד-פעמי השנה, בגלל לחץ זה או אחר.

רון נחמן: פנו אלי מהמושבים בבקעת-הירדן.

רון נחמן: יש להם בעיה של ביטוח היבולים בשנת 1993 בחברת "סהר".

רון נחמן: היא מסרבת לבטח את החקלאות ואת המושבים ואת היישובים החקלאיים ביהודה ובשומרון, ומטילה פרמיות גדולות מאוד לביטוח חקלאי בקעת-הירדן.

רון נחמן: הייתי מבקש שהשר יבדוק את העניין הזה ויטפל בנושא הביטוח של המושבים.

רון נחמן: אני מודה לך.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת רון נחמן.

שבח וייס: חבר הכנסת שמואל אביטל, בבקשה.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – – –

קריאה: לא שומעים אותך – – –

קריאה: תיכף נשמע אותו – – –

שבח וייס: הוא התכוון לתת לו עצה להעלות את הדוכן קצת, אם אפשר.

שמואל אביטל: אני שולט בכל המתקנים; זה בסדר.

שמואל אביטל: בא לי להישען, מה דעתכם?

שמואל אביטל: לאור מצב החקלאות, כשעולים על הדוכן הזה לדבר על העניין – כדאי להישען, כי אתה אף פעם לא יודע בתור חקלאי מאיפה תבוא המכה.

שמואל אביטל: הייתי פותח ומברך את שר החקלאות ואת שר האוצר, שהצעתי מלפני שבועיים בנושא פרי ההדר הגיעה לכלל סיכום היום, אבל אני אומר לך, אדוני שר החקלאות – – –

דן תיכון: הסכום הזה מצחיק.

שבח וייס: השר, שר החקלאות כאן, מה לעשות?

שבח וייס: יעקב, זה בוועידה שלנו.

שמואל אביטל: כבוד השר, כמו שאני קורא לך כאשר אני מתקשר, זה לא מספק.

שמואל אביטל: אחת ההתלבטויות שלי היא, האם לעמוד בהתחייבות שלי מהכנס של השבוע שעבר, האם ללכת ולעקור את הפרדס שלי?

שמואל אביטל: אני אומר לך, שיכול להיות שאין מנוס, ומה שאני אצטרך לעשות מחר בשעות הצהריים זה לקחת שופל, עם חבר טוב שלי, מחמוד, מרהט, חבר ילדות שלי, לעלות על הפרדס ולו רק כדי שזה יהיה הפרדס האחרון שייעקר.

שמואל אביטל: בעניין הזה אני חושב שהמאמצים שלך והדרך שבה ניווטת היו מאה אחוז, אבל נדמה לי שזה עדיין לא הגיע לכל מי שצריך; נדמה לי, שבקטע הזה אין תשובה אמיתית.

שמואל אביטל: אני שומע גם, שמדובר בכ-60% שלב א'.

שמואל אביטל: אני מעריך מאוד, ואני חושב שלא זו בלבד שעשית מאבק צודק, אלא גם הגעת להישג, אבל אם שר האוצר לא ישלים, הייתי לפני חצי שעה אצל ראש הממשלה, הוא דיבר עם שר האוצר על העניין, ואני תבעתי שהעניין הזה יושלם.

שמואל אביטל: אני בטוח, שאם תמשיך באותו קצב שבו ניהלת את הקרב הזה, אם רוצים לתת תשובה לעניין הזה – לך לפחות יש גיבוי של החקלאים.

שמואל אביטל: בקטע הזה אני בטוח שנעמוד מאחוריך על מנת שהפתרון יהיה אמיתי וסופי.

שמואל אביטל: לנו, כלובי חקלאי, יצא לנהל מאבק, גם מעל הדוכן הזה, גם בוועדות הכנסת וגם בציבור, על התקציב שאושר באותו לילה ידוע.

שמואל אביטל: לצערי הרב, כפי שאמרתי בכמה עליות לדוכן הזה, התקציב לא נתן תשובה אמיתית לחקלאות.

שמואל אביטל: עדיין לא ניכרת בו טביעת האצבעות של התפיסה של מפלגת העבודה, ובעצם היינו צריכים, כחקלאים, לנהל קרב מאסף על דברים שהיינו בטוחים שכבר איננו עוסקים בהם.

שמואל אביטל: אני רוצה לציין את שר האוצר ואת שר החקלאות, שעזרו לנו בקרב המאסף הזה, וחלק מהדברים תוקנו.

שמואל אביטל: המבחן האמיתי, אדוני השר, יהיה אם במהלך החודשיים-שלושה הקרובים אתה, יחד אתנו, נציגי החקלאים, נשכיל להכין תוכנית שתענה על השאלות: איך תיראה המדיניות החקלאית הכוללת של הממשלה הזאת, ואיך היא תבוא לכלל ביטוי בתקציב הבא?

שמואל אביטל: אם את זה, אדוני השר, לא נשכיל כולנו לעשות בחודשים הקרובים, ואם לא נשכיל להיערך נכון לקראת שנת התקציב הבאה, אני חושב שכולנו פספסנו את העניין.

שמואל אביטל: הקרב האמיתי הוא על המדיניות החקלאית הכוללת, ובתוך המגזר החקלאי – הקרב של המושבניקים, אם הממשלה הזאת רואה בכלל את הכפר העברי, כפי שהוא מתפתח היום, לאור המשבר הקשה המתמשך למעלה מעשור, הממשיך להתקיים.

שמואל אביטל: מצד אחד, הסדרי החובות, שיפלטו עוד ועוד חקלאים ממשקיהם, מצד שני, האפשרות להרחיב את המושבים היום, והתדמית הקשה שתהיה לנו אם הממשלה לא תחליט שיש מקום לכפר עברי בסגנון הזה שאנחנו חיים בו – והיום, אדוני היושב-ראש, כבר יש סימנים ראשונים לכך שהמשק הקטן, המשפחתי, יכול להיות מושמד בסדרה של ענפים על-ידי בעלי הון.

שמואל אביטל: בזה, אדוני השר, אם לא תתייצב על מנת לשמור על המשק הקטן והחלש הזה, יכול להיות שנישאר ללא כפרים מהסוג שאנחנו מכירים.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת שמואל אביטל.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – לחבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: אני מבקש לשמור על הזמן, כפי שאכן עשו הקודמים.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, משרד החקלאות חולש על נושאים רבים, אך אני מבקש היום להתמקד בנושא השתלבות החקלאות במערך היצוא לקראת שנות ה-90.

רענן כהן: כולנו זוכרים בנוסטלגיה את החלוצים, שהיו החקלאים הראשונים שעיבדו את אדמתם בעיקשות וראו בעבודת האדמה את הגשמת החזון הציוני.

רענן כהן: אך כל זאת, כאמור, שייך לעבר הרחוק וכיום, שבע שנים לפני שנת 2000, אנו פוגשים מדינת ישראל אחרת, מודרנית, מתקדמת, מפותחת, ומובילה בעולם במספר רב של תחומים; גם בחקלאות יצא למדינת ישראל שם כמדינה מפותחת ומצליחה.

רענן כהן: אולם, תוך כדי התקדמות ובגלל משגים של כל הממשלות, לרבות ממשלת הליכוד, אולי בעיקר ממשלת הליכוד, חלו עיוותים חמורים בדרך ניהול החקלאות.

רענן כהן: למשל, חקלאי מקבל עבור קילוגרם בננות שקל אחד, ואילו הצרכן משלם 7-5 שקלים עבור קילוגרם בננות; פער של מאות אחוזים, אדוני השר.

רענן כהן: אני שואל: למה?

רענן כהן: התשובה היא, שכתוצאה מהתערבות המועצות השונות, מועצת הפירות, מועצת הירקות, מועצת הלול, כולם מרוויחים מתהליך השיווק.

רענן כהן: איך ייתכן פער של מאות אחוזים, אדוני השר?

רענן כהן: ובסופו של דבר, הפער הזה הוא על חשבון החקלאי, שמשקיע את כל חייו על מנת לייצר את התוצרת.

שבח וייס: על זה אמר יצחק בן-אהרון, שיש כאלה שחיים מעמל ויש כאלה שחיים מעמלה.

שבח וייס: דברים בשם אומרם.

רענן כהן: אני רוצה לעבור לעניין היצוא.

רענן כהן: ייצוא פרי ההדר בשנת 1990 היה ב-231 מיליון דולר, ובשנת 1991 – רק ב-173 מיליון דולר.

רענן כהן: ירידה דרסטית בייצוא.

רענן כהן: למה?

רענן כהן: האם המוצרים הישראליים לא יכולים להתמודד בשוק האירופי?

רענן כהן: אביא עוד כמה נתונים.

רענן כהן: סך כל היצוא החקלאי של ישראל לאיטליה קטן מ-49 מיליון דולר בשנת 1990 ל-45 מיליון ב-1991, ירידה לא מבוטלת.

רענן כהן: היצוא החקלאי לבריטניה קטן מ-93 מיליון דולר ב-1990 ל-84.5 מיליון דולר ב-1991 – ירידה בקרוב ל-9 מיליוני דולר.

רענן כהן: מה שעולה מנתונים אלה הוא, שבשנה אחת היתה ירידה ב-20 מיליון דולר ביצוא החקלאי רק לשלוש מדינות אירופיות.

רענן כהן: המטרה של מדינת ישראל היא להגדיל את היצוא בכל התחומים, וגם בתחום החקלאות.

רענן כהן: על משרד החקלאות לדאוג לכך, שבכל שנה ילך היצוא החקלאי של ישראל ויגדל, בגלל חשיבות המשק החקלאי.

רענן כהן: אני מודע לתחרות השוררת בתחום זה בעולם.

רענן כהן: נכון שלא רק לישראל יש תפוזים, גם לספרד יש.

רענן כהן: אבל אין שום הצדקה לירידה הגדולה ביצוא.

רענן כהן: צריך להתמודד בחוכמה עם עובדות אלה ולהיערך לתחרות על-ידי חשיבה נכונה, שיווק מודרני והתקדמות במערך הייצוא החקלאי, ובעיקר להקטין את פער התיווך באמצעות דרכי שיווק מודרניות.

רענן כהן: הפער הגדול איננו מוצדק, איננו נכון, הוא לא מטופל, הוא לא צריך להיות והוא מיותר.

רענן כהן: היות שהנושא קריטי כל כך לכלכלת ישראל, מן הדין שמשרד החקלאות יאמץ כל דרך, גם אם אינה שגרתית, על מנת שיורחב הייצוא החקלאי של ישראל לחוץ-לארץ.

רענן כהן: אדוני השר, אנחנו חייבים למצות את היכולת שלנו לשלב חקלאות ותעשייה.

רענן כהן: אם לא נעשה זאת, נראה את החקלאות נהרסת מול עינינו.

רענן כהן: החקלאות היא פאר מדינת ישראל, וכך אני רוצה לראות אותה גם בעתיד.

רענן כהן: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי השר, השנים האחרונות היו שנים רעות, שנים שדופות לחקלאות הישראלית.

יגאל ביבי: בחמש השנים האחרונות עזבו כ-12,000 חקלאים את החקלאות, היתה ירידה ב-19% בהכנסות של המגזר, ההכנסה הממוצעת לעצמאי בחקלאות ירדה ב-32%.

יגאל ביבי: אני רוצה לאחל לעם ישראל, לך, אדוני השר, ולכל אלה שעוסקים בענף החקלאות, שהשנים בראשותך יהיו שנים פוריות יותר, ויחול מפנה בכל נושא החקלאות.

יגאל ביבי: כשאני נוסע לגליל ואני מסתכל לעבר הגדה המזרחית של הירדן, לעבר הגדה הירדנית, אני רואה שם את החממות ואת האורות.

יגאל ביבי: לעומת הגדה שלנו, הפער הוא עצום.

יגאל ביבי: לפני 20 שנה היה המצב שונה.

יגאל ביבי: אני זוכר שהייתי יושב על המוצבים בירדן ומסתכל על השיממון בצד השני ורואה אצלנו יישובים פורחים, הייתי נהנה.

יגאל ביבי: היום אפשר לומר, שהגדה המזרחית בירדן פורחת לעומת האזור שלנו.

יגאל ביבי: משבר המושבים עדיין לא בא על פתרונו, ואין ספק שנצטרך לעשות סוף לעניין הזה ולפתור את הבעיה בצורה יסודית, כדי שהמושבים יוכלו לתפקד.

יגאל ביבי: אני מקווה שהערכים של תנועת העבודה, התיישבות, בניין ארץ-ישראל, פיתוח, יהיו לנגד עיניך.

יגאל ביבי: אני מאמין שיש עוד חברים במפלגת העבודה שזוכרים את הימים הטובים של ערכים חקלאיים, יישוביים, של בניין ארץ-ישראל, בניין חקלאות, אני מקווה שאתה אחד מהם, ושתפעלו בכיוון הזה.

יגאל ביבי: שנים התברכנו בפיתוח החקלאי ובידע החקלאי.

יגאל ביבי: לא מזמן קראנו בעיתונות שידע – ידע היום זה כסף, זה נכס – ידע שלנו מועבר בצורה לא אחראית למתחרים שלנו, והמתחרים שלנו עושים את הדולרים על חשבון הידע והפיתוח שלנו.

יגאל ביבי: בנושא זה צריכה להיות הקפדה יתירה כדי שלא יהיו רווחים קלים לגורמים מספר ונזקים גדולים למדינה עצמה.

יגאל ביבי: מלים מספר על משק המים.

יגאל ביבי: בשנים אלה של גשמי ברכה אסור לנוח על זרי הדפנה.

יגאל ביבי: נושא משק המים חייב לקבל טיפול יסודי, רציני.

יגאל ביבי: לדעתי, בנושא זה אנו צועדים לאט-לאט ולא בצורה רצינית.

יגאל ביבי: הפרטת ייבוא הבשר.

יגאל ביבי: לפני ימים מספר אישרנו בוועדת הכספים את ייבוא הבשר עוד לשלושה חודשים.

יגאל ביבי: אני לא מבין מה קורה.

יגאל ביבי: אני יודע שמדינות שומרות על עצמן, מגינות על עצמן.

יגאל ביבי: אני רוצה לברך אותך על שבממשלה אתה היית הבלם נגד בולמוס רעיונות ההפרטה, הצעות להביא את כל הזבל מהעולם, ובמקום שאנחנו נייצר, לאפשר לייבא בשר בצורה לא מבוקרת, על חשבון החקלאים במדינה.

יגאל ביבי: כעסתי מאוד שמושכים את הנושא עוד שלושה חודשים.

יגאל ביבי: צריך לומר: לא, אנחנו יכולים לייצר את העופות ואת הבשר עד כמה שאפשר כאן.

יגאל ביבי: המדינה צריכה לטפל בזה, היא יודעת כמה אפשר לייבא, ושלא יהיה כאן היצף על חשבון החקלאים שלנו.

יגאל ביבי: אדוני השר, השנה הבאה היא שנת שמיטה.

יגאל ביבי: צריך להתרגל לזה, 30% במדינה הזאת הם יהודים דתיים.

יגאל ביבי: זה לא מיעוט קטן, זה 30%.

יגאל ביבי: כדאי שיושקעו כספים בנושא השמיטה, כספים קטנים.

יגאל ביבי: למה שסוחרים יצטרכו ללכת לקנות בעזה ובמקומות אחרים ולסכן את עצמם?

יגאל ביבי: הנושא של שנת השמיטה קשור לדמים תרתי משמע.

יגאל ביבי: דם יהודי יכול להישפך אם ימשיכו ללכת לקנות במקומות אחרים, ודמים רבים מושקעים בצורה לא נכונה.

יגאל ביבי: יש פתרונות הלכתיים, וצריך לעודד אותם.

יגאל ביבי: אני חושב שאפשר לעבור את שנת השמיטה בצורה חכמה יותר, לספק את הצרכים ולא לבזבז דמים ודם איפה שלא צריך.

יגאל ביבי: דבר אחרון – – –

שבח וייס: לא, אי-אפשר.

שבח וייס: חבר הכנסת ביבי, אני ממש נאלץ להפסיק אותך.

שבח וייס: אתה כבר מדבר דקה שביעית.

יגאל ביבי: אני מתנצל.

יגאל ביבי: אני מאחל לך, אדוני השר, שתמשיך בדרך זו.

יגאל ביבי: אני עוקב אחרי הפעולות שלך.

יגאל ביבי: אני חושב שאתה אולי עוד מייצג את הדור האמיתי במפלגת העבודה, לא את החדשים, שאנחנו לא מכירים בהתנהגות שלהם ובחשיבה שלהם.

יגאל ביבי: אני מאחל לך הצלחה.

יגאל ביבי: אנחנו נתמוך בדברים האלה.

שבח וייס: תודה רבה.

גדעון שגיא: אני נפגעתי אישית.

יגאל ביבי: כשתהיה שר, אני אתן לך מחמאות.

יגאל ביבי: שמענו על חריגים.

יגאל ביבי: השר יעקב צור מייצג את הצד היפה שנשאר במפלגת העבודה.

שבח וייס: אתה פולש לדקה השמינית.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת שאול יהלום.

שבח וייס: אני עושה קיזוז מפד"ל.

שבח וייס: אתה תדבר רק שתי דקות.

שבח וייס: זה מה שהשאיר לך חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: אחרי כן, חברת הכנסת ענת מאור.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת יגאל ביבי, אני רוצה לרכז את דברי בשני נושאים.

שאול יהלום: האחד הוא שנת השמיטה.

שאול יהלום: נושא השמיטה, אדוני השר, נמצא במחלוקת גדולה מאוד בציבור היהודי במדינת ישראל, כאשר הגישה שהיתה הגישה של המדינה, הגישה הממלכתית, נבעה מפסיקת הרבנים והרבנות הראשית, שאמרה שחלק גדול בתוך שיקולי הפסיקה ההלכתית תופס עניין שמירת החקלאות היהודית, שמירת החקלאות של מדינת ישראל.

שאול יהלום: זה עצמו שיקול בפסיקה ההלכתית.

שאול יהלום: דהיינו, כאשר מגיעה שנת שמיטה, צריך לעשות הכול כדי שלא לפגוע בחקלאות היהודית במדינת ישראל המתפתחת.

שאול יהלום: לכן, בגלל זאת, מצאו פתרונות הלכתיים, שנקראים לצורך הקוד בשני שמות.

שאול יהלום: האחד נקרא "אוצר בית-דין", השני נקרא "היתר המכירה".

שאול יהלום: בעקבות הפתרונות האלה ננקטת על-ידי הרבנות הראשית, בשיתוף עם החקלאים, מערכת שלמה של פתרונות, שמטרתם שבשנת שמיטה תהיה תוצרת הארץ מותרת למכירה ולאכילה.

שאול יהלום: יש גישה, בדרך כלל זו הגישה החרדית, שלא קיבלה את עמדת הרבנות הראשית זה עשרות שנים, למעלה מ-100 שנה, והיא אומרת: לא, אני מייבאת.

שאול יהלום: הפליאה הגדולה שלי אינה על הגישה הזאת, שבדרך כלל היתה מיוצגת על-ידי אגודת ישראל, אלא על דברי חבר הכנסת בא-גד, שעלה על הבמה, רב שהוא ציוני, שמשתייך לסיעת מולדת, עלה על הבמה עם השם מולדת ואומר: איזה אסון קרה לנו, הנה, יש לנו אינתיפאדה, איך ניסע לקנות פירות וירקות מהערבים, לאחר שלא נוכל לקנות את הירקות מהיהודים?

שאול יהלום: על ערך כזה הוא, כראש ישיבה, מחנך את ילדיו ואת תלמידיו בתוך הישיבה.

שאול יהלום: ובכלל, הרי זה מנוגד לשיטתו.

שאול יהלום: הרי הוא חושב שבכלל צריך להיות טרנספר, ואז מה יהיה בשנת שמיטה?

שאול יהלום: לא יהיה לו מי שיספק ירקות ופירות.

שאול יהלום: זה בכלל סותר את ההיגיון.

דוד מגן: הישיבה היא של "בני עקיבא", לא?

שאול יהלום: ודאי, זו הבעיה שלנו.

שאול יהלום: על זה אנחנו בוכים כבר שנה.

שאול יהלום: אני טוען, שמשרד החקלאות ומשרד התעשייה והמסחר, קרי ממשלת ישראל, צריכים לאמץ לעצמם את הגישה הציונית בעקבות פסיקת הרבנות הראשית, ובשום אופן לא לאפשר להעלות רעיונות, כמו לדוגמה: לקחת את כל יבול החיטה ולייצא אותו; יש רעיון שיבול החיטה בשנת שמיטה יהיה מאכל לבעלי חיים.

שאול יהלום: זה בכלל רעיון אבסורדי.

שאול יהלום: עד שבאה הרבנות הראשית ונותנת את הפתרונות האמיתיים ואת הפתרונות ההלכתיים, הולכת המדינה, ולפעמים מתוך כניעה לחוגים הקיצוניים החרדיים, לוקחת את כל יבול החיטה ורוצה לייצא אותו במחירי הפסד.

שאול יהלום: זה דבר שלא ייתכן.

חיים אורון: בשיקגו נפתח דוכן מיוחד למכירת חיטה ישראלית.

חיים אורון: כבר יש שם תור.

חיים אורון: הורגים אחד את השני בשביל זה.

שאול יהלום: אני פונה אליך, כשר החקלאות, ואומר שמשרד החקלאות חייב ללכת בדרך המלך.

שאול יהלום: בסוגריים אני רוצה לומר, שיש לנו בעיה מי יהיו הרבנים הראשיים שייבחרו בשבוע הבא.

שאול יהלום: יש אנשים שרואים בזה עמדה פוליטית.

שאול יהלום: ודאי שזה לא נכון, מתוך זה שהמפד"ל תמכה תמיד קודם כול ברבנים שגישתם ציונית.

שאול יהלום: גישה ציונית – זה אומר שמירת החקלאות של ארץ-ישראל.

שאול יהלום: היום יש מפלגות שהרעיון הזה לא עולה על דעתן כלל.

שאול יהלום: שלא יתמכו במועמדי המפד"ל, אבל שיתמכו במועמדים בעלי השקפה ציונית.

שאול יהלום: הם בכלל נכנעים למפלגות קטנות, שלוחצות לכיוונים אחרים.

שאול יהלום: אני שומע את הצלצול, לכן אני מסכם ואומר, שאני פונה למשרד החקלאות, שיעשה הכול כדי שדרך המלך של מדינת ישראל תהיה דרכה של הרבנות הראשית, היתר המכירה, הקנייה – לא לרוץ לייבוא, לא לייצא את התוצרת החקלאית, וכמובן במסגרת ההיתר של ייבוא וייצוא, צריך למלא את הצרכים של שאר החוגים, לא מטעם המדינה, ולא להביא להפסד כספי למדינה, כאשר ההיתר ההלכתי בא לתת את הרווח הכלכלי למדינה.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: עכשיו הגיע תורה של נגבה.

שבח וייס: היא התחלפה עם קיבוץ להב, אני מבין.

שבח וייס: אחריה – חבר הכנסת חנן פורת; אם הוא לא יהיה, חבר הכנסת חיים אורון.

שבח וייס: זה הולך בצרורות, שניים מהמפד"ל, שניים מהקיבוצים.

ענת מאור: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שבוע חגגנו את חג ט"ו בשבט.

ענת מאור: כאן בבית הזה היה זה יום חגה של הכנסת, ומטבע הדברים כוונה תשומת הלב לנושא הדמוקרטיה וזכויות האדם.

ענת מאור: אך הפן השני, עתיק היומין, הוא הפן של חג הטבע.

ענת מאור: "לא שרתי לך ארצי בעלילות גבורה", אמרה רחל המשוררת, והוסיפה כדימוי שכנגד: "רק עץ ידי נטעו".

ענת מאור: ומאותו עץ ודונם אחר דונם צמחה לנו חקלאות מפוארת במעשה של התיישבות, פריחה וצמיחה.

ענת מאור: זו ההיסטוריה.

ענת מאור: בעייתה של החקלאות היום, האם אותה היסטוריה תהיה נוסטלגיה בלבד?

ענת מאור: כידוע, שני אויבים הם המסוכנים ביותר: אלה שנגדך, ואלה שבעדך אבל עושים את זה כמס שפתיים ולא מתכוונים לעשות שום דבר למען צמיחה, עידוד ויצירת תשתית כספית לאותה צמיחה.

ענת מאור: לכן, אני רואה את הבעיה של החקלאות היום, קודם כול כדילמה שהחקלאות לא תיהפך לנחלת זיכרונות, לנוסטלגיה, להיסטוריה.

ענת מאור: לחקלאות יש תרומה חיונית והכרחית היום, ב-1993, ולא רק במדינת ישראל.

ענת מאור: בכל המדינות הדמוקרטיות והנאורות, שאנחנו מתיימרים לחקות אותן – הרבה דברים טובים אנחנו שוכחים לקחת משם.

ענת מאור: במדינות הדמוקרטיות מעריכים את התרומה לכלכלה של החקלאות ולכן יש סבסוד.

ענת מאור: הכלכלנים עושים את זה לא רק מתוך נוסטלגיה אלא כהערכה לידע, להישגים, לפיתוח ולייצור.

ענת מאור: התרומה של החקלאות למדיניות ציונית רבה גם היום.

ענת מאור: רק לפני כמה שבועות דיברנו על מאות אלפי הדונמים של שדות מרושתים, ללא השקיה וללא גידולים, ושדות הבר האלה יהיו אחר כך שדות של התיישבויות אחרות.

ענת מאור: התרומה של היישוב החקלאי היא גם לפלורליזם חברתי, התיישבותי.

ענת מאור: מדינה שמדברת על זכויות אדם צריכה לאפשר לאזרחיה גם בחירה, למי שלא רוצה בכרך הגדול, להתיישב בצורת חיים אחרת.

ענת מאור: לכן, כבוד השר, אני רואה חמישה יעדים למשרד החקלאות: הראשון – מדיניות של הצבת החקלאות כיעד לאומי.

ענת מאור: שר חקלאות אחר הצטרף למבקרים וכל הזמן תקף את החקלאים.

ענת מאור: המדיניות הזאת חייבת להשתנות.

ענת מאור: נכון, צריך צמצום, צריך התייעלות, אבל זהו יעד לאומי, ואוי למדינה שהופכת את החקלאים שלה לאינטרסנטים ולכיתתיים.

ענת מאור: היעד השני הוא אחריות המדינה כלפי החקלאות.

ענת מאור: ואחריות משמעותה סבסוד ותמיכה כלכלית.

ענת מאור: והתביעה הזו היא לא בהתנצלות אלא מתוך צדק ומדיניות כלכלית כוללת.

ענת מאור: היעד השלישי הוא תכנון.

ענת מאור: חלק מהפגעים לא היו פגעי טבע.

ענת מאור: החקלאות נתונה לא אחת לחסדי שמים.

ענת מאור: אבל העובדה שהיה שוק פרוע בחקלאות, שמטבעה מחייבת תכנון וארגון – זה היה בעוכרינו.

ענת מאור: לכן, בלי להצטדק, צריך לחזור למדיניות התכנון.

ענת מאור: היעד הרביעי הוא קידום המושב והקיבוץ.

ענת מאור: אני מברכת על שינוי השם למשרד החקלאות והכפר, כי הוא מבטא את הפילוסופיה הפלורליסטית של צורות התיישבות שונות.

ענת מאור: טוב שחוק גל קרם עכשיו עור וגידים, עם התקנות, ולא נשמע על כל מיני מקרים, שהקיצוניים בהם היו התאבדויות.

ענת מאור: אבל גם בלי המקרים הקיצוניים, ראינו בתוכנית הטלוויזיה האחרונה איך חברי כפר והתיישבות לא יכלו להתפרנס בכבוד, כי בשביל לחיות חיים של איכות צריך גם סטטוס וגם פרנסה.

ענת מאור: לכן, הנושא של קידום חוק גל ויציאתו לאוויר העולם כמדיניות בפועל – זהו הישג ואתגר של משרד החקלאות.

ענת מאור: יש להוסיף לו את נושא הסדר הקיבוצים והמשכו.

ענת מאור: יש לדאוג גם למימוש של מה שהוחלט עליו וטרם נתקיים – וגם לעצב תוכנית טובה, ריאלית, שמחייבת את הכנסת לחזרה לצמיחה של התנועה הקיבוצית.

ענת מאור: היעד החמישי הוא קידום האשה בחקלאות.

ענת מאור: ככל שהחקלאות מתקדמת ונאורה יותר, ניתן דווקא לשלב נשים בהיבטים רבים של החקלאות, לרבות זו הממוחשבת.

ענת מאור: אני מסכמת.

ענת מאור: החקלאות והכפר הם חלק מתרבות, מאורח חיים, מפלורליזם ומכלכלה.

ענת מאור: הישגו של משרד החקלאות יהיה בשימתם בראש סדר העדיפויות הלאומי.

ענת מאור: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: חבר הכנסת חנן פורת – איננו.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת יצחק לוי.

שבח וייס: אני מודיע שמי שאיננו מאבד את תורו.

שבח וייס: הרשימה סגורה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את עיקר דברי לידידי שר החקלאות ולהציע לו הצעה, שאני חושב שהוא לא רחוק ממנה.

חיים אורון: בחרת מנכ"ל משרד ראוי לתפקידו, ואני חושב שהמטרה העיקרית שלך בשנה הקרובה היא להתפנות מכל נושא אחר ולעסוק בגיבושה של תוכנית לדמותה של החקלאות בתקופתנו.

חיים אורון: יעסוק מישהו אחר היום במשבר ההדרים, מחר במשבר הכותנה, ואפילו במחיר המים.

חיים אורון: תבוא ותציג בעוד חצי שנה לפני הציבור לדיון ציבורי – לא רק לדיון של החקלאים בינם לבין עצמם אלא לדיון ציבורי – מהי הפרספקטיבה שנראית לך, ואני מקווה שבהמשך לממשלת ישראל, כפרספקטיבה של החקלאות במדינת ישראל.

חיים אורון: אין שום משימה, אין שום צורך, אין שום מטלה שהתפוקה שלה תהיה גבוהה יותר מהמטלה הזאת.

חיים אורון: זאת משום שאנחנו נמצאים שנים ברפורמה אגררית מתמשכת, שהמניע המרכזי שלה הוא הסטיכיה והגרביטציה.

חיים אורון: כחקלאים אנחנו יודעים, שכאשר חלקת קרקע אינה מנוקזת, המים מתנקזים לנקודה הנמוכה ביותר, שם הם נקווים לביצה, ושם, מתוך הביצה הזאת, עולים כל החוליים.

חיים אורון: ביסודו של דבר, זה היה התהליך שעבר על החקלאות במהלך עשר, 15 השנים האחרונות.

חיים אורון: גם אם היו בה פה ושם פריצות, שבהחלט יש להן סימנים מעודדים וסימנים חיוביים, הן היו למרות התהליך ולמרות הסטיכיה.

חיים אורון: לעתים הן היו כתוצאה של יוזמה של אדם יחיד, של צוות בענף, של הברקה חקלאית או מסחרית, אבל ביסודו של דבר, מדובר בשינוי שמתרחש יום יום, שכיוונו מאוד לא מוגדר, והוא מפרק את החקלאות, את מסגרותיה, את חקלאיה, וגם משפיע, כפי שעולה מתוך הנייר הזה – לא כגורם יחיד, אבל בלי ספק כאחד הגורמים – על התוצאות הכלכליות.

חיים אורון: שנה שנה, בסיכומים של משרד החקלאות התפוקה החקלאית או עומדת או יורדת.

חיים אורון: הרווחיות יורדת.

חיים אורון: בנתון הזה היתה הרעה של תנאי הסחר ב-2.6%, והרעת תנאי הסחר ב-2.6% בחקלאות שאיננה רווחית מעבירה עוד חקלאים ועוד משקים ועוד ענפים לתוצאות כלכליות פחות טובות.

חיים אורון: אבל אני אומר, שלעתים אני חושב שהשאלה הכלכלית, המוגדרת כשאלה כלכלית נטו של רווח והפסד, היא לא השאלה המרכזית.

חיים אורון: היה ניסיון נפל של שר החקלאות הקודם, קבוצות אסטרטגיות וכו', לנסות בהבל מכחול או בהבל קולמוס לברוא חקלאות חדשה.

חיים אורון: אבל לא ניתן היום שלא להגדיר מחדש, לא כחלק מההסכמה הלאומית אבל לפחות כחלק מהסכמה שלטונית, שורת הכרעות ברורות.

חיים אורון: למשל, האם אנחנו מתכוונים ברמה של תכנון מדיניות לנצל את כל משאבי הקרקע שיש לנו ואת כל משאבי המים העומדים לרשותנו, כשנגדיר מה הם משאבי המים, 1.2 מיליארד, 1.4 מיליארד, 1.1 מיליארד, אבל על אותו קו נתיישר ונגיד שיש לנו משימה תכנונית לנצל את המשאב הזה; או שאנחנו מוכנים שהוא יזרום לים, יהיו שטחי בור, ולא ננצל את המשאב הזה?

חיים אורון: האם אנחנו מתכוונים לחקלאות, שרמת התמיכות בה תהיה פחות או יותר כמו הממוצע שמקובל בארצות שאנחנו מתחרים אתן, בארצות מערב-אירופה?

חיים אורון: אני כבר לא מדבר על ארצות-הברית.

חיים אורון: האם אנחנו מתכוונים לחקלאות, שהמתפרנס ממנה יתפרנס לפחות כמו השכר הממוצע במשק, ולא כיעד תכנוני המדבר על שני-שלישים ממנו?

חיים אורון: וכך הלאה וכך הלאה.

חיים אורון: דרושות הכרעות עקרוניות, כי בלי שהן תוצבנה בבסיס תפיסתנו את החקלאות הישראלית, נהפוך כולנו ל"לוביסטים", לתגרנים על פתחי שרים ונגידים.

חיים אורון: פעם אחת נצליח יותר כי נגלה אוזן קשובה יותר, פעם אחרת נצליח פחות כי נגלה אוזן קשובה פחות, והתוצאה תהיה לא ירידת מספר החקלאים, אלא ביטול וצמצום ענף, שעל-פי כל אמת מידה הוא ענף מרכזי גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה לאומית.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת אורון.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק לוי – איננו.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – את חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: חברי הכנסת, נא להקפיד על הזמן.

שבח וייס: חמש דקות הן פי-שניים מהזמן הממוצע שמקבל חבר פרלמנט במדינה דמוקרטית אחרת להתבטא.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: אשתדל לקצר.

שבח וייס: לא להשתדל.

שבח וייס: חמש דקות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, היות שעומדות לרשותי חמש דקות בלבד, אתחיל ממש בנקודות.

שבח וייס: זה התקנון.

האשם מחאמיד: ראשית, אני מאחל לך בריאות, זה אל"ף-בי"ת, והצלחה, כמובן, בתפקידך.

האשם מחאמיד: אדוני, אתחיל בכמה נושאים שאולי אין לך נגיעה ישירה אליהם, אבל בוודאי תוכל לסייע בפתרונם, כמו, למשל, סלילת כביש חדש, מס' 9, בין שני הכפרים ג'ת ובקה במשולש.

האשם מחאמיד: אני אתמקד פה יותר בנושאים שקשורים לכפרים הערביים, משום שגם הם חלק מהחקלאים.

האשם מחאמיד: הכביש הזה יהיה ברוחב של 120 מטר, כפי שמתוכנן.

האשם מחאמיד: האזרחים נדרשים לפנות שטחים ברוחב של עוד 180 מטר משני צדי הכביש.

האשם מחאמיד: בחשבון פשוט שערכו מהנדסי מועצת ג'ת, למשל, יצא, שתושבי הכפר יאבדו לפחות כ-500 דונם, שזאת היא קרקע חקלאית, דבר שיפגע קשות, בוודאי תסכים אתי, בתשתית החקלאית של שני הכפרים ג'ת ובקה-אל-ע'רביה.

האשם מחאמיד: מובן שאין, אדוני השר, התנגדות לפיתוח ולסלילת כבישים, אבל לפחות להפחית את הנזק הזה ככל האפשר.

האשם מחאמיד: דבר שני – שטחי אש, אדוני השר.

האשם מחאמיד: תושבי אום-אל-פחם, למשל, אינם יכולים היום להיכנס בחופשיות לאזורי האש 105 ו-109, אלא ברשיונות ובימים ספציפיים במשך השבוע.

האשם מחאמיד: יש שם עצי זית, מטעים של זיתים ושקדים.

האשם מחאמיד: באותם שטחים מתקיימים אימונים של צה"ל, וודאי שהם גורמים גם נזקים במקומות האלה.

האשם מחאמיד: מדובר במיוחד על עיר כמו אום-אל-פחם, שאיבדה בצורות שונות 90% מאדמתה.

האשם מחאמיד: אדוני השר, הנושא של מס רכוש.

האשם מחאמיד: אומנם מתקיים משא-ומתן עם הגורמים השונים באוצר, אבל תאר לעצמך, שכאשר אדם מצהיר על אדמתו שהיא חקלאית, משרד האוצר מעריך אותה כאדמה לבנייה.

האשם מחאמיד: כך היא מוערכת, והתושבים נדרשים לשלם בעבור אדמות חקלאיות מס רכוש שחל על אדמות לבנייה.

האשם מחאמיד: הם לא מסוגלים לשלם, ועל כן מה שקורה הוא שאנשים פושטים רגל.

האשם מחאמיד: נושא אחר, אדוני – וטרינרים ערבים.

האשם מחאמיד: ידוע לי שיש לפחות כ-19 וטרינרים ערבים שסיימו את לימודיהם; הם שרויים בדיכאון, מיואשים, לא מוצאים את מקומם.

האשם מחאמיד: אין תקנים.

האשם מחאמיד: אולי הגיע הזמן למצוא תקנים לאנשים האלה?

האשם מחאמיד: נקודה כללית לגבי כלל הארץ – אין, אדוני השר, חלוקה צודקת של כמות המים.

האשם מחאמיד: חקלאים ערבים מקופחים ומופלים לרעה.

האשם מחאמיד: למשל, נודע לי שכמות המים שחקלאים ערבים מקבלים היא כמעט 1%.

האשם מחאמיד: נודע לי גם, שאילו היתוספו כ-10 מיליון קוב מים למגזר הערבי, זה היה פותר את הבעיה, וודאי שאלה לא היו משפיעים על מאגר המים בישראל.

האשם מחאמיד: קיימת עוד בעיה, לגבי הפיצויים לחקלאים הערבים, במקרים שבהם גידולים נפגעו ממכות טבע, כמו בקלנסואה, בטייבה, בסח'נין, בעראבה, בדיר-חנא וכו'.

האשם מחאמיד: הנושא של עמק בית-נטופה, אדוני השר – זה עמק?

האשם מחאמיד: היום זה אגם.

האשם מחאמיד: אם תבקר שם לא תאמין שזה עמק, זה פשוט אגם אחד גדול, והגיע הזמן, אדוני השר, לטפל בו ולייבש אותו כדי שהחקלאים יוכלו לעבד אותו.

האשם מחאמיד: ונושא כאוב לא פחות, אם אדוני שומע אותי, הנושא של "הסיירת הירוקה".

האשם מחאמיד: ידוע לי לפחות מתקופות קודמות – לא מתקופת כהונתך כשר החקלאות – על השתוללות של אנשי "הסיירת הירוקה" נגד כפרים ערביים בכלל, ובמיוחד נגד הערבים הבדואים בנגב.

האשם מחאמיד: קרה שמאות דונמים – זה פורסם בזמנו ב"על המשמר" ובעיתונים אחרים – של חיטה ושעורה רוססו והושמדו על-ידי אנשי "הסיירת הירוקה".

האשם מחאמיד: בעיית המרעה לבדואים, גידור מקומות מרעה – היום, כאשר עז עוברת את הגבול היא נלקחת לבאר-שבע ובעליה משלמים עשרות שקלים; עד כדי כך שהם אומרים על כך, שכאילו לוקחים את העז לבית-מלון של חמישה כוכבים.

האשם מחאמיד: אדוני, אני מסיים.

שבח וייס: אתה סיימת, וההמשך יבוא.

האשם מחאמיד: ברשותך, אדוני, שנייה אחת.

שבח וייס: בוא נבדוק אם זו שנייה אחת.

האשם מחאמיד: נושא אחרון – נושא מועצות ייצור, מועצת הפירות ומועצת הירקות.

האשם מחאמיד: ענף החקלאות הוא ענף חשוב, ולכן אני מאחל לך הצלחה בכל המגזרים.

האשם מחאמיד: תודה.

שבח וייס: 24 שניות, אבל אין דבר.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט, ואם הוא איננו – חבר הכנסת חגי מירום, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת מנחם פרוש.

שבח וייס: חברי הכנסת, איתות מימין – זה סימן שיש עוד שתי דקות, איתות משמאל – זה סימן שהזמן תם.

שבח וייס: אני פשוט מזכיר לחברי הכנסת, עד שחבר הכנסת איתן יגיע אל הדוכן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר החקלאות, אני מחזיק בידי את תקציב משרד החקלאות.

מיכאל איתן: אני פותח בעמוד 32, ואני רואה סעיף 2601 – הסדר הקיבוצים – משרדך מעביר מענק של 303 מיליון שקל לקיבוצים במשך שנה אחת.

מיכאל איתן: עשיתי חשבון, שיש כ-30,000 משפחות בתנועה הקיבוצית.

מיכאל איתן: חילקתי 300 מיליון שקל ל-30,000, והנה אני מגיע למסקנה, שעל-פי סדר העדיפויות החדש, אדוני השר אחראי לכך שמדי שנה בשנה כל משפחה מקבלת 10,000 שקל.

מיכאל איתן: זה ייאמן?

מיכאל איתן: 10,000 שקל משרד החקלאות נותן למשפחה רק כיוון שהיא גרה בקיבוץ?

מיכאל איתן: הבטחתם סדר עדיפויות חדש, לא לקיבוצים, לכל עם ישראל.

מיכאל איתן: 10,000 שקל בשנה, 1,000 שקל בכל חודש.

מיכאל איתן: זה נוסף על המשכורות, זה נוסף על מה שהם עובדים.

מיכאל איתן: תראה לי, האם יש בקיבוצים אנשים שחיים מתחת לקו העוני, שעם ישראל צריך להתגייס כדי שהם יקבלו 1,000 שקל כל חודש על חשבון משלם המסים?

מיכאל איתן: והנה, מה אני רואה?

מיכאל איתן: בדוח של שרון, מהסדר הקיבוצים – הוא כותב, שזה לא מספיק.

מיכאל איתן: הוא כותב – ואני מצטט מעמוד 5 של הדוח: "הולך ומתברר, שהגישה שעמדה ביסודו של ההסכם – הסדר פיננסי – היתה בעיקרון נכונה אך אינה ניתנת ליישום מלא כבר בשלב זה.

מיכאל איתן: הבעיה הכלכלית שעומדת בפני הרבה קיבוצים גדולה מכדי שהקיבוץ יפתור אותה בעצמו.

מיכאל איתן: קיימות כנראה בעיות מבניות יסודיות של תשואה לגודל, שאינן מאפשרות לקיבוצים בודדים רבים לתפקד כלכלית ולקיים רמת חיים סבירה" – וכאן אני מוסיף את העוקץ של המשפט ומדגיש – "המתאימה לרמתה החברתית של הקהילה".

מיכאל איתן: כלומר, יש קהילות שיכולות לחיות בסכומי כסף נמוכים, יש קהילות שצריך לתת להן עוד על חשבון הציבור, כי להן יש רמת חיים מיוחדת.

מיכאל איתן: ואני רוצה לומר לך, אדוני השר, שהמסמך הזה והכספים שאתם מעבירים הם עוול משווע, לא רק בשל האפליה הקשה שאתם נוקטים בין חקלאים ממגזרים אחרים, שאין להם, לבין הקיבוצים, הסכומים האדירים שאתם מעבירים לתנועה הקיבוצית, אלא יש גם אפליה בין קיבוצים לקיבוצים.

מיכאל איתן: והנה, בימים אלה מה אנחנו שומעים?

מיכאל איתן: שאדמה שעם ישראל נתן לקיבוצים כדי לעבד אותה, חלקה למשמרת, שחידשו עליה חוזים מדי כמה זמן, הולכת הממשלה שלך ורוצה לתת אותה על מנת שיבנו עליה בתים.

מיכאל איתן: אלה לא קיבוצים בצפון, בנגב, על קו הגבול, שבהם האדמה לא שווה הרבה.

מיכאל איתן: אלה קיבוצים בתוך הרצלייה, רמת-רחל.

מיכאל איתן: נותנים להם ואומרים להם: אתם תקבלו סובסידיה על-ידי כך, שאם תתקשרו עם קבלן, שיבנה את השיכונים, הוא לא ישלם 91% עבור קרקע מהוונת, הוא ישלם רק 51%.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: כי זו קרקע שקיבוץ קשור בה.

יעקב צור: את זה קבע אריק שרון.

מיכאל איתן: אני אשאל אותך ותענה לי.

מיכאל איתן: למה אתה, כשר חקלאות, שאחראי גם לקיבוצים אחרים, לא אומר: בסדר, נתנו, לא צודק, קבלנים התעשרו, נגרפו מיליונים, אבל רק קיבוצים שעל-יד מרכזי הערים, כי שם האדמה שווה יותר.

מיכאל איתן: לפחות תיקח מהם את הכסף, תוריד מהסכומים שאתה מעביר – מ-303 המיליון – זה מגיע לעם ישראל, גם אדמה, גם תקציבים, גם פוליטיים, גם הקול.

מיכאל איתן: את הקולות אתם מקבלים בשכונות.

מיכאל איתן: הלכתם לשם לקבל קולות, לא מ-30,000 בתי-אב של קיבוצים.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת שלמה בוחבוט אינו נוכח.

שבח וייס: על כן אני מזמין את חבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – את חבר הכנסת מנחם פרוש.

שבח וייס: חמש דקות.

שבח וייס: בבקשה להקפיד על הזמן.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לדבר על שניים-שלושה עניינים.

חגי מירום: אחד מהם – אני רוצה להעבירו כחוויה, שראיתי ופגשתי רק אתמול בגליל.

חגי מירום: אדוני השר, אנחנו מסתובבים מדי פעם במסגרת הסיורים שלנו בארץ במגזר הערבי, פוגשים שם חברים ומתעניינים לדעת מה קורה, איך מתנהל העניין החקלאי במגזר הערבי.

חגי מירום: ההתרשמות שלנו, אדוני השר, היא שיש צורך לקדם כמה וכמה נושאים, אשר המצב בנוגע להם הוא ממש בלתי נסבל.

חגי מירום: ראשית, אדוני השר, אני מבקש להתייחס לעניין של אדמות מרעה.

חגי מירום: יש מצב משונה מאוד, שחלק גדול מאדמות המרעה נמסר לאנשים, שאינם חיים בסביבה שבה אדמות המרעה נמצאות.

חגי מירום: הן נמסרות לקבלנים יהודים, כנראה בשל הרצון שלא לאפשר לרועים ערבים להיות על האדמות הללו.

חגי מירום: נוצר מצב משונה, שאנשים שחיים בקריות ובמרכז הארץ הופכים בעלי עדרים גדולים ורועים אותם בכל מקום במרחבים, כאשר אנשים שמתגוררים בכפרים קרובים ושכנים לאדמות המרעה הללו אינם זוכים בזיכיון כלשהו על מנת לקבל את מה שאפשר ומגיע וצריך, לפי דעתי, שהמדינה תיתן לתושבים אשר – – –

עבד-אלוהב דראושה: מפני שבשנים האחרונות הצביעו למפלגה הנכונה – הם קיבלו את הזיכיון.

חגי מירום: אינני יודע למי הם הצביעו.

חגי מירום: חבר הכנסת דראושה, אני רוצה שלא נכניס כאן את מוטיב ההצבעה והתמיכה הפוליטית.

עבד-אלוהב דראושה: אני מכיר את השמועות.

עבד-אלוהב דראושה: בגלל ההצבעה למפלגה שהיתה בשלטון הם קיבלו את הזיכיונות.

חגי מירום: יכול להיות שכך הדבר, שקיבלו כאלה שהם מקורבי שלטון.

חגי מירום: אני חושב שאנחנו צריכים להציג תרבות אחרת.

חגי מירום: אני חושב שאנחנו צריכים לתת את המעט שניתן למגזר הזה, את המעט הזה לאפשר לאנשים לקבל ולהתקיים בסביבות כפריהם ונוף מולדתם ועם אמצעי ייצור כאלה שניתן לחלק אותם.

חגי מירום: לא הכול ניתן לחלק.

חגי מירום: יש בעיה עם אדמות מדינה.

חגי מירום: הקרב על שטחים חקלאיים הוא קרב קשה מאוד בין ציבורים שרוצים להתפרנס מחקלאות, אבל מרעה – דבר שהוא חלק מאורח החיים של הציבור הזה – אני חושב שצריכים היינו להפגין רחבות לב גדולה יותר וגם גישה שוויונית כלפי ציבור שצריך להתקיים מכך.

חגי מירום: אדוני השר, הנושא השני שאני ראיתי הוא, שיש מקומות – נכון, בלתי מוכרים – יישובים בהם יושבים ערבים, בעיקר בדואים בגליל, אשר אין להם אפילו ראש מים, צינור שמוביל מים, מי שתייה, מים לשימוש עצמי, מים לשימוש ביתי.

חגי מירום: מדובר בחברת "מקורות", שהיא אשר מושכת מים.

חגי מירום: והם מחכים במשך שנים שיהיה מי שיבוא ויאפשר להם לקבל צינור מים אל מקום יישובם, ואינם מקבלים.

חגי מירום: אני מתכוון, למשל, לכמאנה המזרחית ולכמאנה המערבית ולמקומות נוספים כמו – – –

עבד-אלוהב דראושה: כמו סוואעד.

חגי מירום: סוואעד ומקומות רבים.

דן תיכון: חבר הכנסת חגי מירום, זה מה שיש לך לומר בדיון על החקלאות?

חגי מירום: חבר הכנסת דן תיכון, יש לנו מעט מאוד זמן ויש לי חברים שעושים באופן יוצא מן הכלל את העבודה עבור התנועה הקיבוצית ועבור המגזר החקלאי המושבי, אבל אני חושב שזה לכבוד לכנסת שחבר כנסת יהודי עולה כאן לדיון במסגרת שלוש-ארבע דקות שיש לו כדי לתבוע גם את מה שצריך לתבוע במסגרת השוויון, שמפלגתי נאבקה עליו בדרך לבחירות, עבור המגזר הערבי.

דן תיכון: לא חשבתי שכל הבעיות של התנועה הקיבוצית נפתרו.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שגם חבר הכנסת דן תיכון צריך לדבר על המגזר הערבי, ובעיקר הבדואי.

חגי מירום: אני רוצה לומר עוד דבר אחד, ופה אני עובר למגזר שממנו אני בא, חבר הכנסת דן תיכון.

חגי מירום: את מיטב שנותי, בצעירותי וגם בבחרותי – – –

שבח וייס: הגעת למגזר שנגמר הזמן.

שבח וייס: אני מקנה לך דקה-וחצי נוספת הארכה למגזר.

אברהם הירשזון: תן לו קצת ריבית והצמדה.

שבח וייס: זה כולל הכול.

חגי מירום: אדוני השר, ביליתי בשדות הכותנה, גידול שהפך אחד מגידולי הפאר וגידולי היצוא היפים שמדינת ישראל עשתה אותם.

חגי מירום: והנה, הכותנה הולכת ונעלמת ממפת החקלאות הישראלית.

חגי מירום: אין הגנה, אין התערבות, ויש בעיה גדולה מאוד כאשר משק חקלאי שלם – ואני מתכוון בעיקר למשק הקיבוצי, אבל לא רק אליו, גם למשק המושבי – רכש ציוד השקיה, ציוד טפטוף, ציוד לקטיף וכל כיוצא בזה, התאים את עצמו כדי לגדל כותנה, והיום הוא מתקשה לעשות כן.

חגי מירום: אדוני השר, אני לא אפתיע אותך וגם אתה לא תפתיע אותי אם תאמר לי, שהיה השנה מעשה להבטחת מחיר כותנה על מנת לאפשר לחקלאים לחזור לגדל כותנה במדינת ישראל.

חגי מירום: אבל, אגב כך מתקשים מגדלי הכותנה בארץ, ראשית, לגדל כותנה ולשאת בהוצאות של שנים שעברו, כאשר לא היתה תמיכה ממשלתית.

חגי מירום: שנית, אינני בטוח שהתמיכה הממשלתית הקיימת תאפשר המשך גידולו של הענף הזה במדינת ישראל.

חגי מירום: אני סבור שזה היה אחד הענפים שהגיעו להישגים ברמה הבין-לאומית.

חגי מירום: זה מן הענפים שצריכים להמשיך אותם במדינת ישראל.

חגי מירום: אני רוצה לבקש ממך, אדוני השר, שתבהיר בדברי התשובה שלך, מה מתכוון משרד החקלאות לעשות על מנת שענף הכותנה יישאר על מפת גידולי החקלאות במדינת ישראל.

חגי מירום: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת מנחם פרוש, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חגי מירום: חבר הכנסת אלסאנע, אתה תדבר על הקיבוצים.

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלוהב דראושה: לאמיתו של דבר, הבדואים הם המקופחים שבין המקופחים.

מנחם פרוש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת דברי אני רוצה לברך את שר החקלאות מר יעקב צור בהביאו בפעם הראשונה את תקציב משרד החקלאות.

דוד מגן: סקירה.

דוד מגן: התקציב כבר אושר.

מנחם פרוש: מהסקירה אנחנו יודעים את התקציב, אם יודעים.

מנחם פרוש: אנו מלאי הערכה לתפקוד משרד החקלאות, ועל כך תתברך ויתברכו המנכ"ל והצוותים שבמשרד החקלאות.

מנחם פרוש: בדברי אני רוצה להתרכז בנושא אחד ומיוחד אשר מייחד את ארץ-ישראל, וייחודה הוא קדושתה.

מנחם פרוש: אנו עומדים כעת לפני שנת השמיטה, שהיא שנת השבתון, "ושבתה הארץ שבת לה'".

מנחם פרוש: כשאנו מברכים על המזון אנו אומרים ברכתנו "על ארץ חמדה טובה ורחבה".

מנחם פרוש: אומרת הגמרא בברכות: "כל האומר ברוך מנחיל ארצות הרי זה בור".

מנחם פרוש: כלומר, אם יש מישהו שמעלה על דעתו שיש לנו לא רק ארץ חמדה טובה ורחבה אחת, שזו ארץ-ישראל, אלא אומר ברוך מנחיל ארצות שיש עוד ארץ כארצנו, כמו ארץ-ישראל בשבילנו, הרי זה בור.

מנחם פרוש: ההגדרה החריפה ביותר היא כאשר מגדירים מישהו בתואר בור, שהוא עם הארץ.

מנחם פרוש: ולמה, כי לנו יש רק ארץ אחת, וזאת ארץ-ישראל.

מנחם פרוש: "ונאכל מפריה ונשבע מטובה" אפשרי גם בכל הארצות, אבל "ונברך עליה בקדושה וטהרה" – זה רק בארץ-ישראל, שהיא ארץ הקודש.

מנחם פרוש: כאן בארץ הקודש אנו מקיימים מצוות התלויות בארץ, מצוות תרומות ומעשרות.

מנחם פרוש: וזה ייחודה של ארץ-ישראל.

מנחם פרוש: ייחודה הוא קדושתה.

מנחם פרוש: וכך אנו ממשיכים לומר בברכת המזון: "על בריתך שחתמת בבשרנו ועל תורתך שלימדתנו".

מנחם פרוש: לומר, כל שלא אמר ברית ותורה, לא אמר כלום.

מנחם פרוש: ארצנו היא ארץ יחידה ומיוחדת כאשר אנחנו מקיימים את תורתנו.

מנחם פרוש: שנת השמיטה היא שנה שמרוממת את האדם על אדמת הקודש.

מנחם פרוש: עמוק עמוק מושרש שורש הקדושה, קדושה זו שקשרה ומקשרת אותנו לארצנו הקדושה.

מנחם פרוש: שורשי הקדושה הם יסוד היסודות של דבקותנו בארצנו.

מנחם פרוש: כקדושת השבת, שמרעיפה הוד רוממות שומרי שבת, והשבת היא המעיין אשר נובע ומפיק הכוחות הרוחניים שמתגלים בכל אלה ששומרים קדושת השבת, כך שנת השמיטה, שנת השבע.

מנחם פרוש: כך שמירת המצוות התלויות בארץ.

מנחם פרוש: הן הן התשתית בטמירין הטמונים באדמת הקודש.

מנחם פרוש: אני פונה אליך, שר החקלאות מר צור, בידך תפקיד גדול, קדוש, ייחודי, בפרוס שנת השמיטה.

מנחם פרוש: בהכירי ובהעריכי אותך, מר צור, כשר החקלאות, אני יודע שטרם יקראו אותך אתה מוכן להיענות.

מנחם פרוש: אני פונה אליך, כפי שאומרים: אין מזרזין אלא למזורזין.

מנחם פרוש: אני מזרז למי שמזדרז בעצמו.

מנחם פרוש: אני רוצה להגיד לך, שכל השרים שכיהנו במשרד החקלאות התייחסו תמיד בהערכה רבה.

מנחם פרוש: לידיעתך, 4,000 חקלאים רשומים עד כה לשמירת שנת השמיטה.

מנחם פרוש: הם מתפרסים בכ-300 נקודות יישוב.

מנחם פרוש: בזמני הקצר לא אפרט מה יש לעשות כדי להתכונן למלא את משאלותיהם.

מנחם פרוש: ויש גם להתכונן לספק צורכי רבבות שומרי שביעית.

מנחם פרוש: ושוב, יש תוכניות איך לספק פירות וירקות.

מנחם פרוש: כאן, מעל במת הכנסת, לא אתווכח עם חבר הכנסת יהלום בנושא השמיטה ובנושא ההיתר, שלא חידש לגמרי בדבריו, אבל רק התעלם מהמציאות.

מנחם פרוש: ובכנסת אנו פונים לשר החקלאות, שלאור המציאות, כשיש רבבות רבבות המקפידים על שמיטה, ידוע להם ההיתר שניתן בתנאים מיוחדים.

מנחם פרוש: אם אתה, חבר הכנסת מר יהלום, מייצג מפלגה הדוגלת במסירות לארץ הקודש, לארץ-ישראל, מה השורש והיסוד של קדושתה אם לא בשמירת קדושת הארץ, בקיום המצוות התלויות בארץ?

מנחם פרוש: במשרדי מרכז אגודת ישראל בירושלים ראיתי בעצמי מכתב מאת הגאון הרב הראשי הרב הרצוג, כשהיה בחיים, משנת השמיטה, שבו הוא מבקש לרשום אותו בין שומרי שביעית.

מנחם פרוש: ואכן הוא הקפיד וכל גדולי ישראל מקפידים על שמירת שנת השמיטה.

מנחם פרוש: נדע שבשמירת שנת השמיטה אנו מתברכים בתורתנו הקדושה, "וציוויתי את ברכתי".

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת פרוש.

שבח וייס: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

שבח וייס: ואם תשמרו על הזמן, כפי שעשה זאת חבר הכנסת פרוש, כולם יספיקו להתבטא.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החקלאות, רצוני להתמקד בכמה סוגיות, ואני באמת מבקש ממך להתייחס אליהן ולתת דעתך עליהן, ולנסות למצוא פתרון לבעיות המציקות לתושבים הבדואים בנגב ובכלל.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול, על-פי אילו קריטריונים מינהל מקרקעי ישראל מחכיר קרקעות בנגב?

טלב אלסאנע: מה הם הקריטריונים?

טלב אלסאנע: ראיתי אנשים שחכרו 1,000 דונם, ואנשים אחרים שדחו את הבקשות שלהם ללא שום הצדקה.

טלב אלסאנע: דבר שני, מה הבסיס להקצאת שטחי מרעה?

טלב אלסאנע: העניין נתון כנראה לשרירות לב של הפקידים שם – למי שהם רוצים הם נותנים, ולמי שאינם רוצים הם אינם נותנים.

טלב אלסאנע: זה פתח לשחיתות ולפרוטקציות.

טלב אלסאנע: דבר שלישי.

טלב אלסאנע: אחרי שהפקיעו את האדמות ואחרי שריכזו תושבים רבים בנגב ביישובים, ללא מקורות תעסוקה, מקור הפרנסה נשאר רק גידול העדרים וגידולי צאן.

טלב אלסאנע: ובשנים האחרונות מתפתח משהו מעניין.

טלב אלסאנע: לפני שנתיים קיצצו 25% מעדרי הצאן בנגב.

טלב אלסאנע: לפני שנה ביקשו לקצץ עוד 25%.

טלב אלסאנע: אני שואל: על סמך מה?

טלב אלסאנע: מה הבסיס המשפטי?

טלב אלסאנע: ומה מקורות הפרנסה האלטרנטיביים לאותן משפחות, כשמקצצים את עדרי הצאן, שהם מקור הפרנסה היחיד שלהן?

טלב אלסאנע: דבר נוסף הוא מניעת גידול עזים בנגב.

טלב אלסאנע: יש כאן טענה כביכול, שהעזים מסכנות את שמורות הטבע.

טלב אלסאנע: השאלה היא: מה עדיף – האנשים, התושבים, האזרחים, מקורות הפרנסה שלהם, או פגיעה במקורות פרנסתם והפיכתם למשפחות עניות, שמהוות נטל על החברה, בשל עקרון שמירת הטבע כביכול?

טלב אלסאנע: וכאן יש לי בשורה, שעל-פי מחקרים התברר, שהעזים גורמות דווקא לייעול ותורמות לצמח ולטבע.

טלב אלסאנע: לכן הייתי מבקש ממך לשקול אפשרות של מתן היתרים לגידולי עזים בנגב.

טלב אלסאנע: דבר נוסף הוא הפעילות של "הסיירת הירוקה" בנגב.

טלב אלסאנע: לפעילות הזאת ממש אין כל רסן, אין שום גבולות.

טלב אלסאנע: הפקחים עושים ככל העולה על רוחם.

טלב אלסאנע: לאחרונה הם תפסו עדר בטענה כביכול שהוא נכנס לשטחי אש.

טלב אלסאנע: וזאת כשהשטחים האלה אינם מגודרים, אין שלטים, והם אינם מסומנים.

טלב אלסאנע: לכן הם יכולים לבוא ולתפוס בכל מקום, בכל עת, עדר כלשהו, לקחת אותו לקרנטינה.

טלב אלסאנע: ומה שיותר מעניין, שבאותו יום, באותה שעה, הם מצליחים לפברק איזה מכרז, ומוכרים את העדרים ואת הכבשים ב-25% ממחירם הריאלי בשוק.

טלב אלסאנע: ובדרך כלל יש תכנון מראש בין המוכר לבין הקונה, והמפסיד הוא אותו אזרח בדואי מסכן, שנופל קורבן לשרירות לבם של פקחי "הסיירת הירוקה".

טלב אלסאנע: לכן הייתי מבקש להגביל את הפעילות של "הסיירת הירוקה", לעשות קצת סדר בבלגן הזה.

טלב אלסאנע: היחידה הזאת אינה השליט העליון.

טלב אלסאנע: אלה צריכים להיות פקידים הכפופים לסמכות יותר גבוהה מהם, המפקחת על הפעילות של היחידה הזאת.

טלב אלסאנע: יש תלונות מוצדקות של אנשים המתגוררים ביישובי קבע, ביישובים לא מוכרים, במשך יותר מ-40 שנה, שעד היום אין להם אפילו חיבור למים, אף שקווי המים עוברים או בתוך היישוב או בסמוך לו.

טלב אלסאנע: אינני רואה שום סיבה לשלול מאזרחים את הדבר האלמנטרי הבסיסי, והוא לחבר אותם לקו מים.

טלב אלסאנע: לא מדובר בחיבורי מים חינם, אלא הם מוכנים לשלם.

טלב אלסאנע: זה כולל גם בתי-ספר.

טלב אלסאנע: יש בתי-ספר שאומנם מחוברים לקווי מים, והם נאלצים להעביר מים במכלים ממרחק של 4 ו-5 ק"מ.

טלב אלסאנע: יש עניין שתלוי ועומד במשך שנים רבות, העניין של תביעות הסדר של הבדואים בלשכת הסדר מקרקעין.

טלב אלסאנע: אני חושב שהגיעה העת לפעול בעניין זה.

טלב אלסאנע: מצד אחד מגישים תביעות פינוי נגד התושבים הבדואים, ואומרים להם שהם צריכים לפנות את השטחים האלה, לפנות את המקרקעין האלה, ומצד שני לא דנים בתביעות שלהם, והן ממשיכות להיות תלויות ועומדות.

טלב אלסאנע: מוכנים להכיר בבעלות שלהם על האדמות האלה, אם הם מוכנים להגיע לפשרות, ודוחים את הטענות והתביעות שלהם לעיבוד המקרקעין האלה.

טלב אלסאנע: אם הם מוכנים לוותר, מפצים אותם בגרושים.

טלב אלסאנע: אם הם רוצים לעמוד על זכויותיהם, אומרים להם שאין להם זכויות בעלות בשטח.

טלב אלסאנע: לבסוף, על-פי הסכם השלום עם מצרים – ואנחנו בעד השלום, אבל לא צריך שהאוכלוסייה הבדואית בלבד תישא במחיר הזה – אנשים רבים קיבלו כפיצוי מקרקעין חלופיים.

טלב אלסאנע: ואף שחתמו על הסכם ואף שפינו, עד היום לא הוקצו להם השטחים החלופיים לעיבוד חקלאי.

טלב אלסאנע: יש כאלה שקיבלו מגרשים בתור פיצוי בעבור אותם שטחים רחבים שפינו, והיום הם נדרשים לשלם מס רכוש, העולה פי-שניים ופי-שלושה יותר מהמחיר הריאלי של המגרשים.

טלב אלסאנע: הייתי מבקש מכבוד השר לשקול את הנקודות האלה ולנסות לתת להן פתרון.

טלב אלסאנע: בתקציב משרד החקלאות יש קיפוח של המגזר הערבי בכלל.

טלב אלסאנע: אף שהיינו מצפים שהאוכלוסייה הערבית תזכה ב-18% מסך כל התקציב, התקציב הוא מועט מאוד.

טלב אלסאנע: אבל במסגרת התקציב הייתי מבקש למצוא פתרון הולם לבעיות שהעליתי.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אתחיל בכמה מלים רכות בטרם אעבור לביקורת, שנראית בעיני קשה.

דוד מגן: אני מכיר ומוקיר את שר החקלאות יעקב צור, אני מכיר אותו כאדם יסודי ונמרץ, ואני בטוח כי אילולא פציעתו היתה הסקירה היום נשמעת אחרת ומצבו של משרד החקלאות היה מואר באור חיובי יותר.

דוד מגן: אני מאחל לך רפואה שלמה, ואני גם מאמין שבשנה הבאה, בעזרת השם, נקבל סקירה הרבה יותר יסודית והרבה יותר רצינית.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הסקירה כפי שנמסרה לנו היום היא פשוט עלבון לכנסת.

דוד מגן: לא ייתכן להניח על שולחן חברי הכנסת דין-וחשבון כלכלי על החקלאות והכפר בשנת 1991, חוברת שיצאה ביולי 1992, ולבוא ולומר שזוהי סקירת הפעילות של המשרד בשבעת החודשים האחרונים.

דוד מגן: לא קיבלנו סקירה כתובה, קיבלנו כמה נתונים סטטיסטיים, רובם לא עדכניים, והדבר מעיד על כך – עם כל הצער, אני חייב לומר – שעוזריו של השר לא סייעו בידו להכין סקירה רצינית יותר ויסודית יותר בנושא החשוב כל כך, החקלאות, שהיא בנפשנו.

דוד מגן: לעומת זאת, אנחנו רגילים בתחום הזה לשמוע ביקורות שטחיות.

דוד מגן: עמד כאן ידידי חבר הכנסת רענן כהן ודיבר כפי שנשמעים חברי כנסת מאגף השמאל, מפלגת העבודה ושאר מפלגות השמאל, אשר מדי פעם נאנחים ואומרים: שוד ושבר בענף החקלאות, 15 שנות שלטון הליכוד.

דוד מגן: שרי החקלאות, בחמש-שש השנים האחרונות, הרסו את החקלאות.

דוד מגן: הגיע הזמן להצביע על העובדות המדויקות: בשש-שבע השנים האחרונות כיהנו בתפקיד החשוב של שר החקלאות בעיקר נציגי מפלגת העבודה.

דוד מגן: השר נחמקין – בין 1984 ל-1988, אחר כך אברהם כ"ץ-עוז, ותקופה קצרה – רפול.

דוד מגן: אי-אפשר גם בנושא הזה לבוא ולהצביע שוב ולומר, שהליכוד לא כלכל את צעדיו נכון בתחום החקלאות בשש-שבע השנים האחרונות.

דוד מגן: אם היו שגיאות, הן היו שגיאות של הממשלה, ואם הממשלה מורכבת היתה מזרועות וכנפות שונות של הבית הזה, צריך להעביר את הביקורת כלפי אותם גורמים.

דוד מגן: משרד החקלאות מופיע בתקשורת.

דוד מגן: בהעדר הסקירה, אתה מדפדף היום, או בשבועות האחרונים, בעיתונות.

דוד מגן: אדוני השר, אני לא מבין את פשר ההתקוטטויות החוזרות בין סגנך לבינך, או בין סגנך לבין לשכתך.

דוד מגן: הוא יצא בביקורת חריפה בתקשורת על היחס המזלזל כלפיו.

דוד מגן: זו הזדמנות לתקן היום את הדברים ולומר מה הסמכויות המדויקות שלו ולהעניק לו סמכויות.

דוד מגן: אי-אפשר לעבור לסדר-היום כאשר היום – לא אתמול, היום – אנחנו קוראים, כי מחירי הירקות ממריאים.

דוד מגן: קילוגרם מלפפונים מגיע למחיר של 5 שקלים ו-60 אגורות, קילוגרם קישואים – ל-7 שקלים ו-90 אגורות, ולמרות הכרזות רשתות השיווק שאין פער תיווך גבוה, אנחנו יודעים שהצרכן משלם פער תיווך של יותר מ-100%.

דוד מגן: לא שמענו כאן על שום כוונה של משרד החקלאות להתערב בעניין הזה ולמחוק אחת ולתמיד את פער התיווך המיותר הזה, שהמציאות תתאים להכרזות.

דוד מגן: היום – גם זאת אני מצטער לומר – ולא אתמול, שר החקלאות מוסר לכנסת סקירה, וקורה אירוע שבעיני הוא מצער: קיבוץ בגליל התחתון, קיבוץ רביד, ננטש, נעקר ממקומו.

דוד מגן: ב-23 בפברואר יפוזרו חבריו ביישובים קהילתיים.

דוד מגן: אולי שר החקלאות צריך לבוא הנה ולספר לנו איך קורה דבר כזה, איך אפשר למנוע?

דוד מגן: מה מתכוונים לעשות באותו שטח?

דוד מגן: יש כל מיני שמועות, שהכנסת צריכה לקבל לגביהן הבהרות.

דוד מגן: שמענו היום – שוב אני אומר, לא אתמול – דברים אקטואליים ביותר: משרד האוצר מעביר 11 מיליון שקל לענף ההדרים, לפרדסנים.

דוד מגן: איך נקבע הסכום המדויק הזה, בדיוק 11 מיליון?

דוד מגן: מי ייהנה ממנו?

דוד מגן: איך אנחנו דואגים למנוע את מחלות הפרדסנות, מחלות ענף ההדרים לשנה הבאה?

דוד מגן: איך נתקן את השגיאות שהיו בשנים האחרונות בתחום הזה ונבריא את הענף?

דוד מגן: יש ענפים אחרים, יש מגמה בממשלה, שעליה היא מכריזה השכם והערב, בנושא ההפרטה.

דוד מגן: מדוע אומר משרד החקלאות, כי פרט לתה"ל שום גוף שקשור למשרד החקלאות לא יופרט?

דוד מגן: אני מקווה כי במסגרת הדיונים שנקבעו עם ראש הממשלה, שר האוצר ושר החקלאות בימים הקרובים – כך אני קורא, שהשר הראשון שיוזמן לפורום הזה של ראש הממשלה ושר האוצר יהיה שר החקלאות – יינתן דין-וחשבון גם בעניין ההפרטה.

דוד מגן: ונקודה אחרונה, ברשותך, היושבת-ראש, אולי רק הערה אחת על הדברים של חבר הכנסת חגי מירום בעניין הכותנה.

דוד מגן: לקחתי את הנתונים כאן, ודבר אחד ברור, למדתי את הדברים הללו גם בימי כהונתי כשר הכלכלה והתכנון: ענף הכותנה הוא ענף עתיר מים.

אלי גולדשמידט: זאת טעות.

קריאה: הוא עתיר מי ביוב.

דוד מגן: עניין השבת מי הקולחין צריך להיות מוסדר, ובעיני זו צריכה להיות השבה של 100%, לא כמו המציאות של היום, ש-350-300 מיליון קוב נשפכים מדי פעם לים.

דוד מגן: אין שום מניעה בטווח קצר להשקיע משאבים ולגרום למיחזור מלא של מי הביוב ולהציל את הענף הזה.

דוד מגן: אני קורא בצער את הנתונים, שבריכוז תוצרת חקלאית – בשנת 1991 53,000 טונות כותנה, ב-1992 עלה הריכוז ל-75,300, גידול של 42%, לעומת זאת ערך היצוא של הענף הזה ירד מ-69.4 מיליון דולר ב-1991 ל-40.3 מיליון דולר ב-1992, ירידה של למעלה מ-41.9%.

דוד מגן: גברתי היושבת-ראש, כל מי שמסתובב במושבים החדשים – אני מדבר על המושבים משנות ה-50 וה-60 – רואה בכאב לב את העזובה ואת העוני השוררים שם.

דוד מגן: בגלל חוקים שונים, שחברי גדליה גל היה שותף להם, אפילו יזם, באיזה מקום ראינו רגיעה.

דוד מגן: אבל לי – ואני לא חי בכפר – קשה לראות ולדעת את העובדות הבאות: "תנובה", האימפריה הכלכלית הזאת, שמודדים אותה בכמה מיליארדי דולרים, היא רכושם של הקיבוצים והמושבים – 60% הקיבוצים, 40% המושבים; בסדר גודל דומה "המשביר המרכזי".

דוד מגן: שתי אימפריות כלכליות, הבעלים פושטי יד, ואיש לא יוזם פעולת הפרטה או פעולה אחרת כדי שהנכסים הללו ימומשו לצורך עקירת העזובה והעוני מן השורש.

דוד מגן: יש משאבים, צריך לנקוט יוזמה, ואני מציע לך לבחון היטב, יחד עם רשם האגודות השיתופיות, יחד עם גורמים אחרים בממשל, את האפשרות להעביר את "תנובה" ואת "המשביר המרכזי", למכור בבורסה לציבור הרחב, ואת ההכנסות הגדולות להעביר לידי החקלאים היושבים היום ומתמוטטים מול המציאות הקשה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: לצערי אני צריך, רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, לפתוח את דברי לא בדברים שתכננתי לומר, אבל בעצם הייתי צריך לתכנן לומר את מה שאני עומד להגיד, משום שכאשר אני צריך לבוא ולהגיב על דברים של חברים מהליכוד, בראשם חבר הכנסת מיכאל איתן – אני בעצם צריך הייתי להבין מראש, שאם הוא רשום ברשימת הדוברים, אין שום סיכוי שהדברים שלו יעברו כאן בלי שתוטל מנת ההשמצות, ההכפשות, הדמגוגיה, עליבות הנימוק, כל מה שרק אפשר להגיד בקשר לתנועה הקיבוצית.

אלי גולדשמידט: נדמה לפעמים שחברי הליכוד – אני מוכרח לציין שלא כולם, בהחלט לא כולם – יושבים באיזו עליית גג, מצוידים ברובה טורקי חלוד, ומכים בו את התנועה הקיבוצית.

אלי גולדשמידט: ובכל פעם שיש דיון על חקלאות, כשיש איזה דיון על בעיות כלכליות או כל דיון אחר, הם חוזרים ומכים בו ומכים בתנועה הקיבוצית ללא רחם, כאילו פסו כל הבעיות במדינת ישראל וכל מה שנותר לחברי הליכוד, שאין להם מלה טובה אחת להגיד על מה שעשתה ממשלתם במשך השנים האחרונות, זה התנועה הקיבוצית ועוד הפעם התנועה הקיבוצית ועוד הפעם התנועה הקיבוצית.

דן תיכון: מותר לשאול?

אלי גולדשמידט: תשאל אותי בסוף.

אלי גולדשמידט: כשמדברים על החקלאות – ואנחנו יודעים שבמגזר החקלאי, במשבר הגדול שבו נתון המגזר החקלאי יש לא רק קיבוצים, יש גם מושבים – חבר הכנסת מיכאל איתן, שחושב אולי על פריימריס, לא יזכיר חלילה את המושבים, לא יזכיר חלילה את עומק החוב ועומק ההסדרים שהממשלה נדרשת לקיים בעבור המושבים.

אלי גולדשמידט: מדוע?

אלי גולדשמידט: משום שהוא יודע שבתוך המושבים יש חברים שמצביעים לליכוד.

דוד מגן: גם בקיבוצים.

אלי גולדשמידט: בתנועה הקיבוצית – פה אני משתמש בביטוי שמשתמש בו השר לשעבר חבר הכנסת מגן – ברוך השם, יש מעט חברים שמצביעים לליכוד ולימין, ולכן אותם אפשר לתקוף.

אלי גולדשמידט: מקומות אחרים, שם יש פוטנציאל הצבעה שלכם, אתם נמנעים מלתקוף.

אלי גולדשמידט: כי אתם פוליטיקאים.

אלי גולדשמידט: אתם לא רואים שום היבט לאומי חוץ מההיבט הפוליטי הצר והעלוב שלכם.

אלי גולדשמידט: מה אמר פה חבר הכנסת מיכאל איתן, מה הוא העלה על נס?

אלי גולדשמידט: סעיף תקציבי, שמתקשר לנושא של הסדר שהיה לפני ארבע או חמש שנים.

אלי גולדשמידט: הוא מהלך אימים על הציבור ומסיט שוב לפתרונות של שנים קודמות, שקיוויתי שכבר נפטרנו מהם.

אלי גולדשמידט: והוא חוזר להסתה נגד הקיבוצים בהשוואה לאנשי עיירות הפיתוח.

אלי גולדשמידט: זה לא יעזור לכם.

אלי גולדשמידט: אנחנו ועיירות הפיתוח באותה סירה.

אלי גולדשמידט: אנחנו מיישבים אותם אזורים, וככל שתכו בנו, כן ירבה וכן יפרוץ.

אלי גולדשמידט: לצערי, אני מגיע לנושא עצמו רק בתום חמש הדקות שהוקצבו לי, חמש דקות בגלל חברי מיקי איתן.

אלי גולדשמידט: בליל שבת שודרה בטלוויזיה כתבה שפעם אחת ולתמיד הראתה בצורה הכי ברורה איך התהפכה הפירמידה.

אלי גולדשמידט: באותה כתבה הביא יגאל גורן קטע אחד על מה קורה באותו פרדס של פיינשטיין מרחובות, ולעומת זה קטע אחר של הצעקות באולם הבורסה.

אלי גולדשמידט: זוהי הציונות של ישראל של שנות ה-90 – הרס החקלאות ופריחת הבורסה.

אלי גולדשמידט: אין לי שום דבר נגד הבורסה, אבל לא ייתכן שכלכלה לאומית תסתמך רק על זה.

אלי גולדשמידט: כלכלה לאומית שאין בתוכה ייצור, כלכלה לאומית שאין בתוכה חקלאות, גם לא תהיה בתוכה הבורסה.

אלי גולדשמידט: זה עיקרון.

אלי גולדשמידט: טוב עשתה הטלוויזיה, שהביאה אותה כתבה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לחזק את ידי שר החקלאות ולומר לו "יישר כוח" על פעולותיו עד כה.

אלי גולדשמידט: ואני רוצה להזכיר לו, ויותר מאשר לו אני רוצה להזכיר לממשלה, כי אני יודע שהוא תומך בעניין הזה עד הסוף – מליאת הכנסת קיבלה כאן החלטה מקיר אל קיר, בהסכמה של כל חברי הבית, למעט שתי סיעות קטנות, שיתקיים דיון בממשלה, דיון מעמיק, שירד לשורש הבעיה של החקלאות במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: באותה החלטה הודגש, שהדיון ייערך תוך השוואת מצב החקלאות במדינת ישראל למצב החקלאות ולמדיניות החקלאית של מדינות מערב-אירופה ושל ארצות-הברית.

אלי גולדשמידט: כל המדינות הקפיטליסטיות האלה הבינו, שללא סבסוד עמוק של התפוקות בחקלאות, גם במשק חופשי, אי-אפשר לקיים חקלאות.

אלי גולדשמידט: לכן הן מצליחות לקיים את חקלאיהן.

אלי גולדשמידט: ואילו אנחנו מסבסדים במחירים כל כך נמוכים חקלאות מודרנית, שבה יש עודף ייצור ובגלל התחכום אנחנו נמצאים בסיטואציה של עודף מזון.

אלי גולדשמידט: בכלכלה לאומית, בכלכלה תכנונית, חייבים לתת ביטוי בצורת סבסוד.

אלי גולדשמידט: אם תהיה מדיניות חקלאית מרחיקת לכת, מבוססת, מוגדרת על בסיס של תפיסת עולם לטווח ארוך, לא יישנו המחזות של הפרדסנים בחודש ינואר, של מגדלי הכותנה בחודש פברואר, של הפרחנים בחודש מרס וכך הלאה וכך הלאה כל ענף וענף, זוגות זוגות באים אל התיבה שקוראים לה משרד החקלאות, משרד האוצר וכדומה.

אלי גולדשמידט: התופעה הזאת חייבת להיפסק.

אלי גולדשמידט: היא תיפסק אם במדינת ישראל יבינו שחקלאות היא ערך כלכלי.

אלי גולדשמידט: לייצר מזון – תחשבו על סומליה – באופן עצמאי, במדינה שיש לה בעיות ביטחוניות, זה חלק מהביטחון הלאומי ומהחזקת אדמות הלאום.

אלי גולדשמידט: אותם 800,000 דונם שננטשו כתוצאה מהמשבר בחקלאות, 800,000 דונם מתוך 4.25 מיליוני דונם שראויים לעיבוד, את זה צריך לעשות באמצעות החקלאות.

אלי גולדשמידט: אף פקיד בנק לא יישב ולא יחזיק את אדמות הנגב, את אדמות הגליל ואת אדמות השרון ואת כל אדמות מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אסתר סלמוביץ: מכיוון שכבוד השר יוסי שריד צריך לעזוב, אנחנו עושים כעת אתנחתא בדיון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את כבוד השר יוסי שריד להשיב על שאילתות רגילות שהוגשו לראש הממשלה ולשר הביטחון.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ג' שגיא שאל את ראש הממשלה ביום ז' באב התשנ"ב (6 באוגוסט 1992): בעקבות הפיצוץ במפעלי תע"ש פורסם, כי משרדים שונים פועלים להעברת המפעלים לנגב.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: מה היא עמדת ראש הממשלה בנושא?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: אם הוא תומך בהעברה, האם נקבע לוח זמנים מחייב?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי שריד: חברת תע"ש נמצאת כיום בעיצומו של ביצוע תוכניות הבראה תפעולית, שעקרונותיה הוצגו ואושרו בישיבת ממשלה שהתקיימה ביום 13 בדצמבר 1992.

יוסי שריד: החלטת הממשלה שהתקבלה בישיבה הנ"ל קובעת, כי על תע"ש לגבש עד לחודש מרס 1993 תוכנית הבראה כוללת, ובמסגרת זו – סעיף י"א להחלטת הממשלה – גם להציג עד לאותו תאריך תוכנית העברה של מפעלי התע"ש שבאזור נוף-ים והמשמעות הכספית הנגזרת מכך.

יוסי שריד: ידוע לי כי הנהלת התע"ש אכן בוחנת בימים אלה את הנושא, ובכוונתה להגיש את תוצאות בדיקתה במסגרת התוכנית הכוללת.

יוסי שריד: חבר הכנסת א' הירשזון שאל את ראש הממשלה ביום י"ט בטבת התשנ"ג (12 בינואר 1993): ידיעות שונות, לרבות ידיעה בחדשות ביום ראשון, 20 בדצמבר 1992, מעלות את החשש, שהממשלה הזאת מתחילה בגל של החזרות ערבים שגורשו מהארץ בשנים האחרונות.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם יש שינוי במדיניות ישראל, מתוך כוונה להחזרה המונית של אלפי מגורשי שנות ה-70 וה-80? 2.

יוסי שריד: האם ועדת הערר, שהחלה לדון בהחזרת מגורשים, תיטול לעצמה סמכות להחליט על החזרות המוניות?

יוסי שריד: השאילתא היא בעניין החזרת המגורשים.

יוסי שריד: אני אומר מה הנושא, כי התשובה קצרה מאוד.

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: התשובה שלילית.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: התשובה שלילית.

יוסי שריד: עם זאת, אני רוצה לומר לך – אתה מדבר על החזרה המונית – אין זה אומר שהממשלה לא תסכים להחזיר מגורשים שגורשו לפני שנים.

יוסי שריד: הכול על-פי העניין.

יוסי שריד: הכול על-פי האיש.

יוסי שריד: הכול על-פי התנהגותו בזמן גירושו, בחוץ-לארץ.

אסתר סלמוביץ: רשות לשאלה נוספת לחבר הכנסת הירשזון.

אברהם הירשזון: אדוני השר, אני מודה לך על התשובה העניינית.

אברהם הירשזון: נודע לי שהיום יושב צוות כדי לגבש רשימות של שמות אלפי מגורשים כדי לתכנן את החזרתם לארץ.

אברהם הירשזון: רציתי לדעת בוודאות אם העניין נכון או לא נכון.

יוסי שריד: אין לדבר הזה שחר.

יוסי שריד: לא יושב צוות, לא מכין רשימות, לא כל שכן רשימות של אלפי מגורשים.

יוסי שריד: אני חוזר ואומר שמדובר, אם בכלל, בהחזרת כמה מגורשים שיביעו את רצונם לחזור, ואם על-פי בדיקה יתברר שהתנהגותם היתה נאותה בזמן שהותם מחוץ לגבולות ישראל, הם יוחזרו ארצה.

יוסי שריד: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר הביטחון ביום ו' בכסליו התשנ"ג (1 בדצמבר 1992): בעניין סמכויות רופאים במתקני הכליאה הצבאיים לגבי חקירת עצירים בידי חוקרי שב"כ, ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: א.

יוסי שריד: האם בסמכות רופא לקבוע כי מצבו הרפואי של עציר אינו מאפשר לו להיחקר, או אף להיות מוחזק באגף חקירה?

יוסי שריד: ב.

יוסי שריד: האם קביעה כזו מחייבת את אגף החקירות, או שהיא בגדר המלצה בלבד? 2. א.

יוסי שריד: האם בסמכות הרופא לקבוע, כי מצבו הרפואי של עציר מסוים מחייב הגבלת משך החקירה, הגבלת האמצעים הננקטים בחקירה, או החזקתו בתנאים מסוימים במשך החקירה?

יוסי שריד: ב.

יוסי שריד: האם קביעה של הרופא בכל אחת מהסוגיות הנ"ל מחייבת את אגף החקירות, או שהינה בגדר המלצה בלבד? 3.

יוסי שריד: אם יש לרופא הסמכות להגביל את משך החקירה או את תנאיה, האם הוא מתודרך לגבי החלק החסוי של דוח ועדת-לנדוי מ-1987, המגדיר את המותר והאסור לחוקרים? 4. א.

יוסי שריד: לעתים מגיע עציר למתקן הכליאה כשרופא איננו בנמצא, נבדק בידי חובש ורק כעבור זמן הוא נבדק בידי רופא.

יוסי שריד: האם רשאי חובש לקבוע, כי מצבו הבריאותי של עציר מאפשר או אינו מאפשר את חקירתו?

יוסי שריד: ב.

יוסי שריד: מה מעמד קביעתו של חובש?

יוסי שריד: 2-1.

יוסי שריד: בשני המקרים הדברים הם בסמכותו של רופא.

יוסי שריד: קביעת הרופא מחייבת ואיננה בגדר המלצה בלבד.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: החוקרים מתודרכים לגבי מגבלות ואיסורים ומצבים שבהם נדרש שרופא יראה את הנחקר.

יוסי שריד: במתקני כליאה ובמתקני החקירות עובר רופא אחת ל-24 שעות ורואה את כל הכלואים וכן את הנחקרים.

יוסי שריד: אם נחקר, או כלוא כלשהו מתלונן, רוצה לראות רופא, וזאת פרט למעקב חזותי, הוא מגיע לבדיקה אצל הרופא.

יוסי שריד: הרופא אינו מתודרך לגבי הדוח החסוי.

יוסי שריד: הבדיקה נעשית על-פי אמות מידה רפואיות מקובלות, ואינה מתחשבת בצורכי החקירה.

יוסי שריד: בסמכותו העקרונית של הרופא להגביל משך חקירה או תנאי חקירה.

יוסי שריד: 4.

יוסי שריד: חובש רשאי לקבוע, כי מצבו הבריאותי של העציר מחייב בדיקת רופא ומתוך כך מגביל את חקירתו.

יוסי שריד: קביעתו של חובש מחייבת עד בדיקת רשות רפואית מוסמכת מקצועית יותר, קרי רופא.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחברת הכנסת נעמי חזן.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, קודם כול אני מודה לך על תשובתך.

נעמי חזן: אני מקווה מאוד שעיקרי התשובה יקבלו גם ביטוי בהנחיות החדשות המגובשות בימים אלה לגבי אופן החקירה על-ידי שירותי הביטחון.

נעמי חזן: באותו הקשר, אם מותר לי לשאול, באיזו מידה יקבלו ההנחיות האלה גם ביטוי בהנחיות של הצוות שבראשו עומד ראש הממשלה, במיוחד בהתחשב בעובדה שבימים האחרונים היו פרסומים בעיתונות לגבי מתן חסינות לחוקרי השב"כ?

נעמי חזן: תודה רבה, אדוני השר.

יוסי שריד: חברת הכנסת נעמי חזן, למיטב ידיעתי, הידיעות שהתפרסמו בימים האחרונים בדבר אפשרות של מתן חסינות לחוקרי שב"כ שנהגו על-פי הכללים והדקדוקים, הידיעות האלה מצוצות מן האצבע ואין להן שחר.

יוסי שריד: חוקר שב"כ שעובד על-פי הכללים והנהלים איננו זקוק לחסינות, ומי שחרג מהכללים ומהנהלים איננו ראוי לחסינות כזאת, ולכן, לפי דעתי, ועדת השרים לא העלתה בדעתה מתן חסינות לחוקרי שב"כ.

יוסי שריד: חבר הכנסת ר' איתן שאל את שר הביטחון ביום י"ג בכסליו התשנ"ג (8 בדצמבר 1992): נודע לי, כי באמצע שנת 1991 שונו נוהלי תשלום ביטוח לאומי לפקחי העמסה וצוות עזר אווירי בחיל האוויר, המתייצבים לשירות מילואים חד-יומי, על בסיס קבוע, כשיטת קריאה, באופן השולל תגמול מילואים עבור כל שישה ימים ראשונים בשנה, בניגוד למה שהיה נהוג כל השנים.

יוסי שריד: השינוי יוצר הבחנה בין אנשי צוות עזר אווירי לבין אנשי צוות אוויר, צוללנים, צוללים ומג"דים במערך השדה, אשר צורפו לאחרונה לאוכלוסייה הזכאית לתגמול עבור שירות חד-יומי.

יוסי שריד: השינוי אינו מתחשב בצורך בשירות חד-יומי של אנשי צוות עזר אווירי, כפי שמשרד הביטחון אישר במכתב מיום 15 בינואר 1992, אלא רק מנצל את ההפרדה הפנימית במעמדות בתוך הגדרת צוות אוויר בחיל האוויר.

יוסי שריד: ככל הידוע לי, השינוי איננו גורם לחיסכון כלשהו, הואיל ומתרבה השימוש בזימון לשירות ארוך יותר, בדרך כלל דו-יומי, והדבר גורם לתשלום תגמול כפול ולאובדן ימי עבודה למשק.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם מודע משרדך לנתונים שפורטו בשאילתא?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם בדעת השר ליזום שינוי – ולחתום עליו – לצו הביטוח הלאומי (סוגי משרתים במילואים לעניין תגמול), התשנ"א–1991, תוך צירוף אוכלוסיית "צוות עזר אווירי"?

יוסי שריד: רק כדי להאיר עיניים, השאילתא של חבר הכנסת רפאל איתן היא בעניין תגמולי מילואים עבור שירות יומי לאוכלוסיית צוות עזר אווירי.

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: התשובה חיובית.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: בנושא זה פניתי – כלומר, שר הביטחון פנה – לשרת העבודה והרווחה.

יוסי שריד: לאחר שאקבל את הסכמתה, אחתום על הצו.

יוסי שריד: זה נראה לי כדבר שייעשה בזמן קרוב.

יוסי שריד: חבר הכנסת מ' איתן שאל את שר הביטחון ביום י"ג בכסליו התשנ"ג (8 בדצמבר 1992): בימים האחרונים התפרסמו ידיעות, שלפיהן החליטה הנהלת תע"ש לסגור את המפעל לייצור בתים בשיטת הבנייה המתקדמת, שהקימה לפני כ-18 חודשים בלבד.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מה היתה העלות של הקמת המפעל, ומה הוא היקף ההפסדים שנגרמו לתע"ש בעקבות סגירתו?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מי היו האחראים לכישלונו של המפעל, ובמיוחד מי היו האחראים לבדיקת הסיכונים הכלכליים של הפרויקט?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: אילו אמצעים יינקטו כדי למנוע מחדלים כאלה בעתיד?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: התע"ש הקימה את מפעל הבתים בשיטת הבנייה המתקדמת בעלות של כ-3.5 מיליוני דולר, הכוללים רכש ידע, שכירת מבנה, קניית ציוד ותשלום ארנונה.

יוסי שריד: המפעל הוקם כחלק מתוכנית חדירה לשוק האזרחי, וכן לצורך העסקת עובדים שהועברו ממפעלי התחמושת.

יוסי שריד: המפעל הוקם על בסיס הצרכים הדחופים של מדינת ישראל לפתרונות דיור איכותיים במחירים זולים, כדי לענות על גל העלייה שפקד את המדינה.

יוסי שריד: על-פי התחשיבים, מפעל זה אמור היה להיות רווחי, בהיקף מכירות של כ-500 דירות בשנה.

יוסי שריד: כבר בשנת 1991 היו בידי המפעל הזמנות של כ-200 דירות ממחלקת הבנייה של הקיבוץ הארצי, וסיכום עם משרד השיכון להזמנת 500-350 יחידות דיור.

יוסי שריד: בהמשך בוטלה ההזמנה של משרד השיכון, והמפעל נשאר ללא הזמנות.

יוסי שריד: כיום, עקב השפל בענף הבנייה, ובהעדר הזמנות נוספות, אין מנוס מסגירת המפעל.

יוסי שריד: ההפסדים מסגירת המפעל מסתכמים בכ-1.5 מיליון דולר, ונובעים מאי-ניצול מלאי חומרי הגלם.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האחראים אינם נמנים עוד עם עובדי החברה.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: לאחר החלטת הממשלה בדבר הבראת התעשייה הצבאית, המחייבת את דירקטוריון החברה, אין מקום לנקיטת אמצעים.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 256 של חבר הכנסת אלכס גולדפרב.

אסתר סלמוביץ: הוא איננו, התשובה תועבר לפרוטוקול.

דן תיכון: השאילתא מאוד מעניינת ואקטואלית.

דן תיכון: אני מבקש לקרוא את התשובה.

דן תיכון: חבר הכנסת א' גולדפרב שאל את שר הביטחון ביום י"ג בכסליו התשנ"ג (8 בדצמבר 1992): מכתבות בעיתונים וממידע שהועבר אלי נודע, כי אנשי המינהל האזרחי ברצועת-עזה קיבלו שוחד במאות אלפי דולרים מתושבי עזה, אשר קיבלו בתמורה היתרי כניסה לישראל.

דן תיכון: בין מקבלי האישורים היו כאלה אשר מבחינה ביטחונית אסור היה להם להיכנס לישראל, וחלקם אף היו מבוקשים ומעורבים במעשי חבלה.

דן תיכון: מפרסום בעיתונים נודע לי שמתקיימת חקירה.

דן תיכון: מצ"ב צילומים מעיתונים.

דן תיכון: ברצוני לשאול: 1.

דן תיכון: למה נמשכת חקירה רגישה כזו, של אנשים השייכים למגזרים שונים של הממשל, זמן כה רב?

דן תיכון: 2.

דן תיכון: האם נעשתה ביקורת על נכסי הנפקדים ועל הנפקת הכרטיסים המגנטיים והוצאתם לתושבי עזה על-ידי גורמים חיצוניים, פרט לאנשים שעוסקים ישירות בהנפקה?

דן תיכון: 3.

דן תיכון: האם עושים בצה"ל רוטציה בתפקידים, ובמיוחד בקרב מי שעובדים במקום רגיש ועומדים בקשר ישיר עם אוכלוסייה עוינת?

יוסי שריד: אני אשיב על השאילתא הזו.

יוסי שריד: התשובה גם קצרה ואפילו ברורה.

יוסי שריד: מדובר בחשדות לכאורה שהתעוררו כנגד אנשים במינהל האזרחי בעזה וכנגד קצינים באותו מקום.

יוסי שריד: 2-1.

יוסי שריד: במצ"ח – משטרה צבאית חוקרת – התנהלה זה כ-10 חודשים בדיקה מודיעינית של מידע שנתקבל ועורר חשדות נגד אזרחים עובדי המינהל האזרחי ונגד אנשי צבא.

יוסי שריד: בעקבות זאת נפתחה חקירה גלויה של מצ"ח, אשר תוצאותיה הועברו לחוות דעת הפרקליטות.

יוסי שריד: זאת אומרת, החקירה נגמרה והועברה אל הפרקליטות הצבאית הראשית לעיונה.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: התשובה חיובית.

יוסי שריד: חבר הכנסת מ' קצב שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בכסליו התשנ"ג (22 בדצמבר 1992): פורסם לאחרונה באמצעי התקשורת, כי פנית לקהילייה האירופית בבקשה להרחיב השקעות ביו"ש.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מה הם ההסדרים והתנאים שנקבעו להכוונת ההשקעות ביו"ש, באופן שיהיו תואמים את האינטרסים הלאומיים, המדיניים והביטחוניים של ישראל?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם אישרת מינוי נציג מטעם הקהילייה האירופית שיפעל ביו"ש?

יוסי שריד: אם כן – מתי אושר המינוי?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: האם הנציג של הקהילייה האירופית נהנה מחסינות דיפלומטית ומחופש פעולה הזהים לאלה של דיפלומט זר בישראל?

יוסי שריד: 4.

יוסי שריד: האם מוטלות על הנציג כל החובות המוטלות על דיפלומט זר בישראל, והוא כפוף להנחיות משרד החוץ כמו יתר חברי הסגל הדיפלומטי?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: בעניין זה נקבע, כי על מנת להבטיח יישומן של כל הנורמות והתקנות שהן בתוקף, יקיים הנציג, כבעבר, התייעצויות מקדימות, חילופי דעות סדירים, ויגיע לידי הבנות עם הרשויות הישראליות.

יוסי שריד: הפרויקטים יבוצעו ככתוב במסגרות מוסכמות אלו.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: ממשלת ישראל אישרה בהחלטתה מס' 53 מיום 10 באוגוסט 1992 את חילופי האיגרות מיום 7 בפברואר 1992 בין משלחת ישראל ליד הקהיליות האירופיות לבין נציבות הקהיליות האירופיות בדבר "נציג הנציבות לניהול ומעקב אחרי הסיוע הכלכלי, הטכני וההומניטרי מהקהילייה האירופית לאוכלוסייה הפלשתינית תחת ממשל צבאי ישראלי בשטחים".

יוסי שריד: 4-3.

יוסי שריד: הממשלה, בהחלטתה הנ"ל, אישרה לשר החוץ להעניק לנציג הנ"ל חסינויות וזכויות המקבילות לאלה המוענקות לנציג מדינת חוץ כמפורט באמנת-וינה בדבר יחסים דיפלומטיים מיום 18 באפריל 1961, וכן בכפוף לתנאים ולחובות הקבועים באמנה האמורה.

יוסי שריד: חבר הכנסת א' בן-אלישר שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בכסליו התשנ"ג (22 בדצמבר 1992): נמסר לי מפי תושבים בקריית-ביאליק, כי לפני שנה בקירוב, בעקבות הפקת הלקחים ממלחמת המפרץ ומהתקפת הטילים על ישראל, הודיע ראש הג"א על תוכנית להשלמת פערי המקלוט בערי הארץ, ובהן קריית-ביאליק.

יוסי שריד: מאז ועד היום טרם ננקטו צעדים לגבי שכונת סביניה בקריית-ביאליק.

יוסי שריד: בשכונה זו מתגוררים יותר מ-5,000 תושבים, ורבים מהם מחוסרי מקלטים ציבוריים ו/או מקלטים פרטיים תקניים להימצא בהם בעתות חירום.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם נכונה הידיעה?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מה ייעשה לזירוז הליך התכנון להשלמת פערי המקלוט בשכונת סביניה שבקריית-ביאליק?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי שריד: בתוכנית העבודה של פיקוד העורף לשנת העבודה 1993 מיועד תקציב לבניית 100 מ"ר מקלט בקריית-ביאליק.

יוסי שריד: באחריות הרשות המקומית לאתר שטח המיועד לבינוי המקלט ולטפל בכל הליכי הרישוי, התכנון והליכי המכרז לביצוע.

יוסי שריד: מיקום המקלט שייבנה בשנת העבודה 1993 חייב לענות על פערי המקלוט בקריית-ביאליק, ומשום כך יהיה על העירייה לתאם את המיקום המוצע עם מפקד מחוז חיפה.

יוסי שריד: חבר הכנסת ח' קופמן שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בכסליו התשנ"ג (22 בדצמבר 1992): בשכונות הדרום בפתח-תקווה, שמתגוררים בהן אלפי תושבים, אין מקלטים או חדרי ביטחון.

יוסי שריד: יושב-ראש ועד השכונות, בפנותו לכבוד השר, נענה על-ידי מפקדת פיקוד העורף, ש"בשנת 1993 לא יינתן מענה של מקלוט ציבורי בפתח-תקווה".

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מה היא המדיניות הנוכחית של המשרד ושל צה"ל בעניין מתן פתרונות מקלוט וחדרי ביטחון לשכונות שאינן ממוגנות?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מדוע אין בדעת הצבא לתת פתרון של מקלוט ציבורי בפתח-תקווה בשנת 1993?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי שריד: תוכנית העבודה של פיקוד העורף לשנת 1993 בנושא מקלוט נבנתה תוך ראייה של הצורך במתן מענה דחוף להשלמת פערי מקלוט באזורי הסיכון, כפי שבאו לידי ביטוי במלחמת המפרץ.

יוסי שריד: עם זאת, עקב מצוקת תקציב לא ניתן לתת מענה בו-זמנית בכל אזורי הסיכון שבהם קיימים פערי מקלוט, ולכן מתמקדים באזורי סיכון מוגדרים.

יוסי שריד: רק בתוכנית הרב-שנתית להשלמת פערי המקלוט באזור המרכז יינתן מענה לשם פתרון פערי המקלוט גם בפתח-תקווה.

יוסי שריד: מן הראוי להדגיש, שבמקביל לפתרון המקלוט הציבורי, ניתן מענה הנדסי לביצוע שיפורי מיגון בבנייה הקיימת – מיגון חדר אחד ביחידת דיור.

יוסי שריד: מרכז הבנייה נותן מידע ועזרה בתכנון.

יוסי שריד: ולבסוף, ביצוע שיפורי המיגון הוא משימה שבאחריות האזרח, וזאת מתוך כוונה לתת למשפחתו את המיגון הדרוש בשעת חירום.

יוסי שריד: חבר הכנסת י' לס שאל את שר הביטחון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): במודעות ענק צבעוניות מטעם "פפו מפעלי בנייה" נעשה שימוש בשמו, בתמונתו ובעברו הצבאי של האלוף במילואים דורון רובין.

יוסי שריד: במודעות אלו מכונה דורון רובין "אלוף הנדל"ן".

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם מחזיק דורון רובין במינוי כלשהו במערך המילואים של צה"ל?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם קיימים במערכת הביטחון כללים מחייבים בדבר שימוש באלופים הפורשים מצה"ל לצורך פרסומת מסחרית?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: מה ייעשה במקרה זה?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: התשובה שלילית.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: היועץ המשפטי למערכת הביטחון בדק את הנושא בשיתוף עם גורמי הפרקליטות הצבאית, ולהלן חוות דעתו: תקנות השיפוט הצבאי (תנאים, נסיבות ואופן לשימוש בדרגה צבאית של מי שאינו חייל), התשכ"ט–1969, שהוצאו מכוח איסור כללי בסעיף 518א לחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו–1955, קובעות מגבלות שונות לשימוש האזרחים בדרגתם הצבאית.

יוסי שריד: התקנות מטילות מגבלה על שימוש בציון דרגה לשם פרסומת לבעל הדרגה אגב ניהול עסק או עבודה במקצוע.

יוסי שריד: במקרה דנן אנו סבורים, שאומנם המינוח בפרסומת הנדונה של "אלוף הבניין" מהווה כפל לשון, אך ספק אם לאור המשמעויות האחרות של המונח "אלוף" יש בכך משום ציון דרגה הנכנס לגדר האיסור הכללי בחוק השיפוט הצבאי.

יוסי שריד: בימים אלה נעשית בצה"ל עבודת מטה לעדכון התקנות בעניין, והמגמה המתגבשת היא ריכוך המגבלות, כך שהפרסומת תהא מותרת כל עוד אינה פוגעת בשמו הטוב ובכבודו של צה"ל.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: לאור האמור לעיל, מערכת הביטחון סבורה כי אין מקום במקרה זה לנקוט צעדים כלשהם כלפי האלוף במילואים דורון רובין.

יוסי שריד: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר הביטחון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בתאריך 31 בדצמבר 1992 פורסמה ב"מעריב" הידיעה, כי מספר לא מבוטל של לוחיות רישוי של קציני צה"ל בכירים נמצאו מושלכות ברחוב במרכז הארץ.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם ידוע למשרד הביטחון על המקרה הנ"ל? 2.

יוסי שריד: אם כן – כיצד אירע הדבר?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: האם יש בקרה של מערכת הביטחון על ייצורן או על זריקתן של לוחיות הרישוי, כשם שיש בקרה על גריסתה של הניירת הצה"לית?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: התשובה חיובית.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: חברת "דייהטסו" מקבלת רשימת מספרי צ' מתוך מחשב, ועל-פיהם היא מייצרת לוחיות זיהוי ומרכיבה אותן על גבי כלי הרכב בטרם הנפקתם לצה"ל.

יוסי שריד: במקרה הנוכחי הועברו לחברה מספרי צ' שגויים, ורק לאחר שהוטבעו הלוחיות נודעה הטעות.

יוסי שריד: הלוחיות השגויות אמורות היו להיות מושמדות על-ידי החברה, אך עקב רשלנות כלשהי נמצאו מושלכות בפח הזבל בסביבה.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: חברת "דייהטסו" מודעת לאחריותה בנושא, אך על מנת למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד, מהיום והלאה יועברו כל הלוחיות השגויות או המיותרות שנותרו בידי היצרן בחזרה לצה"ל, וההשמדה תהיה באחריות צה"ל.

יוסי שריד: חבר הכנסת ב' טמקין שאל את שר הביטחון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): ביום שלישי, 5 בינואר 1993, פורסמה בעיתון "חדשות" ידיעה, ולפיה בוטל מס נסיעות לתושבי ישראל, אך לא בוטל תשלום "כרטיס יציאה" דרך הגשרים לתושבי השטחים בסך 360 ש"ח, המקביל למס נסיעות.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם הידיעות נכונות?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם יבוטל מס הנסיעות המוטל על תושבי השטחים?

יוסי שריד: התשובה שנמצאת לפני כבר מיושנת, אבל יושנה הוא לטובת העניין.

יוסי שריד: אומר לך כך: הממשלה החליטה שהיא מבטלת את מס הנסיעות הנהוג בגשרי הירדן, ואגב ההחלטה הזו משתווים התנאים של תושבי השטחים לתנאים של כלל אזרחי ישראל, וכידוע, גם להם בוטל מס הנסיעות.

יוסי שריד: אני בטוח שאתה מברך על כך.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת בני טמקין.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

בנימין טמקין: קודם כול, אני מברך על עצם העובדה שאני מקבל את התשובות מכבוד השר יוסי שריד.

בנימין טמקין: ידוע שיש גביית כספים שונים ומשונים מתושבי השטחים, וכספים אלה לא בדיוק משרתים אחר כך את תושבי השטחים, ולא בדיוק נודע השימוש שנעשה בכסף הזה.

בנימין טמקין: בביטוח הלאומי ובדברים אחרים שמענו לא מזמן על העברת כספים לקופת-חולים, למשל, מכספים ששולמו בעבר על-ידי תושבי השטחים.

בנימין טמקין: מה קורה עם העניין הזה?

בנימין טמקין: האם יש בדיקה נוספת מטעם הממשלה בנושא הזה?

יוסי שריד: העניין עולה מפעם לפעם בממשלה.

יוסי שריד: יורשה לי לומר, שלמיטב ידיעתי גם ראש הממשלה ושר הביטחון ער לעובדה, שהגבייה שלנו בשטחים היא יותר מכפי שאנחנו משקיעים בשטחים.

יוסי שריד: נדמה לי שאני רשאי לומר, שהעובדה הזאת היא בלתי-נסבלת, היא לא נכונה, היא לא הגונה, היא מעוותת, והמעוות הזה צריך לתקון בהקדם האפשרי ביותר.

יוסי שריד: אני בטוח שהממשלה תיתן דעתה לעניין זה בקרוב.

יוסי שריד: אני חושב שהצעד הראשון שעליו בישרתי לך יכול מאוד להעיד שהוא סימן לבאות.

יוסי שריד: חבר הכנסת ת' זיאד שאל את שר הביטחון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בעיתון "חדשות" מיום 5 בינואר 1993 פורסמה ידיעה, ולפיה ממשיכים תושבי השטחים לשלם מס נסיעות בסך 250 ש"ח, אף שמס זה בוטל לגבי אזרחים ישראלים.

יוסי שריד: ברצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מדוע לא בוטל מס הנסיעות לגבי תושבי השטחים, כפי שבוטל לגבי האזרחים הישראלים?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם יבוטל המס הנ"ל לגבי תושבי השטחים?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי שריד: מתאם הפעולות בשטחים בוחן בימים אלה את האפשרות לבטל את אגרת היציאה דרך גשרי הירדן, על משמעויותיה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לכבוד השר יוסי שריד.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון בסקירת שר החקלאות על פעולות משרדו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת שאול עמור – איננו באולם.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת נואף מסאלחה.

נואף מסאלחה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר שריד, אדוני סגן שר החקלאות, חברי הכנסת, קודם כול, כסגן שר בממשלה הזאת אני בוודאי מברך את שר החקלאות ואת משרד החקלאות על פעולת המשרד, שהיא ברוכה וענפה.

נואף מסאלחה: החקלאות במדינה היא אחת המתקדמות בעולם, לא יחסית אלא אבסולוטית: המחקר, החקלאות הניסויית, פיתוח הענפים.

נואף מסאלחה: הבעיה שלנו היא, שאנחנו מייצרים ומגדלים גידולים, שעל-פי רוב אין להם שווקים.

נואף מסאלחה: אני בטוח ומאמין – ואני לא רוצה לקשור כאן נושא בנושא – אני מאמין, שברגע שנתקדם להסכם מדיני, שיכלול את כל המזרח התיכון, עם שוק כלכלי במזרח התיכון, בוודאי החקלאות הישראלית תיהנה גם כן, כמו החקלאות במזרח התיכון.

נואף מסאלחה: אבל עד אז יש זמן.

נואף מסאלחה: אני רוצה להתמקד בחקלאות הערבית.

נואף מסאלחה: החקלאי הערבי, אף שהוא משקיע המון, הוא מחלוצי החקלאים, גם המודרניים.

נואף מסאלחה: אני זוכר, אדוני השר, שבכפרי, כפר-קרע, הוקמה בשנת 1956 אגודת המים הראשונה כדי להשקות את השדות.

נואף מסאלחה: למדו חקלאות, עיבדו בשיטות חדשות – אין שווקים.

נואף מסאלחה: היום כמעט אין גידולים.

נואף מסאלחה: הרבה ענפים אינם קיימים במגזר הערבי.

נואף מסאלחה: החקלאי הערבי התייאש.

נואף מסאלחה: קודם היית מוצא בכפר כל דבר, היום ביצה קונים במכולת, חלב קונים במכולת, עגבנייה – בשוק, אף שיש קצת גידולים.

נואף מסאלחה: אני חושב שזה דבר קשה מאוד.

נואף מסאלחה: נכון שהמעבר היה מצוין, חלק קטן לתעשייה, הרבה לשירותים, הרבה לבניין, אפילו לחקלאות במגזר היהודי, ואני מברך על כך, אבל אנחנו חייבים שתהיה לנו תוכנית לפיתוח החקלאות במגזר הערבי, ואני יכול להביא דוגמה.

נואף מסאלחה: כבוד השר וסגן השר ביקרו, והם יודעים, תמרה, למשל – 12 או 13 אגודות שיתופיות, שם מגדלים מלפפונים לבתי-החרושת, וצריך להגן עליהם.

נואף מסאלחה: אני רוצה לומר לכם דבר מוסמך, מניסיוני ומבדיקתי, שהחקלאי שעובד, הוא ומשפחתו, מרוויח עבור ארגז מלפפונים – הוא לא מרוויח, הוא מקבל, ברוטו, כמעט מה שמקבל אותו סוחר שקונה את זה ומשווק את זה.

נואף מסאלחה: זאת אומרת, אם הסוחר מקבל 6 שקלים או לפעמים 8 שקלים, זה בטוח ובדוק, אולי קצת פחות, החקלאי, ברוטו, מקבל 10 שקלים עבור ארגז.

נואף מסאלחה: לכן החקלאי נמצא תמיד בגירעונות.

נואף מסאלחה: אני רוצה להתמקד עוד בנקודה אחת, כי נדמה לי שיש לי עוד חמש דקות.

אסתר סלמוביץ: נותרה דקה.

נואף מסאלחה: עמק בית-נטופה.

נואף מסאלחה: אדוני השר, אני יודע שהמשרד שלך וגם הסגן שלך עוזרים בנושא הזה, זה פרויקט חשוב מאוד.

נואף מסאלחה: עשרות אלפי דונמים עם אגם, אבל זה לא אגם טבריה, שאתה יכול לנצל את המים.

נואף מסאלחה: המים פשוט מזיקים, והשיטפונות מזיקים לחקלאות.

נואף מסאלחה: לא יכולים לגדל שם.

נואף מסאלחה: בשנה שעברה, שנה ברוכת גשמים, לא עיבדו את האדמות, וגם השנה – הייתי בביקור רק לפני שבועיים, בזמן הגשמים האחרונים – שוב יש אגם בית-נטופה.

נואף מסאלחה: לא אנחנו, גורמי המדינה, ולא הערבים, לא משתמשים באדמות, וגם לא לא במים, ולכן אני מציע ומאיץ בכם, אדוני השר, שאתם תיגשו לפרויקט הזה, עם הבעיות – אני יודע שאתה בתשובה שלך תתייחס לכך, אני שואל ועוקב מתוך סקרנות ומתוך אובייקטיביות וקונסטרוקטיביות; אני בטוח שיש שם בעיה של אדמות פרטיות.

נואף מסאלחה: אף אחד לא רוצה לוותר על האדמה שלו, אני מודע לחלק מהבעיות, אבל אני מאמין שהרצון הטוב של השר ושל המשרד ושל הממשלה ושל סגן השר, יקדם את הפרויקט ויהפוך אותו לפרויקט לדוגמה.

נואף מסאלחה: גברתי היושבת-ראש, אני חייב לומר עוד משפט, ברשותך.

נואף מסאלחה: אני מבקש מאדוני סגן השר ומהמשרד שיעודדו – בדקנו זאת בוועדת הפנים ואיכות הסביבה לפני שנה ולפני שנתיים, אפילו היתה המלצה פה-אחד של ועדת הפנים ואיכות הסביבה כאשר היינו בנגב – הקמת שניים-שלושה יישובים בדואיים, יישובים חקלאיים, כי לא מספיק שנקים שם עיירות ומקומות כמו רהט, ערוער ואחרים.

נואף מסאלחה: יש הרבה מחברינו הבדואים שרוצים בזאת, ואז אפשרי שגם אם חלק קטן או אחוז מסוים יעבדו בחקלאות ויעבדו את אדמתם, חלק אחר ודאי יעסקו בדברים אחרים.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגן השר מסאלחה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת גונן שגב.

עבד-אלוהב דראושה: מי אחריו?

אסתר סלמוביץ: אחריו חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, ואחרון הדוברים, חבר הכנסת סאלח טריף.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

שמואל הלפרט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, משרד החקלאות הוא מהמשרדים החשובים במערך המשק והכלכלה במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: הוא מופקד על אחד התחומים שעם ישראל עסק בהם משנים קדמוניות – עבודת האדמה.

שמואל הלפרט: ברצוני לייחד את דברי הפעם, במיוחד לשנת השמיטה הקרבה ובאה, שנת התשנ"ד.

שמואל הלפרט: למותר לציין את החשיבות הגדולה של שמירת השמיטה והשבתת עבודת האדמה.

שמואל הלפרט: זהו אחד היסודות החשובים של האמונה.

שמואל הלפרט: בגמרא מובא: אמר הקדוש-ברוך-הוא לישראל: זרעו שש והשמיטו שבע בכדי שתדעו שהארץ שלי.

שמואל הלפרט: ב"ספר החינוך" מוסבר טעם מצוות השמיטה: לקבוע בלבנו עניין חידוש העולם כמו שבת, כי ששת ימים עשה ד' את השמים ואת הארץ וביום השביעי שבת.

שמואל הלפרט: כך שש שנים לעבודת האדמה, ולשבות בשביעית.

שמואל הלפרט: כאן טמונה קדושת השבת, וכאן טמונה קדושת הארץ, קדושתה של ארץ-ישראל.

שמואל הלפרט: לכן הופתעתי מהתקפתו של חבר הכנסת שאול יהלום על שומרי השמיטה כהלכה ועל הוצאת דברים מהקשרם.

שמואל הלפרט: בדבריו הוא הסתמך על פסק-דין של הרבנות הראשית בנושא היתר המכירה, פסק-דין שהתקבל בשעה שהיתה כאן בארץ מצוקה גדולה, היה מצב של פיקוח נפש, והרבנים בשעתם הדגישו שההיתר נעשה בשעת הדחק ובדלית ברירה.

שמואל הלפרט: אני מצטער לציין שחבר הכנסת – אני שמח שנכנסת, חבר הכנסת יהלום – מגלה פנים בתורה שלא כהלכה, שהרי לפי תפיסתו גם כאשר קיימת אפשרות לייבא מחוץ-לארץ הדבר מיותר ואפשר להסתמך על היתר המכירה.

שמואל הלפרט: אם כן, לשם מה כתובה בתורה בכלל מצוות השמיטה ולא מצוות היתר מכירה?

שמואל הלפרט: לפי דבריו, מתי בכלל ניתן לקיים מצוות שמיטה כהלכתה?

שמואל הלפרט: הרי גם הוא יודע, שחלק גדול מהרבנים השייכים לרבנות הראשית מעודדים דווקא קנייה של פירות וירקות משדות של נוכרים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, החקלאים שומרי השביעית, המשביתים את אדמתם ממלאכה בשנה זאת, נקראים בתורה: גיבורי כוח עושי דברו, כפי שמובא במדרש "ויקרא רבה", ולכן מובטח: "ונתתי את ברכתי" – מי שמשבית שדותיו בשביעית זוכה לאחר מכן לברכה מיוחדת, וחס-ושלום מי שלא שומר – עונשו חמור עד כדי גלות.

שמואל הלפרט: מן הראוי לברך ולתת כבוד והוקרה לאותם אלפי חקלאים בכל רחבי המדינה, שמתוך אמונה עמוקה השביתו, במסירות נפש, את אדמותיהם וויתרו על הכנסות של שנה שלמה, כשרבים מהם הקדישו שנה פנויה ללימוד התורה ולהתעלות רוחנית.

שמואל הלפרט: מדי שנת שמיטה מספרם של חקלאים אלה עולה, והארץ זוכה יותר ויותר לקיום מצוות השמיטה הנעלה.

שמואל הלפרט: בהזדמנות זאת ברצוני לברך את שרי החקלאות בעבר, אשר כיהנו בשנות השמיטה, מר אריאל שרון לפני 14 שנים ומר אריק נחמקין לפני שבע שנים, על ההבנה והעזרה שנתנו לאלפי החקלאים שומרי השמיטה.

שמואל הלפרט: אני פונה לשר החקלאות, מר יעקב צור, ומבקש שאותם הסדרים שהיו נהוגים לגבי שנת השמיטה בעבר יונהגו גם השנה.

שמואל הלפרט: אין לי ספק שאם אכן תסייע הממשלה לשומרי השמיטה תחול גם עליה הברכה של "ונתתי את ברכתי" בכל המובנים.

שמואל הלפרט: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת הלפרט.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת גונן שגב, ואחריו – את חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש, כבוד שר החקלאות, חברי הכנסת – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אני מבקשת לא להפריע.

גונן שגב: אינני מתכונן, כבוד השר – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת הלפרט.

גונן שגב: אינני מתכונן, כבוד השר, לדבר על חוליים שונים במשרד החקלאות – – –

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת.

גונן שגב: תמיד קל למצוא בעייתיות בכל משרד שננסה לשפוט או לבדוק איך הוא פועל או לבדוק איך פועל המגזר שאותו הוא מייצג, אבל אני רוצה להתייחס לנקודה ספציפית מאוד, שהתייחסו אליה גם קודמים לי, אולי מהיבט קצת שונה, ואני מדבר על הייצוא החקלאי.

גונן שגב: אין זה סוד שהמשק בארץ, המשק החקלאי, מתבסס בעצם על הייצוא מבחינה כלכלית.

גונן שגב: ברור לחלוטין שאחיזה בקרקע היא ערך עליון, בעיקר במדינה קטנה כמו שלנו ובעייתית כמו שלנו.

גונן שגב: לכן אני חושב, שהסובסידיות שנתתם, הן לחיטה והן לכותנה, חשובות מאוד, אבל זה נושא אחד, וזה נושא שבו אני מוכן לקבל סובסידיות, בניגוד לכל דבר אחר, אבל אינני מבין בעצם מהי מדיניות הייצוא שלכם.

גונן שגב: למה אני אומר שאני לא מבין?

גונן שגב: כיוון שהממסד, שכולל בעצם את החוזה המשולש של: משרד החקלאות, מועצת הירקות ואגרקסק"ו, יש דבר אחד שלא נגמר להם בעשר השנים האחרונות, וזה: התירוצים.

גונן שגב: פעם אחת – אין מספיק ייצוא כיוון שהשוק באירופה חלש מבחינה כלכלית, שנה אחרת – אין מספיק ייצוא כיוון שיש לנו מתחרים טובים פתאום; והם לא גדלו יש מאין, ידענו שיש מתחרים והיו מתחרים כל השנים, גדולים יותר וגדולים פחות.

גונן שגב: אבל מעולם לא ירד מישהו ובדק את השיטה של הייצוא ושל הממסד, הממסד שעוסק ביצוא, דיברתי עליו קודם, אותו חוזה משולש והוא שילוש קדוש, לצערי, איש לא בדק זאת מעולם בצורה כלכלית טהורה.

גונן שגב: לאחרונה נוצר בכלל איזה אבסורד או גיחוך, כיוון שמחד גיסא אומרים שייצוא ההדרים נפסק בשנה האחרונה או בשנתיים האחרונות, כיוון ששר החקלאות הקודם פירק את מועצת ההדרים.

מאיר שטרית: זה לא נכון.

גונן שגב: זה מה שנאמר.

גונן שגב: מצד שני, אנחנו רואים שהייצוא של הירקות, הפרחים והפירות בירידה נוראה השנה, אף שלא פתחו את הייצוא.

יעקב צור: למה בהדרים זה לא הסתדר?

גונן שגב: תיכף אסביר למה.

גונן שגב: קודם כול, ההסבר שלכם אינו מוצלח, כיוון שאנחנו רואים – – –

מאיר שטרית: שבע שנים לפני ששר החקלאות לשעבר רפאל איתן פירק את המועצה לשיווק פרי הדר היתה ירידה מתמדת בהיקף המכירות.

גונן שגב: אני יודע.

גונן שגב: יש בידי מכתב, עוד מעט אציג אותו, ואז תדע למה אני מתייחס לנושא הזה.

גונן שגב: קודם כול, גם היום ייצוא ההדרים לא פתוח.

גונן שגב: את זה אתה יודע, אני יודע, וכל מי שמתעסק בהדרים יודע.

גונן שגב: קרה דבר מגוחך, נתנו רשיונות ייצוא לחמישה יצואנים ואגרקסק"ו קנתה את ה-70% האלה.

גונן שגב: יש עוד ארבע חברות קטנות מסכנות שמתחלקות ב-20% מהנתח.

גונן שגב: אלה הנתונים.

גונן שגב: מעבר לכך, יש בידי מכתב, איני יודע אם השר ראה אותו – אני מקווה שהעוזרים שלך הראו לך את המכתב הזה.

גונן שגב: יש חברה שנקראת PSF, המייצגת 8,000 סופרמרקטים באירופה, בגרמניה, בשווייץ ובאוסטריה.

גונן שגב: בן-אדם בא, רוצה לקנות, אומרים לו: את מכתב האשראי תן למועצת ההדרים.

גונן שגב: מועצת ההדרים תפדה את מכתב האשראי כשתרצה, זה החוזה שלה עם הקניין, ולא כשתהיה בעיה באמת.

גונן שגב: זה החוזה.

גונן שגב: הוא אומר: לא, אני נותן מחיר מובטח למגדלים, מוכן לקנות.

גונן שגב: כבר היה לו חוזה עם געתון על פרי הדר אורגני באלפי טונות.

גונן שגב: אמרו לו: לא, אתה לא יכול לא לקנות ולא לייצא.

גונן שגב: המחיר מובטח, גבוה ממה שאגרקסק"ו נותנת, וגבוה ממה שאגרקסק"ו מקבלת באירופה.

גונן שגב: אז איפה הליברליות שמדברים עליה?

גונן שגב: איפה ההליכה לשוק מודרני ולייצוא שיתחרה באמת?

גונן שגב: קודם כול צריכה שיטת הייצוא להתחרות בשיטות הייצוא המערביות, וכל השאר יבוא בעקבות זה.

גונן שגב: איני אומר שאין בעיות אחרות, אני מכיר את הבעיות מבפנים.

גונן שגב: לא ייתכן שבזמן שמגדלי ההדרים מבקשים 25-20 מיליון ממשרד האוצר, בעזרתך, אדוני השר, באותם שבועות לא מקבל אותו בחור אישור לייצא פירות ולהכניס כסף לענף ההדרים.

גונן שגב: זה פשוט לא ייתכן.

גונן שגב: זה עיוות שצריך להפסיק אותו.

גונן שגב: נושא נוסף – פתיחת הייצוא.

גונן שגב: יש החלטת ממשלה, שמדברת דווקא על 30%.

גונן שגב: כל ילד, כל דרדק בבית-הספר יודע, שאם לאגרקסק"ו יישארו תמיד 40%, בעצם יישאר מקום רק עוד לחברה אחת, וזאת הפתיחה של הייצוא.

גונן שגב: אם עוד חברה אחת תעמוד ב-30%, היא תקבל את האישור.

גונן שגב: למה?

גונן שגב: אם אגרקסק"ו לא טובה לייצוא, והיא לא טובה לייצוא, זאת עובדה בשטח, למה לא לפתוח את הייצוא?

גונן שגב: למה אני לא יכול לקבל רשיון אישי לייצא, גם אם אייצא 15%, אבל יש לי קניינים שרוצים את הסחורה שלי במחיר סביר, במחיר טוב, במחיר שטוב לי כמגדל, ואז אל תסבסד אותי אם אני נופל.

גונן שגב: אני קורא לשר החקלאות לעשות את הרפורמה בייצוא בצורה זהירה, בצורה אחראית, אבל ללכת ללמוד בשווקים בעולם.

גונן שגב: אם דיברו פה על פער תיווך, אני רוצה להגיד שזה לא פער תיווך, זאת בעיה של השיטה גם בתחום השיווק בתוך הארץ דרך הסיטונאים, ולצערי גם בייצוא לחוץ-לארץ.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת גונן שגב.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, ואחריו – חבר הכנסת סאלח טריף.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, שיעור החקלאים הערבים במדינה כיום הוא נמוך, איננו עולה על 5%, בגלל צמצום שטחי הקרקע העומדים לרשות החקלאים הערבים לאחר ההפקעות שנעשו מאז קום המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: חלק מהקרקעות שבידי החקלאים הערבים אין בהן השקאה, הן מעובדות כאדמות בעל, וכל שנה החקלאים סובלים הפסדים גדולים בגלל יובש או אסונות טבע אחרים, וגם בגלל מחירי הפסד, כי הם לא יכולים להתמודד עם מחירי השוק.

עבד-אלוהב דראושה: לכן רבים מהחקלאים נתקלים בבעיות קשות, החובות שלהם מצטברים ותופחים.

עבד-אלוהב דראושה: גם מי שיש להם אדמות בהשקאה סובלים מבעיות קשות, במיוחד בשנים האחרונות, וגם החובות שלהם תפחו.

עבד-אלוהב דראושה: במיוחד בשנה שעברה הם סבלו מאסונות טבע, מהשיטפונות, שגרמו נזקים רבים לחקלאים הערבים והיהודים.

עבד-אלוהב דראושה: אבל בשעה שהחקלאים היהודים קיבלו פיצויים, לחלקם היה ביטוח; חלקם – הקיבוצים והמושבים – קיבלו פיצויים מהממשלה – – –

יעקב צור: מי שהיה מבוטח.

עבד-אלוהב דראושה: כן.

עבד-אלוהב דראושה: אבל החקלאים הערבים לא קיבלו, כיוון שהרוב המסיבי שלהם לא היה מבוטח, ולכן נגרמו להם נזקים גדולים.

עבד-אלוהב דראושה: השנה הזאת רבים מהם לא יכולים לחדש את העסקים שלהם אלא אחרי שקיבלו הלוואות גדולות, וקשה להם היום לעמוד בתשלום הריבית עליהן ובתשלום הקרן.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני השר, אני פונה אליך, לאחר פניות רבות שמגיעות גם אליך וגם אלינו כחברי כנסת, גם לסגן השר וליד צאדק, אנשי הציבור הערבים והחקלאים מבקשים לסייע גם להם במשבר הקשה שעובר עליהם, כפי שסייעו ליישובים ולקיבוצים יהודיים.

עבד-אלוהב דראושה: משרד החקלאות חייב להתחשב במצבם של היישובים הערביים ולראות בזה מטלה.

עבד-אלוהב דראושה: יש עוד כמה בעיות קשות שהיישובים הערביים סובלים מהן, אחת מהן בעמק בית-נטופה.

עבד-אלוהב דראושה: שמחתי לשמוע שמשרד החקלאות קיבל את התוכנית שהוכנה על-ידי אנשי המשרד והעמותה של בית-נטופה – תוכנית לניקוז המים וגם להקמת בריכות; כל הפרויקט שתוכנן.

עבד-אלוהב דראושה: אני מקווה שהשוק האירופי המשותף ומשרד החקלאות אכן יעשו יחד לביצוע התוכנית הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: זאת תוכנית שתהיה לה חשיבות מרובה לגבי החקלאים הערבים ולגבי החקלאות במדינת ישראל כולה.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שמשרד החקלאות יכול היום להתיר לעצמו רוחב-לב יותר גדול, פתיחות יותר גדולה מאשר היתה קודם ביחס לדרישות להגדלת מכסות המים בסקטור הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: התברכנו בשנתיים האחרונות בכמויות יותר גדולות של גשם.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שמשרד החקלאות צריך לבוא לקראת היישובים והעמותות בסקטור הערבי, אשר דורשים זה שנים רבות לספק להם מכסות מים או להגדיל את המכסות הקיימות, או לתת להם מפעלים חדשים להשקאה, שייתנו גם מקומות תעסוקה נוספים ביישובים האלה ויסייעו בידי החקלאים להעלות את רמת ההכנסה ולהשתלב במערך הכלכלה של מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אותו דבר לגבי המכסות בגידול עופות.

עבד-אלוהב דראושה: חוק הגליל, שתמכנו בו, לצערי הרב היום הוא מנציח את האפליה.

עבד-אלוהב דראושה: הערבים לא יכולים לזכות היום בכל היתרונות שהחוק הקנה ליישובים יהודיים בגליל.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה להתייחס גם לנושא של יישובים חקלאיים בנגב.

עבד-אלוהב דראושה: הגיע הזמן, גם לאור הבטחות שניתנו בעבר, להקים כמה יישובים חקלאיים בנגב, שיכולים לתרום לפתרון הבעיות הקשות של האוכלוסייה הבדואית בנגב.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה להתייחס שוב מעל במה זו לנושא של מי השתייה ליישובים הלא-מוכרים.

עבד-אלוהב דראושה: סגן השר וליד צאדק ענה בשבוע שעבר על שאילתא שלי בנושא זה, והתשובה לא סיפקה אותי ולא סיפקה את האוכלוסייה הערבית, לא סיפקה את עשרות אלפי האנשים המשוועים למי שתייה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני השר, מדובר על מי שתייה, ואני חושב שלא צריך לקשור את הנושא הזה עם הנושא של הכרה ביישובים הללו.

עבד-אלוהב דראושה: מדובר בצינור שאפשר לחבר באמצעותו את היישובים הללו לרשת המים הארצית.

עבד-אלוהב דראושה: הם ישלמו את מחיר המים כחוק, הם ישלמו ל"מקורות", וכל מה שנדרש הוא צינור, אפילו מפלסטיק, הם יכולים לשלם גם את מחיר הצינור, אבל יש לחבר את היישובים הלא-מוכרים לרשת המים בישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שזה דבר שיכול לשרת את האוכלוסייה הזאת, לשרת את ההבנה והדו-קיום בין שני העמים.

עבד-אלוהב דראושה: אי-אפשר לקבל שוב תשובה סטנדרטית, שאלה יישובים לא-מוכרים, ולכן הם לא יכולים לזכות במי שתייה.

עבד-אלוהב דראושה: מחסור במי שתייה גורם למחלות, גורם לבעיות קשות ביותר, גם לספסרות במים.

עבד-אלוהב דראושה: שותפים לה יהודים וערבים.

עבד-אלוהב דראושה: מספסרים במחירי המים.

עבד-אלוהב דראושה: לתושב הנגב שרוצה לקנות קוב מים, המחיר גבוה יותר אפילו ממחיר הדלק או הנפט.

עבד-אלוהב דראושה: פניתי אליך, אדוני השר, עם כניסתך לתפקיד בעניין פתיחה מחדש של הלשכה בנצרת.

עבד-אלוהב דראושה: אתה יודע שבאזור יש דרישה לפתוח שוב את הלשכה, ששירתה בזמנה את האוכלוסייה, עם עובדים מצוינים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שלא היתה כל הצדקה לשר הקודם לפזר את הלשכה הזאת, ויש צורך לקבץ מחדש את העובדים ולפתוח את הלשכה לשירות כל האוכלוסייה היהודית והערבית באזור.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לסיים בנקודה, שלדעתי אתה יכול לפתור אותה, בעניין קליטתם של בוגרים ערבים של הפקולטה לחקלאות, בוגרים ערבים שסיימו אוניברסיטאות במדינת ישראל, בכלל זה ברחובות, והם מהווים היום חלק מהמובטלים הערבים, מהאקדמאים המובטלים הערבים, מחוסרי העבודה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני השר, אני פונה אליך ומבקש לקלוט לפחות חלק מהם במשרד החקלאות.

עבד-אלוהב דראושה: כך הם יסייעו לפיתוח החקלאות ביישובים הערביים במדינת ישראל, וכך גם תסייע לפתרון חלק מהבעיות האמיתיות של האקדמאים הערבים.

אסתר סלמוביץ: תודה לחבר הכנסת דראושה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

אסתר סלמוביץ: אם כך, אני מזמינה את כבוד שר החקלאות להשיב לדוברים.

יעקב צור: כבוד היושבת-ראש, בזמן הקצר שיש לי אני רוצה להתמקד בשני מעגלים.

יעקב צור: המעגל האחד, האוכלוסייה הערבית, שעלה הרבה בדיון.

יעקב צור: ראשית, אל תטענו, כמו שאני לא מציע לטעון זאת ביישוב היהודי, על התמעטות מספר החקלאים.

יעקב צור: אוי ואבוי היה אילולא התמעט מספר החקלאים.

יעקב צור: במקרה זה כולם היו צריכים להתחלק באותן הכנסות.

יעקב צור: זה תהליך טבעי, הכרחי.

יעקב צור: בשנות ה-50 ייצר חקלאי אחד מזון ל-17 איש, והיום מייצר חקלאי אחד מזון ל-70 איש.

יעקב צור: השאלה היא, איך מתרחש המעבר הזה, איך יוצרים פרנסות אלטרנטיביות, איך מבטיחים את הגרעין החקלאי בלי נוסטלגיה, אבל באמת מידה כלכלית.

יעקב צור: היו הרבה אפליות, בתחום החקלאי בחלק מהעניינים אפילו יותר מבתחומים אחרים.

יעקב צור: אני מודה בזה.

יעקב צור: בציבור היהודי היה הנושא החקלאי נתון בתפיסה פילוסופית בתקופת בניין המדינה.

יעקב צור: הציבור הערבי שילם חלק מן המחיר.

יעקב צור: אני מודה בזה.

יעקב צור: החקלאים הערבים שירצו להישאר חקלאים יהיו אלה שיצליחו לעשות את המעבר לענפים החכמים, לענפי היצוא, והם מוכיחים שזה אפשרי.

יעקב צור: מי שמסתובב במשולש רואה שזה אפשרי.

יעקב צור: מגדלי הציפורן בקלנסואה, עם כל הצרות שהיו להם השנה, והם אחוז ניכר ממגדלי הציפורן בארץ – הם ניצחו את המעבר הזה.

יעקב צור: במקום שנריב איך נייצר עוד ביצים לעודפים, השאלה היא איך נביא את החקלאים הערבים, את הטובים שבהם, לנצח את המעבר הזה.

יעקב צור: כמו בדברים אחרים, ינצחו המצוינים.

יעקב צור: אין מקום לבינוניים במעבר לענפים המצליחים.

יעקב צור: בזה הם צריכים להיות כמו יהודים, והם צריכים לקבל חיזוק באותם דברים שיש בהם אפליה – בנושא המים ובנושא ההדרכה, ואנחנו ניתן את זה.

יעקב צור: אני לא צריך את השוק המשותף לעמק בית-נטופה.

יעקב צור: בתוך מאות מיליוני שקלים של תשתיות במדינת ישראל, יהיה גם עמק בית-נטופה, אם יצליחו להגיע שם, בעזרת סגן השר, להסדר קרקעות.

יעקב צור: מהשוק האירופי אני צריך הסדרים לייצוא, ושלא ייתנו נדבה לעשות את עמק בית-נטופה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אם הם מוכנים לתרום?

יעקב צור: אני לא צריך תרומות.

יעקב צור: אנחנו לא מסכנים.

יעקב צור: שייתנו לנו תנאים לייצוא החקלאי.

יעקב צור: אני לא תולה אחד באחר.

יעקב צור: נתתי את זה לתכנון.

יעקב צור: הבעיה עכשיו היא ההסדר הפנימי.

יעקב צור: מדובר במאות רבות של בעלי קרקע, פה יעשו תעלת ניקוז, פה יעשו מאגר, זה סיפור ארוך.

יעקב צור: לא תהיה מגבלה מצד המשרד.

יעקב צור: להיפך.

עבד-אלוהב דראושה: המשרד ישקיע?

יעקב צור: המשרד הזמין את התכנון הכללי והמפורט.

יעקב צור: הוא הקים ועדת היגוי, וסגן השר עומד בראשה.

יעקב צור: אנחנו הולכים לבצע את זה.

יעקב צור: יותר מזה?

יעקב צור: אני לא אקים מחדש את המשרד בנצרת.

יעקב צור: אני לא רוצה משרד לערבים.

עבד-אלוהב דראושה: הם שירתו נאמנה.

יעקב צור: תקשיב.

יעקב צור: אני רוצה מנהל מחוז ערבי שייתן שירות גם ליהודים וגם לערבים.

יעקב צור: זו תפיסה מתקדמת יותר מאשר לפתוח מחדש את המשרד בנצרת.

יעקב צור: אני מניח שאני לא הייתי סוגר אותו, אבל במקום לפתוח אותו מחדש, אני רוצה מנהל מחוז ערבי, ויש לי מועמדים.

יעקב צור: נכון, זה צריך לעבור מכרז.

יעקב צור: אני אומר את זה בכל מקום.

יעקב צור: אני אראה הישג בזה שהמושבניק והקיבוצניק יבואו אליו מכוח השכלתו ומומחיותו, יהיה יהודי או ערבי.

עבד-אלוהב דראושה: יהיה או לא יהיה?

יעקב צור: יהיה.

יעקב צור: אני לא המכרז.

יעקב צור: יש שניים-שלושה אנשים שאנחנו משכנעים אותם ללכת למכרז.

יעקב צור: הם עומדים לצאת לפנסיה.

יעקב צור: אני מדבר על שניים-שלושה מנהלי מחוזות.

יעקב צור: אני אראה בזה הישג.

יעקב צור: אני לא אומר שפותרים את הכול.

יעקב צור: אני בהחלט חושב שקליטת עובדים היא עניין רציני, אבל יש בעיות גם בתוך זה.

יעקב צור: צריך לעשות זאת כמה שאפשר.

יעקב צור: אני רואה את זה כיעד, וכיוונתי לכך את המשרד.

יעקב צור: ישבתי השבוע עם כמה מן השיח'ים בנגב.

יעקב צור: אנחנו לא בסדר בנושא הטיפול בבדואים.

יעקב צור: לא יצרנו כלים מספיקים מאז הקמת הממשלה.

יעקב צור: מינהלת הבדואים לא יכולה לעבוד בכלים שהיא עובדת בהם.

יעקב צור: נתנו תרומות קטנות לצורך הקמת חממות בשולי העיירות.

יעקב צור: אני מודה בכך, ואני חושב שצריך להתריע על הדבר הזה.

יעקב צור: אני מוכן לבדוק במבט חדש, יחד עם סגן השר, את נושא המים ביישובים הלא-מוכרים.

יעקב צור: אני אומר שהחקלאות היא ענף יסודי בכלכלה.

יעקב צור: אם ישראל תאבד את המוניטין שהיא יצרה, היא תאבד נכס כלכלי שאין לו תחליף.

יעקב צור: היא יכולה לספק מזון לאוכלוסייה במחיר זול, כמעט ללא סיוע.

יעקב צור: היא צריכה ללכת לייצוא, כאשר הייצוא החקלאי והמוניטין של החקלאות מקיימים ומייסדים בארץ תעשייה שלמה הקשורה בחקלאות.

יעקב צור: זו כל החוכמה.

יעקב צור: אם אומרים לי שבאלכסנדריה יקום סניף של "דשנים וחומרים כימיים", וזה המשך לשתי החוות שיש לנו במצרים יחד עם המצרים, וזה כתוצאה מהמוניטין של החקלאות הישראלית, צריך לראות בצד הכלכלי את המעגל כולו.

יעקב צור: כל שבוע באים, מקזחסטאן, מגרוזיה, מסין, מטורקיה ומאיפה לא – לגבי חלק מהארצות אי-אפשר לומר את השם.

יעקב צור: אמרתי: אתם מאמינים ואצלנו מתלוננים.

יעקב צור: וזה נכס, אבל באיזו רוח רעה כזאת מאבדים ושוחקים אותו.

יעקב צור: אני מסכים עם מה שנאמר פה.

יעקב צור: צריך מדיניות, צריך להפסיק עם השתדלנות.

יעקב צור: לסיום דברי, ראשית, המדיניות היא אספקת מזון לאורך כל השנה במחירים יציבים.

יעקב צור: שנית – ייצוא שילך בכיוון של מוניטין, של ידע ותחכום גבוהים, כדי שהחזקים והמצוינים יישארו בחקלאות.

יעקב צור: שלישית – שמירת אדמות המדינה ועיבודן, כיעד לאומי.

יעקב צור: רביעית – החקלאות תהיה של מתיישבים ולא של חברות מסחריות, כי זו בחירה.

יעקב צור: בארצות-הברית הם אדישים לעניין; באירופה לא.

יעקב צור: רוצים שהחקלאות תהיה של מתיישבים, כדי לשמור על יסודות הכפר, ההתיישבות ופיזור האוכלוסייה.

יעקב צור: כל אלה מחייבים מדיניות.

יעקב צור: חקלאי הוא עוסק קטן.

יעקב צור: הוא צריך ביטחונות לבנק.

יעקב צור: הוא צריך חיזוק.

יעקב צור: הוא לא צריך מתנות מן הממשלה.

יעקב צור: אבל כולם יודעים, שאם רוצים שיהיה מחיר אחיד של העגבנייה לאורך כל השנה, זה מחייב שבחלק מהעונות יהיו עודפים, כי אם לא יהיו עודפים יהיה חסר, ואם יהיה חסר זה יקפיץ את האינדקס.

יעקב צור: לכן בהסכם בין החקלאי לממשלה יש מצבים שהממשלה צריכה לפנות עודפים, כדי להבטיח אותה יציבות.

יעקב צור: אנחנו חסרים את הכלים המודרניים האלה, שישנם במדינות המערביות, של כלכלת השוק.

יעקב צור: נהרסו אצלנו הכלים הישנים ולא נבנו החדשים.

יעקב צור: אני מאמין שניתן יהיה להגיע לזה.

יעקב צור: אבל, חלק גדול מהבעיה בכפר, בכפר היהודי ובכפר הערבי, הוא לשמור את אורח החיים הכפרי ולהבטיח בו פרנסות אלטרנטיביות בתיירות, בשירותי דרך, בתעשייה, ביזמות אישית, כדי שאנשים לא יישארו בחקלאות כפתרון של מצוקה, כי אין להם אלטרנטיבה.

יעקב צור: החקלאות המודרנית תחייב שפחות אנשים יהיו חקלאים וייצרו יותר.

יעקב צור: זה מעבר קשה, ויש בו גם טרגיות אישית לפעמים.

יעקב צור: אני מקווה שנצליח לעמוד לפחות בחלק מהמטלות שאני הגדרתי ובציפיות שהשמיעו חברי הכנסת.

יעקב צור: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לכבוד שר החקלאות על סקירתו.

עבד-אלוהב דראושה: יש לי הערה בקשר ליישובים הלא-מוכרים.

יעקב צור: אמרתי.

יעקב צור: אני מוכן לבדוק זאת עם סגן השר ואתך מחדש.

שאול יהלום: מה עם נושא שנת השמיטה?

יעקב צור: אמרתי.

יעקב צור: אני לא אפסוק הלכה בינך לבין חבר הכנסת הלפרט.

יעקב צור: את זה לא תחייב אותי לעשות.

יעקב צור: אני חייב בדבר אחד, שהוא יחיה את אורח חייו, שאתה תחיה את אורח חייך, ושאני אחיה את אורח חיי, כל אחד על-פי אמונתו, על-פי תפיסתו, כשאני יוצר את התנאים לכך.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה כעת את סגן שר החוץ להשיב על שאילתות רגילות.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ע' לנדאו שאל את שר החוץ ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): העיתון JEWISH WEEK ב18 דצמבר 1992 מדווח, כי בכנס שיזם הקונגרס היהודי האמריקני הופיע מר מיכאל שילה, סגן ראש נציגות ישראל בוושינגטון, ואמר, בין השאר, כי "הננו מכירים כי הגדה המערבית ועזה הן שטחים כבושים, כן – – – הם כבושים עד שיושג פתרון פוליטי".

אסתר סלמוביץ: נוסף על כך הביע מר שילה את הערכתו לגבי חשיבות התפקיד של ארצות-הברית בהפעלת לחץ על הצדדים למשא-ומתן בהוסיפו, כי "סיבוב-יד קטן אינו מכאיב יותר מדי, כמדומני".

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם נבדקו הדברים והם נכונים?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם שינתה ממשלת ישראל את מדיניותה והיא רואה ביהודה, בשומרון ובעזה "שטחים כבושים"?

אסתר סלמוביץ: אם כן – מתי הודיעה לכנסת על שינוי זה?

אסתר סלמוביץ: אם לא – עמדת מי משקפים דברי מר שילה?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: האם התבטאויות מר שילה על החיוב שבו הוא רואה לחץ אמריקני על ישראל משקפות את מדיניות הממשלה?

אסתר סלמוביץ: 4.

אסתר סלמוביץ: אם התבטאויות מר שילה אינן מקובלות על הממשלה, מה ייעשה בעניינו?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: דבריו של הציר מיכאל שילה, המדווחים ב-JEWISH WEEK, נאמרו במסגרת סימפוזיון שנמשך שלוש שעות וכלל שאלות ותשובות של המשתתפים, ולא נרשם בו פרוטוקול.

יוסי ביילין: הדיווח כפי שמתארו חבר הכנסת לנדאו הינו חלקי ומקוטע.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: השאלה העומדת בפני ממשלת ישראל איננה כיצד לכנות את השטחים אלא איך לקדם את תהליך השלום.

יוסי ביילין: איש מאתנו אינו שוכח, שישראל נמצאה מול סכנה קיומית ב-1967, וכי השטחים שכבשה לא נכבשו מתוך להיטות לכיבושים, אלא מתוך הגנה עצמית.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: ממשלת ישראל רואה בחיוב מעורבות קונסטרוקטיבית של ארצות-הברית בתהליך שלום.

יוסי ביילין: מעורבות זו אין פירושה הפעלת לחצים, אלא תרומה שעיקרה קירוב עמדות הצדדים והבהרת עמדותיהם זה לזה.

יוסי ביילין: 4.

יוסי ביילין: מר מיכאל שילה הוא דיפלומט ותיק ומנוסה, ולאור הנאמר לעיל אין מקום להתייחס לשאלה מס' 4 בשאילתא.

יוסי ביילין: חברת הכנסת י' דיין שאלה את שר החוץ ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): ברצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם בעקבות גירוש פעילי ה"חמאס" מושהות השיחות על צירופנו המועדף לשוק המשותף, לקהילייה האירופית?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: האם, לאחר שיקום וחידוש היחסים עם צרפת, גרם הגירוש והסירוב לסיוע הומניטרי לקרע או לשפל ביחסינו עם צרפת?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: האם היתה הקלה בנושא הסיוע ההומניטרי בלי לדרוש סימטריות עם לבנון מסייעת להקטנת הנזק במעמדנו הבין-לאומי עם מדינות ועם ארגונים בין-לאומיים?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: השיחות על עדכון הסכמי 1975 בינינו לבין הקהילייה האירופית צפויות להתקיים ב-3-2 במרס 1993.

יוסי ביילין: סבב שיחות זה אמור היה להתקיים בחודש פברואר, אולם נדחה מסיבות שהוגדרו "טכניות".

יוסי ביילין: ב-11 בפברואר קיבל הפרלמנט האירופי החלטה בנושא המגורשים, הקוראת למועצת השרים "להשתמש בהסכם לשיתוף פעולה בין ישראל לקהילייה האירופית כדי ללחוץ על ממשלת ישראל".

יוסי ביילין: אנו תקווה שההסדר שהושג עם ארצות-הברית לפתרון הבעיה ואומץ על-ידי מועצת הביטחון יאפשר קיום הדיאלוג בין ישראל לקהילייה האירופית במועדו.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מאז הבחירות ביוני 1992 השתפרו יחסינו עם צרפת, וזו הגבירה את מעורבותה החיובית בתהליך הרב-צדדי ושיפרה את הדו-שיח בין שתי המדינות.

יוסי ביילין: מעשה הגירוש העיב על מגמה זו ופגע בתדמיתנו הציבורית-התקשורתית בצרפת, כפי שזו נפגעה באירופה כולה.

יוסי ביילין: פרט לביקורת הציבורית על מעשה הגירוש, בוטל ביקורם בארץ של משלחת ראשי ערים ושל שר האוצר הצרפתי, אם כי, בכל אחד מהמקרים, בין נימוקי הביטול לא צוין נושא המגורשים במפורש.

יוסי ביילין: מן הראוי לציין, כי בה בעת נמשכו יחסינו המדיניים עם צרפת כסדרם.

יוסי ביילין: שר התעשייה והמסחר, מר חריש, חתם על הסכם הקמת מנגנון שינהל את קרן המחקר והפיתוח המדעי והתעשייתי בין שתי המדינות.

יוסי ביילין: לאחרונה הגיעה ארצה לביקור יושבת-ראש ועדת החוץ של הפרלמנט הצרפתי.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: מאז נשאלה השאילתא, אפשרה ישראל סיוע הומניטרי למורחקים ללא התניה.

אסתר סלמוביץ: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 481, מאת חבר הכנסת יעקב שפי.

אסתר סלמוביץ: הוא איננו.

אסתר סלמוביץ: התשובה תימסר לפרוטוקול.

תמר גוז'נסקי: הוא ישב כאן כל הזמן.

תמר גוז'נסקי: דווקא עכשיו הוא יצא.

אסתר סלמוביץ: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 524 של חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: סגן השר ייתן תשובה אחת על שתי השאילתות, על זו של חבר הכנסת יעקב שפי ועל זו של חבר הכנסת שאול יהלום.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת י' שפי שאל את שר החוץ ביום י"א בשבט התשנ"ג (2 בפברואר 1993): נוכח מהומות הדמים בין ארגוני המחתרת האסלאמית במצרים לבין כוחות הביטחון המקומיים וההודעות שמפרסמים חברי ארגוני המחתרת על כוונתם להמשיך ולהתנקש בחיי "התיירים הכופרים"; ולאור הודעות שפורסמו בארצות-הברית, בבריטניה, באוסטרליה ובצרפת, שהזהירו את אזרחיהן להימנע מביקור באתרי התיירות של מצרים, בגלל מהומות הדמים – ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם קיים חשש לפגיעה בתיירים ישראלים במצרים?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם תמליץ ממשלת ישראל לקבוצות תיירים ישראלים להימנע מביקור באתרי התיירות במצרים?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: אם לא – מדוע? 4.

אסתר סלמוביץ: אם כן – האם אין הפרסום עלול לפגוע במרקם היחסים העדין עם מצרים?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ש' יהלום שאל את שר החוץ ביום ד' בשבט התשנ"ג (26 בינואר 1993): על רקע מהומות הדמים בין ארגוני המחתרת האסלאמית במצרים לבין כוחות הביטחון המקומיים, ועל רקע ההודעות שמפרסמים ארגוני המחתרת על כוונתם להמשיך ולהתנקש בחיי "התיירים הכופרים", פורסמו הודעות בארצות-הברית, בבריטניה, באוסטרליה ובצרפת, שהזהירו את אזרחיהן להימנע מביקור באתרי התיירות של מצרים.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם נכון שגורמי הביטחון בישראל לוחצים על הדרג המדיני הדיפלומטי לפרסם הודעה כזו?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם נכון שהדרג הדיפלומטי מנסה למנוע הודעה כזו, בטענה שזו תפגע במרקם היחסים שלנו עם מצרים?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: אם התשובה על שתי השאלות הראשונות חיובית, כיצד מתיישבת מדיניות כזאת עם הגנה על שלום אזרחי מדינת ישראל?

יוסי ביילין: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, הניסיונות של גורמים אסלאמיים קיצוניים לפגוע בתיירים במצרים מכוונים באופן כללי כלפי תיירים זרים, ולאו דווקא כלפי תיירים ישראלים.

יוסי ביילין: השלטונות המצריים נוקטים צעדים תקיפים, במגמה לחסל את התופעה.

יוסי ביילין: משרד החוץ משתף פעולה עם גורמי הביטחון בהכנת ערכות מידע על אתרי התיירות במדינות רגישות, ובכלל זה גם מצרים.

יוסי ביילין: בתיקים אלה נכללים פרטים מדויקים של גורמי משטרה, ביטחון ובתי-חולים בכל מדינה, שאליהם ניתן לפנות בעתות מצוקה או כאשר מתעורר חשש לפיגוע.

יוסי ביילין: תיקים אלה מועברים לסוכנויות תיירות בארץ ולמוקדי הסיוע הפוטנציאליים במדינות התיירות.

יוסי ביילין: גורמי ביטחון לא לחצו על הדרג המדיני לפרסם הודעות כלשהן.

יוסי ביילין: כאשר המצב חייב זאת, פורסמו, בתיאום עם משרד החוץ, הודעות ספציפיות לגבי ביקורים במדינות שבהן היה חשש לביטחון ישראלים, דוגמת ההודעות שפורסמו בקיץ 1992 לגבי ביקורים בקפריסין, ביוון, בטורקיה ובמצרים.

שאול יהלום: יש לי שאלה נוספת.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת קודם לחבר הכנסת יעקב שפי.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

יעקב שפי: אני מוותר.

אסתר סלמוביץ: אתה מוותר.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אדוני סגן השר, כאשר ההנחיות, כפי שהן ניתנות היום לסוכני הנסיעות, ניתנות לאחר שהמשפחה או האדם או התייר הישראלי כבר החליטו לנסוע למצרים, הרי הם כבר לא ישנו את החלטתם.

שאול יהלום: אם יש באמת סכנה של פגיעה בתיירים הבאים מבחוץ, וכידוע לי, מדינות אחרות כן פרסמו שקיימת סכנה כזאת, מדוע לא נעשה פרסום כזה, בצורה פומבית, כדי לאפשר לאדם לבחור, לפני שהוא מחליט לאיזה יעד לנסוע, כדי שזה לא יהיה מאוחר מדי?

יוסי ביילין: התשובה על שאלה זו היא, שיש בנושאים כאלה שיקולים ודיונים בין גורמי הביטחון לבין עצמם, ובינם לבינינו, ובמקרה הזה הוחלט להסתפק בכך; כלומר, מתן מידע לתיירים עצמם, ולא אזהרה שלא לנסוע למקום כמו מצרים.

יוסי ביילין: חבר הכנסת א' יחזקאל שאל את שר החוץ ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): עם בחירת המושל קלינטון והשבעתו לנשיא ארצות-הברית, ברצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם יש מידע מספק על בעלי התפקידים המרכזיים אשר נכנסים לתפקידיהם, והאם יצרו גורמים שונים במדינת ישראל מגעים עם קובעי המדיניות?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: האם יואץ התהליך המדיני, ומה הם הנושאים אשר עשויים להיות סלע מחלוקת עם הממשל החדש?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: האם יש קשיים בהגשת הערבויות, ומה היא מדיניותו של הממשל החדש כלפי ערבויות אלו?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

יוסי ביילין: עקבנו בעניין רב אחר תהליך המינויים בממשל קלינטון.

יוסי ביילין: יש לנו לא מעט מידע על בעלי התפקידים המרכזיים החדשים, ויש מגעים בכל הרמות בינינו לבין קובעי המדיניות בממשל באמצעות השגרירות בוושינגטון, ביקורים ושיחות טלפון.

יוסי ביילין: בימים אלה נערך ביקורו של שר החוץ פרס בוושינגטון, ובמסגרתו הוא נפגש עם ראשי הממשל.

יוסי ביילין: צפויים בקרוב ביקורים של אישים רמי מעלה, ביניהם ביקור מזכיר המדינה כריסטופר בארץ וביקור ראש הממשלה רבין בארצות-הברית במרס.

יוסי ביילין: עדות לשיתוף הפעולה ההדוק הינו ההסכם לפתרון בעיית המגורשים, ועתה אנו פועלים לחידוש התנופה של התהליך המדיני, מתוך תיאום עם הממשל האמריקני.

יוסי ביילין: אשר לערבויות, הממשל הנוכחי פועל בהתאם לסיכומים שהושגו בנושא זה עם הממשל הקודם.

יוסי ביילין: חבר הכנסת א"ח שאקי שאל את שר החוץ ביום ד' בשבט התשנ"ג (26 בינואר 1993): ראש משלחת ישראל לשיחות הדו-צדדיות עם סוריה, פרופסור איתמר רבינוביץ, שהוא גם השגריר המיועד של ישראל בארצות-הברית, אמר בריאיון ל"הארץ", כי "ממשלת ישראל מכירה בעובדת מעורבותו של אש"ף בשיחות".

יוסי ביילין: ברצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם אכן קיימת מעורבות עקיפה של אש"ף בשיחות?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: האם יש בדבריו של פרופסור רבינוביץ כדי להצביע על שינוי בעמדתה של ממשלת ישראל כלפי אש"ף?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: אם כן – מתי הוחלט על כך?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: התשובה חיובית.

יוסי ביילין: כיוון שהמשלחת הפלשתינית פונה לקבל הוראות מהנהגת אש"ף בתוניס, וכיוון שאנו מקיימים משא-ומתן עם משלחת תושבי השטחים, הרי התעלמות מן המעורבות העקיפה של אש"ף היא סתירת האמת.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: התשובה שלילית, השינוי הוא אך ורק ביחס לאמת.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: אני מבקש להפנות את תשומת לבו של חבר הכנסת הנכבד, כי בעוד בקווי היסוד של ממשלת הליכוד נאמר כי "ממשלת ישראל לא תישא ולא תיתן עם אש"ף" ולמרות זאת ניהל ראש הממשלה לשעבר מר שמיר משא-ומתן עם מייסד אש"ף, ד"ר חיידר עבד אל-שאפי, אין סעיף כזה מופיע בקווי היסוד של הממשלה הנוכחית.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שר החוץ ביום ד' בשבט התשנ"ג (26 בינואר 1993):

יוסי ביילין: בתאריך כ' בטבת התשנ"ג, 13 בינואר 1993, חתמת בפריס, בשם מדינת ישראל, על האמנה לפירוק הנשק הכימי.

יוסי ביילין: ברצוני לשאול: מדוע אין אנו מתנים את חתימתנו בהצטרפות מדינות ערב לאמנה, ומדוע אנו משלימים עם נוכחותו והתפתחותו של נשק כימי בסוריה, בעירק, במצרים ובלוב?

יוסי ביילין: חתמנו על האמנה לפירוק הנשק הכימי מתוך העניין שיש לנו להסיר את האיום ולמנוע שימוש בנשק כימי במזרח התיכון.

יוסי ביילין: בעשור האחרון הצהירו ממשלות ישראל פעמים רבות על הצורך בכינון מזרח תיכון חופשי מנשק כימי, במיוחד לנוכח איומי עירק על ישראל, העובדה כי נעשה שימוש בנשק כזה על-ידי אירן, עירק ומצרים והתוצאות הזוועתיות שגרם השימוש בנשק זה.

יוסי ביילין: מלחמת המפרץ מהווה הוכחה נוספת לצעדים שיש לנקוט על מנת לעקור מן השורש את השימוש בחומרי לחימה כימיים.

יוסי ביילין: המהלך הישראלי העניק לנו יתרון מדיני, ואילו אי-הצטרפותן של מדינות ערב לאמנה מעמידה אותן, כבר עתה, בעמדה נחותה במישור הבין-לאומי, והן תהיינה נתונות ללחץ מתמיד ולפיקוח מצד הקהילייה הבין-לאומית.

יוסי ביילין: יתרונה של האמנה במערכות האכיפה והפיקוח החודרניות שלה.

יוסי ביילין: בתוך שנים מספר יותר הסחר בחומרים כימיים רק בין המדינות החתומות על האמנה.

יוסי ביילין: גם אם מדינות ערב לא תצטרפנה, הרי האיסור שיחול על יתר המדינות יקשה את התחמשותן הכימית של מדינות האזור.

יוסי ביילין: ישראל לא התנתה את חתימתה בהצטרפות מדינות ערב, אולם האמנה נכנסת לתוקף רק עם אשרורה, והאשרור לא יתקיים בטרם חלוף שנתיים מן החתימה.

יוסי ביילין: לקראת האשרור נביא בוודאי בחשבון את הצטרפותן, או את אי-הצטרפותן, של מדינות ערב לאמנה.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת מגן.

דוד מגן: כבוד סגן שר החוץ, השאילתא הוגשה למעשה ביום חתימת האמנה, וקיוויתי שהיא תסייע למסור הצהרה מורחבת לקהילה במזרח התיכון.

דוד מגן: אני למד היום – ניתן לומר שזה חדש עבורי – שהחתימה היא לא סופית, והאמנה תאושרר רק בעוד שנתיים.

דוד מגן: אני רוצה לדעת, על-ידי איזה מוסד היא תאושרר, האם בהחלטה מיוחדת של ממשלת ישראל, או של זרוע אחרת של הממשלה?

אסתר סלמוביץ: בבקשה, סגן שר החוץ.

יוסי ביילין: כרגיל במקרים כאלה, האשרור נעשה על-ידי הממשלה, והממשלה תצטרך לקבל החלטה מיוחדת כדי לאשרר אותה.

אסתר סלמוביץ: סגן השר ישיב כעת על שאילתא מס' 442 של חברת הכנסת יעל דיין.

יוסי ביילין: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 442, ראה עמ' .)

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל דיין.

יעל דיין: האם ההסדר עם ארצות-הברית פותר גם את הבעיות שלנו באירופה?

יעל דיין: כלומר, האם הקלקולים הקלים המנומקים על-ידי הגירוש, או לא, באמת נפתרים, בתחזית לזמן קרוב, על-ידי ההסדר שהשגנו עם האמריקנים?

אסתר סלמוביץ: תודה.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, סגן שר החוץ.

יוסי ביילין: חשוב להביא בחשבון, שבעקבות ההסכם שנעשה בין ממשלת ישראל לבין ממשלת ארצות-הברית, הדיון הבלתי-פורמלי שהתקיים במועצת הביטחון ביום שישי האחרון היה דיון עם כל 15 החברות במועצת הביטחון, הקבועות והבלתי-קבועות, ביניהן גם צרפת ואנגליה, והעובדה שהסיכום הלא-פורמלי נעשה פה-אחד, ללא הסתייגות של שום גורם, יוצרת מחויבות של כל המדינות החברות במועצת הביטחון לסיכום זה.

יוסי ביילין: לכן אני יוצא מתוך הנחה, ואני חושב שהיא מבוססת בהחלט, שההחלטה הלא-פורמלית שהתקבלה במועצת הביטחון ביום שישי האחרון עשויה לגרום לכך, שהמחלוקות שהיו בינינו לבין האירופים על רקע נושא הגירוש הסתיימו.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

נעמי חזן: השאלה היא, אם התהליך הזה יימשך?

יוסי ביילין: כולנו מקווים שאכן תהליך זה יתמשך.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגן שר החוץ.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה כעת את כבוד שר המשטרה אל הדוכן להשיב על שאילתות רגילות.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 394, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר המשטרה ביום י"ט בטבת התשנ"ג (12 בינואר 1993): בכתבה שפורסמה בעיתון "כלבו" ביום 27 בנובמבר 1992 נכתב, כי נוכח סירוב משרד האוצר לממן עבודות שיפוץ של לשכת שר המשטרה ו/או שר התקשורת בבניין מגדל-הנביאים בחיפה, בוצעו עבודות השיפוצים על-ידי יחידת הבינוי של המשטרה.

אסתר סלמוביץ: עלות השיפוצים למשטרה, כעולה מדברי ניצב י' לזרוביץ, מסתכמת ב-100,000 ש"ח, וזאת בלי שנביא בחשבון את עלות שכר עבודתם של השוטרים אשר ביצעו בפועל עבודות.

אסתר סלמוביץ: כמו כן נאמר בכתבה, כי דמי השכירות החודשית המשולמים עבור הלשכה עומדים על 6,000 ש"ח.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם האמור לעיל נכון?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: אם כן – האם אישר משרד האוצר את הוצאת הכספים הכרוכה בעבודות השיפוץ?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: כיצד נרשמו בתקציב משטרת ישראל ההוצאות בגין שיפוץ לשכת שר המשטרה, אשר מלכתחילה היו אמורות להיות משולמות מתקציב משרד המשטרה?

אסתר סלמוביץ: 4.

אסתר סלמוביץ: האם נהוג במשרד המשטרה או במשטרת ישראל לממן עבודות שיפוץ של לשכות המשמשות גם שרים במשרדים אחרים?

משה שחל: אני מתכבד להשיב על שאילתא מס' 394 של חבר הכנסת אליעזר זנדברג: 2-1.

משה שחל: משרד האוצר אישר את שכירת המשרדים ואף חתם חוזה עם בעל הנכס, כמקובל.

משה שחל: הכשרת המשרדים אף היא אושרה על-ידי האוצר.

משה שחל: העבודה בפועל בוצעה על-ידי קבלנים וספקי שירותים אזרחיים.

משה שחל: על מנת לחסוך כסף לקופת המדינה, הסתייענו באנשי אג"א של המשטרה לתיאום ולפיקוח על הכשרת המשרדים.

משה שחל: אשר לנתונים המספריים, התשובה חיובית.

משה שחל: עם זאת, חוזה השכירות זהה לחוזים שנחתמו עם משרדי ממשלה אחרים השוכנים באותו בניין.

משה שחל: 4-3.

משה שחל: ההוצאות בגין הכשרת המשרדים שולמו במלואן מתקציב משרד המשטרה ולא מתקציב משטרת ישראל.

משה שחל: עלות שכירת המשרדים והכשרתם מחולקת בין משרד המשטרה לבין משרד התקשורת.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אליעזר זנדברג: אדוני השר, אם תיק התקשורת, או תיק המשטרה, יימסר לטיפולו של שר אחר, מי מבין השרים ימשיך לאייש אותה לשכה שהוקמה בחיפה, המשרתת היום את שני המשרדים, שעה שאדוני ממלא את התפקיד של שר התקשורת וגם את התפקיד של שר המשטרה?

אליעזר זנדברג: ואיזו לשכה תהיה, או תינתן, או תיועד, לשר האחר שיהיה באותו זמן?

משה שחל: אני מניח שהשר שיהיה, זה יהיה השר שחל.

משה שחל: לכן הבעיה לא עומדת כלל.

משה שחל: אני חשבתי שמוסיפים משרד שלישי, ואז אפשר יהיה לחסוך, ששלוש הלשכות תהיינה במקום אחד.

אליעזר זנדברג: ובכל זאת, אם יהיה שר אחר?

משה שחל: העבודה, חבר הכנסת זנדברג, שמבצע שר התקשורת, או שר המשטרה, או שניהם יחד, או כל אחד לחוד, כפי שאומרים בשפת המשפטנים, היא אותה עבודה, בין שיהיה משרד אחד ובין שיהיו שניים ובין שיהיו שלושה.

משה שחל: הדבר קשור בקשר עם אזרחי הצפון.

משה שחל: ואזרחי הצפון, שלא ידעו מה זו לשכה של שר, מפני שלצערי הרב אין די שרים שגרים באזורים מרוחקים, יכולים ליהנות, כמו שנהנים אנשי תל-אביב, מלשכות שבהן השרים נמצאים בסופי השבוע.

משה שחל: והעבודה היא עבודה נוספת, ואני עושה אותה ברצון רב, למאות אנשים שמגיעים כך לקשר ישיר עם השלטון.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 395 של חבר הכנסת יצחק לוי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יצחק לוי אינו נוכח, התשובה תימסר לפרוטוקול.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת י' לוי שאל את שר המשטרה ביום י"ט בטבת התשנ"ג (12 בינואר 1993): ביום 11 בנובמבר 1992 התקשר מר י"ג (שמו המלא מופיע במקור) למוקד המשטרה בירושלים (100) ודיווח על צעקות וצרחות ובכי של ילדים הנשמעים בבית שכן.

אסתר סלמוביץ: מר י"ג חשד, שפוגעים קשות בילדים.

אסתר סלמוביץ: תשובת היומנאי היתה, שעליו לבוא לתחנת המשטרה למחרת ולהגיש תלונה.

אסתר סלמוביץ: למחרת נבדק הנושא על-ידי פקידת סעד לחוק הנוער, ונמצא שאכן מדובר בארבעה ילדים בסיכון המוכים על-ידי אמם.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: מה הן ההוראות הקיימות לגבי טיפול בדיווחים טלפוניים הנוגעים לחשדות על ילדים בסיכון?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם ידוע מי השוטר שהשיב למתלונן?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: האם נהג השוטר לפי ההוראות?

אסתר סלמוביץ: 4.

אסתר סלמוביץ: האם ננקטו צעדים?

אסתר סלמוביץ: 5.

אסתר סלמוביץ: מה ייעשה על מנת שמקרים מעין זה לא ישנו?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: שוטר המקבל דיווח טלפוני שעניינו חשד שילדים נמצאים בסיכון חייב לשלוח ניידת משטרה למקום על מנת לבדוק את הידיעה ולטפל באירוע במידת הצורך.

משה שחל: 2.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: 3.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: 4.

משה שחל: התשובה שלילית – בגלל חוסר אפשרות לדעת מי השוטר שבו מדובר.

משה שחל: 5.

משה שחל: בעקבות האירוע הגיע למשטרה בתאריך 19 בנובמבר 1992 מכתבו של ד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד.

משה שחל: מפקד מחוז ירושלים הורה על מינוי קצין בודק, אשר הגיש ממצאים והמלצות.

משה שחל: הממצאים וההמלצות הובאו לידיעת כל הדרגים הרלבנטיים במשטרה.

משה שחל: מפקד המחוז הורה לרענן את הוראות החוק הנוגעות לפגיעה בקטינים ובחסרי ישע וכן את הנחיות מחלקת החקירות של המשטרה – מס' 03.300.210 – בנושא הטיפול המשטרתי בעבירות אלימות נגד קטינים במסגרת המשפחה, וזאת במיוחד ליומנאים של כל תחנות המשטרה.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 446 של חבר הכנסת שלמה בניזרי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בניזרי אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: התשובה תימסר לפרוטוקול.

עמנואל זיסמן: מעניין לשמוע את התשובה לחבר הכנסת בניזרי.

אסתר סלמוביץ: אם כבוד השר לא יתנגד להשיב, בבקשה.

משה שחל: אני לא מתנגד.

משה שחל: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): על-פי הפרסומים, היתה נסיעת הנשיא ופמלייתו, בכלל זה סגן שר החוץ, לסין במימון איש העסקים שאול איזנברג ובתיווכו, כשהפמליה טסה במטוסו הפרטי.

משה שחל: לדברי אנשי הפמליה, נעשה הדבר באישור ראש הממשלה.

משה שחל: כידוע, אין זה מקרה ראשון, ולא רק לגבי הנשיא.

משה שחל: ככל הידוע לי, לפחות במקרה אחד שבו נסעו אישי ציבור בשליחות מדינית בטיסה שמומנה בחלקה על-ידי אנשי עסקים, נחקר חלק מהפמליה, וכן אנשי העסקים, בחשד של מתן שוחד וקבלת שוחד, לגבי אותה נסיעה.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האומנם נחקרו בשעתם אנשי העסקים וולף ורייך לגבי מימון נסיעת הרב עובדיה יוסף והשר דרעי למצרים, ואם כן – מה העלתה החקירה?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם נחקרו גם המקרים האחרים שבהם נסעו שרים וראשי ממשלה במטוסים פרטיים של אנשי עסקים, ואם לא – מדוע?

משה שחל: אני מתכבד להשיב על השאילתא של חבר הכנסת שלמה בניזרי: 1.

משה שחל: המשטרה מנועה מלמסור פרטים בדבר זהות נחקרים, הנושאים שעליהם נחקרו ותוצאות החקירה, לפחות כל עוד לא נסתיימה החקירה.

משה שחל: 2.

משה שחל: למשטרה לא ידוע על מקרים אלה, וכן לא ידוע לה על תלונות שהוגשו בנושא.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 447 של חבר הכנסת עמיר פרץ.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עמיר פרץ אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: התשובה תימסר לפרוטוקול.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ע' פרץ שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): נמסר לי, כי ברחוב גרשון בתל-אביב נמצאו עשרות תעודות שוטר, תעודות חוקרי מס הכנסה, תעודות כניסה לבסיסי צה"ל, תעודות עיתונאי ועוד כהנה וכהנה תעודות חשובות שהיו זרוקות בזבל.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם הידיעה נכונה?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם נלקחו תעודות על-ידי אנשים שלא מוסמכים לכך? 3.

אסתר סלמוביץ: מה ייעשה בנדון?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 2.

משה שחל: מדובר ב-30 תעודות שוטר ישנות, ללא שמות וללא תמונות, שמקורן במפעל המדפיס את תעודות המשטרה.

משה שחל: האירוע נגרם בשל רשלנות של עובד חדש במפעל.

משה שחל: 3.

משה שחל: בעל המפעל שבו מודפסות התעודות הוזהר לבל יישנה אירוע כזה בעתיד.

משה שחל: התעודות שנמצאו נגרסו.

משה שחל: ננקטו אמצעים נוספים למניעת הישנות מקרה כגון זה.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 448 של חבר הכנסת אביגדור קהלני.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אביגדור קהלני אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: התשובה תימסר לפרוטוקול.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת א' קהלני שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): לאחרונה שומעים אנו תכופות על תאונות דרכים קטלניות הנגרמות כתוצאה מנהיגה בשעת שיכרות.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האומנם מסתמנת עלייה משמעותית בתאונות הנגרמות כתוצאה מנהיגה בגילופין?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: האם יש בידי המשטרה הכלים המתאימים לאכוף את החוק ולמנוע תופעות אלו?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: כיצד נערכת המשטרה להתמודד עם התופעה המתפשטת?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: בשנת 1992 אירעו 227 תאונות דרכים שבהן היה מעורב נהג תחת השפעת אלכוהול, וזאת לעומת 131 תאונות דרכים ממין זה בשנת 1991 – עלייה של 73%.

משה שחל: עם זאת יש לציין, שמדובר ב-227 תאונות דרכים מתוך סך כולל של כ-20,000 תאונות דרכים.

משה שחל: 2.

משה שחל: בידי המשטרה מצויים שני סוגי מכשירים לבדיקת אלכוהול באוויר נשוף, ובעזרתם אוכפים את החוק בנושא זה.

משה שחל: בשנה הקרובה יירכשו מכשירים נוספים להגברת האכיפה.

משה שחל: מדובר במכשיר מתוחכם, הינשוף, אשר מבצע בדיקה אמינה שתוצאותיה קבילות בבית-המשפט.

משה שחל: 3.

משה שחל: משטרת ישראל מבצעת פעילות אכיפה שוטפת בנושא זה, וגם מבצעי אכיפה מיוחדים בסופי שבוע ובסמוך לאירועים מיוחדים, שיש חשש שמתרבה בהם תופעת השתייה, למשל באירועי סילבסטר.

משה שחל: כמו-כן תגביר המשטרה את ההסברה בנושא.

משה שחל: חבר הכנסת ש' הלפרט שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): נודע לי, כי בשבת פרשת "מקץ", ב' בטבת התשנ"ג, 26 בדצמבר 1992, הותקפו מתפללי בית-הכנסת של האדמו"ר מלווקע-וולברוז, ברחוב סירקין 10 בבני-ברק, על-ידי בריונים, שנכנסו לבית-הכנסת עם כלבים וסכינים, הפכו את בימת בית-הכנסת והכו את המתפללים.

משה שחל: שניים מהם נפצעו, ואחד מאושפז בבית-החולים, לאחר שנדקר בעינו.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם הדברים ידועים למשטרה?

משה שחל: 2.

משה שחל: כיצד פעלה המשטרה בעקבות אירוע חמור זה?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם נעצרו הבריונים המכים, ואם כן – האם שוחררו ומדוע?

משה שחל: והאם יועמדו לדין? 4.

משה שחל: מכיוון שנמסר לי, כי מדובר במשפחת בריונים המפילה את חתיתה על הסביבה, אף בתקיפות עם כלבים, כפי שהיה במקרה הנ"ל, מה תעשה המשטרה?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 4-2.

משה שחל: האירוע טופל מייד.

משה שחל: מדובר בשלושה אחים.

משה שחל: שניים מהם נעצרו מייד לאחר האירוע, והשלישי נעצר למחרת.

משה שחל: נגד השלושה נפתחו תיקים פליליים, והם הובאו בפני שופט להארכת מעצרם.

משה שחל: בית-המשפט שחרר את השלושה בערבות ובתנאי מעצר בית לחמישה ימים.

משה שחל: התיקים הועברו למחלקת התביעות, לשם הכנת כתבי אישום נגד השלושה.

משה שחל: למשטרה לא ידוע על כלבים שבהם השתמשו האחים, אין כל עדות על כך, ואפילו המתלוננים במקרה דנן לא טענו זאת בתלונתם.

משה שחל: כל אירוע ותלונה מטופלים על-ידי המשטרה לגופם.

משה שחל: בשלב זה טרם נתקבלה תלונה נוספת הקשורה לחשודים הנ"ל.

משה שחל: חבר הכנסת צ' הנגבי שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): עקב פרסומים סותרים ומידע מקוטע, נוצרה אי-בהירות בכל הנוגע להיבטים שונים של ניסיון הפיגוע ברמת-אפעל, שהיה ביום שבת, 21 בנובמבר 1992.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: מה היא הכמות המדויקת של חומר נפץ אשר נמצאה במכונית התופת שממנה נמלטו המחבלים?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם יש ממש בפרסום שלפיו פעלו המחבלים על דעת עצמם, כמבחן קבלה לארגון חבלה?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם יש תקדים לכך שמבצעי פיגוע, אשר אינם מופעלים על-ידי ארגון טרור, מסוגלים להשיג באופן עצמאי כמות נכבדה של חומר נפץ?

משה שחל: 4.

משה שחל: האם ניתנה על-ידך או על-ידי גורם הכפוף לך הנחיה למתן את משמעותו האמיתית של אירוע מכונית התופת?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) התשובה על שאלות 3-1 תינתן בכתב, לפי סעיף 42 לתקנון.

משה שחל: 4.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: חברת הכנסת נ' בלומנטל שאלה את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): ידועה התופעה הקשה של רצח נשים מוסלמיות בעיקר על רקע מה שמכונה "כבוד המשפחה".

משה שחל: הגדרה זו כוללת חשדות מצד בני משפחה כנגד האשה בגין בגידה בבעלה או קיום יחסי מין מחוץ למסגרת הנישואים.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: כמה מעשי רצח על רקע כבוד המשפחה היו בשנת 1992?

משה שחל: כמה מקרים נרשמו בחמש השנים האחרונות?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם קיימת סטטיסטיקה משנים קודמות?

משה שחל: 3.

משה שחל: מה עושה משרד המשטרה כדי לבלום תופעה זו?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: בשנת 1989 היו שישה מקרים; בשנת 1990 היו שבעה מקרים; בשנת 1991 היו שבעה מקרים; בשנת 1992 היו שבעה מקרים.

משה שחל: מדובר על מקרי רצח על רקע כבוד המשפחה במגזר הערבי כולו בתחומי "הקו הירוק".

משה שחל: 2.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: נתונים על מניע מוזנים למערכת הממוחשבת של המשטרה החל משנת 1989.

משה שחל: 3.

משה שחל: אין ביכולתה של המשטרה לצפות ביצוע רצח על רקע כבוד המשפחה.

משה שחל: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): משרד המשטרה אינו מפרסם נתונים על תלונות שמגישות נשים על אלימות מצד הבעל או בן משפחה אחר, ועובדה זו מקשה על כל הנוטלים חלק במערכה נגד אלימות כלפי נשים.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: מה הוא המיון הקיים של תלונות המוגשות עקב אלימות לגילוייה השונים?

משה שחל: 2.

משה שחל: כמה תלונות על אלימות הוגשו על-ידי נשים בשנים 1990, 1991 ו-1992?

משה שחל: כמה מהן היו תלונות נגד בעל או בן משפחה?

משה שחל: 3.

משה שחל: כמה תיקי חקירה נפתחו בעקבות תלונות שהוגשו על-ידי נשים בשנים הנ"ל?

משה שחל: כמה מהם נסגרו עקב "חוסר עניין לציבור"? 4.

משה שחל: מה יעשה משרד המשטרה כדי שיפורסמו דרך קבע נתונים על תלונות שמגישות נשים על אלימות מצד הבעל או בן משפחה?

משה שחל: 1.

משה שחל: המיון נעשה על-פי סעיפי העבירות.

משה שחל: 3-2.

משה שחל: הנתונים המצויים כיום בידי המשטרה כוללים את כל סוגי העבירות נגד גוף שביצעו נגד נשים, לרבות ילדות ונערות, ולא רק מצד בעל או בן משפחה.

משה שחל: בשנת 1991 נפתחו 4,101 תיקים.

משה שחל: בשנת 1992 – 4,734 תיקים.

משה שחל: לא ניתן בשלב זה להוציא את הנתון של מספר התיקים שנסגרו.

משה שחל: 4.

משה שחל: המשטרה נמצאת בשלבי היערכות להפעלת המערכת הממוחשבת כך שיוזנו נתונים על זהות העבריין, זהות הקורבן והזיקה בין העבריין לקורבן.

משה שחל: בעיות טכניות מקשות את הפעלת הנושא, אולם הוא מטופל בשלבים מתקדמים במשטרה.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, הבקשה או הטיפול בנושא המחשוב שהזכרת – למיטב זיכרוני, מדובר בשנתיים לפחות, אולי יותר.

תמר גוז'נסקי: הנושא הזה איננו עניין טכני שולי, משום שכאשר אנחנו מבקשים ומבקשות שהאלימות נגד נשים, ובמיוחד במשפחה, תופרד, הכוונה היא גם שזה יהיה במסגרת המאמצים שעושה המשטרה להתייחס לבעיות של אלימות כלפי נשים ובמשפחה בצורה מיוחדת ולא להכניס זאת למסגרת כללית.

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת בדיוק מה הם הקשיים הטכניים, אבל לפי הבירורים שאני עשיתי, הקשיים הטכניים אינם כל כך נוראים.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, בסדר העדיפויות של בעיות המחשוב – אולי להושיב כמה אנשי תוכנה ובתוך פרק זמן של חודש ימים בערך לסיים את העניין?

תמר גוז'נסקי: תודה.

משה שחל: אני רוצה להוסיף, שהתוכנית של המחשב מוכנה, ויש כרגע שלבים סופיים – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אני יודע שחבר הכנסת מאיר שטרית יותר מעניין ממני ואני לא מתחרה בו – – –

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אני מקשיבה.

משה שחל: אנחנו ערוכים כדי לסיים את העבודה.

משה שחל: כפי שאמרתי, בזמן הקרוב יהיה סיום.

משה שחל: גם למשטרה יש עניין לדעת את הפרטים האלה.

משה שחל: השאלות בעבר היו גם שאלות תקציביות וגם שאלות טכניות.

משה שחל: העניין נמצא לקראת סיומו, אבל אני גם מבטיח שאתעניין אישית כדי שהעבודה תסתיים בזמן הקרוב ביותר.

משה שחל: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בכתבה שהתפרסמה בשבועון "העולם הזה" מיום 6 בינואר 1993, תחת הכותרת "מלחמה בחדר המדרגות", עולים ממצאים חמורים ביותר בכל הקשור ליחסה של משטרת חולון כלפי תושב העיר בן 88, י"ש (שמו המלא מופיע במקור).

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם פרטי הכתבה נכונים?

משה שחל: 2.

משה שחל: אם כן – על סמך מה דחתה המשטרה את תלונתו של י"ש בדבר ההטרדות החוזרות ונשנות מצד שכניו, ומדוע סירבה המשטרה לקבל מהקשיש תלונות נוספות שהוא ניסה להגיש בשל ההתעללות בו?

משה שחל: 3.

משה שחל: על סמך אילו עובדות פתחה המשטרה תיקים כלפי י"ש ואף הגישה כתבי אישום כלפיו? 4.

משה שחל: האם נכון שהמשטרה ערכה חיפושים אצל י"ש בלי שיהיו לה צווי חיפוש?

משה שחל: 2-1.

משה שחל: מדובר בסכסוך שכנים ממושך בין הקשיש לבין שכניו לבניין.

משה שחל: במשך השנים הוגשו למשטרה תלונות רבות מכל צד, כאשר המשטרה עושה כל שביכולתה להרגיע את הרוחות.

משה שחל: בכתבה שעליה מסתמכת השאילתא נכתבה גרסת הקשיש ובתו, בלא שצורפה תגובת השכנים או תגובת המשטרה.

משה שחל: רוב התלונות ההדדיות שהוגשו על-ידי הצדדים נגנזו מחוסר עניין לציבור, כפי שנעשה בדרך כלל בסכסוכי שכנים מסוג זה, וכן בתקווה כי הרוחות יירגעו.

משה שחל: 3.

משה שחל: במקרה אחד הוגש נגד הקשיש כתב אישום בגין הקמת רעש, וזאת לאחר שהוגשו נגדו כמה תלונות בנושא ונמצאו ראיות לכך.

משה שחל: 4.

משה שחל: התשובה שלילית.

אסתר סלמוביץ: כבוד השר ישיב על שאילתא מס' 451 של חברת הכנסת בלומנטל, שלא היתה פה קודם וכעת היא נוכחת באולם.

משה שחל: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 451, ראה עמ' .)

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחברת הכנסת בלומנטל, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, זה יוצא כמו מכסה שנתית קבועה, חוץ מאלה שלא יודעים עליהם.

משה שחל: כן, כך יוצא.

נעמי בלומנטל: הבעיה המרכזית במקרים האלה של רצח על רקע כבוד המשפחה היא, שמחזירים את הנשים הבורחות הביתה, ואפילו כשהן מנסות להיחלץ מאיומי הרצח, מחזירים אותן למשפחתן ולסביבה שלהן.

נעמי בלומנטל: ידוע למשל המקרה שהיה ברמלה לפני למעלה משנה, שהוחזרה אשה צעירה לביתה והיא נרצחה שם.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת לשאול, האם אתה מוכן להורות על בדיקה מיוחדת כאשר יש תלונה מסוג זה, ולהורות למשטרה להתייחס ביתר רגישות ולמצוא דרך שלא להחזיר את האשה המתלוננת לביתה, היכן שכמעט בטוח שהיא אומנם נידונה למוות.

משה שחל: אכן, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, לאחר שביקרתי במעון לנשים מוכות בהרצלייה וקיימתי שיחה גם עם מנהלות המעון וגם עם נשים שהיו שם – הוריתי למשטרה לעשות כמה פעולות: 1.

משה שחל: בקבלת התלונה תהיה התייחסות רצינית לכך שמדובר כאן במקרים העלולים להיות מסוכנים למתלוננת; 2.

משה שחל: ביקשתי שבכל הקורסים שמתקיימים במשטרה, הן קורסים לשוטרים והן קורסים לקצינים, תהיה אפשרות להשמיע הרצאות בנושא, ואף להזמין מנהלות מעון, שיבואו להרצות בפני השוטרים; 3.

משה שחל: דיברתי עם שרת העבודה והרווחה, ולשמחתי היא קיבלה את הנושא הזה ברצינות, ואני יכול לומר בשמה, היא בוודאי יודעת יותר פרטים ממני, שבעקבות הטיפול שלה בנושא ייפתחו שני מעונות נוספים לנשים מוכות.

תמר גוז'נסקי: מקלטים.

נעמי בלומנטל: מקלטים לנשים מוכות.

משה שחל: מקלטים לנשים מוכות.

משה שחל: בפעם הראשונה יהיה מקלט במגזר הערבי, שבו המודעות לנושא היא שונה.

משה שחל: עצם הנכונות להקים מקלט, היא כשלעצמה שינוי לטובה.

נעמי בלומנטל: אפשר לשאול?

נעמי בלומנטל: – האם במקלט הזה לנשים, במגזר הערבי, נוכל לבקש שמירה מיוחדת מצד המשטרה?

תמר גוז'נסקי: לבקש תמיד אפשר.

משה שחל: שאלה קשה.

משה שחל: לבקש תמיד אפשר.

משה שחל: הבעיה היא בעיה של תקציבים והקצאת כוחות.

משה שחל: כשהמעון יוקם אני בוודאי אבוא בדברים – אני מקווה שהקמתו תהיה במקום שבו יש נקודת משטרה.

משה שחל: אם תהיה שם נקודת משטרה, נעשה מאמצים כדי שתהיה השגחה או יהיה שיתוף פעולה עם המשטרה, כפי שהדבר נעשה בהרצלייה, שם מערכת היחסים בין תחנת המשטרה המקומית לבין המקלט היא פשוט לדוגמה מכל בחינה שהיא.

מאיר שטרית: אתה יכול לבקש מ"בזק" להתקין מתקן אזעקה שיזעיק את המשטרה.

תמר גוז'נסקי: יש שם פעמון מצוקה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת מ' פרוש שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בעיתון "המודיע" מיום ט"ו בטבת התשנ"ג (8 בינואר 1993) ומיום י"ז בטבת התשנ"ג (10 בינואר 1993) פורסם, כי יהודים שעלו להר-הזיתים לציון יום פטירת האדמו"ר מנדבורנה זצ"ל נרגמו באבנים על-ידי ערבים מהסביבה.

תמר גוז'נסקי: הם התלוננו על העדר אבטחה משטרתית, אף שנמסרה על עלייתם הודעה מראש.

תמר גוז'נסקי: אחד מהם איבד את הכרתו מפגיעת אבן.

תמר גוז'נסקי: כן נגרם נזק רב למכוניות ממטחי אבנים.

תמר גוז'נסקי: שמשות אוטובוסים נופצו, ובנס לא נפגעו הנוסעים.

תמר גוז'נסקי: ברצוני לשאול: 1.

תמר גוז'נסקי: האם חקרה המשטרה את הפגיעות כנ"ל?

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: מה העלתה החקירה והאם נעצרו חשודים במעשים אלו?

תמר גוז'נסקי: 3.

תמר גוז'נסקי: מדוע לא דאגה המשטרה לאבטחה, אף שנמסרה הודעה מראש על העלייה להר-הזיתים כנ"ל?

תמר גוז'נסקי: 4.

תמר גוז'נסקי: מכיוון שלאחרונה חוזרים ונשנים יידויי אבנים ופגיעות נגד משתתפים בהלוויות ונגד המגיעים להר-הזיתים, מה ייעשה כדי למנוע זאת?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 2.

משה שחל: טרם נעצרו חשודים, והחקירה בתיק נמשכת.

משה שחל: 3.

משה שחל: המשטרה דאגה לאבטחה, אולם אין אפשרות לאבטח את הציר לכל אורכו בעת ובעונה אחת ולמנוע כל יידוי אבן.

משה שחל: 4.

משה שחל: על הציר המוביל מבית-הקברות שבהר-הזיתים לעיר מתבצעת פעילות ביטחון שוטפת.

משה שחל: כאשר מתקבלת הודעה על אירוע העומד להתקיים במקום נעשה תיאום ומוגברת הפעילות באזור.

משה שחל: חבר הכנסת א' רביץ שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993):

משה שחל: אלמונים חיבלו אור ליום ט"ו בטבת בלילה במכוניות וברכוש של חרדים בשכונת מאה-שערים בירושלים, תוך שהם מותירים עקבות, שבהם הם מייחסים את מעשיהם למאבק נגד מחאת הציבור החרדי על חילולי הקברים בגבעה-הצרפתית.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם חקרה המשטרה את הפגיעות ברכוש כנ"ל?

משה שחל: 2.

משה שחל: מה העלתה חקירת המשטרה?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם נעצרו חשודים במעשים אלו ואילו צעדים ננקטו?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 2.

משה שחל: החקירה העלתה, כי חובלו שמונה כלי רכב על-ידי חיתוך הצמיגים והוצאת האוויר מהם, וכן על ארבע מכוניות נרשמו ססמאות עם ספריי שחור ובהן המלה "דתיים".

משה שחל: 3.

משה שחל: בשלב זה לא נעצרו חשודים.

משה שחל: החקירה בתיק נמשכת, גם במישור המודיעיני.

משה שחל: חבר הכנסת רע' כהן שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): השנה חלה עלייה מדאיגה במספר תאונות הדרכים, ונקבע "שיא" במספר ההרוגים והפצועים בכבישים.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: כיצד תפעל המשטרה כלפי השיעור ההולך וגדל של תאונות דרכים קטלניות?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם יש החמרה כלשהי בעונשים המושתים על נהגים העוברים עבירות כמו אי-ציות לתמרור "עצור" וחציית קו לבן?

משה שחל: אם כן – מה היא?

משה שחל: 3.

משה שחל: האם הפסילה המינהלית הוכיחה עצמה כאפקטיבית נגד עבירות חמורות?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: משטרת ישראל נערכת להתמודדות עם העלייה במספר תאונות הדרכים בכמה אופנים: א.

משה שחל: הרחבת משטרת התנועה הארצית גם למחוז הדרומי, שם חלה השנה העלייה הגדולה במספר ההרוגים; ב.

משה שחל: תגבור של 75 שוטרים בתחומי הערים בכל הארץ; ג.

משה שחל: במסגרת ועדת השרים לבטיחות בדרכים התקבלה לאחרונה החלטה לתגבור הערים ב-300 תקני כוח-אדם.

משה שחל: הנושא הועבר לטיפול במסגרת ועדה בין-משרדית, המורכבת ממשרד האוצר, משרד התחבורה ומשרד המשטרה.

משה שחל: 2.

משה שחל: ככלל, ענישה נקבעת על-ידי בתי-המשפט ולא על-ידי משטרת ישראל.

משה שחל: נציגי משרד המשטרה ומשטרת ישראל משתתפים בוועדה בין-משרדית, שהוקמה לאחרונה לבחינת החקיקה בנושא תעבורה וייעול הטיפול בנושא על-ידי בתי-המשפט.

משה שחל: בצוות שותפים משרד התחבורה ומשרד המשפטים.

משה שחל: במסגרת זו העביר משרד המשטרה את הצעותיו לשיפור ההליכים בבית-המשפט לשם הגברת ההרתעה כלפי הנהגים.

משה שחל: העבירות שצוינו בשאילתא גוררות פסילה מינהלית של רשיון הנהיגה ל-30 יום על-ידי קצין משטרה.

משה שחל: בשנה האחרונה נפסלו בדרך זו יותר מ-7,000 נהגים.

משה שחל: 3.

משה שחל: התשובה חיובית, והשימוש בכלי זה יורחב.

משה שחל: חבר הכנסת ס' טריף שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בתחילת חודש ינואר נערך מבצע על-ידי משטרת ישראל, שמטרתו טיפול בנגע האלכוהול בקרב נהגים.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם זה מבצע חד-פעמי, או שזו פעילות שבשגרה?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם כל שוטרי התנועה מצוידים באמצעים לבדיקת רמת האלכוהול בדם?

משה שחל: 3.

משה שחל: מה הוא אחוז הנהגים הנתפסים כעברייני תנועה בעודם שתויים, והאם יש עלייה במספר הנהגים הנוהגים תחת השפעת אלכוהול?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: משטרת ישראל מבצעת פעילות אכיפה שוטפת בנושא זה, אך גם מבצעי אכיפה מיוחדים, בעיקר בסופי שבוע ובסמוך לאירועים מיוחדים, שבהם יש חשש שאנשים מרבים בשתיית אלכוהול, כמו למשל באירועי הסילבסטר.

משה שחל: 2.

משה שחל: ברשות משטרת ישראל מצויים שני סוגי מכשירים לבדיקת אלכוהול: מכשיר ידני – 77 יחידות, ומכשיר נייח – הינשוף, ארבע יחידות.

משה שחל: המכשירים פרוסים בלשכות התנועה ובמשטרת התנועה הארצית.

משה שחל: בשנה הקרובה יירכשו מכשירים נייחים נוספים.

משה שחל: 3.

משה שחל: מתוך 1,390 נהגים שנבדקו במבצע האחרון נמצאו 16 נהגים שהיו תחת השפעת אלכוהול.

משה שחל: בשנת 1992 אירעו 227 תאונות דרכים שבהן היה מעורב נהג תחת השפעת אלכוהול, וזאת לעומת 131 תאונות דרכים ממין זה בשנת 1991.

משה שחל: עם זאת יש לציין, שמדובר ב-227 תאונות דרכים מתוך סך כולל של כ-20,000 תאונות דרכים.

משה שחל: חבר הכנסת רע' כהן שאל את שר המשטרה ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): אנו עדים לאחרונה לעלייה תלולה באלימות במקומות בילוי בארץ, ורק בסוף השבוע האחרון נרצח צעיר בפאב ושישה צעירים נפצעו מקטטות ומדקירות במקומות בילוי.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם ידוע למשטרה על החרפת תופעות האלימות הללו?

משה שחל: 2.

משה שחל: כיצד תטפל המשטרה בתופעות אלה?

משה שחל: 3.

משה שחל: מדוע לא מעמידה המשטרה שוטר או איש המשמר האזרחי ליד מקומות בילוי המועדים לאלימות?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 3-2.

משה שחל: משטרת ישראל הגבירה את סיוריה באזורי הפאבים והמועדונים השונים, ואנשי הסיור מבצעים חיפושים על גופם של חשודים, בהתאם לנסיבות.

משה שחל: יחידות הרישוי והנוער של המשטרה מבצעות בדיקות פתע בפאבים לבדיקת קיום תנאי הרשיון, ובהם: איסור מכירת משקאות משכרים לקטינים, איסור העסקת קטינים במקום, הגבלת כניסת עבריינים למקום ועוד.

משה שחל: כמו-כן מתבצעת פעילות מודיעינית.

משה שחל: לגבי הפאבים שבהם אירעו הפרות סדר, דקירות סכינים והפרת תנאי רשיון פועלת המשטרה לסגירתם ולהעמדת המעורבים לדין, לרבות בעלי הפאב.

משה שחל: המשטרה אינה מציבה שוטרים סטטיים בכניסות למועדונים, ובמקום מוצבים אנשי חברות שמירה, שתפקידם לקיים סדר במקום.

אסתר סלמוביץ: כבוד שר התקשורת ישיב על שאילתא מס' 271, מאת חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר התקשורת ביום י"ג בכסליו התשנ"ג (8 בדצמבר 1992): בימים אלו נקטה חברת "בזק" צעדים העלולים להביא לסגירת בית-הספר התיכון הפועל במסגרתה.

אסתר סלמוביץ: לבית-ספר זה יצאו מוניטין על יעילותו והישגיו, שהם מן הטובים בתחום החינוך הטכנולוגי.

אסתר סלמוביץ: זאת, על רקע פרסום הרווחים הגבוהים של החברה, ברבעון השלישי, שהסתכמו בכ-114 מיליון שקל.

אסתר סלמוביץ: ברצוני לשאול: 1.

אסתר סלמוביץ: האם הדברים ידועים למשרד התקשורת?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: אם כן – האם סגירת בית-ספר מצליח היא מחויבת המציאות?

אסתר סלמוביץ: 3.

אסתר סלמוביץ: האם הגיוני הדבר, כי בעוד הרווחים עולים, מצד אחד, בית-הספר ייסגר מצד שני? 4.

אסתר סלמוביץ: האם יש צורך בתמיכה ממשלתית בבית-הספר, על מנת להשאירו פתוח?

משה שחל: 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: הדברים ידועים למשרד התקשורת.

משה שחל: 2.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: סגירתו של בית-הספר אינה מחויבת המציאות, אולם נשאלת השאלה, האם השארת בית-הספר במסגרת חברת הבזק מחויבת המציאות.

משה שחל: חברת הבזק, שחייבת לפעול על-פי שיקולים כלכליים, טוענת שהיום חדל בית-הספר להיות המקור היחיד להכשרת כוח אדם מעולה בתחום הטלקומוניקציה והאלקטרוניקה, ולכן נשמט הבסיס לפעילות בית-הספר במסגרת חברת "בזק" ובמימונה.

משה שחל: עם זאת, ובעקבות פניית חברי הכנסת, יש בכוונתנו לפנות למשרד החינוך ולמשרד העבודה והרווחה, על מנת למצוא את הדרך להשאיר את בית-הספר תחת מסגרת מתאימה, כמו משרד החינוך והתרבות, ללא הנטל הכלכלי על חברת הבזק, תוך סיוע או נכונות של חברת הבזק בהדרכה, במורים ובהעברת המורים והמרצים של בית-הספר למשרד החינוך.

משה שחל: 3.

משה שחל: חברת "בזק" אינה מייעדת את רווחיה אלא למטרות כלכליות בלבד.

משה שחל: 4.

משה שחל: תשובה על שאלה זו ניתנה בהבהרה שבתשובה על שאלה מס' 2.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

עמנואל זיסמן: אדוני השר – א.

עמנואל זיסמן: אני מפנה את תשומת לבך לכך, שזאת שאילתא מ-8 בדצמבר 1992, כלומר למעלה מחודשיים עברו מאז.

עמנואל זיסמן: אני יודע שאתה אחד השרים שמשיבים מהר וביעילות ובזמן.

עמנואל זיסמן: תבדוק בבקשה מדוע רק היום יש תשובה על השאילתא הזאת.

עמנואל זיסמן: ב.

עמנואל זיסמן: אין להעלות על הדעת לסגור את בית-הספר הזה.

עמנואל זיסמן: זה בא לידי ביטוי גם בדבריך.

עמנואל זיסמן: קודם כול, לא סוגרים שום דבר בירושלים בירת ישראל, בוודאי לא בית-ספר מהסוג הזה, שגם קולט חניכים ממקומות אחרים בארץ, ועל-ידי זה הם גם מסיימים את בית-הספר ומגיעים לרמה טכנולוגית, וגם אולי נקלטים בירושלים.

עמנואל זיסמן: לכן, בקשתי היא שלא תסתפק במה שאמרת, שתעשה מאמץ עם משרד החינוך והתרבות ומשרד העבודה.

עמנואל זיסמן: יש לעשות כל מאמץ שלא לסגור את בית-הספר, אלא אם כן בית-הספר ימשיך במתכונת אחרת ובחסות אחרת.

אסתר סלמוביץ: תודה.

אסתר סלמוביץ: שר התקשורת, בבקשה.

משה שחל: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להשיב על השאלה הנוספת של חבר הכנסת זיסמן.

משה שחל: הסיבה לכך שהתשובה עוכבה היתה סדרה של בירורים שקיימתי עם הנהלת "בזק" כדי למנוע את סגירת בית-הספר.

משה שחל: כי העניין קרוב ללבי, ואני מתאר לעצמי מה המשמעות של הסגירה.

משה שחל: על כן היה צורך להביא לדיונים בהנהלת "בזק" את הדרישה שבית-הספר לא ייסגר, אלא אם כן תימצא מסגרת מתאימה שתחליף את המסגרת הנוכחית.

משה שחל: לכן, תנוח דעתך, לא אעמיד את בית-הספר בפני עובדה מוגמרת שהוא ייסגר לפני שיהיה מישהו שיהיה מוכן לקבל אותו לידיו.

משה שחל: הבעיה היא, כמובן, בעיה תקציבית, ואני אנסה לעזור בנושא הזה כדי שבית-הספר יוכל להמשיך לתפקד, גם אם המסגרת של "בזק" לא תהיה המסגרת הפורמלית שמנהלת אותו.

משה שחל: חבר הכנסת מ' שטרית שאל את שר התקשורת ביום כ' בכסליו התשנ"ג (15 בדצמבר 1992): לאחרונה נודע, כי "בזק" הורתה שלא לקלוט תלמידים חדשים לשנת הלימודים הבאה למכללת "בזק".

משה שחל: פירושו של דבר הוא סגירתו של בית-הספר, וזאת בטענה ש"בזק" היא חברה כלכלית, וקיום בית-הספר אינו כלכלי.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם ידוע למשרדך על כוונת "בזק" לסגור את מכללת "בזק"?

משה שחל: 2.

משה שחל: מה ייעשה בעניין זה?

משה שחל: 3.

משה שחל: מהיכן יקבל "בזק" בעתיד את אנשי המקצוע בתחומו?

משה שחל: 4.

משה שחל: האם יורה משרדך ל"בזק" לשנות את החלטתה?

משה שחל: 1.

משה שחל: הדברים ידועים למשרד.

משה שחל: 2.

משה שחל: כפי שאמרתי בתשובה על השאילתא של חבר הכנסת זיסמן, יש בכוונתי לבוא בדברים עם משרדי החינוך והתרבות והעבודה והרווחה על מנת שבית-הספר ימשיך לפעול תחת חסות אחרת.

משה שחל: 3.

משה שחל: חברת "בזק" תקבל ומקבלת גם היום את מירב אנשי המקצוע מקרב בוגרי בתי-הספר המקצועיים במדינה, מכללות ואוניברסיטאות.

משה שחל: 4.

משה שחל: התשובה שלילית, אם כי בתשובה על שאלה מס' 2 מצוינים ניצני פתרון לבעיה, וזה מה שחשוב.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני השר, אינני מסכים לניתוח האומר שהעלות הכלכלית ל"בזק" היא כזאת, שהיא מצדיקה את סגירת בית-הספר.

מאיר שטרית: אני יודע שבתי-ספר רבים בארץ ובעולם, בעיקר טכנולוגיים, הם גאווה של החברות הכלכליות, גם הטכנולוגיות.

מאיר שטרית: כך גם בארץ וגם בעולם.

מאיר שטרית: אני יכול להביא לך דוגמאות מיבנה הקטנה שלי, מפעל "אורמת" ומפעל "ארגמן" שמחזיקים בתי-ספר תעשייתיים, ובגלל זה לאורך שנים יש להם אנשי מקצוע מהשורה הראשונה, שהם מכשירים אותם בצורה טובה ביותר מזווית הראייה שלהם.

מאיר שטרית: מכללת "בזק" תמיד היתה מכללה, שבוגריה התגאו במקצועיותם בתחום הטלפונים והתקשורת.

מאיר שטרית: ובזמנו קיבל משרד התקשורת, ועכשיו חברת "בזק" – הם קיבלו בסופו של דבר אנשים מוכשרים מהרמה הראשונה, שעשו את העבודה בצורה הטובה ביותר.

מאיר שטרית: זה מחיר זול מאוד בהשוואה לקליטת אנשים מבחוץ, מה גם שזה חלק ששייך לחברה עצמה.

מאיר שטרית: גם כשהם מחזיקים היום את מכללת "בזק", משרד החינוך בכל מקרה משלם את שכר המורים; גם היום.

מאיר שטרית: העלות הנוספת ש"בזק" סופגת פירושה החזקת המבנים, הניהול של העניין, השקעה מסוימת בציוד נוסף, שנותן לאנשים באמת הכשרה מהשדה.

מאיר שטרית: כש"בזק" מקבלת את האנשים מהמכללות, היא לא מקבלת אותם עם ניסיון מעשי.

מאיר שטרית: היא צריכה להשקיע בהם הרבה מאוד כסף בתחילת הדרך, עד שהם לומדים לעבוד.

מאיר שטרית: אני חושב שאם עושים מאזן כלכלי צודק, לא יקרה ל"בזק" שום אסון אם הם ישקיעו קטע קטן מהרווחים שלהם, שהם כולם כסף שבא מהציבור, לטובתם של הרבה מאוד ילדים ואנשים שלומדים שם בתנאי פנימייה.

מאיר שטרית: זה נותן סיכוי להרבה מאוד ילדים שלא יגיעו למכללות.

מאיר שטרית: בפנימייה הזאת מתחילים מכיתה ז', והחניכים שגומרים את בית-הספר גומרים כטכנאי "בזק".

מאיר שטרית: אם יסגרו את בית-הספר, רבים מאוד מהילדים האלה ייפלו החוצה מהשורות.

מאיר שטרית: אפילו השיקול הזה צריך להיות מכריע כדי להכריח את "בזק" להחזיק את בית-הספר.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: שר התקשורת, בבקשה.

משה שחל: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת מאיר שטרית, שאינני דוגל בשיטה של להכריח מישהו לעשות דברים.

משה שחל: אני משתדל לשכנע.

משה שחל: ובכלל, חברת "בזק" היא חברה כלכלית, שפועלת על בסיס כלכלי בלבד, והשיקולים שלה הם כלכליים.

משה שחל: מה שקרה בפועל במשך השנים הוא, שבוגרים במקצועות אלה יש בכל בתי-הספר, האוניברסיטאות והמכללות הטכניות שבכל חלקי הארץ.

משה שחל: לא כל בוגרי בתי-הספר של "בזק" חוזרים לעבוד בחברה.

משה שחל: מבחינה מעשית, מספר הבוגרים לעומת מספר הנכנסים והמתקבלים לחברת "בזק" איננו מצדיק את החזקתו של בית-הספר.

משה שחל: אבל, כאמור, הודעתי לחברת "בזק", שאינני חושב להסכים לסגירת בית-הספר כל עוד לא יימצא פתרון למכללה הזאת, שמישהו ייקח אותה תחת חסותו, תוך נכונות של "בזק" להשתתף בהוצאה הכספית.

משה שחל: לדעתי, זה הדבר הנכון, שצריך לעשותו, ואני מקווה שאמצא את הפתרון המתאים לסוגיה הזאת.

מאיר שטרית: אני מקווה שהשר יודע, שהשנה לא רשמו תלמידים חדשים לבית-הספר.

משה שחל: אני יודע.

מאיר שטרית: לכן צריך לפעול פה מהר, כדי שלא לאחר את המועד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת א' סנה שאל את שר התקשורת ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בתאריך 28 בדצמבר 1992 התפרסמה בעיתון "חדשות" ידיעה האומרת, כי שר התקשורת הבטיח בכתב לעובדי "בזק" דרגה מלאה מעבר לקידום השוטף תוך שנתיים, ולפורשים – תנאי פרישה הזהים לאלה של פורשי ה"לביא" מהתעשייה האווירית.

מאיר שטרית: במכתב, שעליו חתום מלבדך גם שר האוצר וצילומו מופיע באותה ידיעה, אין אזכור להעלאה בדרגה, ומוזכרת השוואה לתנאי הפרישה בתע"א, אך ללא ציון מפורט של זהות תנאי הפרישה לאלה של עובדי פרויקט ה"לביא".

מאיר שטרית: ברצוני לשאול: 1.

מאיר שטרית: האם אכן מצויה התחייבות כזו לעובדי "בזק"?

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: האם ההתחייבות היא על דעת שר האוצר?

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: אם כן – מה הוא המקור התקציבי לתשלומים אלו?

משה שחל: 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: במסגרת דיון ביני לבין נציגות עובדי "בזק", שהתקיים ב-24 בדצמבר 1992, אמרתי: 1.

משה שחל: במסגרת הסכם השכר וההסכמות שבין ההנהלה לביניכם אפעל שתוענק דרגה מלאה מעבר לקידום השוטף לכל העובדים במהלך תקופה של שנתיים; 2.

משה שחל: בהמשך למסמך שר האוצר ושר התקשורת מיום 24 בדצמבר 1992 אפעל בכפוף לאישור רשות החברות הממשלתיות, כי תנאי הפרישה לעובדים יהיו דומים לתנאי הפרישה בתעשייה האווירית (הסכם ה"לביא").

משה שחל: 2.

משה שחל: התשובה שלילית.

משה שחל: התחייבות זו איננה על דעת שר האוצר וגם איננה מחייבת אותו, אלא היא ניתנת כהבטחה שלי כשר ממונה, ואני, במסגרת מגבלות הסמכות הניתנת לי, אפעל למימוש סיכום זה.

משה שחל: 3.

משה שחל: במידה שההתחייבות תמומש, מקורה התקציבי יהיה תקציב חברת "בזק", וזאת בכפוף, כמובן, לאישור דירקטוריון החברה, כפי שמצוין במכתב שעליו חתומים שר האוצר ואנוכי, וכן כפוף לאישור רשות החברות הממשלתיות, כפי שמצוין במכתבי שלי.

משה שחל: אוסיף ואומר, כי ראיתי זאת כדבר טבעי מבחינת תפיסת העולם שלי, שעובד שפורש יוכל לקבל פיצוי הולם.

משה שחל: ואני שלם, ללא ספק, עם ההבטחה, ואעשה כמיטב יכולתי כדי לממש אותה.

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת לחבר הכנסת סנה, בבקשה.

אפרים סנה: הבטחתו של שר התקשורת נעשתה לא רק בעל-פה אלא גם בכתב.

אפרים סנה: הוספת ואמרת, שאין לראות בה התחייבות שמחייבת את האוצר.

אפרים סנה: האם אפשר להבין מדבריך, שאף שמדובר בנייר, במסמך שחתום על-ידי שר בממשלת ישראל, אין לראות בזה התחייבות המחייבת את ממשלת ישראל, אלא הבעת כוונה מצד השר?

משה שחל: אומר כך: העובדים יודעים במפורש שזאת עמדתי האישית.

משה שחל: הדברים נאמרו בנוכחות נציג האוצר, ואמרתי שאני איאבק על העמדה שלי.

משה שחל: שנית, יש בנייר בדיוק מה שיש בו.

משה שחל: ולכן אין כאן מקום לספק.

משה שחל: אני גורס – וזה באמת עניין אישי של שרים, אבל כך נהגתי גם כשהייתי שר האנרגיה וכך אני נוהג גם היום – שבעניינים הנוגעים לעובדים הנמצאים במסגרת טיפול של משרד שאני מופקד עליו, המעורבות שלי היא מעורבות פעילה.

משה שחל: אינני יושב לקבל דיווחים.

משה שחל: בדרך כלל אני מנהל את המשא-ומתן בנוכחותי האישית.

משה שחל: לכן, חזקה עלי שכאשר נגיע לשלב של המשא-ומתן בנושא הפרישה, אני אעמיד את הדברים על עמדתי, כאשר ידוע לי שרשות החברות איננה מסכימה, וכאשר ידוע לי שעמדת האוצר שונה.

משה שחל: הדברים נאמרו בנוכחות העובדים, הם יודעים את הסיפור במלואו.

משה שחל: אני מקווה שאצליח בכל זאת להשיג את התנאים שהובטחו לעובדים, כפי שהבטחתי.

אפרים סנה: ברשותך, זאת הצהרת כוונה ולא התחייבות ממשלתית.

משה שחל: בבקשה?

אפרים סנה: זאת הצהרת כוונה שלך כשר הממונה, זו איננה התחייבות של ממשלת ישראל.

משה שחל: זו איננה התחייבות של ממשלת ישראל, זה נאמר כאן במפורש גם בתשובה שלי.

משה שחל: אני רק רוצה לומר כך: בעיני היא לא פחות מחייבת, היא בוודאי מחייבת אותי.

אפרים סנה: מחייבת אותך.

משה שחל: בוודאי, ואני לא מזלזל בזה.

אפרים סנה: גם אני לא.

אפרים סנה: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: אני אודה לאדוני אם יואיל לחזור לשאילתא מס' 447 של חבר הכנסת עמיר פרץ.

אסתר סלמוביץ: הוא יושב במליאה.

תמר גוז'נסקי: היושבת-ראש כה ליברלית.

משה שחל: אם היושבת-ראש תרשה לי: לי נדמה שעשו עוול לשאילתות, שהעבירו אותן לשעה הזאת.

משה שחל: אני חושב שמוסד השאילתות הוא אחד המוסדות החשובים ביותר והאחראיים ביותר בכנסת.

משה שחל: אם מישהו מקשיב לדברי – בעיקר כוונתי ליושב-ראש – אני מקווה שהוא ישעה את העונש הזה שהוא העניש גם את חברי הכנסת וגם את השרים בדחיקת פרק השאילתות לשעה כזאת.

עמנואל זיסמן: בעיקר כשחברי הכנסת נשארו לשמוע את התשובות אחרי הדיון המעניין במשרד החקלאות.

משה שחל: אדוני, ענייני החקלאות מעניינים, אבל לי נדמה שמהסיבה של התאורה הנוכחות היא דלה יותר.

משה שחל: אילו היו הפרוז'קטורים פועלים כאן, ייתכן שהנוכחות היתה מלאה.

משה שחל: יש לי לומר רק דבר אחד: לפנות לערוץ השני שיתחיל את השידורים מהשעה של השאילתות, אולי זה יועיל.

קריאה: – – –

משה שחל: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 447, ראה עמ' .)

אסתר סלמוביץ: שאלה נוספת?

אסתר סלמוביץ: אין.

עמיר פרץ: אני מודה לכם על שנתתם לי אפשרות לתת מעמד לשאילתא שלי, ואני מוותר על השאלה הנוספת.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לכבוד שר המשטרה.

אסתר סלמוביץ: (הצעת חבר הכנסת מ' שטרית)

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים כעת להצעות לסדר-היום והצעות חוק.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים להצעת חוק קפ"א – הצעת חוק הבזק (תיקון – העברת שידורי חוץ באמצעות לוויינים), התשנ"ב–1992.

אסתר סלמוביץ: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מאיר שטרית.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני מגיש בזאת לכנסת, שנקראת הצעת חוק הבזק (תיקון – העברת שידורי חוץ באמצעות לוויינים), התשנ"ב–1992, נועדה בעצם להסדיר את העניין של קליטת שידורי הלוויין בארץ באמצעות הטלוויזיה בכבלים.

מאיר שטרית: כידוע, מאז התחילה לפעול הטלוויזיה בכבלים – גם היא על-פי הצעת חוק שיזמתי בזמני, בכנסת האחת-עשרה – ישראל נמצאת בתחילתו של עידן הכבלים, ואזרחים בישראל קולטים היום בבתיהם, אלה שכבר חוברו לכבלים, כל משפחה, כ-40 ערוצי שידור שונים.

מאיר שטרית: מתוך 40 ערוצי השידור הללו, עשרות ערוצים נקלטים באמצעות לוויינים מארצות שונות בעולם.

מאיר שטרית: אני חושב שחוק הטלוויזיה בכבלים, שחוקק בזמנו בכנסת על-ידי, השיג את מטרתו בכך שפתח את ישראל לתקשורת העולמית, והוא מאפשר לאזרחי המדינה לקלוט מכלי ראשון ובאופן בלתי אמצעי שידורים בו-זמנית, כמו שהם משודרים בעולם: את ה-CNN – זו דוגמה קלסית – שמביא תמונות אמיתיות מכל שמתרחש בעולם, את 1-SKY, את 5-את ה-BBC, ועוד ועוד, כמעט מכל קצות העולם.

מאיר שטרית: במצב שנוצר, לדאבוני הרב, נקודות רבות עדיין לא הוסדרו, והחמורה שבהן היא העובדה, שהשידורים האלה נקלטים באופן פיראטי.

מאיר שטרית: איש לא הסדיר עד היום לא את זכויות השידור של תחנות הלוויין האלה, לא את זכויות היוצרים ולא את זכויות המבצעים בתחנות השידור האלה.

מאיר שטרית: יש סכנה – ואני רוצה להתריע, אדוני השר, על הסכנה – שארצות שמשדרות היום בכבלים, שקולטים אותן מהאוויר ללא רשות, יכולות באמצעים טכנולוגיים פשוטים יחסית להצפין את שידוריהן ולמנוע מהתושבים בארץ, בכל רגע שייראה להן, את קליטת השידורים בישראל באמצעות לוויינים.

מאיר שטרית: נוצר גם מצב אבסורדי בארץ, שמסתובבים הרבה מאוד מאכערים, שכל אחד מייצג כאילו איזו תחנת שידור בכבלים במקום כלשהו בעולם ומבקש תמורת זה שהוא מייצג אותה לקבל את זכויות השידור עבור אותה תחנה.

מאיר שטרית: יכול לקרות מצב הפוך, שלתחנות הטלוויזיה בכבלים לא תהיה ברירה והן ייאלצו לשלם טבין ותקילין לכל בעל זכויות שידור כזה כדי להבטיח את המשך השידורים.

מאיר שטרית: התוצאה: התשלומים האלה ייפלו גם הם על גב המנויים, שממילא משלמים, לטעמי, מחיר גבוה מדי.

מאיר שטרית: אני מבקש, אדוני, בהצעת החוק הזאת להסדיר את המצב, וההצעה נועדה להסדיר זאת בדרך שלא פוגעת בצורה כלשהי בממשלה.

מאיר שטרית: בהצעת החוק שלי אני מציע, שהמועצה לשידורים בכבלים, שהיא הגוף המפקח על שידורי הכבלים, תהיה מוסמכת, היא תהיה הגוף היחיד שאליו ניתן יהיה להפנות תביעות בקשר לתמלוגים עבור זכויות שידור, מבצעים ויוצרים.

מאיר שטרית: היא תקבע מה מגיע לכל אחד, היא תגבה אחוז מסוים מההכנסות של כל תחנת כבלים על-פי מספר המנויים, ותשלם פעם אחת בשנה לכל מי שמגיעים לו תמלוגים.

מאיר שטרית: היא הגוף היחיד שישלם.

מאיר שטרית: לממשלה העניין הזה לא עולה פרוטה, למועצה בכבלים זה לא יעלה פרוטה, והעניין מוסדר בצורה שמבטיחה שישראל תוכל להמשיך לקלוט את השידורים באמצעות לוויינים ובכבלים בלי שאזרחי ישראל יהיו תחת האיום, שמא מחר לא יקלטו או שמא ישלמו יותר כסף.

מאיר שטרית: אינני רואה שום סיבה, אדוני השר, שהממשלה לא תתמוך בהצעת החוק הזאת ולא תביא אותה לדיון מעמיק בוועדת הכלכלה, שם נדונה ההצעה לגבי הכבלים.

מאיר שטרית: אני מאמין שבדיון מעמיק, שבו ישבו נציגי המשרד, נוכל להגיע לדבר שייתן תשובה אמיתית על בעיה שהיא קונקרטית, ולדעתי גם חריפה מאוד.

מאיר שטרית: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת חוק זאת.

מאיר שטרית: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

אסתר סלמוביץ: אדוני שר התקשורת, בבקשה.

משה שחל: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה בחולשה שיש לי, קנאה שיש לי בחבר הכנסת שטרית, בראייה האופטימית שלו את הדברים.

משה שחל: אבל מה לעשות, נדמה לי שיש איזה שיבוש מקצועי בהיותי עורך-דין, שאני רואה גם את מה שנמצא מעבר להצעה, שנאמר בפשטות כי היא תפתור בעיה של תשלומים שבהם חייבים בעלי הזיכיונות של הטלוויזיה בכבלים – להעביר אותם אל כתפיה של הממשלה בהסדר כפי שמציע אותו חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: המועצה לכבלים.

משה שחל: המועצה לכבלים היא גוף ציבורי.

משה שחל: הדבר הוא פשוט מאוד, ואני אענה עליו: זה כמו שמישהו ממחה את החובות שלו למישהו אחר, כאשר אתה לא יודע את גודל החוב.

משה שחל: כי מי ערב לכך שאותם משדרים יסכימו לגובה האגרה שהמועצה תחליט לגבות?

משה שחל: אני מכיר את ההצעה.

משה שחל: כלומר, המוסיקה – חבר הכנסת מאיר שטרית יודע לשיר יפה – של ההצעה מוכרת לי היטב, והיא הובאה בפני כמה פעמים על-ידי בעלי הזיכיונות של הטלוויזיה בכבלים.

משה שחל: מה שמציע חבר הכנסת שטרית הוא הצעה, שעניינה קביעת הסדר של רשיון כפייה להעברה בזמן אמיתי של שידורי טלוויזיה שמקורם בחוץ-לארץ ואשר נקלטים בארץ באמצעות לוויינים.

משה שחל: חברי הכנסת, הבעיה מאוד מעניינת, כי מה שמתברר היום הוא, שהשמים פתוחים, משדרים, קולטים, ואז בא המשדר ואומר: יש לי זכויות, אתם גונבים ממני זכויות ולא משלמים.

משה שחל: היה אצלי, למשל, השגריר הרוסי – – –

מאיר שטרית: יש לו זכויות, אבל מסתובבים אנשים, מאכערים, ומבקשים כסף.

משה שחל: חבר הכנסת שטרית, אני בוודאי לא צריך להתערב.

משה שחל: אתה, בתפיסה שלך, צריך להשאיר את זה להסדר בין הצדדים, כי אם יש למישהו זכות, מה לממשלה שהיא תבוא ותגביל והיא תגיד – הזכות הזאת שלך שווה שקל אחד או 2 שקלים או 10 שקלים?

תמר גוז'נסקי: מה קורה במדינות אחרות?

משה שחל: אני תיכף אגיע לזה, הסוגיה באמת מעניינת.

מאיר שטרית: אפשר להעיר הערה, הערה אחת?

משה שחל: היושבת-ראש מנהלת את הישיבה, אני בוודאי לא אתערב.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

מאיר שטרית: הערה אחת.

מאיר שטרית: כפי שאתה יודע, ישראל קולטת שידורים מארצות שאין לנו שום קשר אתן.

מאיר שטרית: לדוגמה, אנחנו קולטים את ירדן, אנחנו קולטים את לבנון.

מאיר שטרית: אין לנו בכלל יכולת להגיע להסדר כלשהו אתן.

משה שחל: בעזרת השם, בקרוב נגיע.

משה שחל: חבר הכנסת שטרית, תהיה אופטימי.

משה שחל: אנחנו קולטים גם את אלג'יריה וגם את מרוקו.

משה שחל: שמתי לב, שבענייני כסף, חבר הכנסת שטרית, לגבולות אין כל משמעות.

משה שחל: למדינות האלה יש היום קרוב ל-40 ערוצים שמשדרים במסגרת לוויינים.

משה שחל: אתה רוצה שאני אקבע בחוק קביעה.

משה שחל: אם המשדר לא יסכים לקביעה הכספית שאני קובע אותה, הוא יכול לקדד את השידורים ולמנוע בכלל את שידורם.

משה שחל: מה רצו בעלי הרשיונות של הטלוויזיה בכבלים?

משה שחל: יש פתגם באנגלית שאומר זאת, אבל אני לא אצטט אותו.

משה שחל: מה שהם רצו זה להעביר את הנטל אל כתפי הממשלה, אל כתפי משלם המסים.

תמר גוז'נסקי: יש תביעות כאלה?

משה שחל: המון.

משה שחל: המון.

משה שחל: מדובר על הרבה כסף.

משה שחל: יש איומים, למשל, לא מוכנים לשדר שידורי ספורט.

משה שחל: חבר הכנסת שטרית, הלכתי לבדוק מה קורה בעולם.

משה שחל: הסתבר שיש הסדר כזה, כפי שאתה מציע.

מאיר שטרית: ודאי שיש הסדר.

מאיר שטרית: אני לא מציע מהאוויר.

משה שחל: חבר הכנסת שטרית, לאט לאט.

משה שחל: בארצות-הברית יש הסדר שנכשל.

משה שחל: הוא נחשב לאחד הניסיונות הלא-מוצלחים.

משה שחל: לארצות-הברית יש בכלל בעיה אחרת.

משה שחל: מי הן המדינות השכנות, מאין הן קולטות?

משה שחל: הבעיה אצלם איננה דומה לזו שלנו.

משה שחל: הלכתי לבדוק באירופה.

משה שחל: ההסדר האירופי נראה לי סביר הרבה יותר.

משה שחל: הלכתי לבדוק את הסוגיה בכיוון אחר, כדי לפתור את הבעיה בצורה מסודרת, והגשתי תזכיר הצעת חוק שעובר עכשיו לממשלה.

משה שחל: ההצעה שהציע חבר הכנסת שטרית לא מקובלת עלי.

משה שחל: דחיתי אותה.

משה שחל: היא מעבירה לממשלה ולכתפי הממשלה את הנטל שמוטל על מי שמשדר.

משה שחל: כפי שאמרתי, היום הגשתי תזכיר הצעת חוק לפתרון העניין בצורה אחרת לגמרי, לאחר שקיבלנו חומר מכל המדינות בעולם, עשינו בדיקה וקיימנו ישיבות רבות, לרבות פגישות רבות עם בעלי הזיכיונות בכבלים.

משה שחל: ההצעה שלי אומרת: יתנהל משא-ומתן בין בעלי הזיכיונות לבין המשדרים שיש להם זכויות.

משה שחל: אם המשא-ומתן הזה לא מגיע לסיום חיובי בין מוכר מרצון לקונה מרצון, פונים לשר.

משה שחל: אם אחד הצדדים פונה לשר ואומר: לא הסכמנו, לא הגענו לעמק השווה, השר ממנה מפשר.

משה שחל: המפשר משתדל להגיע להסכם בין הצדדים כדי לפתור את הבעיה.

מאיר שטרית: – – –

משה שחל: תן לי.

משה שחל: חבר הכנסת מאיר שטרית, אתה רוצה שהציבור ישלם כסף?

משה שחל: אני לא מוכן, עם כל הכבוד, שבעלי הזיכיונות לטלוויזיה בכבלים, שמרוויחים הרבה כסף, יעבירו את הבייבי הזה לכתובת אחרת.

משה שחל: אני לא מבין אותך.

מאיר שטרית: – – –

משה שחל: תן לי לגמור עד הסוף.

משה שחל: שמעתי אותך.

משה שחל: אני לא חושב שהממשלה צריכה להיות גורם מעורב בעניין הזה.

משה שחל: היא צריכה רק לעזור לצדדים להגיע להסדר.

משה שחל: העלות הכספית תהיה בין הצדדים, בינם לבין עצמם.

משה שחל: אם בפישור לא מגיעים להסכמה, יש דרג של בורר, וקביעתו מחייבת.

משה שחל: מה שהוא קובע חייבת הטלוויזיה בכבלים לשלם, וחייב המשדר להסכים להצעה.

תמר גוז'נסקי: ישדר לא-ישראלי, למה – – –

משה שחל: כי זה כדאי לו, הוא מקבל כסף.

משה שחל: אני גם החלטתי לקיים קונגרס בין-לאומי, כי העניין לא מוסדר מבחינה בין-לאומית.

משה שחל: החלטתי לקיים קונגרס בין-לאומי בחסות האו"ם.

משה שחל: כנראה הוא יתקיים בטבריה בקיץ הזה.

משה שחל: אני מזמין מראש את חברי הכנסת.

שבח וייס: רק לא ביום דיונים של הכנסת.

משה שחל: לא ביום דיונים של הכנסת.

משה שחל: זה יהיה בפגרה, אדוני היושב-ראש.

משה שחל: בשבועות הקרובים אני אביא לכנסת הצעה שתענה על הבעיה.

משה שחל: הצעתי לחבר הכנסת מאיר שטרית שיסתפק בתשובתי.

משה שחל: תהיה הצעת הממשלה, היא תובא לכנסת, יתקיים דיון.

משה שחל: אני חושב שההצעה שאני מדבר עליה נכונה הרבה יותר והולמת הרבה יותר את הבעיות שלנו.

משה שחל: לא רק זה, לנגד עיני גם האפשרות, שאכן ירדן ומצרים ישלמו לנו כסף ואנחנו נשלם להם כסף על בסיס של שידורים הדדיים, במסגרת שאני חוזה אותה לנגד עיני כאפשרות מעשית שיהיה שלום, ואכן גם השכנים יצטרכו לשלם לנו וגם אנחנו נצטרך לשלם להם.

משה שחל: אני מציע, אדוני היושב-ראש, אם חבר הכנסת מאיר שטרית לא מסתפק בתשובתי, להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

דב שילנסקי: אדוני השר, אני זוכר אותך כחבר כנסת פעיל מאוד.

דב שילנסקי: לא אחת שאלת את השרים: למה אתם לא מפרגנים לחבר כנסת?

דב שילנסקי: אני שואל: למה שזה לא ישתלב בהצעה שלך?

משה שחל: זה לא יכול להשתלב.

שבח וייס: חבר הכנסת שילנסקי, מכיוון שהשר היה חבר כנסת פעיל מאוד, והוא שריים, שר כפול פעיל מאוד – לכן הוא הסביר באריכות למה לא כדאי.

שבח וייס: חבר הכנסת שטרית, יש לך זכות תשובה.

שבח וייס: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר לך, אדוני השר, שאני פשוט מאוכזב מהתשובה שלך.

מאיר שטרית: אם כוונתך היא באמת לטובה, אני לא רואה סיבה שלא תעביר את הצעתי לוועדה.

מאיר שטרית: תוסיף על זה את ההצעה הממשלתית שלך.

מאיר שטרית: נדון בוועדה.

מאיר שטרית: אינני אומר: כזה ראה וקדש.

מאיר שטרית: אם יש לך מה לתקן בהצעה שלי, אני אשמח לשמוע, לא על בסיס שאתה פוסל הצעה, ואלוהים יודע מה הנימוקים.

מאיר שטרית: אני הלכתי לקראת הממשלה בעניין הצעת החוק הזו ודחיתי את העלאתה במשך חודשיים.

מאיר שטרית: פעם אחת ביקשה ועדת השרים לענייני חקיקה שאני אדחה בשבוע, דחיתי.

מאיר שטרית: ביקשה שבוע שני, דחיתי.

מאיר שטרית: בשבוע שעבר ביקשת שאדחה כי לא יכולת להיות פה, יכולתי לנצל את זה, דחיתי.

מאיר שטרית: אני לא מבין את ההיגיון ואת הנימוק שאתה מעלה.

מאיר שטרית: אני לא מציע שהעניין יעלה לממשלה, אפילו לא פרוטה.

מאיר שטרית: להיפך, מדאיג אותי שהעניין הזה יעלה בסופו של דבר לציבור.

מאיר שטרית: תחנות טלוויזיה בכבלים, כאשר ייאלצו לשלם בשביל להמשיך להעביר את השידורים, הם יעשו דבר אחד, יעלו את מחיר המנוי, וזה יעלה לציבור יותר כסף.

מאיר שטרית: אדוני השר, בסעיף 1(ז)(4) להצעתי נאמר: "המועצה תקבע בכללים את הקריטריונים על-פיהם היא תכריע במחלוקות באשר לחלוקת דמי התמלוגים ואת נוהלי הדיון וההכרעה במחלוקות אלה".

מאיר שטרית: אני נותן לך את מלוא חופש הפעולה, שהמועצה תקבע את התקנות שהיא רוצה בדרך שתבטיח שהממשלה לא תיפגע.

מאיר שטרית: למה להשאיר את זה פתוח באוויר?

מאיר שטרית: הרי אתה יודע שבמדינות אחרות יש בעיות עצומות.

מאיר שטרית: אני יודע, ואתה בוודאי יודע טוב ממני, שהיום, מול חברות הכבלים, מסתובבים בשטח, כפי שאמרתי, מאכערים רבים.

מאיר שטרית: אחד מסתובב עם תיק ואומר: אני מייצג את הלוויין הרוסי, אחר אומר: אני מייצג את הלוויין הגרמני, ואחר: אני מייצג את הלוויין X.

מאיר שטרית: אני רוצה כסף תמורת שידורים.

מאיר שטרית: לא תיתנו, נפעל נגדכם בבתי-משפט ובמקומות אחרים.

מאיר שטרית: אתה מחכה שהעניין יתפוצץ ואז הממשלה תגיש הצעה – שיהיה לכם לבריאות.

מאיר שטרית: עשיתם גיוס גדול כל כך, כאילו העולם עומד להתערער.

מאיר שטרית: מה קרה לכם?

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני השר, שזו יוזמת חקיקה שבאה לקדם נושא.

מאיר שטרית: בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית יש מרווח זמן גדול מספיק כדי לתקן מה שנראה לך נחוץ תיקון.

מאיר שטרית: אם כוונתך לטובה, אינני רואה שום מניעה שתעביר את הצעתי לוועדה.

מאיר שטרית: האנשים שלך ישבו בוועדה בכל מקרה ויביאו את ההצעה שלך.

מאיר שטרית: אני לא אומר על הצעתי: כזה ראה וקדש.

מאיר שטרית: אדרבה, אני פתוח לדיון.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, שאת ההצעה לטלוויזיה לכבלים הגשתי בזמני כחבר קואליציה נגד הממשלה.

מאיר שטרית: הממשלה התנגדה לה.

מאיר שטרית: היא עברה מכיוון שהיה לה רוב בכנסת.

מאיר שטרית: הממשלה הצטרפה להצעה ההיא בקטע האחרון, כי באמצע עשינו תיקונים, הרחבנו וסידרנו.

מאיר שטרית: אם הכוונה חיובית, למה לא לתת להצעת חוק, שבאה לפתור בעיה שאתה מודה שהיא קיימת, להתקדם?

מאיר שטרית: אם הגישה היא, שזו הצעת חוק שאני מציע והיא פוליטית ולכן היא לא תעבור, וזו גישה פוליטית, דרך הדיון הזאת לא מקובלת עלי לחלוטין, וודאי שאני אעמוד על הצעתי, אפילו אכשל.

מאיר שטרית: אתה יודע, בקואליציה ובאופוזיציה הדברים לעתים משתנים.

מאיר שטרית: כשהליכוד היה בממשלה, הוא קיבל לעתים החלטות שעכשיו אתם נגדן, וחבל.

מאיר שטרית: יום אחד אתם יכולים לעמוד במצב הפוך, שאנחנו נצביע אוטומטית נגדכם על כל דבר, צודק או לא צודק.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אדוני השר, בבקשה.

משה שחל: אדוני היושב-ראש, אני אחרון השרים שמתנגד להעביר הצעות חוק של חברי כנסת, ויעידו חברי כנסת מכל סיעות הבית, אופוזיציה וקואליציה, שמקבלים מכתבים ממני על תמיכה בהצעות חוק פרטיות שלהם.

משה שחל: חבר הכנסת מאיר שטרית, יש לי רק בעיה.

משה שחל: אני למדתי את ההצעה שלך, אני מקיים דיונים חצי שנה, ואני מתנגד לה מפני שהקונצפציה שלה מוטעית.

משה שחל: כל מוסד ממשלתי שיהיה מוסמך להחליט בדבר חלוקת תמלוגים תמיד יהיה צפוי לתביעות, ומה שעושים בעלי הזיכיונות לטלוויזיה שדיברו אתך, והם הניעו אותך להצעה – הם מעבירים את נטל החובה שלהם לשלם אל כתפיה של הממשלה.

משה שחל: יש לי הצעה טובה יותר.

משה שחל: אני אומר: רבותי, תסתדרו ביניכם.

משה שחל: אם לא תצליחו, הממשלה תעזור לכם על-ידי מנגנון שהיא מעמידה אותו לרשות הצדדים.

משה שחל: כל אירופה נוהגת כך.

משה שחל: אתה רוצה להעביר אלי את כל המאכערים האלה, שבמקום שיתדיינו עם בעלי הזיכיון שמקבלים כסף, שהם יבואו להתדיין עם הממשלה.

משה שחל: מדוע אתה נותן להם את הפריבילגיה הזאת?

משה שחל: לכן, אין כאן ולא יכולה להיות פשרה.

משה שחל: זו לא איזו הצעה שאני צריך ללמוד אותה, אני לא יודע עליה, ואני בא אליה.

משה שחל: ההיפך, למדתי אותה, סירבתי.

משה שחל: למה באו חברי הכנסת לאות סולידריות?

משה שחל: מפני שלא יעלה על הדעת, ששר שנותן תשובה לבעלי זיכיונות ימצא שמלתו איננה שווה כלום, אחרי שדיברתי אתם, על-ידי זה שיעבירו הצעת חוק בניגוד לדעתו.

משה שחל: לדעתי, כך קואליציה וממשלה צריכות לעבוד.

משה שחל: אם ממשלות קודמות, חבר הכנסת מאיר שטרית, לא פעלו כך – לכן הן ירדו מהשלטון.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אנחנו ניגשים להצבעה.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהצעת החוק שהביא לפנינו חבר הכנסת מאיר שטרית?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 6 בעד ההצעה להסיר את הצעת החוק מסדר-היום – 18 נמנעים – אין ההצעה להסיר את הצעת חוק הבזק (תיקון העברת שידורי חוץ באמצעות לוויינים), התשנ"ב–1992, מסדר-היום נתקבלה.

שבח וייס: שישה תומכים, 18 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: לפיכך אני מודיע, שהצעת החוק לא התקבלה – עד לסיבוב הבא.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: הסבתו של בית-ספר ממלכתי-דתי בבני-ברק

שבח וייס: אני מזמין את חברת הכנסת ענת מאור להעלות את הצעתה לסדר-היום מס' 1063 בנושא: הסבתו של בית-ספר ממלכתי-דתי בבני-ברק.

שבח וייס: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנושא של יחסי הגומלין בין בית-ספר חרדי לבין בתי-הספר החילוניים בבני-ברק הוא מעשה שראשיתו צודקת, בהיותו משקף בעיה אמיתית.

ענת מאור: אך תהליכו ואחריתו הם ראשומון של קיצוניות ואינטרסנטיות צרה.

ענת מאור: לפני שבועות מספר הגשתי שאילתא למשרד החינוך בנדון, ומשרד החינוך נתן תשובה מנומקת, רצינית, אחראית, שבה הוא מכיר בבעייתיות המספרית של בתי-הספר החרדיים, ובמיוחד זו של "בית יעקב", שבו מדובר, והוא התחייב לחפש פתרון.

ענת מאור: מנכ"ל משרד החינוך הגיע אישית לבני-ברק.

ענת מאור: משרד החינוך הגיש ארבע הצעות הוגנות לעיריית בני-ברק ולבית-הספר.

ענת מאור: גם הפנייה לבג"ץ מטעם בית-הספר היא לגיטימית.

ענת מאור: אך עתה – בעוד משרד החינוך הציע הצעה, שבית-הספר עצמו נענה לה, הסכים להתפשר והבין את השיקולים והמניעים של המשרד, הרי עיריית בני-ברק לא הסכימה לקבל את הפתרון, והיא עומדת בתביעתה החד-משמעית, שמשמעותה היא דחיקת תלמידים חילונים, שהם גם כן בני העיר, ולרשות המקומית יש אחריות להם.

ענת מאור: זה מעיד על כוונה נסתרת שהיא לא עניינית, והיא לא מתוך שיקול דעת חינוכי, אלא פגיעה רצינית באוכלוסייה החילונית שבעיר.

ענת מאור: חברי הכנסת, לטעמי זה מעלה שלוש סוגיות לדיון.

ענת מאור: האחת – יחסי הגומלין בין החינוך החרדי לבין החינוך הכללי.

ענת מאור: מאחר שיושב פה סגן השרה, אני אכוון את דברי אליך.

ענת מאור: אנחנו לא יכולים, לא רשאים ולא מעוניינים לפגום בעצמאות של זרם בחינוך שהוכר.

ענת מאור: אבל אם המשרד לא ידע לשמור על הגבולות ויאפשר לחינוך החרדי ליהנות מכל העולמות, זאת אומרת מצד אחד לרצות את כל הייחודיות ומצד שני לקבל את כל ההקצבות, התביעות והצרכים מהמדינה, אנחנו נחטא חטא גדול.

ענת מאור: ולכן, העמידה על הזכויות ועל הסמכויות של משרד החינוך היא יותר מאשר לגיטימית.

ענת מאור: הנקודה השנייה היא יחסי הגומלין בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות.

ענת מאור: לפני שבועות מספר היינו עדים לדיון שרק התחיל והוא נמשך בין המשרד לבין הרשויות המקומיות, בנושא האינטגרציה.

ענת מאור: אני חושבת שהמשרד מוכרח להיות ער, שככל שמדברים יותר על אוטונומיה, על ביזוריות, על הגדלת האחריות של ההורים, של הקהילה, של הרשות המקומית – אין פירושו של דבר אנרכיה וביטול הממלכתיות.

ענת מאור: נכון, לא ריכוזיות יתר של משרד החינוך, אבל בהחלט גישה ציבורית, גישה לאומית, גישה ממלכתית, המשולבת עם ביזוריות, זה צו הכרחי.

ענת מאור: אני מאוד מעריכה את המאמצים של משרד החינוך בעניין הזה, אני רק מציינת, שחשוב מאוד שהמשרד יקפיד על אותה גישה בכל המישורים, והדוגמה של אינטגרציה היא דוגמה חשובה מאוד לצורך דיוננו, כי זאת בדיוק דוגמה נוספת לכך שהשיקול הציבורי-הממלכתי הוא זה שמקנה את הזכות ואת הסמכות למשרד החינוך, ולא לרשויות המקומיות, שיש להן אוטונומיה בנושאים חינוכיים-פדגוגיים לוקליים, אבל לא בדברים שיש להם הקשר לאומי.

ענת מאור: לכן, זכותו וחובתו של משרד החינוך להעמיד את תביעותיו מול הרשות המקומית.

ענת מאור: הנקודה השלישית היא פלורליזם חברתי.

ענת מאור: אומנם הנושא הוא חינוכי, אבל אמרתי במפורש, שיש פה חשש של שיקול זר של עיריית בני-ברק.

ענת מאור: שכן אני רוצה להדגיש, שבית-הספר קיבל את ההצעה של משרד החינוך, ולכן זה מעלה את כל הסוגיה של פלורליזם חברתי ביישובינו.

ענת מאור: האם החרדים רוצים ליצור גטו מחודש?

ענת מאור: גטו שהיה סגור בגולה עכשיו יהיה כאן, באזורים, בערים שלמות?

ענת מאור: דמוקרטיה היא לא רק עמדת הרוב, היא זכויות לאוכלוסייה שהיא מיעוט, אם זה בחינוך, אם זה בחברה.

ענת מאור: לכן הכנסת צריכה לתת את כל הגיבוי גם למשרד החינוך וגם לאוכלוסייה החילונית שנאבקת במלוא העוצמה על הדברים הללו בבני-ברק.

ענת מאור: הם פונים אלינו, הם מביעים את חרדתם, שאם זאת תהיה חומה שתיפול, שממנה תהיה נסיגה בהמון תחומים אחרים, כמו שהיא כבר מתרחשת.

ענת מאור: אם כן, אני מגבה בהחלט את עמדת משרד החינוך.

ענת מאור: נשמע מסגן השרה איך הדברים עומדים היום, ואני מקווה שניתן תמיכה וסיוע לאוכלוסייה החילונית ולמשרד.

ענת מאור: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את סגן שרת החינוך והתרבות להתייחס להצעה.

מיכה גולדמן: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת ענת מאור, ההצעה שלך לא באה רק להביא את דבר ההורים והתלמידים בבתי-הספר בבני-ברק; אלה הדברים שצריכים להיאמר לכלל ישראל, שתפקידו של משרד החינוך והתרבות לתת חינוך לכלל ילדי ישראל, אבל, לא לאפשר לזרם כזה או לזרם אחר פגיעה בזרם המקביל לו.

מיכה גולדמן: אנחנו, משרד החינוך והתרבות, עשינו מאמץ גדול, ואני אתייחס לכך.

מיכה גולדמן: בית-הספר העירוני בבני-ברק על שם וולף נמצא במצוקת חדרים חמורה.

מיכה גולדמן: בית-הספר הנ"ל הגיש בג"ץ נגד עיריית בני-ברק ומשרד החינוך והתרבות, ותבע להעמיד לרשותו חדרים פנויים וריקים בבית-הספר הממלכתי "רמז", הסמוך.

מיכה גולדמן: שני בתי-ספר ממלכתיים – "הגבעה", שבו לומדים כ-200 תלמידים, ו"רמז", שבו לומדים כ-300 תלמידים – משוכנים במבנים שיש להם חדרי לימוד עודפים.

מיכה גולדמן: בשל השוני שבין אוכלוסיית מוסד "וולף", שהיא חרדית, לבין אוכלוסיית התלמידים מבתי-הספר "רמז" ו"הגבעה", שהם חילוניים, יש קושי אמיתי לפתור בעיה זאת.

מיכה גולדמן: מנכ"ל המשרד מטפל אישית בנושא, והוא קיים סדרה ארוכה של פגישות עם נציגי סמינר "וולף", נציגי בית-הספר "רמז", נציגי בית-הספר "הגבעה", נציגי הורים ונציגי ציבור, וכן קיים סיור במקום יחד עם ראש עיריית בני-ברק.

מיכה גולדמן: תביעת בית-הספר התיכון העירוני סמינר "וולף" לתוספת כיתות יכולה להתמלא בטווח הקצר על-ידי קבלת מבנה האגף הצפוני של בית-הספר "רמז" לשנת הלימודים התשנ"ד, כאשר במקביל הסכים ראש העיר לגשת מייד לבניית כיתות לימוד עבור בית-הספר בשטח ברמן, שיהיה מוכן לקראת שנת התשנ"ה.

מיכה גולדמן: אני רוצה להוסיף ולומר, שהמשרד הקצה תקציבים עוד בשנת 1991 ובשנת 1992, כדי לפתור את המצוקה המיוחדת של בית-הספר "וולף" ודומה לו.

מיכה גולדמן: לצערי הרב, עיריית בני-ברק לא מיצתה את שטחי הציבור שלה, שאותם היא זכאית לקבל מהיזמים שבונים בעיר בני-ברק ומפרישים קרקעות לטובת הציבור, קרקעות שאפשר לבנות עליהן כיתות לימוד, מוסדות חינוך חדשים.

מיכה גולדמן: אבל, כמו שהעלתה חברת הכנסת ענת מאור בדבריה, העובדה שקל מאוד ליצור מצב שבית-ספר ממלכתי לא יוכל להתקיים בבני-ברק, משרד החינוך והתרבות לא ייתן יד לכך, והוא יגן ככל האפשר על החינוך הממלכתי החילוני בבני-ברק.

מיכה גולדמן: החלטת ראש העיר לסגור בית-ספר יסודי ממלכתי נעשתה בניגוד להסכמת משרד החינוך והתרבות; זה צעד שהיה מנותק ממהלך הדיונים, הוא אינו נחוץ ואינו דרוש לא חינוכית ולא ארגונית.

מיכה גולדמן: מה עוד שלראש העיר אין סמכות לקבל החלטה כזאת ללא אישור מנהל המחוז של משרד החינוך והתרבות, ומנהל המחוז לא אישר ולא יאשר מהלך כזה, שאין בו צורך לאור האמור לעיל.

מיכה גולדמן: משרד החינוך והתרבות ממשיך לפעול על-פי הגישות והכיוונים שגובשו במהלך תביעת סמינר "וולף" בבג"ץ, אשר נציגיו הסכימו לקבל את האגף הצפוני מבית-הספר "רמז".

מיכה גולדמן: לפיכך אני מבקש מחברת הכנסת מאור להסתפק בהודעתי זו ולאפשר למנכ"ל המשרד להמשיך ולטפל בעניין.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגן שרת החינוך והתרבות.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת מאור, האם את מסכימה להסתפק בהודעת סגן השרה?

ענת מאור: מדוע לא להעביר את ההצעה לוועדת החינוך והתרבות?

מיכה גולדמן: אני אענה.

מיכה גולדמן: העברת הנושא לוועדת החינוך והתרבות תחייה מחדש אותם גורמים שינסו לנצל את הבמה, ולא נשיג את המטרה.

מיכה גולדמן: מנכ"ל משרד החינוך והתרבות נרתם באופן אישי, והוא פועל ויפעל כדי להגיע למטרה הנכונה, שאותה כולנו רוצים.

ענת מאור: אני מסכימה להסתפק.

אסתר סלמוביץ: את מסכימה להסתפק.

אסתר סלמוביץ: סגן שרת החינוך והתרבות ישיב – אני מבקשת ממנו לא לרדת מהדוכן – על שאילתא מס' 580 של חבר הכנסת בנימין טמקין.

אסתר סלמוביץ: איננו – לפרוטוקול.

מיכה גולדמן: אני הייתי רוצה – – –

אסתר סלמוביץ: אתה רוצה, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת ב' טמקין שאל את שרת החינוך והתרבות ביום י"ח בשבט התשנ"ג (9 בפברואר 1993): לאחרונה פורסם דבר מעצרו של מפקח בכיר במשרד החינוך במחוז הצפון, באשמת קבלת שוחד עבור שיבוץ וקידום מורים במשרד החינוך.

אסתר סלמוביץ: ידוע לי כי החקירה והמעשים מתייחסים לתקופה שבטרם כהונתך, אך ריבוי המורים שהתלוננו על סחיטה, איומים וקבלת שוחד לצורך קידום מעוררים כמה שאלות: 1.

אסתר סלמוביץ: האם אכן קיימת נורמה של מתן וקבלת שוחד לצורך קידום במחוז הצפון?

אסתר סלמוביץ: 2.

אסתר סלמוביץ: מה עושה משרד החינוך על מנת לעצור תופעה זו? 3.

אסתר סלמוביץ: האם ימוצה הדין עם המעורבים בפרשיות?

אסתר סלמוביץ: 4.

אסתר סלמוביץ: מה נעשה כדי להבטיח, שמינויי מורים ומפקחים ייעשו על-פי קריטריונים אקדמיים ולא על-פי פרוטקציה פוליטית או שוחד כספי?

מיכה גולדמן: חבר הכנסת בנימין טמקין איננו, אבל לנו חשוב להבהיר ולהביא לידיעת חברי הכנסת שנשארו כאן את התשובה על השאילתא, שקיבלה ביטוי תקשורתי כתוצאה ממעצרו של מפקח במחוז הצפון, אשר לגביו הוגשה השאילתא של חבר הכנסת בני טמקין.

מיכה גולדמן: לגבי השאלות של חבר הכנסת בני טמקין: המשרד יסייע למשטרה במקרים שבהם מגיע מידע פלילי על עובד חינוך, אם זה מורה, מפקח או מנהל בית-ספר, או כל איש אחר במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: מינוי מפקחים ומורים נעשה על-פי קריטריונים המאורגנים בתקנות עובדי ההוראה, ותופעות מסוג זה, אם ישנן ואם יתגלו, יש לעקור מהשורש ואף לתת להן פומבי למען יראו וידעו.

מיכה גולדמן: אני רוצה להוסיף ולומר, שהמשרד השעה את אותו מפקח, מאחר שהוגשה תביעה לבית-המשפט.

מיכה גולדמן: אנחנו פעלנו למעשה על-פי הנדרש ועל-פי המתבקש, והמפקח הושעה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגן שרת החינוך והתרבות.

אסתר סלמוביץ: (קריאה ראשונה)

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 3) (אגרות), התשנ"ג–1993, בקריאה ראשונה.

אסתר סלמוביץ: יציג את החוק חבר הכנסת אברהם פורז, בבקשה.

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, חברת הכנסת מאור, בשעה מאוחרת זאת אני מתכבד להביא תיקון לפקודת הכלבת.

אברהם פורז: העניין הוא פשוט בתכלית.

אברהם פורז: הרשויות המקומיות בישראל גובות אגרות שונות עבור טיפול בבעלי חיים.

אברהם פורז: לעתים האגרה הנגבית על-ידי הרשויות גבוהה מדי וגורמת לכך שאנשים המחזיקים כלב נרתעים מלהחזיק, סליחה, לא נרתעים מלהחזיק את הכלב אלא נרתעים מלחסן אותו.

אברהם פורז: התוצאה היא, שמדי פעם בפעם פורצות מגפות של כלבת, נאלצים לבצע הרג והשמדה, דברים שהם לחלוטין לא סימפתיים.

אברהם פורז: מטרת הצעת החוק היא לאפשר לשר החקלאות לפקח על גובה האגרות שגובות הרשויות המקומיות במקרים אלה.

אברהם פורז: אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעביר אותה לוועדת הכספים, שכבר הכינה אותה לקראת הקריאה הראשונה, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם פורז: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם פורז.

אסתר סלמוביץ: כיוון שכל הדוברים שנרשמו לדיון בהצעה אינם, נעבור להצבעה על הצעת החוק.

אברהם פורז: אני מבקש להמתין.

אסתר סלמוביץ: אני ממתינה.

אברהם פורז: – – –

אסתר סלמוביץ: בבקשה, לפחות אתה.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים להצבעה בעד או נגד העברת הצעת החוק לוועדה, להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת הכספים.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

אסתר סלמוביץ: נא להצביע.

אסתר סלמוביץ: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 3) (אגרות), התשנ"ג–1993, לוועדת הכספים נתקבלה.

אסתר סלמוביץ: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת החוק הועברה לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אסתר סלמוביץ: הישיבה הבאה – מחר בשעה 16:00.

אסתר סלמוביץ: ישיבה זו נעולה.