ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 156, 1993-12-06 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שני, כ"ב בכסליו התשנ"ד, 6 בדצמבר 1993.

שבח וייס: אנחנו מארחים בישיבה זו את כבוד נשיא בולגריה, ד"ר ז'ליו ז'לב, ואת רעייתו, במעמד נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן ורעייתו.

שבח וייס: אנחנו מארחים בכנסת משלחת מכובדת מאוד שהגיעה עם נשיא הרפובליקה הדמוקרטית הבולגרית אלינו – שר החוץ, שרים, חברי פרלמנט, דיפלומטים, שגריר של בולגריה במדינת ישראל, וכמובן את אורחינו החשובים המכובדים – נציגים של כל זרועות השלטון במדינת ישראל, את חברי הכנסת לשעבר, שרים לשעבר ואת הקהילה המפוארת של יוצאי בולגריה בישראל.

שבח וייס: ברשותכם, אני מקבל בברכה חמה, בהוקרה ובהערכה את הנשיא ז'לה ז'לב.

שבח וייס: העם הבולגרי, עם העם הדני, כבש לו מקום ייחודי בתקופה הרת גורל, בתקופת האופל של מלחמת העולם השנייה, כאשר באומץ נדיר באותם ימים התייצב מול השלטון הנאצי, מול שליחיו של אדולף אייכמן, ולא אפשר את הסגרתה ואת השמדתה של יהדות בולגריה, למרות העובדה שבולגריה היתה אז בעלת-ברית של הנאצים.

שבח וייס: הדבר קרה אומנם באיחור מה, מכיוון שיהודי תראקיה ומקדוניה הוסגרו, ושני האזורים האלה היו תחת שלטון צבאי בולגרי.

שבח וייס: אך כאשר ואחרי שזה קרה, כאשר התחילה יוזמה של חקיקה גזענית נאצית-פאשיסטית אנטי-יהודית, פרץ מרי פרלמנטרי, בראשותו של סגן היושב-ראש פשב, בתמיכה של חלקים בפרלמנט, בתמיכה רחבה של המוני הבולגרים, רוב האינטלקטואלים, ובתמיכה גלויה של הכנסיה הבולגרית.

שבח וייס: זאת לדעת וזאת לזכור, שלא מעט צלבים באירופה הכבושה הפכו צלבי קרס, וזאת היתה תקופה של השתיקה הרועמת של ממלא-המקום וגם של מנהיגים של קבוצות נוצריות אחרות, לא רק קתוליות.

שבח וייס: לכן העמידה המיוחדת של הכנסייה הבולגרית גם היא ראויה לשבח.

שבח וייס: בבולגריה התקיימה קהילה יהודית מאות בשנים.

שבח וייס: יש גם ידיעה היסטורית על כך שאחד מהמלכים שלה נשא אשה יהודייה.

שבח וייס: אנחנו אוהבים סיפורים אלה בעיקר כאשר יש להם המשך ברור בהתנהגות השוטפת של בני אותו עם, של אהדה, של יחסים טובים.

שבח וייס: בולגריה נאבקה על קיומה הייחודי והאוטונומי, על התפר שבין שתי אימפריות, הביזנטית והעות'מאנית, בתפר שבתוך המתיחות הגועשת של ריב דתות ותוך כדי מאבק על עצמאותה, ובעיקר בעת קונגרס ברלין, כאשר נפלו החלטות חשובות מאוד לגבי היחס ליהודים.

שבח וייס: בולגריה העצמאית אימצה אותן וקיימה אותן.

שבח וייס: לנו יש, כמובן, גם עניין ביחסים מדיניים עם בולגריה.

שבח וייס: באמצע שנות ה-80 התפתחו שוב יחסים טובים עם המדינה הבולגרית, אחרי שנים של שלטון קומוניסטי רודני אשר התנכר גם לישראל, ולא אחת, אפילו בקרב אומה כל-כך לא-אנטישמית, תחת מסווה של אנטי-ציונות, גרם להתפשטות של רעיונות אנטישמיים.

שבח וייס: אנחנו שמחנו מאוד כשבולגריה עברה את המהפכה הדמוקרטית.

שבח וייס: שמחנו על חידוש היחסים ועל הרחבתם.

שבח וייס: לעניין זה תרמו ממשלות ישראל, ראשי ממשלות, שרי חוץ, מאמצע שנות ה-80.

שבח וייס: נשיא המדינה, ראשי ממשלה, שרי חוץ ביקרו בבולגריה.

שבח וייס: היתה לי הזכות לייצג גם אתכם בנאום בפרלמנט הבולגרי במלאות 50 שנה למפעל האנושי של הצלת יהדות בולגריה.

שבח וייס: הנשיא ז'לב, יש לו מעמד מיוחד בחוויה הזאת כאחד החשובים שבין הלוחמים לדמוקרטיזציה של השלטון בבולגריה.

שבח וייס: בספרו האנטי-פאשיסטי המובהק הוא ביקר בעקיפין את הרודנות הקומוניסטית המיוחדת לבוגריה באותה עת.

שבח וייס: אני רוצה לומר, שבבולגריה יש גם היום, למרות כל מה שהיה, ייצוג דמוקרטי הולם ונבחר של שמאל וימין.

שבח וייס: לצד הליברלים יש גם מפלגה סוציאליסטית שעוברת תהליך מאוד דמוקרטי.

שבח וייס: אנחנו מלווים בהתעניינות ובאהדה את התהליכים האלה.

שבח וייס: ולסיום, אני רוצה לומר לנשיא ז'לב, לרעייתו, לאורחים המכובדים שלנו מבולגריה, שאנחנו מתגאים ביהדות הבולגרית, אשר על כ-50,000 בניה ובנותיה עלתה לישראל, השתתפה בבניית עצמאותה ובפיתוחה, משולבת באופן מרנין ומיוחד בכל החברה ובכל הפעילויות של החברה הישראלית: בחקלאות, בתנועות השיתופיות והקיבוציות והמושביות, באמנות, בתיאטרון, במחזאות, במדע הרפואה, במדעים מדויקים, בכל סוגי המדעים, בעריכת-דין, במוסיקה, בספורט.

שבח וייס: אין תחום שאין בו אותות חיוניים של הקהילה המרנינה והמרתקת הזאת, שזוכה למידה רבה מאוד של אהבה מצד כל חלקי העם.

שבח וייס: וברוח זו אני מקבל את הפמליה המכובדת בברכת "ברוכים הבאים".

שבח וייס: אני מזמין את ראש ממשלת ישראל לשאת דברי ברכה.

יצחק רבין: כבוד נשיא בולגריה והגברת ז'לב, כבוד נשיא מדינת ישראל והגברת ויצמן, פמליית נשיא בולגריה, יושב-ראש הכנסת, כבוד הנשיא לשעבר הרצוג, אשר ערך ביקור רשמי כנשיא המדינה בבולגריה, חברי הכנסת, נציגי הקהילה הישראלית מיוצאי בולגריה, ברוכים הבאים לירושלים, בירתו הנצחית של עם ישראל ולבו של העם היהודי.

יצחק רבין: ביומיים שאתה ואתם עושים במחיצתנו שמעתם בוודאי פעמים רבות שבחים על בני עמך, בני העם הבולגרי, אשר נחלצו לעזרת העם היהודי בימי האפלה של השואה.

יצחק רבין: אין זה מקרה שאנו חוזרים כה הרבה על כך בדברנו אליך ואליכם.

יצחק רבין: השואה רובצת כענן על חיינו כאן, כצל שאינו עובר, ומדי דברנו בה אנו נזכרים עד כמה העם היהודי, שהלך אל המשרפות, היה בודד, נטוש ועזוב באותן שנים מרות.

יצחק רבין: אנו, בני העם היהודי, זוכרים ונזכור לעולם את הבודדים שהושיטו יד, את המעטים שנחלצו לעזרה.

יצחק רבין: מקום של כבוד בהיסטוריה היהודית שמור אצלנו לעם הבולגרי ולגיבוריו, בהם גם ששילמו בחייהם, אשר חילצו את מרבית יהודי בולגריה מתוך התופת, אך 13,000 מהם לא זכו לכך ונספו במחנות ההשמדה.

יצחק רבין: על בני העם הבולגרי שעשו במלאכת קודש זו אפשר להחיל את דברי המשורר הבולגרי חריסטו בוטב שאמר: "הנופל בקרב על חופש ודרור, יחיה לעולם מדור לדור".

יצחק רבין: אדוני הנשיא, אם לא היתה לנו הזדמנות עד כה לומר לך, לומר לבני עמך, הנה הדברים לפניך: בשם בני העם היהודי, בשם אזרחי מדינת ישראל, אנו מוקירים את אומץ לבכם, את נדיבות

יצחק רבין: כם בשעת צרה, ואומרים לכם מעומק הלב: תודה.

יצחק רבין: אדוני הנשיא, בולגריה וישראל מקיימות קשרים ככל העמים – קשרים דיפלומטיים, תרבותיים, מסחריים.

יצחק רבין: אנו נוסעים אליכם, אתם באים אלינו.

יצחק רבין: אך מעבר לקשרים היומיומיים, מעבר לשגרה, יש משהו ייחודי ביחסים שבין סופיה לירושלים.

יצחק רבין: מקורו של הייחוד הזה הוא בקהילה הבולגרית הגדולה בישראל, זו שנענתה בראשית שנות ה-50 לקריאתו של דוד בן-גוריון ועלתה, רובה ככולה, לישראל.

יצחק רבין: קהילה יהודית בת 1,300 שנים, שהביאה עמה לביתנו את ההיסטוריה העשירה, את אוצרות התרבות, ובעיקר – את חום הלב, את המתינות, את שמחת החיים, את הסימפתיה.

יצחק רבין: אני מזמין אותך למסע ברחובות יפו, אני מזמין אותך למסע אל השפה, הריחות, הצבעים.

יצחק רבין: יהיה זה, מבחינתך, מבט אל הבית, וזו אחת הסיבות, אם לא העיקרית, לקרבה המיוחדת שבינינו.

יצחק רבין: אני מזמין אותך לראות איך עשרות אלפי בני בולגריה היהודים השתלבו ונקלטו בישראל בכל מערכות החיים.

יצחק רבין: דורות של ישראלים, לאו דווקא מבני העדה הבולגרית, גדלו בארץ עם קולותיה הצלולים של מקהלת "צדיקוב" ובעיטות הכדורגל של קבוצת "מכבי יפו".

יצחק רבין: יוצאי בולגריה הם חלק מאתנו בממשלה, בכנסת, בחיים הפוליטיים, בצבא, בתרבות ובספורט; שלא לדבר על המטבח הבולגרי שהשתלט, בחלקו, על שולחן האוכל בישראל.

יצחק רבין: היחסים המדיניים בין בולגריה לבין ישראל ידעו מורדות ועליות.

יצחק רבין: היו תקופות של שפל, אך התעוררותו של העם הבולגרי לחיים חדשים, לחיים של דמוקרטיה, פתחה פרק חדש בין סופיה לבין ירושלים.

יצחק רבין: אנו חותמים ונחתום עוד ועוד הסכמים.

יצחק רבין: אנו נלמד מכם, ונשמח לסייע לכם, ככל יכולתנו.

יצחק רבין: את הימים הבאים, את השנים הבאות, נקדיש להעמקת היחסים בכל תחומי הפעילות והחיים.

יצחק רבין: מצדנו זו הבטחה שיהיה לה כיסוי אמיתי.

יצחק רבין: רבותי הנשיאים, אורחים, חברי הכנסת, אנו שמחים בביקורך היום בביתנו ומקווים כי בימים הבאים שתהיה כאן עמנו תתרשם מייחודה של מדינת ישראל: מדינה שהגשימה חלום, מדינה שקלטה מיליונים, מדינה שבנתה להם בית, מדינה שנלחמת יום-יום על חייה, ובעצם ימים אלה מושיטה גם יד לשלום, במאמץ כן לשים קץ לאיבה השלטת באזורנו כבר מאה שנים.

יצחק רבין: במאמץ הזה, בקרב הזה על השלום, אנו זקוקים לתמיכה, לסיוע ולעצה טובה, ונשמח לראות את בולגריה בשורה הראשונה, הידידותית, של אותן מדינות אשר נותנות לנו יד ושואפות כמונו לשלום ולביטחון.

יצחק רבין: אדוני נשיא בולגריה, בשובך לביתך קח נא אתך את המסר שלנו, מסר של ידידות וקרבה שאנו חשים כלפי העם הבולגרי, ומסר של שלום ותקווה מעם שכה רוצה לראות ראשיתו של עידן חדש בחייו.

יצחק רבין: תודה לך על ביקורך אצלנו וברוכים הבאים בביתנו.

יצחק רבין: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: אני מודה לראש הממשלה.

שבח וייס: אני מזמין בזאת את חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברי ברכה.

בנימין נתניהו: כבוד נשיא בולגריה והגברת ז'לב, כבוד נשיא המדינה והגברת ויצמן, כבוד נשיא המדינה לשעבר מר חיים הרצוג, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת נכבדים, אדוני הנשיא, ביקורך בישראל מסמל נקודת מפגש היסטורית בין שני עמינו.

בנימין נתניהו: הקשר החיובי, הטבעי, בין העם היהודי ובין העם הבולגרי נקטע באופן שרירותי על-ידי שלטונו החולף של הקומוניזם באירופה.

בנימין נתניהו: נפלה בחלקי הזכות, בזמן שהותי כשגריר באו"ם, לחדש את הקשר בין שתי מדינותינו, בפגישה הראשונה שנערכה בין שגרירי ישראל ובולגריה לאחר עשרות שנים.

בנימין נתניהו: עכשיו, לאחר כמעט כעשור שנים, השתנה העולם שינוי רב: הקרח של המלחמה הקרה נמס, ובולגריה, כמו מדינות אחרות, חופשייה לחדש את קשריה עמנו.

בנימין נתניהו: בבואנו לחדש ולטפח קשר זה נסתייע בקהילת עולי בולגריה בישראל, מן העליות המסורות, החמימות והמוכשרות ביותר שהגיעו לארצנו.

בנימין נתניהו: אבל נוכל גם להסתייע לא פחות בהתנהגות הנהדרת של העם הבולגרי בהצלת יהודי בולגריה בימי מלחמת העולם השנייה.

בנימין נתניהו: לקח גדול טמון בהתנהגות זאת.

בנימין נתניהו: שכן, אי-אפשר להבין את התפשטותה של האנטישמיות לאורך הדורות, ובייחוד בימי הביניים ובתקופה החדשה, בלי להבין את התלות המוחלטת של האנטישמיות במסכת הכזבים חסרי הרסן והגבול שהוטחו נגד עמנו, העם היהודי.

בנימין נתניהו: כשרוצים להתיר את דמו של עם, חייבים להציגו תחילה כקיבוץ מאוס, מסוכן או מושחת, שיש להקיאו מן החברה האנושית.

בנימין נתניהו: ללא שיטפון הכזבים שהרעיפו הנאצים על היהודים, ספק אם היתה השואה מתאפשרת.

בנימין נתניהו: אילולא הצליחו הנאצים לשכנע המוני גרמנים ולא גרמנים, שהיהודים הם גזע נחות ותת-אנושי הרומס בבהמיות את כל זכויות האדם של הגויים, לא היו מצליחים לגייס את שיתוף הפעולה ממאות אלפי אנשים, שבלעדיהם לא היה אפשר להניע את גלגלי ההשמדה.

בנימין נתניהו: אנו יודעים שבאותו קומץ מדינות באירופה, שבהן לא התקיים שיתוף פעולה כזה, רוב היהודים אכן ניצלו.

בנימין נתניהו: המקרה של דנמרק, כמובן, ידוע היטב.

בנימין נתניהו: שם הכריז המלך, שאם יוכרחו היהודים לשים טלאי צהוב על בגדיהם, גם הוא ישים טלאי כזה על בגדו.

בנימין נתניהו: העם הדני, שהונהג על-ידי מלך כזה, הבריח בהצלחה את יהודי דנמרק לשבדיה, ועל-ידי כך הציל אותם מהשמדה.

בנימין נתניהו: פחות ידוע בעולם – אני אומר בעולם, לא פה בארצנו – אבל לא פחות נעלה, והגיע הזמן שיהיה לא פחות מוכר בעולם, הוא המקרה של בולגריה, שבו האליטה הבולגרית כולה התגייסה כאיש אחד כדי להתנגד למדיניות האנטישמית הרשמית שנכפתה על בולגריה על-ידי גרמניה.

בנימין נתניהו: כך, למשל, איגוד עורכי-הדין הבולגרים ואיגוד הסופרים הבולגרים תקפו את החוקים האנטי-יהודיים כ"פגיעה קשה ביותר בחברה הבולגרית".

בנימין נתניהו: ראש הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית תיאר את החקיקה הזאת כ"רעם ביום בהיר" וארגן לה התנגדות חריפה.

בנימין נתניהו: דין-וחשבון גרמני תיאר את סירובם של הבולגרים למלא את הצווים האנטישמיים כנובע – "מחוסר מעש של המשטרה וחוסר התלהבות מוחלט מצד רוב העם הבולגרי".

בנימין נתניהו: אבל חשוב במיוחד הוא ההסבר שנתן השגריר הגרמני בסופיה לממונים עליו בברלין.

בנימין נתניהו: הוא הסביר להם, ש"הציבור הבולגרי לוקה בחוסר הבנה של הבעיה היהודית במונחים היסטוריים".

בנימין נתניהו: אבל, לא "חוסר הבנה" היה כאן אלא הבנה עמוקה מצד הבולגרים לגבי הכוונות והמגמות האמיתיות של גרמניה.

בנימין נתניהו: סירובה העקשני של הנהגת בולגריה, של המחנכים, הסופרים, הכמרים והפוליטיקאים להפיץ את השקר והדיבה הנאציים נגד היהודים הוא שהביא לתוצאה הידועה: רוב יהודי בולגריה ניצלו, אף-על-פי שלא היתה בקרבתה של בולגריה מדינה כשבדיה שאפשר היה להבריח את היהודים הנתונים בסכנה אליה.

בנימין נתניהו: העם הבולגרי עצמו, בכוחותיו שלו ובהפגנה יוצאת מן הכלל של רצונו, מנע את השואה בבולגריה.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, הדוגמה המופלאה של בולגריה צריכה לשמש את העולם כולו גם היום.

בנימין נתניהו: שכן, ההתקפות על העם היהודי לא פסקו מאז השואה, הן רק לבשו צורה אחרת.

בנימין נתניהו: במקום "יהודי" אומרים היום "ציוני"; במקום "מרעילי בארות" אומרים היום "כובשים רומסים"; במקום "סוחטי דמם של ילדים נוצרים אומרים היום "רוצחי ילדים".

בנימין נתניהו: והעם הזה, שנאבק על פיסת אדמתו הקטנה, שבה התקבצו ניצוליו מאותה שואה נוראה, צריך גם בימינו לא רק להדוף מדי יום גלים של התקפות רצחניות אלא גם להדוף את נחשולי השקר והשטנה הנלווים להתקפות אלו, כשמטרתם אחת: לנשל אותו מאדמתו ולשלול ממנו את זכויות היסוד המוקנות לכל עם בארצו.

בנימין נתניהו: בתולדות התקופה החדשה ובתולדות העם בכלל לא היתה התקפה דומה על עמדתו המוסרית של עם כלשהו בארץ אבותיו, כמו מתקפת ההכפשה המתנהלת בימינו נגד העם היהודי ותנועתו הלאומית.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, אתה בא לישראל בימים שההתקפות הללו נמשכות, בשעה שהטרור הפלשתיני גואה, אבל בהבדל חשוב אחד לעומת שנים עברו.

בנימין נתניהו: טרור זה אינו מסתייע עוד במשטרים הקומוניסטיים של מזרח-אירופה, ובכלל זה המשטר שהיה בבולגריה.

בנימין נתניהו: כי אותן מדינות שעברו ממשטרי העריצות לשלטון דמוקרטי, חדלו מייד לסייע לארגוני הטרור ולהפיץ את שקריהם.

בנימין נתניהו: לכן המלחמה בשקרים המופצים נגדנו היא חלק חיוני של מאבקנו, אבל היא גם חיונית להשגת שלום.

בנימין נתניהו: כי שלום שיושתת על סילופים או על הפנמת אשמות שווא שטופלים עלינו, שלום כזה סופו להתנפץ אל מול סלעי המציאות.

בנימין נתניהו: במאבק הקשה הזה שלנו להשגת שלום אמת, שפירושו שלום המבוסס לא על התעלמות מן המציאות אלא על הכרה בה; במאבק הזה נזכור ונוקיר את תרומתה הייחודית של בולגריה לפני חצי מאה שנים, כשהדפה בגאון את השקרים שהוטחו נגדנו והדליקה לפיד של אור וצדק בעולם של רשע ואפלה.

בנימין נתניהו: מבולגריה זו נשאב עידוד לא רק למאבקנו אנו אלא גם לאמונתנו, שהחברה האנושית מסוגלת להתעלות למרומי הצדק והטוב, אם רק תרצה בזאת.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת נתניהו.

שבח וייס: מורי ורבותי, יש לי הכבוד להזמין את נשיא בולגריה לשאת נאום בפני חברי הכנסת.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: לא יכולתי שלא לקבל את ההזמנה האדיבה לדבר בפני הכנסת בביקור רשמי ראשון זה במדינת ישראל.

שבח וייס: פורום זה מסמל את החוכמה ואת המסורת העתיקה של העם היהודי, ונוסף על כך, בהיותו פרלמנט מודרני הוא מסמל את השאיפות הדמוקרטיות של אזרחי ישראל החופשיים.

שבח וייס: לבולגריה היה קשר היסטורי מיוחד עם עם ישראל, שתחילתו בקיסרות הרומית ובזריחת הנצרות, כאשר יהודים רבים מצאו מקלט באדמותינו.

שבח וייס: אנו זוכרים את הביקורת שנמתחה על-ידי האפיפיור גריגורי השני נגד מלך בולגריה, איוון אסן השני, עוד במאה ה-13, על כך שנתן ליהודים מקלט בארצו.

שבח וייס: בשנת 1492 התיישבו יהודי ספרד רבים שגורשו מארצם בערים בולגריות והקימו את קהילותיהם שם.

שבח וייס: היה זה בעיר ניקופול שעל גדות הדנובה, שהרב יוסף קארו החל בה את עבודתו על ה"שולחן ערוך" המפורסם, יצירת מופת של התיאולוגיה היהודית, עבודה אשר הוא סיימה לאחר מכן בצפת.

שבח וייס: בזמן האחרון אנו חשים בצורך הולך וגובר להזכיר דוגמאות מן העבר הרחוק המוכיחות כי לעמים רבים, ובכלל זה ליהודים ולבולגרים, יש חלק בתרבות ובמורשת של אירופה.

שבח וייס: בולגריה וישראל הן מדינות בצומת דרכים.

שבח וייס: שתיהן שימשו כור היתוך למגוון מסורות תרבותיות והיסטוריות, אשר מהן התגבשה מקוריות יחידה וכמו-כן יש בהן שאיפה לשיתוף פעולה, לסובלנות ולהעשרה הדדית.

שבח וייס: כך כתב אליאס קאנטי, חתן פרס נובל לספרות, בספרו "זיכרונות מרוסה", עיר ילדותו: "לומר סתם כי זה בבולגריה היה נותן לך מושג לא מדויק של המקום המאוכלס גזעים שונים: בולגרים וטורקים, יהודי ספרד ויוונים, אלבנים, ארמנים, צוענים".

שבח וייס: ארשה לעצמי ציטוט נוסף, והפעם מדוחות שנשלחו לברלין על-ידי בקרלה, שגריר גרמניה בסופיה, בשנת 1943.

שבח וייס: הוא מסביר את המאמצים להציל את יהודי בולגריה מהגורל שפקד את אחיהם בשואה במונחי "המנטליות של העם הבולגרי, אשר חסרה את צלילות החזון האידיאולוגי שלנו.

שבח וייס: לאחר שגדלו עם ארמנים, יוונים וצוענים, הבולגרים אינם מתקשים כלל לחיות עם היהודים במידה שהיתה מצדיקה צעדים כלשהם נגדם".

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני נזכר בדברים אלה לא רק מכיוון שהשנה ציין הציבור בבולגריה, בישראל, בארצות-הברית, בממלכה המאוחדת ובמקומות אחרים את שנת היובל להצלת יהודי בולגריה והרכין ראש לזכרם של יהודי מקדוניה והמרחב האיגאי, אשר עברו דרך בולגריה בדרכם להשמדה.

שבח וייס: הרחמים והרוח הציבורית שהפגינו הבולגרים בשנים האפלות של מלחמת העולם השנייה מהווים דוגמה יקרה, שהיא השראה עבורנו, לדורות הצעירים יותר, הלומדים על אירועים אלה ב"יד ושם", במכון לזכר השואה בוושינגטון ובמקומות אחרים.

שבח וייס: הסובלנות היא תנאי מוקדם לדמוקרטיה, האנטישמיות מהווה שלילתה.

שבח וייס: זהו המסר של בולגריה לכל אירופה, ובמיוחד למועצת אירופה, אשר אמורה למנוע כל התחדשות של שנאת זרים ואנטישמיות באירופה.

שבח וייס: קשה למצוא אתגר גדול יותר מול הדמוקרטיות של מזרח-אירופה מאשר לאומנות פראית, שוביניזם, משוא פנים והקריאות ל"מדינות נקיות מבחינה אתנית".

שבח וייס: אומנם, זה רק חלק קטן מהבעיות הכרוכות במעבר לדמוקרטיה ולכלכלת שוק, אך בעיות אלה הן בשורש של סכסוכים חמורים והן עלולות לסבך עמים במלחמות ובמעשי איבה.

שבח וייס: נראה לי מיותר להרבות בדברים אל אזרחי ישראל על נושאים שכאלה.

שבח וייס: די לומר, כי אתם קראתם גן בירושלים על שמו של אנדרי סחרוב.

שבח וייס: התמוטטות המערכת הקומוניסטית שמה קץ לפילוג המלאכותי בחיים הבין-לאומים, קץ לחלוקת העולם למחנות ולגושים על רקע אידיאולוגי.

שבח וייס: עדיין אין אנו בטוחים כי בידנו המנוף הדרוש לביצוע השינוי, אך כיום העולם פתוח הרבה יותר לתקשורת מסוג חדש ומוכן לבחון דרכים חדשות של התפתחות חופשית.

שבח וייס: הגל האחרון של חידוש קשרים דיפלומטיים בין ישראל לבין רוב מדינות מזרח-אירופה מהווה דוגמה טובה וביטוי טבעי ליחסים בין-לאומיים חדשים, המשוחררים מכל אילוץ אידיאולוגי.

שבח וייס: ביום 3 במאי 1990 הסכימו בולגריה וישראל לחדש את הקשרים הרשמיים ביניהן, וכעת אנו יכולים רק לברך על החלטה זו מנקודת הראות הנשגבת של אירוע זה.

שבח וייס: היה צורך במבצע "סופת המדבר" כדי לטהר את האווירה במזרח התיכון.

שבח וייס: כמובן, אנו נתנו את מלוא תמיכתנו והבענו את הערכתנו העמוקה לאומץ הלב ולריסון העצמי שהפגינה ישראל באותם ימים.

שבח וייס: היה צורך באומץ רב עוד יותר מצד ממשלת ישראל כדי לעשות צעדים לקראת שלום ויחסי שכנות טובים: להשתתף בוועידת מדריד ובמשא-ומתן הרב צדדי והדו-צדדי שבא בעקבותיה; לחתום ולאשרר את הצהרת העקרונות מיום 13 בספטמבר 1993 עם הנציגים הפלשתינים; להציע דרכים חדשות של משא-ומתן לקראת הבנה עם שכנותיה הערביות.

שבח וייס: אנו מאמינים, כי גישתכם תמצא אוזן קשבת והדדיות בצד השני, כדי לפתור את סבך הניגודים.

שבח וייס: במדיניותה הפעילה של דו-שיח עם כל מדינות המזרח התיכון, בולגריה מוכנה לתרום כמיטב יכולתה להצלחת תהליך השלום, שהוא הדרך היחידה לשבירת מבוך המוסכמות ולהתגברות על האווירה העוינת אשר נוצרה במשך השנים בין המדינות המעורבות בסכסוך.

שבח וייס: אני מבטיחכם פעם נוספת, כי בולגריה רואה בקיומה ובביטחונה של מדינת ישראל מרכיב חיוני בכל הסדר במזרח התיכון, על סמך החלטות מועצת הביטחון 242 ו-338.

שבח וייס: אנו יודעים מה פירוש הדבר לבנות שלום כולל ומאריך ימים במזרח התיכון.

שבח וייס: זו משימה קשה ואצילה גם יחד.

שבח וייס: היא מחייבת גישה עקבית ומתוכננת היטב לקראת פתרון הבעיות הקשות הפוקדות כל עם, ובכלל זה פתרון צודק ומאריך ימים של הבעיה הפלשתינית.

שבח וייס: בולגריה מבינה היטב ומצטרפת למדיניות אזורית המכוונת אל שילוב האינטרסים הלאומיים עם השגשוג והיציבות של כל העמים השכנים.

שבח וייס: הבלקנים והמזרח התיכון רגישים מבחינה מדינית ובהם לא חל הכלל האומר "בחר בשכנך לפני שתבנה את ביתך".

שבח וייס: אנו מכירים היטב את המראה העצוב של קווי רכבת המנותקים בגבול, כמו בראש-הנקרה, ואנו יודעים כי כל גשר, ויהיה זה על נהר הירדן או על נהר הדנובה, בנוי כדי לגשר בין אנשים, בין שתי הגדות.

שבח וייס: מכאן רצונה הכן של בולגריה לתרום הלכה למעשה לבניית השלום, האמון ההדדי והשגשוג הכלכלי של המזרח התיכון, על-ידי השתתפות ישירה של פועלי בניין, מהנדסים ומומחים אחרים.

שבח וייס: גיאות כלכלית אפשרית רק בתנאי סחר חופשי, קשרים עסקיים וחילופי מידע, אשר פועלים בסופו של דבר נגד כל חרם כלכלי.

שבח וייס: מדינת ישראל היא מדינה סלעית, לא רק בגלל טבעה הגיאולוגי, אלא מפני שאבן ירדה מלבו של כל יהודי שהגיע הנה, והארץ הפכה גן פורח.

שבח וייס: עשיתם פלאים בחקלאות.

שבח וייס: הבולגרים היו גם הם גננים טובים, במיוחד לאורך נהר הדנובה.

שבח וייס: גנים פרחו בכל מקום שהתיישבו בו בולגרים.

שבח וייס: אנו נוכל לעשות רבות אם נתחלק בניסיוננו ובמסורותינו בתחום החקלאות.

שבח וייס: נוסף על כך, הרפורמה האגררית הסבוכה, שהתחלנו בה בבולגריה, עשויה לתרום רבות לשיתוף פעולה בינינו בעתיד.

שבח וייס: דבר נוסף: כאשר ישרור שלום לאורך זמן בין עצי הזית של גת-שמנים, יגדל וילך מספר התיירים והצליינים.

שבח וייס: כאשר אנו מעיינים ברישומי הדרך ובזיכרונותיהם של צליינים מהעבר, אנו מוצאים לעתים קרובות שבחים על קבלת הפנים במנזרים ובאכסניות-דרך בבולגריה, שאליהם באו צליינים לנוח בדרכם לארץ הקודש.

שבח וייס: יש בכך יסוד משותף נוסף של מורשתנו ההיסטורית והתרבותית הטובה, עם השלכות על ימינו אנו.

שבח וייס: בוריס שץ, אחד המייסדים של האקדמיה לאמנויות של סופיה בסוף המאה ה-19, הקים לימים את האקדמיה "בצלאל".

שבח וייס: קיימת רשימה ארוכה של סופרים, משוררים, אמנים, אשר ביכולתם לעצב ולקדם את קשרי התרבות בינינו, אם ניתן להם את התנאים לכך.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהמשך לשבוע זה, ייפגשו שרי החוץ של מדינות שיתוף הפעולה של הים התיכון בסופיה.

שבח וייס: אחד הנושאים שיהיה על סדר-היום הוא הענקת מעמד של משקיפה לישראל.

שבח וייס: בין שאר המסמכים הדו-צדדיים, יחתמו שרי החוץ של שתי מדינותינו על הסכם להגנה ולעידוד הדדי של השקעות, ואני מקווה שהוא יאושרר על-ידי הכנסת ועל-ידי אספת העם הבולגרית.

שבח וייס: יתר על כן, כעשירית מחברי הכנסת, ממגוון מפלגות פוליטיות, הקימו קבוצה לידידות עם בולגריה, אשר מתכוונת לקיים קשרים ישירים עם חברי פרלמנט בולגרים.

שבח וייס: הישיבות המיוחדות של אספת העם הבולגרית, שנשיא מדינת ישראל ויושב-ראש הכנסת נשאו בהן דברים, היוו אבני דרך חשובות בחיי הפרלמנט הבולגרי.

שבח וייס: ראוי לציין כי מר שבח וייס הקדיש את דבריו להצלת יהודי בולגריה.

שבח וייס: אני תקווה כי ישראל מוכנה להשתתף במלוא כוחה בתהליך המעבר אל דמוקרטיה וכלכלת שוק, הנמצא בעיצומו בכמה מדינות מזרח-אירופה, ובכללן בבולגריה.

שבח וייס: הניסיון שנרכש על-ידי מדינת ישראל מיום קבלת החלטה 181 ותפקידה בארגונים בין-לאומיים היום מהווים ראיה ניצחת לתמיכה יקרת הערך אשר המערב יכול וצריך להעניק למדינתנו, אשר בחרה בדמוקרטיה וביוזמה חופשית.

שבח וייס: אכן, ניתן לתאר תקופה קריטית זאת בהיסטוריה הבולגרית כעת של הכרעות.

שבח וייס: היום אנשים ועמים חייבים לבחור בערכים הנכונים בדרכי התפתחותם.

שבח וייס: לאחר שעשינו זאת, נוכל לשלב את מאמצינו על בסיס האינטרסים המשותפים, הידידות והאמון ההדדי השוררים בינינו, כמיטב המסורת המשותפת שלנו והבנתנו את פשר הטוב והרע, כדי לחדש את הגשרים העתיקים בינינו ולהקים גשרים חדשים.

שבח וייס: צודקים אתם באומרכם בעברית, כי אדם אינו מגיע סתם לירושלים, אלא עולה אליה.

שבח וייס: ראיתי זאת בבואי לכנסת, כדי להביא לכם את מיטב האיחולים של עמי.

שבח וייס: תודה על ההזדמנות שניתנה לי להיות כאן ועל סבלנותכם.

שבח וייס: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: רבותי הנשיאים, חברי הכנסת, אורחים חשובים, תם מעגל נשיאותי פרלמנטרי.

שבח וייס: הנשיא היוצא, חיים הרצוג, הופיע ונאם בפני האספה הפרלמנטרית של הדמוקרטיה הבולגרית, הנשיא ויצמן הזמין את הנשיא ז'לב למדינת ישראל, ובדרך זו זכינו אנחנו לברכתו.

שבח וייס: עכשיו הורחבו עוד יותר השערים לקשרים טובים ומשגשגים בין שתי המדינות והאומות שלנו.

שבח וייס: עוד מעט קט אנחנו נצא להפסקה.

שבח וייס: אודה לחברי הכנסת ולאורחים החשובים שיאפשרו לפמליה המכובדת לצאת, ולאחר מכן אנחנו נצא להפסקה של רבע שעה.

ש' יעקבסון: כבוד הנשיאים! (הישיבה נפסקה בשעה 16:47 ונתחדשה בשעה 17:05.

ש' יעקבסון: )

סאלח טריף: רבותי, חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח מחדש את ישיבת הכנסת.

סאלח טריף: אנחנו מתחילים בהודעה של סגנית מזכיר הכנסת.

סאלח טריף: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ש' כרם: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תקופת כהונה של מועצה ממונה), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הגבלת הזכות להיבחר) (תיקון – הגבלת זכות עובד רשות מקומית להיבחר), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק רמת-הגולן (תיקון – נוקשות החוק), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק הכותל המערבי ורחבתו, התשנ"ד–1993, של חברי הכנסת רן כהן וע' מאור; הצעת חוק לביטול הצנזורה, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון – תקופת כהונתם של רבני עיר), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק הפיצויים לתושבי יהודה, שומרון וחבל–עזה, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק חובות המטפל בחולי מחלת האיידס, התשנ"ד–1993, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, של קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות חולה מחלת האיידס, התשנ"ד–1993, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק פיצוי מפוני סיני (תיקון מס' 1), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק איסור מודעות תועבה, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק חינוך והסברה לנושא האיידס, התשנ"ד–1993, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – רוכשי מניות), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון), של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לתיקון לתיקון פקודת מס הכנסה (הוצאות טיפול בילדי עובדת), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת נסים זוילי; הצעת חוק משפחות ברוכות ילדים (חינוך ותרבות), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מקרקעין (תיקון – רכישה וחכירה), התשנ"ד–1993, של חברת הכנסת אסתר סלמוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח אבטלה חבר מושב עובדים), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק פקודת העיריות (תיקון – תקופת כהונת מועצה ממונה), התשנ"ד–1993,

ש' כרם: של חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (מספר בעלי חברה), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – פרסום תחום התמחות), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (תיקון), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יורם לס; הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – טופס הסכמה לתרומת איברים), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – קביעת שכר מינימום מעל קו העוני), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יורם לס; הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון – ביטול פטור מע"מ למוצרי טבק), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יורם לס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי קבורה), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת רון נחמן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון), התשנ"ד–1993, של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופש התארגנות פוליטית במוסדות חינוך על-תיכוניים, התשנ"ד–1993, של קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להבטחת האינטגרציה בחינוך, התשנ"ד–1993, של חברות הכנסת ע' מאור וד' איציק; הצעת חוק בית-קברות לחסרי דת, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לריכוז מיקומם של שרותי חירום, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – השעיית ראש רשות), התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יורם לס; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקופת התיישנות בעבירות מין במשפחה), התשנ"ג–1993, של חבר הכנסת אלכס גולדפרב וקבוצת חברי הכנסת.

ש' כרם: עוד אודיעכם, כי יושב-ראש הכנסת והסגנים החליטו בישיבתם היום להסיר מסדר-יומה של הכנסת הצעת חוק תגובת חובה לטרור – הענשה סביבתית, התשנ"ד–1993, של חבר הכנסת יוסף בא-גד, הצעה תתש"ע, משום שהיא כוללת סעיף גזעני במהותו.

ש' כרם: תודה.

סאלח טריף: תודה רבה לסגנית יושב-ראש הכנסת.

סאלח טריף: סגן שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתות בנושאי משרד הבינוי והשיכון.

סאלח טריף: בבקשה.

סאלח טריף: חבר הכנסת ד' צוקר שאל את שר הבינוי והשיכון

בחשוון התשנ"ד: ברצוני לשאול: 1.

בחשוון התשנ"ד: מה הוא המספר הכולל של יחידות דיור (במגזר הכפרי ובמגזר העירוני) הנבנות בכל אזורי יו"ש ועזה בשנת התקציב 1993?

בחשוון התשנ"ד: 2.

בחשוון התשנ"ד: כמה משכנתאות ניתנו בשנת התקציב 1993 למשתכנים בכל אזורי יו"ש ועזה (במגזר הכפרי ובמגזר העירוני), כמה מהן נועדו לאפשר בנייה עצמית ומה הוא הסכום הכולל שהושקע בנושא?

בחשוון התשנ"ד: 3.

בחשוון התשנ"ד: לכמה יחידות דיור בכל המגזרים בכל אזורי יו"ש ועזה אין ביקוש והן עומדות ריקות, ובעבור כמה יחידות דיור ריקות שילם משרד השיכון לקבלנים?

בחשוון התשנ"ד: 4.

בחשוון התשנ"ד: כמה הלוואות מקום ניתנו בתקופה האמורה בכל השטח של יו"ש ועזה ומה הוא הסכום הכולל שהוצא על נושא זה?

בחשוון התשנ"ד: 5.

בחשוון התשנ"ד: כמה יחידות בנייה נמצאות עתה בבנייה במעלה-אדומים וכמה מתוכננות לשנת התקציב 1994?

בחשוון התשנ"ד: 6.

בחשוון התשנ"ד: מה היה סך כל התקציב שהקצה משרדך לצורכי בנייה ביו"ש ובעזה ב-1993, ואיזה תקציב מתוכנן להוצאה בשנת התקציב 1994?

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשובה על שאילתא מס' 1745, של חבר הכנסת דדי צוקר: 1.

אלי בן-מנחם: המספר הכולל של יחידות הדיור הנבנות באזורי יש"ע, ללא קיבוצים, נכון לסוף אוקטובר 1993, הוא 4,629; מתוכן – 3,823 במגזר העירוני ו-806 במגזר הכפרי.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בשנת התקציב 1993 מימשו 1,384 משתכנים את זכאותם להלוואה לדיור באזורי יש"ע.

אלי בן-מנחם: מתוכם 864 ביישובי הבנייה העירונית ו-520 בבנייה הכפרית.

אלי בן-מנחם: 114 נועדו לבנייה עצמית.

אלי בן-מנחם: הסכום התקציבי שהושקע – 129.4 מיליוני שקלים.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: במגזר העירוני ביש"ע – 1,538 דירות ריקות, מתוכן 710 נמכרו למשרד השיכון.

אלי בן-מנחם: במגזר הכפרי – 3,236 דירות ריקות.

אלי בן-מנחם: בעבור כולן שילם משרד השיכון.

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: ב-1993 ניתנו 366 הלוואות מקום ביש"ע; הוצאה תקציבית של 26.2 מיליון שקל.

אלי בן-מנחם: 5.

אלי בן-מנחם: ביישוב מעלה-אדומים נמצאות 260 יחידות דיור בבנייה.

אלי בן-מנחם: 120 יחידות נוספות מפרוגרמות 1992-1990 לא הוחל בבנייתן.

אלי בן-מנחם: בשנת התקציב 1994 מתוכננות לבנייה כ-1,800 יחידות דיור.

אלי בן-מנחם: הערה: ביישובים העירוניים של יש"ע נכללו גם היישובים מעלה-אדומים, אפרת וביתר.

דוד צוקר: לא ניתנה תשובה על שאלה מס' 6.

סאלח טריף: שאלה נוספת יש?

דוד צוקר: לא.

סאלח טריף: אלו התשובות.

סאלח טריף: אם יש לך שאלה נוספת, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אני מצטער, חבר הכנסת דדי צוקר, אין לי תשובה על שאלה מס' 6.

אלי בן-מנחם: את התשובה תקבל בכתב.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחבר הכנסת דדי צוקר לגבי שאלה מס' 6.

דוד צוקר: אדוני סגן השר, אני מבין שעל שאלה מס' 6 תיתן לי תשובה בכתב.

דוד צוקר: זה בסדר.

דוד צוקר: אני רוצה רק לשאול את סגן השר לחוות דעתו.

דוד צוקר: על-פי הנתונים שאתה אמרת פה, האם זה יהיה נכון לבוא ולומר, שהממשלה הנוכחית ממשיכה בתנופת בנייה והתיישבות ביהודה ובשומרון?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת צוקר, הממשלה לא ממשיכה בתנופה.

אלי בן-מנחם: הממשלה ממשיכה את אשר היה.

אלי בן-מנחם: מה שעשינו, הפסקנו את הלוואות המקום לתושבים ביהודה ובשומרון.

אלי בן-מנחם: לצערי, גם בשנת 1994 נמשיך להשקיע כספים ביהודה ושומרון, גם תשתיות וגם סיום, בהמשך להחלטות הממשלה.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת צוקר, אני מודה לך.

סאלח טריף: סגן שר הבינוי ישיב על שאילתא מס' 1796, של חברת הכנסת דליה איציק.

סאלח טריף: בבקשה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש – – –

סאלח טריף: סליחה, אני לא ראיתי את גברתי.

סאלח טריף: הגעת ממש עכשיו.

סאלח טריף: נתחיל בתשובה לחברת הכנסת דליה איציק.

סאלח טריף: חברת הכנסת ד' איציק שאלה את שר הבינוי והשיכון ביום י"א בחשוון התשנ"ד (26 באוקטובר 1993): אפיון ודירוג הרשויות המקומיות לפי הרמה החברתית-הכלכלית של האוכלוסייה ב-1992 הם עניינה של עבודה שפרסם לאחרונה משרד הבינוי והשיכון (האגף לשיקום שכונות).

סאלח טריף: ירושלים מדורגת על-פי מדד זה במקום ה-68 מתוך 96 רשויות מקומיות במגזר היהודי.

סאלח טריף: מדד זה יש בו כדי להשפיע על תקציבים הניתנים לעיר.

סאלח טריף: דירוגה של ירושלים במקום גבוה יפגע בה מאוד.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: מדוע יש שינוי כה גדול בין המדד שפרסם משרדך לבין זה שפורסם על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשרד הפנים?

סאלח טריף: בפרסום "אפיון הרשויות המקומיות לפי הרמה הכלכלית-החברתית של האוכלוסייה" מדורגת ירושלים במקום ה-31.

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: מדוע לא היתה במדד שפורסם התייחסות לירושלים כעיר מעורבת (72% יהודים ו-28% ערבים)?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: כיצד חושב המדד, כאשר חלק מנתוני האוכלוסייה הערבית לא הובא בחשבון?

סאלח טריף: 4.

סאלח טריף: מדוע לא נבדקו גם תלמידים ערבים הזכאים לתעודת בגרות (כאלה הלומדים במערכת חינוך פרטית) ומדוע לא הושלמו נתוני האבטלה במגזר הערבי בירושלים (כאלה שלא מקבלים דמי אבטלה)?

אלי בן-מנחם: תשובה על שאילתא מס' 1796 של חברת הכנסת דליה איציק: 1.

אלי בן-מנחם: ההסבר להבדל בין תוצאות מדד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ובין תוצאות המדד שהתפרסם על-ידי משרדנו, מקורו בשתי סיבות: א.

אלי בן-מנחם: נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מתבססים על נתוני מפקד 1983, גם אם התפרסמו מאוחר יותר, ואילו הפרסום של משרדנו, בשיתוף משרד הפנים, מתייחס לשנת 1991; ב.

אלי בן-מנחם: קיימים הבדלים בהרכב המשתנים שהיוו בסיס לחישוב שני המדדים.

אלי בן-מנחם: עם קבלת הנתונים העדכניים מהביטוח הלאומי, בכוונתנו לעדכן את המדד שחושב על-ידינו לשנת 1993.

אלי בן-מנחם: 3-2.

אלי בן-מנחם: הנתונים הדמוגרפיים, החברתיים והכלכליים המתייחסים לירושלים ולערים מעורבות אחרות מתייחסים לכלל האוכלוסייה, יהודית ולא-יהודית כאחת, ונכללו לפיכך בחישוב.

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: מערכת החינוך הפרטית במגזר הערבי במזרח העיר ירושלים אינה מדווחת למשרד החינוך על תוצאות בחינות הבגרות, ולפיכך אין נתונים אלה כלולים בחישוב.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחברת הכנסת דליה איציק.

דליה איציק: אדוני סגן השר, אני מודה לך על התשובה.

דליה איציק: אני מוכרחה להגיד לך, שנדמה לי שגם אתה תסכים אתי, שאין עיר שההרכב הדמוגרפי שלה הוא כל כך מסובך כמו ירושלים.

דליה איציק: והקטע הנורא הזה, כל פעם להיווכח מחדש איך בעיר, שהופכת להיות עיר בירה של מדינת ישראל, עלול מאוד להיות מצב שיהיה שם ראש עירייה חרדי; בעיר שבעצם לא קיבלה הכרה על-ידי ציבור גדול מאוד בסמלים שמייצגת עיר בירה.

דליה איציק: ההגירה הגדולה מאוד של יהודים ושל צעירים מן העיר הזאת היא בעיקר בגלל מחירי הדירות.

דליה איציק: האם יש בדעת

דליה איציק: כם לעשות משהו בעניין הזה, להקל על הצעירים כדי שלא יברחו למקומות אחרים, לעשות משהו דרסטי?

אלי בן-מנחם: משרד הבינוי והשיכון ער לבעיה הקשה של השכבות הבינוניות והחלשות גם בירושלים.

אלי בן-מנחם: לצערי, בעבר בנתה הממשלה הקודמת בעיקר בשטחים, בהתנחלויות, מעבר ל"קו הירוק" ובאזורי פיתוח מרוחקים, שבהם יש שכונות שלמות ריקות.

אלי בן-מנחם: בערים כמו ירושלים, תל-אביב, חיפה, חדרה ובת-ים ובאזורים שהמצוקה בהם קשה לא פתרנו בעיות של דיור.

אלי בן-מנחם: כל אתרי הקרוונים הוקמו בעקבות מה שקרה במדינה.

אלי בן-מנחם: משרד הבינוי והשיכון מתכוון להתחיל בשנת 1994 בבנייה מסיבית של דירות זולות לחיילים משוחררים, לזוגות צעירים וותיקים ולעולים חדשים.

אלי בן-מנחם: ומדובר גם בירושלים, גם בתל-אביב ובכל מישור החוף ובמקומות שכואב.

אלי בן-מנחם: לא נבנה בתים במקומות שאין מי שיגור בהם, אלא במקומות שיש בהם צורך בבתים כאלה.

אלי בן-מנחם: ואני מתכוון גם לירושלים.

אלי בן-מנחם: אינני יכול לתת לך פרטים מדויקים על איזה מגרש, אבל הכוונה היא להקים הרבה מאוד יחידות דיור, כדי להביא גם לחיסול אתרי הקרוונים, כפי שהבטיח השר לפני הרבה מאוד זמן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד מגן כבר העיר לי על כך, מדוע אתרי הקרוונים לא מחוסלים.

אלי בן-מנחם: גם שם אנחנו עובדים, אבל בעיקר בקרב העולים החדשים.

אלי בן-מנחם: בשנה זו אנחנו מתכוונים לבנות כ-12,000 יחידות דיור לזוגות צעירים ולזכאים אחרים, עולים חדשים, כדי להוריד את הלחץ וכדי להשאיר את הירושלמים בירושלים, כי האינטרס של כולנו, גם של הממשלה, לדאוג לכך שבני ירושלים ימשיכו לגור בירושלים ולא יצטרכו לנהור למקומות אחרים, או לרדת למקומות אחרים.

דליה איציק: אדוני סגן השר – – –

סאלח טריף: לא, אין שאלות נוספות.

אלי בן-מנחם: אני דיברתי על שנת 1994, ואנחנו כבר ב-1994.

סאלח טריף: סגן שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 1783, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

סאלח טריף: חברת הכנסת נ' בלומנטל שאלה את שר הבינוי והשיכון ביום י"א בחשוון התשנ"ד (26 באוקטובר 1993): במרכז הקליטה בשכונת גילה בירושלים מתגוררות משפחות עולים ומחוסרי דיור בתנאים קשים.

סאלח טריף: סכום של מאות אלפי שקלים הוקצב על-ידי "עמידר", כדי לאטום את הדירות כנגד רטיבות.

סאלח טריף: אם העבודה לא תתבצע בקרוב, ייגרם סבל רב לאנשים רבים, בהם קשישים, תינוקות וחולים.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: מתי תתבצע עבודת האיטום?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: האם נכון הדבר שדעת מומחים היא שאתר מרכז הקליטה אינו ראוי כלל לשמש כאתר דיור קבע?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: אילו צעדים נוקט משרדך להתמודדות עם מכלול הבעיות הקשורות למרכז הקליטה בגילה?

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, תשובה על שאילתא מס' 1783, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: חברת "עמידר" תבצע את עבודות האיטום בחודש אפריל 1994.

אלי בן-מנחם: לשם כך הוקצו המשאבים התקציביים.

אלי בן-מנחם: לצערנו, לא ניתן לבצע עבודות אלו במשך החורף.

אלי בן-מנחם: למרות התשובה המשונה הזאת, לדעתי כסגן שר הבינוי והשיכון, פניתי שוב ושאלתי: מה התשובה הזו?

אלי בן-מנחם: מה יקרה עם האנשים בחורף הקרוב?

אלי בן-מנחם: הובטח לי על-ידי אנשי המקצוע והמהנדסים, שבמקרים דחופים הדירות ישופצו כבר עכשיו שיפוץ מהיר, לא סופי, כי הבעיה היא – וחבל שלא עומד כאן מהנדס – שהיסודות רעועים והקירות זזו זה מזה, וצריך להשקיע הרבה מאוד עבודה, עבודת הנדסה.

אלי בן-מנחם: התקציב אושר, ובאפריל 1994 יחלו, אבל המשרד גם ידאג לכך, שבמקרים דחופים הנושא יטופל מייד כבר בחורף זה.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: לדעתנו, כל הליקויים במבנה נתונים לתיקון.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: המשרד קיבל לאחרונה את ההחלטות הבאות: א.

אלי בן-מנחם: לבצע עבודות איטום בתפרים של המבנה ולקרות את המרפסות במטרה למנוע רטיבות; ב.

אלי בן-מנחם: לאכלס שש-שבע דירות במקום בחברי הקיבוץ העירוני של התק"ם, שיבצעו עבודה קהילתית במקום; ג.

אלי בן-מנחם: לבצע סקר בין תושבי המקום לבדיקת נכונות לרכישת הדירות, כפי שאנו עושים גם במקומות אחרים; ד.

אלי בן-מנחם: להוריד את רמת שכר הדירה בהתאם למחירי השוק, כי שכר הדירה המשולם הוא גבוה מאוד, ואנחנו בודקים ומחפשים את הדרך להוזילו כדי שהאנשים הגרים שם יוכלו להתמודד עם שיעור שכר הדירה.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נעמי בלומנטל: לגבי תשובתך בקשר לשכר הדירה, שיש נכונות להוריד את רמת שכר הדירה, הייתי רוצה לדעת: מתי יזכו התושבים עצמם שזה יתממש?

נעמי בלומנטל: כי לעת עתה הם משלמים שכר דירה גבוה מאוד יחסית.

נעמי בלומנטל: ואני הייתי רוצה שהתשובה תהיה יותר קונקרטית – מתי?

נעמי בלומנטל: איך הם יכולים לפנות?

נעמי בלומנטל: וכן הלאה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת בלומנטל, הבעיה דומה לבעיה של דיירי אתרי הקרוונים בכל הארץ.

אלי בן-מנחם: גם שם קבעו את גובה שכר הדירה בהתאם למקום האתר.

אלי בן-מנחם: כלומר, אם אתה נמצא בתל-אביב, דרשו 650 שקל לחודש – חבר הכנסת דוד מגן, זה עוד מהשלטון הקודם, אני לא מדבר על השלטון הזה – כאשר בבאר-שבע דרשו רק 100 שקל או 150 שקל.

אלי בן-מנחם: אני טענתי במשרד השיכון, כאשר נכנסתי לתפקיד, שעני שגר בקריית-שלום דומה לעני שגר בבאר-שבע, אין לו אפשרות לשלם.

אלי בן-מנחם: עשינו הסדר מיוחד לגבי כל דיירי הקרוונים, הוותיקים וגם העולים, כדי להקל עליהם וכדי שכל אדם שגר יהיה גם זכאי.

אלי בן-מנחם: לצערי, בגלל מה שקורה במרכז הקליטה בירושלים, הוא לא נכלל בהסדר הכללי.

אלי בן-מנחם: אני שאלתי מדוע אי-אפשר להכניס אותם להסדר הכללי, הכוונה היא גם למצב שבו אנשים יוכלו להתמודד עם שכר הדירה.

אלי בן-מנחם: אני לא יכול היום להגיד לך במדויק כמה, אבל אני מבטיח לך שאעשה הכול כדי שהם לא ישלמו יותר מאחרים, כי אני יודע מי אלה שחיים בקרוונים.

אלי בן-מנחם: 1795, 1810.

אלי בן-מנחם: מכירת דירות ביישובי צפון השומרון חבר הכנסת ר' איתן שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"א בחשוון התשנ"ד (26 באוקטובר 1993): נודע לי כי הורית להפסיק למכור דירות ביישובי צפון השומרון.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם מידע זה נכון?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – האם הפסקת מכירה זו היא חלק ממדיניות כוללת?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם מדיניות זו מעידה על תוכניות לוויתור על יישובים בצפון השומרון?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מ' פלד שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"א בחשוון התשנ"ד (26 באוקטובר 1993): בימים האחרונים קיבלתי פניות מספר מתושבי צפון השומרון האומרים, כי קיימת בשטח הוראה של משרדך, או אפילו שלך אישית, להפסיק למכור דירות ביישובי צפון השומרון.

אלי בן-מנחם: ההוראה אומרת עוד, כי מכירת הדירות תוכל להתבצע רק לתושבי המקום לצורך שיפור מגוריהם.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם אכן ניתנה הוראה שכזו ומכירת הדירות אכן הופסקה? 2.

אלי בן-מנחם: האם ההוראה תקפה רק לגבי יישובי צפון השומרון או שהיא תקפה לגבי יישובי יש"ע כולם?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם החלטת הממשלה על השארת ההתיישבות, גם בהסכם העקרונות, איננה מחייבת אכלוס הדירות שבנייתן הסתיימה זה עתה ביישובי יש"ע וחיזוקה של ההתיישבות שמדובר בה? 4.

אלי בן-מנחם: האם אינך מצדד בגיבוי ובעידוד של משרדך כלפי כל הקשור בהעמקת הבנייה ביישובי יש"ע כדי להבטיח את המשך קיומם, רווחתם וביטחונם לפי החלטות הממשלה?

אלי בן-מנחם: המידע אינו נכון.

אלי בן-מנחם: לא ניתנה כל הוראה להפסיק מכירות בצפון השומרון.

אלי בן-מנחם: להלן הדירות הנמצאות במכירה בחברת "שיכון ופיתוח": ביישוב גנים – 30 דירות; ביישוב כדים – 52 דירות; ביישוב שקד – 20 דירות; ביישוב חיננית – 15 דירות.

אלי בן-מנחם: כל הדירות עומדות למכירה זה תקופה ארוכה.

אלי בן-מנחם: שר הבינוי והשיכון הנחה את עובדי משרדו לפעול לאלתר לשמירת ביטחונם ורווחתם של התושבים ביש"ע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): לדברי העיתון "הארץ" (28 באוקטובר 1993), גם בחלוף שנה ורבע מיום מינויך לתפקיד שר הבינוי והשיכון עדיין לא מונה מבקר פנים במשרד, כמתחייב מן החוק.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מדוע לא אוישה משרה חשובה זאת?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מי הגיש את דוחות ביקורת הפנים במקום מבקר הפנים?

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: מר ישעיהו צור, שהיה מבקר פנים במשרד הבינוי והשיכון, מונה במינוי בפועל ב-1 באוגוסט 1991 כסמנכ"ל בכיר לאמרכלות, וזאת עד ל-31 במאי 1992.

אלי בן-מנחם: בתאריך 7 בנובמבר 1992 פורסם מכרז פנימי לסמנכ"ל, ובתאריך 22 בינואר 1992 – אני מאמין שזה 22 בינואר 1993, ראיתי משהו משונה פה בתאריך – התקיימה ועדה שבה זכה מר ישעיהו צור במכרז הפנימי.

אלי בן-מנחם: לאחר תקופת ניסיון, שבה עמד בהצלחה, שובץ מר ישעיהו צור בתאריך 1 ביוני 1992 במשרד כסמנכ"ל בכיר.

אלי בן-מנחם: בתאריך 1 בספטמבר פורסם מכרז פנימי למשרת מנהל האגף לביקורת פנים.

אלי בן-מנחם: בתאריך 22 בדצמבר 1992 התקיימה ועדת מכרזים בנציבות שירות המדינה.

אלי בן-מנחם: בפני הוועדה הופיעו מועמדים מספר, ולא נבחר אף אחד מתוכם.

אלי בן-מנחם: גם אני מתבלבל מכל התאריכים האלה – אחורה וקדימה, אחורה וקדימה, אבל אלה שני נושאים.

אלי בן-מנחם: אני מגיע תיכף לתשובות – – –

דוד מגן: אדוני סגן השר, כדי שלא להכשיל אותך, מדובר בינואר 1992 ולא בינואר 1993, לפי מיטב ידיעתי.

דוד מגן: אני חושב שהתאריך הוא כפי שהודפס.

דוד מגן: זה הולך בסדר כרונולוגי.

אלי בן-מנחם: לא יכול להיות.

אלי בן-מנחם: אם ב-7 בנובמבר 1992 פורסם מכרז פנימי לסמנכ"ל וישיבת הוועדה התקיימה – זה לא יכול להיות 11 חודשים לפני זה, אלא רק אחרי.

אלי בן-מנחם: זה בסדר.

אלי בן-מנחם: אני מצטער שכאן זה מופיע 1992, זו טעות של המשרד, טעות שלנו, אני מתקן זאת פה מעל הבמה.

אלי בן-מנחם: אני ממשיך.

אלי בן-מנחם: תהליך המכרז החיצוני עוכב בגין החלפת מנכ"לים, תחילה מר יוסי גינוסר ואחר-כך מר אריה מזרחי.

אלי בן-מנחם: עם כניסתו לתפקיד של המנכ"ל מר אריה מזרחי, בחודש אפריל 1993 סיכם מר מזרחי עם מר צור על סיום עבודתו של מר צור כסמנכ"ל ושובו לתפקיד מנהל האגף לביקורת.

אלי בן-מנחם: מסיבות טכניות בוצע הסיכום בתאריך 1 בנובמבר 1993, כאשר מר ישעיהו צור מונה למנהל אגף ביקורת פנים והחל בעבודתו בתפקיד.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: פירוט עבודות אגף הביקורת מאז נכנס שר הבינוי והשיכון לתפקידו: א.

אלי בן-מנחם: דוחות ביקורת הפנים במשרד הבינוי והשיכון בוצעו באגף הביקורת בניהול מר א' גביש, סגן מנהל האגף; ב.

אלי בן-מנחם: תוכנית העבודה של אגף הביקורת כללה, מלבד ביקורת פנים, גם טיפול בדוחות מבקר המדינה משנים עברו, אשר חייבו שעות עבודה רבות וגזלו למעלה מ-70% של תפקוד האגף.

אלי בן-מנחם: וזאת על מנת לתת הסברים מלאים לביקורת על פעולות הממשלה הקודמת; ג.

אלי בן-מנחם: מעבר לזאת טיפל אגף הביקורת במתן תשובות והסברים לוועדה לביקורת המדינה ולמשרד הכלכלה, הממונה על יישום המלצות דוח מבקר המדינה.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחבר הכנסת דוד מגן; בבקשה.

סאלח טריף: לפני כן אני רוצה לציין שכל התשובות שלא נקראו כאן יועברו לפרוטוקול.

דוד מגן: אדוני סגן השר, אני חוזר על שתי השאלות.

דוד מגן: אתה ציטטת מהומות ומחולות בתוך משרד הבינוי והשיכון.

אלי בן-מנחם: מחולות?

דוד מגן: כך אני רואה את הדברים.

דוד מגן: מכרזים שלא נענו להם.

דוד מגן: השאלות שלי מאוד פשוטות: 1.

דוד מגן: מדוע לא אוישה משרה חשובה זאת?

דוד מגן: מדוע לא היה מאז נכנס השר בן-אליעזר לתפקידו ועד לפני שלושה שבועות מבקר פנים למשרד הבינוי והשיכון, כמבוקש וככתוב בחוק?

דוד מגן: 2.

דוד מגן: לא שאלתי מה עשה אגף הביקורת הפנימית, אלא – מי הגיש דוחות ביקורת הפנים במקום מבקר הפנים?

דוד מגן: הרי חוק מבקר הפנים מדבר על הגשת הדוח של מבקר הפנים, לא מי התייצב מול מבקר המדינה ולא מי הופיע בפני הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

דוד מגן: מדובר על דוחות שצריכים להתפרסם, שעל-פיהם המשרד צריך לעבד לקחים ולתקן את השגיאות שכל משרד עושה אותן.

דוד מגן: אלה שתי שאלות פשוטות.

דוד מגן: עם כל הכבוד, אדוני סגן השר, מסרת לי תיאור של הרבה מאוד נושאים.

דוד מגן: לא קיבלתי תשובה על שתי שאלות פשוטות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד מגן, אני חוזר על התשובה.

אלי בן-מנחם: אתה דיברת על מה שקרה במשרד השיכון בלי מבקר פנים.

אלי בן-מנחם: בתשובה הראשונה אמרתי לך, שמר ישעיהו צור מונה ב-1 באוגוסט 1991, אני מדבר על שנת 1991, כמעט שנה לפני שמפלגת העבודה עלתה לשלטון, ואתה יודע על מה אני מדבר, אל תיתמם.

אלי בן-מנחם: הוא מונה אז על-ידי שר השיכון הקודם, שהיה לפני השר בנימין בן-אליעזר.

אלי בן-מנחם: מאז, נוסף על כל מה שאמרתי, המכרזים שהיו, מי שמילא את מקומו הוא מר גביש, שהוא ממלא-מקומו באופן טבעי.

אלי בן-מנחם: גם כששר איננו – אני משיב היום במקום שר הבינוי והשיכון כי אני סגן שר הבינוי והשיכון.

אלי בן-מנחם: מי שמילא את הדוחות – אם יש פה בעיה של מי שהגיש אותם; אני לא יודע על מה אתה מדבר, אולי ידידי השר שחל יוכל לעזור לי, אני לא מכיר בדיוק את הגדרת החוק – מי צריך להגיש.

אלי בן-מנחם: כפי שאמרתי ועניתי לך בתשובה – – –

דוד מגן: השר שחל, אני מדבר על חוק המבקרים הפנימיים ומשרד הבינוי והשיכון לא מינה מבקר פנים שנתיים-וחצי – – –

סאלח טריף: הנושא הובהר, חבר הכנסת מגן, התשובה ניתנה.

סאלח טריף: אם אין תשובה מספקת, אדוני סגן השר – – –

משה שחל: שר הבינוי והשיכון מחפש מועמד הולם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מגן, אני אמרתי בתשובה שמונה מבקר פנים.

דוד מגן: מתי?

אלי בן-מנחם: עם כניסתו לתפקיד של המנכ"ל מר אריה מזרחי, בחודש אפריל 1993, סיכם מר מזרחי עם מר צור על סיום עבודתו של מר צור כסמנכ"ל ושובו לתפקיד מנהל האגף לביקורת פנים.

אלי בן-מנחם: מסיבות טכניות בוצע הסיכום בתאריך 1 בנובמבר 1993.

אלי בן-מנחם: כלומר, בתחילת חודש נובמבר 1993 הוא חזר, והוא כבר משמש כמבקר פנים.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, כדי שלא לפתח ויכוח בין סגן השר לביני, אני חושב שהטעו אותו בתשובה.

דוד מגן: תרשה לו ולי לברר את הדברים לגופם.

סאלח טריף: ייתכן.

סאלח טריף: כשיבוא השר בוודאי אפשר יהיה לברר זאת הרבה יותר טוב.

אלי בן-מנחם: במקרה נפגשתי היום עם שייקה צור, ואני מכיר אותו – הוא חזר בתחילת חודש נובמבר לתפקידו כמבקר פנים.

דוד מגן: איזה נובמבר?

אלי בן-מנחם: נובמבר שנה זו.

דוד מגן: אני אומר שעד נובמבר לא היה מבקר פנים.

סאלח טריף: אדוני סגן השר, חבר הכנסת מגן, זו התשובה.

אלי בן-מנחם: – – –

סאלח טריף: אני מבקש להעביר את כל השאילתות שלא נקראו מהדוכן לפרוטוקול.

סאלח טריף: אדוני סגן השר, אני רוצה להודות לך מאוד על תשובותיך.

סאלח טריף: סיימת בזה הרגע.

סאלח טריף: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שר הבינוי והשיכון ביום ד' בחשוון התשנ"ד (19 באוקטובר 1993): בביקורי בעיר צפת ובבית-החולים "זיו" השתכנעתי, שיש חשיבות עליונה להשלמת הכביש, שבנייתו הופסקה, בין צומת נחל-עמוד לבין דרומה של העיר צפת.

סאלח טריף: דרכי גישה נגישות לצפת, מהעיר כרמיאל בפרט ומכל אזור הגליל בכלל, יאפשרו הן את ביסוסו המקצועי והכלכלי של בית-החולים "זיו" והן שירות טוב יותר וקרוב יותר לכל אוכלוסיית האזור.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: האם משרדך מודע לחיוניות הנושא?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: האם יש בדעת משרדך להשלים או לאמץ תוכנית תחבורתית חלופית של כביש קיצור בין צפת לבין כביש עכו-צפת, ומתי?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מע"צ מודעת לחיוניות סלילת הכביש.

אלי בן-מנחם: מע"צ דוחפת ומטפלת זה כעשר שנים לקבלת אישור הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה לתוואי המוצע על-ידה.

אלי בן-מנחם: עקב התנגדות הגופים "הירוקים" למיניהם נגרר העניין עד היום.

אלי בן-מנחם: אנו מעריכים שבתוך חודשים מספר יושלמו הליכי האישור, ואז נוכל להתחיל בטיפול מעשי בכביש.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מ' פלד שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ח בחשוון התשנ"ד (2 בנובמבר 1993): לפני כ-20 שנה שכרה הנהלת קריית-הנוער בקריית-שמונה כמה מבנים ישנים, בני 50 שנה, במטרה להכשירם כמוסד ציבורי חינוכי המטפל בנוער במצוקה.

אלי בן-מנחם: על-פי החלטת דירקטוריון "עמידר" ומשרד השיכון, נדרשה הנהלת הקריה לשלם שכר דירה סמלי, וזאת מהנימוק החברתי של טיפול בנוער במצוקה ונוכח מצבם הקשה של המבנים.

אלי בן-מנחם: בחודש מרס 1993 התקבלה בהנהלה דרישה מטעם חברת "עמידר" לפנות את המבנים, או, לחלופין, להמשיך בהחזקתם בתנאי שכר דירה הגבוהים בהרבה משכר הדירה הנוכחי.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם תומך משרדך בדרישה לפנות את הדירות לצורכי מגורים, כאשר מדובר במבנים ישנים והרוסים אשר אינם ראויים למגורים וממילא יהיה צורך להורסם?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מדוע אינכם תומכים בהמשך תשלום שכר הדירה הנוכחי לנוכח מצוקתו הכלכלית של המוסד, אשר עלולה לגרום לסגירתו ולזריקת הנוער לרחובות?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם יימצא פתרון מהיר והולם למצוקה שאליה נקלעה קריית-הנוער?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד הבינוי והשיכון עורך בימים אלה בדיקה מקפת של כל בקשות החברה לקידום הנוער בע"מ בקריית-שמונה.

אלי בן-מנחם: הודענו זאת למר סמי מלול, מנהל החברה, במכתב שנשלח אליו על-ידי יועץ השר, איתן כבל, בתאריך 14 בנובמבר 1993.

אלי בן-מנחם: עם סיום הבדיקה נודיע את התשובה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ח בחשוון התשנ"ד (2 בנובמבר 1993): ביום 6 באוקטובר 1993 פורסמה בעיתון "קול חיפה" כתבה שהעתקה מצ"ב.

אלי בן-מנחם: מן הכתבה עולה, כי מחקר שנערך על-ידי המכון הגיאולוגי קובע, כי נזקים כבדים ביותר עלולים להיגרם מרעש אדמה גדול באזור שסביב מפרץ חיפה, הכינרת ועמק יזרעאל.

אלי בן-מנחם: המחקר גם קובע, כי על משרד הבינוי והשיכון והרשויות המקומיות לחזק מבנים קיימים ולהקפיד על יישום תקני בנייה בשלבי התכנון, על-מנת להקטין את הנזק העלול להיגרם.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם ידוע למשרדך על המחקר?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם ידוע למשרדך על מחקרים נוספים אשר מחזקים את מסקנות המחקר מושא השאילתא?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם נוקט משרדך פעולות למניעת נזקי רעידות אדמה?

אלי בן-מנחם: אם כן – מה הן? 4.

אלי בן-מנחם: האם יאומצו המלצות המחקר מושא השאילתא?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: ידוע למשרדנו על המחקר (בהסתייגות מסוימת מהמסקנות).

אלי בן-מנחם: אגב, המחקר אינו מתייחס לעמידות מבנים קיימים לרעידות אדמה אלא דן בנתונים הגיאולוגיים המשפיעים על עוצמת הרעידות.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: ידוע לנו על מחקרים נוספים, אשר מחזקים את המחקר.

אלי בן-מנחם: 4-3.

אלי בן-מנחם: המשרד מודע לחלוטין לנושא ויוזם מחקרים, ספרי הדרכה ובדיקות שונות.

אלי בן-מנחם: בעקבות מסמכים שונים של המכון הגיאולוגי, תוקן עוד בשנת 1989 תקן ישראל 413, הדן בתכנון מבנים לעמידה ברעידות אדמה.

אלי בן-מנחם: המשרד מיישם את הנחיות התקן הנ"ל בכל הבנייה היזומה על-ידי המשרד.

אלי בן-מנחם: חיזוק מבנים קיימים לעמידה ברעידת אדמה צפויה מוטל על בעלי המבנים.

אלי בן-מנחם: נוסף על כך יוזם המשרד פעולות רבות ומגוונות בנושא זה, ובכוונתו ליישם בהקדם את ממצאי העבודות השונות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג' פת שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): מדי פעם הצהיר שר הבינוי והשיכון, כי הוא הנחה את מע"צ לעבוד בסלילת הכבישים ביום ובלילה, על מנת לזרז את העבודה המתבצעת ולהקל על הציבור הנע בכבישי המדינה.

אלי בן-מנחם: מבדיקות שקיימתי התברר לי, כי אין הדבר כך ולא מתבצעת עבודה בשעות הלילה.

אלי בן-מנחם: במקומות שמצאתי בהם פעילות לילית – הרי שהיא מצומצמת מאוד ובהחלט לא משמעותית, לדעתי.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה הם אתרי העבודה העיקריים בכבישי הארץ שמע"צ מבצעת בהם בחודשים אלו סלילת כבישים, הרחבת כבישים, צמתים וכדומה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בכמה מאותם האתרים מתבצעת עבודה לילית? 3.

אלי בן-מנחם: אם אכן קיימת עבודה בלילה, בכמה כסף גדלה ההוצאה בגין כל אתר?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: רשימה מייצגת של עבודות מופיעה במאמר – "מע"צ חזק בשטח", בעיתון מע"צ – "בשטח", מספטמבר 1993.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: להלן רשימה חלקית של עבודות לילה שבוצעו בשבועות האחרונים: כביש 65 – כביש הסרגל – מגידו–עפולה – הפיכת שיפוע; הכפר הירוק – קירות סלרי; רעננה דרום – ניצבי גשר; אלוף שדה – קרצוף אספלט; כביש 5720, מכביש 4 לכפר-ויתקין – ריבוד; רעננה–מורשה – אספלט; סגולה–גנים – חפירת מעברי מים; כביש 41 – גדרה–אשדוד – קרצוף וריבוד; פולג–נתניה – פיזור אמברט; כביש 41 – בית-רבן–אשדוד – קרצוף והטלאות; אלוף-שדה–מסובים – ריבוד; צומת אשדוד – קרצוף; אתר שפיר – ניצבי גשר; כביש 4 – פלמחים–אשדוד – קרצוף וריבוד; כביש 4313 – באר-יעקב–שער-ירושלים – ריבוד; כביש 40 – צומת אל על – צבע; מחלף לוד – צבע; צומת בני-דרום – קרצוף; כביש 40 – צומת בדק–סירקין – ריבוד; כביש 42 – צומת פלמחים – צבע; כביש 4 – גשר-איילון וגנות – תיקוני אספלט; כביש 4 – מחלף יבנה–גן-רווה – קרצוף וריבוד; כביש 40 – גדרה–ביל"ו – עבודות אספלט; כביש 4, בין מסובים לשבעה – תיקוני אספלט; כביש 444 – צומת קסם – צבע; רעננה דרום – חפירות וזיון; כביש 40 – צומת ירקון – צבע; צומת סביון – צבע; כביש 461 – מסובים – צבע.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מחודש יוני שנה זו, כל חוזה שנחתם עם קבלן מדבר על אפשרות של עבודות לילה, לפי קביעה אד הוק, ולכן אין משמעות לתוספת, לעלות הכלכלית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נ' זוילי שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): לאחרונה הגיעו אלי פניות מתושבי הצפון, הקובלים כי קטע הכביש הקיים דליית-אל-כרמל–עספייא הינו מסוכן ביותר, בשל היותו בעל נתיב נסיעה ברוחב של מכונית אחת וללא שוליים.

אלי בן-מנחם: יתר על כן, נמצאים בו בניינים שנבנו עוד לפני הקמת המדינה.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם נתונים אלו ידועים למשרדך?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מדוע טרם שיפץ/תיקן משרדך את הכביש, הידוע זה שנים באיכותו הגרועה?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם קיימות במשרדך תוכניות לפתרון בעיה זו? 4.

אלי בן-מנחם: האם יסלול משרדך כביש עוקף מדליית-אל-כרמל, העוקף את עספייא ומתחבר עם צומת בית-אורן עד חיפה?

אלי בן-מנחם: 5.

אלי בן-מנחם: האם כביש עוקף עספייא הינו פתרון הולם של הבעיה?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: מדובר בכביש מס' 672 העובר את הכפרים הדרוזיים, דליית-אל-כרמל ועספייא, ועובר בשטח שברובו מבונה ובטופוגרפיה קשה.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מע"צ מתחזקת את הכביש כל העת, כולל מיסעה, שוליים, ניקוז ומתקני דרך.

אלי בן-מנחם: א.

אלי בן-מנחם: בקטע החוצה את דליית-אל-כרמל הסתיימו בימים אלה עבודות השיפוץ, שנעשו על-ידי המועצה המקומית, באמצעות "החברה הכלכלית" (אגב, 85% במימון של מע"צ).

אלי בן-מנחם: בקטע החוצה את עספייא, עבודה מקבילה מצוייה בעיצומה (שוב, 85% במימון של מע"צ).

אלי בן-מנחם: ב.

אלי בן-מנחם: אכן, בקטע העובר את עספייא יש בתים בקרבה מיידית לכביש והם מהווים מכשול לעבודות הרחבה במקום.

אלי בן-מנחם: 4-3.

אלי בן-מנחם: קיימת תוכנית לכביש עוקף.

אלי בן-מנחם: יש לציין כי על גבי התוואי המאושר נבנו בשנים האחרונות בתים, וכתוצאה מכך מנסים להתוות תוואי חדש, על אף הטופוגרפיה הקשה.

אלי בן-מנחם: התוכנית תוגש לוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, ולאחר אישור ניתן יהיה לגשת לביצוע.

אלי בן-מנחם: 5.

אלי בן-מנחם: הכביש העוקף הינו פתרון הולם של הבעיה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג' פת שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: כמה דונמים הוציא מינהל מקרקעי ישראל למכירה לצורכי בנייה למגורים, למסחר, לתעשייה, למלאכה זעירה ולצורכי משרדים בשנות הכספים 1992 ו-1993?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה היו הסכומים שקיבל המינהל עבור אותה קרקע שהוצאה למכירה כנזכר לעיל? 3.

אלי בן-מנחם: מה היתה יתרת ההכנסה למינהל על הוצאות המינהל באותן שנים? 4.

אלי בן-מנחם: מה נעשה בסכומים הנותרים, ולמי הם הועברו?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: בשנת 1992 הוציא מינהל מקרקעי ישראל לצורכי בנייה, למגורים – 9,376 דונם; למסחר – 452 דונם; לתעשייה – 3,217.

אלי בן-מנחם: בשנת 1993 (עד 18 בנובמבר 1993), הוציא מינהל מקרקעי ישראל לצורכי בנייה, למגורים – 6,092 דונם; למסחר – 654 דונם; לתעשייה –2,181 דונם.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: הסכומים לתשלום, באלפי שקלים, בשנת 1992 היו כלהלן: למגורים – 362,378; למסחר – 69,707; לתעשייה – 73,101.

אלי בן-מנחם: בשנת 1993 (עד 18 בנובמבר 1993) היו הסכומים לתשלום, באלפי שקלים, כלהלן: למגורים – 962,870; למסחר – 243,357; לתעשייה – 118,247.

אלי בן-מנחם: 4-3.

אלי בן-מנחם: יתרת הכנסה בשנת 1992 – 641,797 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: לאוצר הועבר 462,820 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: לקק"ל הועברו 178 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: יתרת הכנסה בשנת 1993, 31 באוקטובר 1993 – 941,163 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: לאוצר הועברו 788,430 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: לקק"ל הועברו 152,733 מיליון ש"ח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג' פת שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): מן הפרסומים מתברר, כי משרד הבינוי והשיכון הפסיק את מבצע המכירות המוזלות של דירות שנבנו ברחבי המדינה עבור עולים בשנים 1990, 1991 ו-1992.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הפרסומים הנ"ל אכן נכונים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מה היתה עלות המבצע שהסתיים לתקציב המדינה, כלומר כמה שילמה המדינה לקבלנים שנכנסו להסדר עם משרד השיכון לבניית הדירות, לרבות המענק שניתן בגין הקדמת סיום הבנייה, וכמה קיבלה המדינה עבור הדירות שרכשה ומכרה?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מאותן הדירות שנרכשו במבצע המכירות, כמה מהן נרכשו על-ידי עולים חדשים, כמה על-ידי תושבים באותם יישובים שבהם נבנו הדירות וכמה על-ידי רוכשים אחרים?

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: כמה מאותן דירות עדיין מצויות בידי הממשלה?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

אלי בן-מנחם: הפרסומים אינם נכונים.

אלי בן-מנחם: מבצע המכירות של דירות מרכוש המשרד לא הסתיים.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: בסך הכול נמכרו עד היום כ-19,000 דירות, מהן 53% לעולים, 17% לזוגות צעירים ו-30% לאחרים.

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: נכון להיום נותרו בידי הממשלה ליעדי מכירה כ-4,000 דירות ביישובים העירוניים, כ-4,000 דירות באזורי יש"ע וכ-2,000 דירות ביישובים כפריים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ר' נחמן שאל את שר הבינוי והשיכון ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): בחורף הקודם היינו עדים למחזות קשים ברחבי הארץ, עקב תשתית לקויה ובעיות ניקוז.

אלי בן-מנחם: אנשים רבים איבדו רכוש, והיו אף אבדות בנפש.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה נעשה בנדון על-מנת שלא לחזור על התופעות מהשנה שעברה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם בעקבות מה שנעשה נפתרו כל הבעיות שהיו בשנה שעברה?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) התשובה מתייחסת אך ורק לכבישים בין-עירוניים באחריות מע"צ.

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: במע"צ לא המתינו שירדו גשמי היורה, ובמהלך כל הקיץ עסקו בהכנות לחורף.

אלי בן-מנחם: אגף האחזקה ערך סקרים במחוזות ברחבי הארץ, על-מנת לאתר את מקומות התורפה לשיטפונות.

אלי בן-מנחם: גם נזקי החורף הקודם, שהיה קשה במיוחד, אפשרו לאתר את המוקדים לפורענות, ובהתאם לכך להיערך לעבודות אחזקה מונעת בהיקף נרחב.

אלי בן-מנחם: במסגרת העבודה טופלו 7,000 ק"מ תעלות הניקוז שבתחומי כבישי מע"צ, נוקו תאי הקליטה, חודשו שוליים בהיקפים נרחבים, חודשו פסי הצבע (באחזקת מע"צ כ-12,000 ק"מ פסי צבע) שוקמו ורובדו עשרות רבות של קילומטרים וכך חלק גדול מהמהמורות שניקזו אליהם מי גשם חוסלו.

אלי בן-מנחם: בנוסף, עבודת הסלילה רבת ההיקף המתבצעת ברחבי בארץ, גם היא תורמת להעלאת רמת הכבישים ולשיפור מצבם בעת גשמים.

אלי בן-מנחם: נקודת תורפה חשובה שזכתה לתשומת לב מרבית היא הטיפול בגשרונים ובמעברי מים גדולים שטופלו, שוקמו ובחלק מהמקרים אף נבנו מחדש, כמו נחל גמליאל בדרך לרחובות מדרום, וזאת בעלות של כ-70 מיליוני ש"ח.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אנו מקווים כי כל הבעיות שהיו בשנה שעברה בכבישים הבין-עירוניים נפתרו.

אלי בן-מנחם: נקווה כי לא יהיו נזקים באתרי העבודה הרבים שלנו – אנו עושים מאמץ רב למניעתם למרות שינויי הטופוגרפיה (הזמניים) באותם אתרים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג' פת שאל את שר הבינוי והשיכון ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): סימן 82 לדבר המלך במועצה 1922, קובע, כי "כל הפקודות, המודעות הרשמיות והטפסים הרשמיים של הממשלה יפורסמו בעברית ובערבית".

אלי בן-מנחם: נשיא בית-המשפט העליון, כשכיהן כיועץ המשפטי לממשלה, חיווה דעתו כי חובה לפרסם חוקים, מודעות רשמיות ושלטים בעברית וערבית כאחת.

אלי בן-מנחם: השפה הערבית היא שפה מוכרת במדינת ישראל לצד השפה הערבית.

אלי בן-מנחם: המיעוט הערבי הגדול החי בישראל זכאי לכך שייעשה שימוש בשפה הערבית, מה עוד שבעתיד, בגין עידן השלום והאפשרות שיגיעו לישראל תיירים ממדינות ערב, חשוב שיוכלו גם הם להיעזר בשילוט בשפה הערבית.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם משרד הבינוי והשיכון מודע למצב החוקי בנדון ולחוות דעת היועץ המשפטי לשעבר, כיום נשיא בית-המשפט העליון, בנושא זה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם תינתן למע"צ הוראה לפעול כפי שמחייב החוק?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: אם נמצא כי יקשה לכלול בבת-אחת כיתוב בשפה הערבית בשילוט ברחבי המדינה, האם נשקלת הוראה שבכל שלט חדש ונוסף שיוצב ייכלל כיתוב בשפה הערבית וכל שלט שיתוקן וישופץ ייעשה בו השינוי המתחייב?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: מע"צ מודעת לחוות הדעת של מר אהרן ברק, היועץ המשפטי לממשלה לשעבר וכיום נשיא בית-המשפט העליון, כי חובה לפרסם חוקים, מודעות רשמיות ושלטים בעברית ובערבית כאחת.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מע"צ פועלת בהתאם לכך בכבישים הבין-עירוניים ועושה כל מאמץ על-מנת שגם השפה הערבית תופיע על גבי תמרורי ההדרכה.

אלי בן-מנחם: יש ואילוצי הנדסת תנועה מגבילים את מספר המלים בכל שלט ומונעים את השימוש בשפה הערבית, וגם אז יופיע תמיד על גב התמרור כיתוב באותיות לטיניות, נוסף על העברית, ואותיות אלה מכיר כל אזרח ישראלי או זר.

אלי בן-מנחם: נערך כיום ניסוי של הפרדת השפות, כאשר השלטים יחולקו לשלוש קבוצות, ובכל קבוצה תופיע רק שפה אחת – עברית, ערבית ולטינית.

אלי בן-מנחם: בכך אומנם יתרבו השלטים, אך המסר יהיה ברור יותר.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: כיום יש הקפדת יתר של השימוש בערבית באזורים בעלי ריכוז אוכלוסין גבוה של דוברי ערבית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את שר הבינוי והשיכון ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): לאחר שחלפו יותר מ-20 שנה מאז נתקבלה ההחלטה בנוגע ליישוב הבדואים בשבעה יישובים, ומאחר שרק כ-40% עברו להתגורר במסגרת היישובים הקיימים – ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מדוע לא יוחלט על הקמת יישובים נוספים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מדוע לא יוגדלו תוכניות המתאר של היישוב כסייפה על-מנת לכלול תושבים המצויים על גבולות היישוב?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מדוע לא יתוכננו יישובי לוויין ליישובים הקיימים? 4.

אלי בן-מנחם: מדוע לא יתוכננו שכונות חקלאיות בפועל?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: הקמת יישובים נוספים – אוכלוסיית הבדואים בנגב מונה כיום כ-80,000 נפש.

אלי בן-מנחם: על-פי תחזית פריסת האוכלוסייה הבדואית במחוז הדרום, עד שנת 2010 היה תמנה 145,000 נפש.

אלי בן-מנחם: המגרשים המתוכננים בשבע העיירות עונים על תחזית זו.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: הרחבת תוכניות המתאר של היישוב כסייפה – בעיירה כסייפה מתוכננים 2,036 מגרשים, מתוכם נמכרו 679 ונבנו 257 בתים.

אלי בן-מנחם: על כן אין כל הצדקה לעשות סיפוחים והרחבות נוספות.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: ראה תשובה מס' 1 לעיל.

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: שכונות חקלאיות – על-פי ניסיון שנעשה בשנות ה-80 בעיירה ערוער לפתח ענף חקלאי, ניסיון שנכשל לחלוטין, נעשה היום ניסיון חדשני לגידול בתי-צמיחה, חממות, ליד העיירה חורה.

אלי בן-מנחם: לאור הניסיון שיצטבר, יוחלט על המשך התכנון.

אלי בן-מנחם: בתקופה הקרובה יזמן שר הבינוי והשיכון דיון בנושא זה, על-מנת לבחון אפשרויות של התיישבות חקלאית שתתאים לאורח החיים של הבדואים בדרום.

סאלח טריף: תודה רבה לסגן שר הבינוי והשיכון.

סאלח טריף: אני מזמין את סגן שר החינוך והתרבות להשיב על שתי שאילתות; בבקשה.

סאלח טריף: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר החינוך והתרבות ביום ט"ז בכסליו התשנ"ד (30 בנובמבר 1993): העיתון "יום השישי" מדווח (רצ"ב הידיעה), כי עולים מועברים לבתי-ספר ממלכתיים, הגם שביקשו ללמוד בבתי-ספר דתיים.

סאלח טריף: תגובת משרד החינוך – בהגיעם שינו דעתם.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: בכמה ילדים מדובר?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: מדוע מאשר משרדך שינוי מבית-ספר דתי לבית-ספר ממלכתי ולהיפך לא? 3.

סאלח טריף: האם ייבדק מדוע שינו הילדים את בקשותיהם?

מיכה גולדמן: 2-1.

מיכה גולדמן: התלמידים העולים מארצות חבר-העמים בוחרים באופן עצמאי את מסגרת הלימוד, בין חינוך ממלכתי-דתי לחינוך ממלכתי.

מיכה גולדמן: משרד החינוך אינו מתערב בבחירה.

מיכה גולדמן: אם חבר הכנסת בניזרי מתכוון לתלמידים המגיעים במסגרת פרויקט נעל"ה – נוער עולה ללא הורים – הרי מדובר ב-955 תלמידים שהגיעו עד כה, מהם 615 לומדים בבתי-ספר ממלכתיים ו-340 בבתי-ספר ממלכתיים-דתיים.

מיכה גולדמן: תלמידים אלה משתבצים במוסדות החינוך בהתאם לבחירתם עוד בחבר-העמים.

מיכה גולדמן: אם בהגיעם ארצה, לאחר שיבוצם בהתאם לבקשתם, הם מעוניינים לעבור מבית-ספר ממלכתי לבית-ספר ממלכתי-דתי או להיפך – הדבר נעשה באישור ההורים ובחתימתם.

מיכה גולדמן: 3.

מיכה גולדמן: מאחר שהשינוי נעשה לפי רצון הילדים והוריהם, אין מקום לבדיקת הנושא.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחבר הכנסת בניזרי.

סאלח טריף: איננו.

סאלח טריף: תודה רבה לך.

סאלח טריף: חבר הכנסת א' גור שאל את שר החינוך והתרבות ביום ט"ז בכסליו התשנ"ד (30 בנובמבר 1993): מן הנתונים האחרונים מן המטה לקליטת העלייה במשרד החינוך עולה, כי על-פי מרשם האוכלוסין נמצא שכ-23,000 ילדי עולים בני 18-7 אינם נמצאים במסגרות החינוך השונות של משרד החינוך.

סאלח טריף: כמו כן נמסר, כי מספר זה כולל כ-4,900 תלמידים בני 17-14 שנשרו מן המערכת.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: מה הן הסיבות הגורמות לאותה תופעה של עשרות אלפי ילדי עולים מנותקים?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: מה הם הצעדים שנוקט משרדך למנוע את התופעה שלעיל?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: האם יש נהלים ברורים בחוזר מנכ"ל המבהירים את חומרת התופעה ומטילים על המורים אחריות רבה יותר למניעת ההידרדרות והנשירה של אותם ילדי עולים?

מיכה גולדמן: אקדים ואומר, כי לאחר בדיקה מעמיקה ויסודית ועיבוד נתונים, מדובר בכ-4,000 בני נוער עולים מנותקים, גילאי 17-14.

מיכה גולדמן: אם אני מוסיף גם את אלה שהגיעו מחבר המדינות שסיימו י"א כיתות, אנחנו יכולים להגיע עוד לכ-4,000, ומגיעים לכ-8,000.

מיכה גולדמן: אבל אנחנו פה, חברי הבית, ומי כמוך יודע, שבחבר המדינות מסיימים תיכון בכיתה י"א, הנוער מגיע בגיל 17 לארץ, ועד גיוסו לצבא הוא מחוץ למערכת החינוך.

מיכה גולדמן: במידה שהם רוצים להשתלב בתוכניות כאלה או אחרות, כאולפנים בעברית, אנחנו משלבים אותם באולפני א', באולפני ב' ובאולפנים מתקדמים, אבל הם לא נמצאים במערכת פורמלית.

מיכה גולדמן: לכן יש שיבוש בנתונים.

מיכה גולדמן: אני רוצה לדחות ולומר מעל הבמה הזאת: אין 23,000 תלמידים במסגרת נוער עולה מנותק, מחוץ למערכת החינוך – – –

אפרים גור: – – –

סאלח טריף: סליחה, סליחה.

מיכה גולדמן: גם אלה שנקלטו במערכת החינוך, אין 23,000.

מיכה גולדמן: הנתונים שנמצאים בידינו הם: כ-4,000, ואני זהיר מאוד, משום שיש אי-תיאום בין הרישום של משרד החינוך והתרבות לבין משרד הפנים במרשם התושבים, כתוצאה מכך שיש איחור במרשם התושבים.

מיכה גולדמן: מאחר שיש ניידות מאתרי קרוונים ליישובי קבע, יש ניידות של בין 1,500 ל-2,000, כך שהמספרים שנמצאים בידינו, אני אומר: 4,000, זה נתון בדוק.

מיכה גולדמן: יש עוד 2,000 שנמצאים במצב נייד, כך שאנחנו יכולים לדבר על כ-6,000 בני נוער עולים מנותקים מחוץ למערכת החינוך.

מיכה גולדמן: אני כבר יכול להגיד לך, שמשרד החינוך והתרבות, כתוצאה מהבעייתיות והמצב הקשה – גם 6,000 זה מספר גדול מאוד, שנמצאים מחוץ למערכת החינוך – אנחנו הפעלנו כמה תוכניות במסגרת משרד החינוך והתרבות, וכבר היום אנחנו פועלים ב-11 יישובים – כרמיאל, נצרת-עילית, קריית-ים, קריית-ביאליק, נתניה, כפר-סבא, הרצלייה, רמלה, ראשון-לציון, אופקים ובאר-שבע – ובימים אלה אנחנו מתחילים לפעול עוד בכמה יישובים – עפולה, ערד וחדרה – ובראשית שנת התקציב הכוונה לפעול גם ביישובים לוד, קריית-שמונה, קריית-גת, אשקלון, בת-ים ונתיבות.

מיכה גולדמן: אנחנו גם מפעילים תוכנית נוספת: הכשרנו – – –

אפרים גור: מה עושים באותם יישובים?

מיכה גולדמן: אנחנו מפעילים בתוכנית הזאת, בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות ובשיתוף פעולה עם משטרת ישראל – ואני ביקשתי אישור משר המשטרה לפני ימים מספר; ביום חמישי אנחנו עומדים לבקר בשוק-הכרמל בתל-אביב, כדי לבחון את המצב מקרוב.

מיכה גולדמן: הגיעו אלינו ידיעות, שיש שם נערים עולים שעובדים בשוק והם נמצאים מחוץ למערכת החינוך.

מיכה גולדמן: אנחנו עושים ביקור בתיאום עם משטרת ישראל, עם עיריית תל-אביב, עם משרד הקליטה, עם משרד העבודה והרווחה, עם מרכז השלטון המקומי, עם כל הגורמים.

מיכה גולדמן: נופיע ונרצה לראות מקרוב את מה שנעשה בשווקים ובכל אותם מקומות, בשעות הבוקר, בזמן הלימודים, כדי שנוכל להתמודד.

מיכה גולדמן: נוסף על כך, בימים אלה מסיימות 30 מד"ניות – מדריכות נוער – קורס מיוחד להכשרה, והן תעבודנה בנושא קליטת עלייה ותשתלבנה בפעילות של אחר-הצהריים ושעות הבוקר, כדי לסייע לקב"סים – קציני ביקור סדיר – ולרשויות המקומיות יחד אתנו.

מיכה גולדמן: לקראת חודש פברואר מסיימות עוד 80 מד"ניות, כך שכ-110 בנות תעסוקנה בנושאים האלה, נוסף על אנשי משרד החינוך והתרבות והרשויות מקומיות, וגורמים נוספים שפועלים בכל מה שקשור לנוער מנותק.

מיכה גולדמן: נושא הנוער המנותק קיבל מקום גבוה מאוד בסדר העדיפויות של מערכת החינוך, כדי שנוכל להתמודד עם הבעיה הכאובה והקשה הזאת.

ענת מאור: תודה רבה.

אפרים גור: אני מבקש לשאול שאלה נוספת.

ענת מאור: שאלה נוספת לחבר הכנסת גור, בבקשה.

אפרים גור: גברתי היושבת-ראש, כבוד סגן השר, אחת הבעיות הקשות שגורמות לנשירת התלמידים היא המצב הסוציאלי והכלכלי הקשה של משפחות העולים, שנאלצות להיעזר בילדים כדי שגם הם יהוו מקור פרנסה, ובשל כך שולחים אותם לכל מיני עבודות דחק כדי שיעזרו למשפחות.

אפרים גור: עם זאת, קיימת בעיה קשה שמשרד החינוך והתרבות יכול, בהחלט, לפתור אותה.

אפרים גור: מעבר ל-7,000 או 23,000, יש אלפי תלמידים נוספים שפוקדים את מערכת החינוך ומתקשים בלימודיהם.

אפרים גור: משרד החינוך והתרבות מעניק שעת עזר שבועית אחת רק לשישית מכלל התלמידים שלומדים בחטיבות הביניים.

אפרים גור: שעת עזר שבועית אחת איננה מספיקה לעולה חדש, לתלמיד, כדי ללמוד גם את השפה העברית, גם תנ"ך, גם ספרות וגם היסטוריה, גם לשון וגם מקצועות אחרים.

אפרים גור: אני סבור שמעבר לבעייתיות הקשה של איתור נוער משוטט ומנותק – ולכך צריך, בהחלט, אמצעים, גם עובדים סוציאליים וגם מדריכי חבורות רחוב – משרד החינוך והתרבות כן יכול לעזור להרבה מאוד תלמידים עולים להדביק את הפיגור ואת הפערים בלימודים, אם רק היה מקציב תקציבים נוספים והיה עוזר לתלמידים – –

ענת מאור: חבר הכנסת גור – – –

אפרים גור: – – בצורה של שעות עזר, כדי להתגבר על הפערים האלה.

ענת מאור: חבר הכנסת גור.

אפרים גור: תודה.

מיכה גולדמן: על השאלה הנוספת של חבר הכנסת אפרים גור אני אענה את התשובה שכבר עניתי מעל הבמה הזאת, שעשינו כמה דברים כדי לאפשר לתלמידים להיקלט בצורה הטובה ביותר ולהשתלב במערכת החינוך.

מיכה גולדמן: הוספנו, בשנת הלימודים הקודמת, כ-15,000 שעות לאותם תלמידים שניגשים לפחות לשלוש בחינות בגרות, מעבר לשעה שהם מקבלים.

מיכה גולדמן: הוספנו את זה באמצע ינואר 1993.

מיכה גולדמן: השנה, עם תחילת שנת הלימודים, העמדנו את השעות האלה.

מיכה גולדמן: נוסף על כך אנחנו מאפשרים, בתקופת הקיץ, חודש לימודים נוסף, אנחנו מאפשרים להם להשתלב במחנות, אנחנו מקיימים קורסים מיוחדים כהכנה לצה"ל, כדי לאפשר להם יותר ויותר להיות בסביבה שבה מדברים עברית, כדי להקל עליהם את הקליטה בתוך מערכת החינוך, ודאי כאלה שבעתיד יהפכו להיות אזרחי מדינת ישראל.

מיכה גולדמן: לכן אנחנו עושים מאמצים גדולים – – –

אפרים גור: אתה מרוצה מהמצב?

מיכה גולדמן: מה זה מרוצה?

מיכה גולדמן: אם אני משווה – – –

אפרים גור: – – –

מיכה גולדמן: חבר הכנסת גור – – –

ענת מאור: חבר הכנסת גור, אני מצטערת, זו לא הצעה לסדר-היום, זאת שאילתא.

מיכה גולדמן: חבר הכנסת גור, אם אני משווה את המצב למה שהיה לפני כשנה וחצי, כשהגענו למשרד החינוך והתרבות וראינו שיש בעיה אמיתית – הוספנו מייד 15,000 שעות, שזה 30 מיליון שקל; עשינו פעולות מספר בהיקפים של עוד 24 מיליון שקלים.

מיכה גולדמן: אם תשאל אותי היום אם אני מרוצה, אם זה הדבר האופטימלי שאני רוצה בו ואני שואף להגיע אליו על-פי הנתונים הקיימים והאמצעים שעומדים לרשותנו?

מיכה גולדמן: – אני אומר שצריך יותר, ואנחנו ממשיכים לעשות יותר.

מיכה גולדמן: בתקציב 1994, שיתחיל ב-1 בינואר, יהיה לזה ביטוי בשלב מעשי נוסף.

מיכה גולדמן: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה לסגן שר החינוך והתרבות.

ענת מאור: אני מזמינה את שר המשטרה משה שחל להשיב.

ענת מאור: נתחיל בשאילתא מס' 1866 של חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

ענת מאור: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר המשטרה ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): בחודש אוקטובר הוכה ורוסס נער חרדי בחומר כימי חריף על-יד משמרות צניעות בבני-ברק.

ענת מאור: הנער, שהובהל לבית-החולים, סבל מקשיי נשימה ומחבלות בכל חלקי גופו.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם ידוע למשטרה על המקרה?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: אם כן – מה ידוע למשטרה על היקף התופעה של משמרות הצניעות?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: כיצד פועלת המשטרה בנוגע לסוג זה של התארגנות?

משה שחל: 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: הוגשה תלונה במשטרת מרחב דן והחקירה בתיק נמשכת.

משה שחל: 2.

משה שחל: ארגון בשם "משמרות הצניעות" אינו מוכר למשטרה, לא בהיבט המודיעיני ולא בהיבט החקירתי.

משה שחל: 3.

משה שחל: המשטרה תטפל בכל תלונה בגין חשד לעבירה על החוק.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: שאלה נוספת לחבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

עמנואל זיסמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מופתע מאוד מהתשובות השנייה והשלישית, כי הארגון הזה מפרסם לעתים קרובות, יש כמה עיתונים של העולם החרדי, הוא פעיל, הוא פועל, ואני מופתע שמשטרת ישראל לא יודעת על קיומו.

עמנואל זיסמן: האם אני יכול לסייע למשטרה לגלות את הארגון הזה?

משה שחל: אדוני חבר הכנסת עמנואל זיסמן – – –

עמנואל זיסמן: אני יודע שהוא פעיל בירושלים, הוא מטריד, הוא מציק, והוא מניף את הדגל של הצניעות.

עמנואל זיסמן: אני מתפלא על תשובותיך.

משה שחל: אשמח מאוד אם חבר הכנסת זיסמן, בהיותו ירושלמי המכיר את כל ירושלים, יסייע בידי המשטרה.

משה שחל: אין לנו כל התנגדות שיהיה לנו בעניין הזה סיוע.

משה שחל: המלה "ארגון" יש לה משמעות.

משה שחל: לא ידוע לנו על ארגון כזה, אנחנו חוקרים, וחקירת המשטרה מתמקדת בעקבות התלונה שהוגשה, ויש להניח שיהיו לה גם תוצאות.

משה שחל: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר המשטרה ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): העיתון "יום השישי" חושף תעשיית זיופי תעודות המעידות כביכול על יהדות, הקיימת ברוסיה.

משה שחל: בעיתונות הרוסית מתפרסמות מודעות המציעות אישורי יהדות תמורת תשלום לכל דיכפין.

משה שחל: רצ"ב הצילום הרלבנטי.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: האם ידועה תופעה זו למשטרה?

משה שחל: 2.

משה שחל: האם תיחקר תופעה זו?

משה שחל: אני מתכבד להשיב לחבר הכנסת שלמה בניזרי.

משה שחל: 1.

משה שחל: התשובה חיובית.

משה שחל: 2.

משה שחל: בכל מקרה שבו יתגבש חומר המצדיק חקירה, תפתח המשטרה בחקירה.

שלמה בניזרי: – – –

משה שחל: השאלה היתה: האם ידוע לנו על זיוף תעודות ברוסיה, המעידות על יהדות כביכול?

משה שחל: התופעה ידועה, כפי שיש תופעה, למשל, של זיוף רשיונות נהיגה.

משה שחל: בכל מקרה שמתגבש חומר שמצדיק לפתוח בחקירה, פותחים בחקירה – אם יש תלונה, אם יש מקרה קונקרטי, אם ידוע לנו במי מדובר.

משה שחל: סתם לחקור באוויר – לא.

ענת מאור: חבר הכנסת בניזרי, שאלה נוספת?

שלמה בניזרי: האם אתה יכול לחזור על התשובה על שאלה מס' 2?

משה שחל: ברצון רב.

משה שחל: בכל מקרה שבו יתגבש חומר המצדיק חקירה, תפתח המשטרה בחקירה.

שלמה בניזרי: – – –

משה שחל: אין חומר כללי, החקירה הכללית לא מופיעה כשלעצמה.

משה שחל: אם יש מקרה שידוע לנו שמישהו זייף תעודה כדי להודיע כביכול על יהדות, נפתח במקרה הקונקרטי בחקירה.

משה שחל: לא תיפתח חקירה כללית, על כך שיש ברוסיה מישהו שמזייף תעודות בעניין היהדות.

משה שחל: אם הסוכנות תפנה, גורם אחר יפנה, המשטרה תוכל להתייחס, אבל המשטרה איננה חוקרת חקירות תיאורטיות.

שלמה בניזרי: – – –

משה שחל: חבר הכנסת בניזרי, חזקה עליך, שאם אתה חושב שנעברת עבירה, תעביר חומר ונטפל בו.

משה שחל: אני בא ואומר: בכל מקרה שיש לנו חומר המצדיק לפתוח חקירה, אנחנו פותחים בה.

ענת מאור: אני מודה מאוד לשר המשטרה.

ענת מאור: שאר השאילתות – התשובות לפרוטוקול.

ענת מאור: חבר הכנסת ע' דראושה שאל את שר המשטרה ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): בתעמולת הבחירות לרשויות המוניציפליות השתמשו רשימות מספר בתעמולה כתובה ובעל-פה בהסתה גזענית נגד האזרחים והתושבים הערבים בערים וביישובים שונים בארץ.

ענת מאור: בין הרשימות היתה גם רשימתו של ראש העירייה הנבחר של ירושלים, אשר הפיצה כרוז ברוסית ובו פגיעה קשה בתושבים הערבים של העיר.

ענת מאור: הכרוז המצ"ב מייחס לערבים תכונות שליליות ביותר, כגון גנבים, מפיצי סמים, אונסים ומפחידים.

ענת מאור: בכך ביקשו מחברי הכרוז להפחיד את התושבים היהודים, כדי לרכוש סימפתיה למפלגות הימין.

ענת מאור: דבר זה מנוגד לחוק, בהיותו הסתה לגזענות.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם ניתנות לרשימות המתמודדות לרשויות המקומיות הנחיות אשר אוסרות פרסום חומר אשר מסית לגזענות ולאלימות?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מה תעשה המשטרה בנדון, והאם יוגשו כתבי אישום נגד רשימות אשר עברו על החוק בפרסום כרוזים אשר פוגעים באזרחים הערבים?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: מה תעשה הממשלה כדי למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד? 4.

ענת מאור: איזה פיקוח יש על פרסומיהן של רשימות לרשויות המקומיות?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הסתה לגזענות והמרדה הינן עבירות הקבועות בחוק העונשין, התשל"ז–1977.

משה שחל: 1.

משה שחל: משטרת ישראל אינה הרשות הממונה על מתן ההנחיות.

משה שחל: 3-2.

משה שחל: כל תלונה שמוגשת למשטרה מטופלת על-פי החוק.

משה שחל: במקרה המצוין בשאילתא פתחה משטרת ישראל בחקירה.

משה שחל: 4.

משה שחל: הנושא מצוי בגדר סמכות משרד הפנים וועדת הבחירות המרכזית וגם בידי היועץ המשפטי לממשלה.

משה שחל: חבר הכנסת ר' אלול שאל את שר המשטרה ביום ט' בכסליו התשנ"ד (23 בנובמבר 1993): בעקבות כתבה ב"ידיעות אחרונות" על כלא באר-שבע, עולה שאלת שיקומם של האסירים.

משה שחל: ברצוני לשאול: 1.

משה שחל: מה הם הקריטריונים שעל-פיהם נקבע לאסיר מסלול שיקום?

משה שחל: 2.

משה שחל: מה הוא התקציב המוקצה לשיקום כל אסיר ואסיר?

משה שחל: 3.

משה שחל: מה היא עלות אחזקת אסיר בכלא לחודש? 4.

משה שחל: האם נשקל להפנות יותר משאבים לשיקום האסיר, כדי שלא יוחזר לכלא?

משה שחל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה שחל: הקריטריונים קבועים בפקודות נציבות בתי-הסוהר, ועיקרם: א.

משה שחל: האסיר אינו מהווה סכנה לשלום הציבור ולביטחון המדינה; ב.

משה שחל: הוא מסווג בקטגוריה המאפשרת יציאתו לחופשות; ג.

משה שחל: מצב בריאותו מאפשר את השתתפותו; ד.

משה שחל: תפקודו בבית-הסוהר תקין; ה.

משה שחל: אינו מעורב בפעילות סמים בבית-הסוהר; ו.

משה שחל: יתרת מאסרו אינה עולה על 24 חודש (עד לשני-שלישים או לתום התקופה).

משה שחל: 2.

משה שחל: סך כל התקציב הישיר המוקצה לטיפול ולשיקום אסיר הינו כ-3,700 שקל.

משה שחל: 3.

משה שחל: כ-3,000 שקל.

משה שחל: 4.

משה שחל: במהלך שנת 1993 תקצב משרד המשטרה את הנושא בתוספת של 600 שקל.

משה שחל: כמו כן, היקף כוח-האדם בתחום חינוך, טיפול ושיקום יגדל בשנת 1994 ב-14.5 משרות.

משה שחל: נוסף על כך תוגברה התוכנית למלחמה בסמים במסגרת בתי-הכלא.

ענת מאור: אני מזמינה את שר התחבורה ישראל קיסר להשיב על שאילתות.

ענת מאור: חבר הכנסת י' לס שאל את שר התחבורה ביום י"ד באדר התשנ"ג (7 במרס 1993): טיסות של מטוסים קלים בגובה נמוך מעל כפר-סבא, בית-ברל וקיבוץ ניר-אליהו ללא הרף ובמשך כל ימות השבוע טורדות תדיר את תושבי האזור.

ענת מאור: למרות פניות מצד ראש עיריית כפר-סבא, אגודת הסטודנטים בבית-ברל ומזכיר קיבוץ ניר-אליהו למינהל התעופה האזרחית, עדיין לא טופל העניין.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם במסגרת התקנות הקיימות מתאפשרות טיסות פרטיות בגובה נמוך מעל אזורי מגורים?

ענת מאור: אם כן – מה נעשה לאכיפת התקנות?

ענת מאור: אם לא – האם ישנה המשרד את התקנות?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מה יעשה המשרד לתת פתרון מיידי לתושבי אזור כפר-סבא?

ענת מאור: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר התחבורה ביום י"ד באדר התשנ"ג (7 במרס 1993):

ענת מאור: מחליפת מכתבים ופרסומים שהעתקיהם מצויים בידי (וחלקם רצ"ב) עולה, כי קיים ויכוח בין מינהל התעופה האזרחית לבין תושבי כפר-סבא ותלמידי מכללת בית-ברל באשר למפגע ומטרד של טיסות מטוסים קלים בגובה נמוך מדי יום, לרבות שבתות וחגים.

ענת מאור: לדברי תושבי כפר-סבא מדובר, בניגוד לדעת משרד התחבורה, לא רק במטוסי חיל האוויר אלא גם במטוסי ריסוס, ובעיקר בתלמידי בית-ספר לטיסה.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם פנו אליכם תושבים מכפר-סבא בעניין מטרד זה, והאם נערכה בדיקה בעקבות הפניות?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: אם כן – מי בדק ומה העלתה הבדיקה?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: חובת מי לבדוק אם נעשות טיסות בניגוד לחוק ולנהלים, ומדוע ביקשו מתושבי העיר שהתלוננו לעקוב אחר זיהוי המטוסים?

ענת מאור: 4.

ענת מאור: מה הם הנהלים לגבי טיסות בגובה נמוך ולגבי טיסות בשבתות ובחגים?

ענת מאור: 5.

ענת מאור: האם ייבדקו הטענות על מקרה זה?

ענת מאור: 6.

ענת מאור: מה יפעל משרדך?

ענת מאור: חבר הכנסת א' אור שאל את שר התחבורה ביום כ"ח באדר התשנ"ג (21 במרס 1993): הגיעו אלי פניותיהם של אזרחי האזור הסובלים מטיסות של מטוסים פרטיים מעל התוואי הבא: משיכון עלייה לבית-ברל, ומשם לשכונות קפלן ויוסטפל של כפר-סבא.

ענת מאור: הטיסות מתקיימות בכל ימות השבוע, משעות מוקדמות בבוקר ועד לשעות מאוחרות.

ענת מאור: הטיסות גורמות למפגעי רעש ולפגיעה באיכות חייהם של התושבים.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מהתכתבות בעניין עם ראש מחלקת מבצעי אוויר הבנתי כי הגובה המותר לטיסה מעל אזור מאוכלס הוא כ-1,000 רגל.

ענת מאור: האם תיאות לערוך בדיקה יסודית של הגבהים שבהם טסים בפועל המטוסים באזור זה?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: האם אכן רשויות התעופה מחפשות, כפי שפורסם, מקום חלופי לשדה התעופה של הרצלייה, המהווה שדה תעופה מרכזי ללימודי טיס אזרחי בישראל?

ענת מאור: חבר הכנסת א' בורג שאל את שר התחבורה ביום ג' בניסן התשנ"ג (25 במרס 1993):

ענת מאור: תושבי כפר-סבא והסביבה וכן 5,000 הסטודנטים שלומדים במכללת בית-ברל סובלים מרעש שגורמים מטוסים קלים שטסים בשמי האזור במשך כל ימות השבוע.

ענת מאור: מדובר בטיסות פרטיות ולא בטיסות של חיל האוויר או בטיסות ריסוס.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מה הן ההגבלות הקיימות על טיסות במטוסים קלים פרטיים בטיסה באזור כפר-סבא (גובה הטיסה, שעות הטיסה וכדומה)?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מה עושה המשרד על-מנת לאכוף את ההגבלות?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: מה הם הקריטריונים המנחים בקביעת תוואי טיסה של טיסות פרטיות באזורים מאוכלסים?

ענת מאור: חבר הכנסת ח' מירום שאל את שר התחבורה ביום כ"ז באייר התשנ"ג (18 במאי 1993): רבים מתושבי כפר-סבא מתלוננים על רעש ומטרד שגורמים מטוסים פרטיים קלים החגים מעל העיר כל יום במשך שעות ארוכות, וגם בשבתות ובחגים.

ענת מאור: למרות מחאות רבות של ראש העיר וגופים נוספים באזור כפר-סבא, טענתם היא כי משרד התחבורה לא מוכן להגביל ולפקח על גובה הטיסות.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם הדברים נכונים?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: כיצד יפעל משרדך לפתרון בעיה זו ודומות לה?

ענת מאור: חבר הכנסת מ' שטרית שאל את שר התחבורה ביום ה' בסיוון התשנ"ג (25 במאי 1993): מתלונות של תושבי כפר-סבא שהגיעו אלי עולה, כי מטוסים קלים אזרחיים מבצעים טיסות אימונים מעל העיר כפר-סבא בגובה נמוך בכל שעות היום, ובכלל זה בימי שבתות וחגים.

ענת מאור: מטוסים אלה גורמים לרעש ולמטרד לתושבי העיר ומסכנים את שלומם וביטחונם, כיוון שהם מבצעים תמרוני טיסה מסוכנים.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם ידוע למשרד התחבורה על כך? 2.

ענת מאור: מה הוא גובה הטיסה המזערי המותר למטוסים אזרחיים שיטוסו בו מעל העיר כפר-סבא?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: האם קיים מעל העיר כפר-סבא אזור טיסה שאיננו פרוזדור אווירי, המשמש לאימוני המטוסים?

ענת מאור: 4.

ענת מאור: אם כן – האם יותחם האזור כך שמעל לעיר ייאסרו האימונים כליל, או לחלופין יועלה הגובה המזערי המותר לטיסה?

ענת מאור: 5.

ענת מאור: אם יתברר שהמטוסים עוברים על הוראות תקנות הטיס, כיצד ייאכפו התקנות?

ענת מאור: חבר הכנסת ר' אדרי שאל את שר התחבורה ביום י"ב בסיוון התשנ"ג (1 ביוני 1993):

ענת מאור: בעקבות תלונות של אנשים שהגיעו אלי בעניין מטרד המטוסים הקלים הפרטיים החגים מעל כפר-סבא, ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מה הם הקריטריונים הקיימים במשרדך לגבי נתיבי האוויר המורשים למטוסים הפרטיים?

ענת מאור: האם השימוש בנתיבי האוויר הנ"ל מותר במהלך כל שעות היום?

ענת מאור: והאם מתקיים פיקוח מטעם המשרד שאכן בתי-הספר לטיסה נוהגים כך? 2.

ענת מאור: מה הוא מספר בתי-הספר לטיסה בארץ ומה הוא מיקומם ביחס לאזור מיושב?

ענת מאור: האם נשקלת האפשרות להזיז את בית-הספר לטיסה הנמצא בסמוך לעיר כפר-סבא, עקב המטרד שהוא מהווה לאוכלוסייה, או מה הוא הפתרון המוצע ומתי יבוצע?

ענת מאור: חבר הכנסת ש' אביטל שאל את שר התחבורה ביום י"ט בסיוון התשנ"ג (8 ביוני 1993): תושבי כפר-סבא מתלוננים על מטרד של מטוסים קלים, הטורדים את מנוחתם ואת שלוותם.

ענת מאור: לטענתם, המטוסים חגים מעל ראשם לעתים תכופות, גם בשבתות ובחגים, ומפריעים לתפילות המאמינים ולמנוחת התושבים.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם ידוע למשרד התחבורה על מטרד זה?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: האם יפעל המשרד להפסקת מטרד זה?

ישראל קיסר: גברתי היושבת-ראש, נדמה לי שיש פה שמונה שאילתות באותו נושא, לכן חיברו אותן יחד.

דן תיכון: אתה יכול להשיב על כולן במקובץ, להשיב לאחד, ולומר לשני ולשלישי: ראה תשובתי וכו'.

ישראל קיסר: אני אומר:

ישראל קיסר: התשובה היא לחברי הכנסת לס, בורג, בניזרי, אור, מירום, שטרית, אדרי ואביטל, כולם שואלים בנושא רעש מטוסים מעל כפר-סבא.

ישראל קיסר: כנראה היה איזה קמפיין שגייסו בו את חברי הכנסת, ואני רוצה לענות על השאילתא הזאת.

ישראל קיסר: מינהל התעופה האזרחית משקיע מאמץ רב והוא הקדיש הרבה שעות פיקוח ועבודה, לרבות פגישות ושיחות, גם עם מנהל מכללת בית-ברל ותושבים באזור, בבדיקת תלונות על מטרד רעש מטוסים באזור, ואלה הממצאים שלו: רמת הרעש הנגרמת ממטוסים באזור נמוכה יחסית מרמת הרעש הנגרמת כתוצאה ממעבר כלי תחבורה יבשתיים, כגון משאיות ואוטובוסים.

ישראל קיסר: חלק ניכר מהרעש של הטיסות המוקדמות בבוקר מקורו במטוסים צבאיים ובמטוסי ריסוס ואינו נגרם על-ידי מטוסים אזרחיים רגילים.

ישראל קיסר: את הטיסות הצבאיות אין ביכולת משרד התחבורה למנוע, ואין לדעתנו מקום להפסיק את טיסות מטוסי הריסוס באזור, שצריכות להיות, כידוע, בשעות הבוקר המוקדמות.

מאיר שטרית: – – –

ישראל קיסר: אני אגמור, אדוני.

ישראל קיסר: לא נצפו מטוסים אזרחיים שמבצעים צלילות או טיסות פראיות ומסוכנות, כפי שמציינים במכתבי התלונה.

ישראל קיסר: לא נמצאו חריגות או עבירות על חוק הטיס ו\

ישראל קיסר: 'e0ו על תקנות הטיס, ובראיונות עם עשרות תושבים ושני מנהלי בתי-ספר לא היו תלונות על מטרד רעש מטוסים חריג.

ישראל קיסר: למרות זאת פנה מינהל התעופה האזרחית במהלך חודש אפריל 1993 לד"ר גלברט, המומחה לרעש במשרד לאיכות הסביבה, והנ"ל העביר את הנושא לבדיקת מומחה רעש באיגוד ערים רעננה וכפר-סבא.

ישראל קיסר: לאחר מעקב של שישה חודשים, עד אוקטובר 1993, נמסרו לנו מסקנות בעל-פה – עדיין לא בכתב – כי מממצאי הבדיקה עולה: אין כל עילה לתלונות הנדונות.

ישראל קיסר: תהיינה מסקנות בכתב – ואני אמציא אותן לכל חברי הכנסת ששאלו – מטעם המומחה במשרד לאיכות הסביבה על רמת הרעש שם.

ישראל קיסר: מינהל התעופה האזרחית השקיע מאמצים רבים בבדיקת תלונות מטרד הרעש והגיע למסקנה שהנושא איננו מהווה בעיה המצריכה, מבחינתנו, נקיטת צעדים נוספים כלשהם.

ישראל קיסר: היה לי רעיון – אני אומר את זה על דעתי – לבקש העברת חלק מהמטוסים לעטרות.

ישראל קיסר: לצערי, עד עכשיו הדבר לא הסתייע, מטעמים שונים.

ישראל קיסר: לא ויתרתי על הרעיון הזה, כיוון שאזור המרכז צפוף מאוד.

ישראל קיסר: שדה התעופה הרצלייה צפוף בשל ריבוי מטוסים קלים, אבל זה חלק מרמת החיים, בעוונותינו הרבים, שיש היום עומס של מטוסים ואין לנו מקום שיעשו את התרגילים ולחנייה.

ענת מאור: תודה רבה לשר.

ענת מאור: אם כן, זאת היתה תשובה על שמונה שאילתות.

ענת מאור: חבר הכנסת לס, חבר הכנסת בניזרי וחבר הכנסת שטרית, לכל אחד יש שאלה נוספת.

ענת מאור: חבר הכנסת לס, בבקשה.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לשר התחבורה על התשובה המפורטת ומבקש לשאול בקשר למטרד רעש שלגביו אין מחלוקת – בשדה-דב בצפון תל-אביב.

יורם לס: האם כבוד השר מוכן להתחייב, מעל במת הכנסת, לתאריך שבו יוזז הטרמינל של "ארקיע" ממקומו באופן שהתושבים לא ייאלצו לסבול ממטרד רעש מוכח של מטוסים כבדים ובינוניים באותו אזור?

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת בניזרי רוצה שאלה נוספת?

ענת מאור: חבר הכנסת שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני השר, עם כל הכבוד לתשובה, אני חושב שזה בוודאי לא ישביע את רצונם של תושבי כפר-סבא – –

ישראל קיסר: אני מניח.

מאיר שטרית: – – שמתלוננים על כך שיש רעש.

מאיר שטרית: מה זה שייך לריסוס – בשבתות ובחגים?

מאיר שטרית: לא מרססים בשבתות ובחגים.

מאיר שטרית: מדובר על מטוסי אימונים, מטוסים קלים של אולטרה-לייט, שטסים מעל הבתים בקרבה גדולה מאוד – בשבתות, בשעות הבוקר המוקדמות – ומציקים לאנשים.

מאיר שטרית: צריך לאסור טיסות של מטוסים מעל השטח הבנוי, אלא בגובה מזערי מסוים.

מאיר שטרית: אם קיים דבר כזה, תגיד לאנשים שמתלוננים להסתכל במשקפת, לראות את מספר המטוס ולהגיש תלונה קונקרטית נגד מי שמפר את תקנות התעופה באותו אזור, ואז המשרד יכול לנקוט נגדו פעולה ממש.

מאיר שטרית: אני לא יודע אם היום יש הגבלה של טיסה בגובה נמוך.

מאיר שטרית: שנית, אנשים טסים טיסות אימונים גם בשבתות, גם בחגים וגם בשעות הבוקר המוקדמות.

מאיר שטרית: ודאי שאם טסים מעל הבתים, זה לא גורם תענוג לאלה שגרים באותם בתים.

מאיר שטרית: אבל החבר'ה האלה, שטסים, רוצים להראות לשכנים ולילדים, וגם לחבר'ה האחרים, שהם טסים מעל הבית.

מאיר שטרית: שלא יטוסו מעל הבתים.

מאיר שטרית: שיטוסו מעל הפרדסים, ואז, תאמין לי, שום תפוז לא יתעורר ולא יתלונן.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: בבקשה, שר התחבורה.

ישראל קיסר: על השאלה של חבר הכנסת מאיר שטרית, אני לא יכול לענות – – –

דן תיכון: המטוס פופולרי בגלל חמיצר.

ענת מאור: חבר הכנסת תיכון, אני מבקשת.

ישראל קיסר: לחבר הכנסת מאיר שטרית, המשרד לא יכול לנקוט אמצעים כשאין עבירה.

ישראל קיסר: לא מצאו עבירה.

ישראל קיסר: אני לא יכול להמציא עבירה.

ישראל קיסר: לנו יש בהחלט יכולת לנקוט אמצעים כנגד מפירים, בתנאי שיש הפרה.

ישראל קיסר: תלונות האזרחים על הטרדה – זה הגיע גם אלי, בדיוק כמו שזה הגיע לחברי הכנסת.

ישראל קיסר: אמרתי מה שעשינו.

ישראל קיסר: ביקשתי לבחון ולברר את זה היטב.

ישראל קיסר: בכל מקום שאפשר לא להטריד אזרחים ולא לגרום סבל מיותר לאזרחים – בהחלט, זה תפקידנו.

ישראל קיסר: כשאני אקבל בכתב את המסקנות של המומחה, שעקב אחרי הנושא במשך שישה חודשים, ומסקנותיו צריכות להגיע לידינו בימים אלה, אני אעביר אותן לחברי הכנסת, ואז תהיה לכם תשובה לענות לפונים, וגם לנו.

ישראל קיסר: אם יש מקום שאנחנו יכולים לעשות משהו – אני אשמח.

ישראל קיסר: אני מבין את האזרחים, ותפקידנו להשתדל ולמנוע עד כמה שאפשר הטרדה מיותרת של אזרחים.

ישראל קיסר: אשר לשאלה של חבר הכנסת לס, יש שאילתא בנושא שדה-דב.

ישראל קיסר: אם חבר הכנסת השואל לא יהיה באולם כשהיושבת-ראש תקרא בשמו, אני אעשה – – –

ענת מאור: מי זה אותו חבר כנסת?

ישראל קיסר: ראש עיריית תל-אביב, חבר הכנסת רוני מילוא.

ענת מאור: הוא איננו.

ענת מאור: אתה יכול להשיב בקצרה על השאלה הנוספת של חבר הכנסת לס.

ישראל קיסר: לגבי שדה התעופה, הטרמינל בשדה-דב.

ישראל קיסר: לשמחתנו, התקדמנו והגענו לאיזה סיכום עם משרד הביטחון.

ישראל קיסר: אני רוצה להזכיר לחברים, ששדה-דב הוא באחריות משרד הביטחון, אם כי נכון שמטוסים אזרחיים נוחתים בו וממריאים ממנו.

ישראל קיסר: עד היום, זה הרבה שנים לא הצליחו להגיע להסכמה עם משרד הביטחון.

ישראל קיסר: כבר הגענו לשלב שיש איזו טיוטה להסכם בינינו לבין משרד הביטחון על העתקת הטרמינל, מסוף הנוסעים, לצפון-מערב, רחוק מהאזרחים, אם אכן נגיע אתם להסכם.

ישראל קיסר: אני קיבלתי החלטת ביניים: אני מוכן, עם חברת "ארקיע", להקים טרמינל זמני, מבנה טרומי, עד שנבנה את הטרמינל הקבוע, כי ייקח כמה שנים לבנות טרמינל ראוי לשמו.

ישראל קיסר: זה מה שיש לנו כרגע, בשלב זה.

ישראל קיסר: אני לא יכול להתחייב, כי זה לא תלוי רק בי, וכל עוד משרד הביטחון לא ייתן לנו הרשאה לזוז מהמקום הנוכחי למקום החדש.

ישראל קיסר: לידיעתך, בהזדמנות חגיגית זאת משרד הביטחון תבע מאתנו ומחיל האוויר תביעות קשות מאוד, שקיבלתי אותן, בין השאר לבנות לו על חשבוננו טרמינל לחיילים – אני קיבלתי את זה, ובלבד שנזיז את הטרמינל – ולסלול את המשך רחוב איינשטיין עד למקום החדש.

ישראל קיסר: הקצבנו כסף לסלילת הכביש.

ישראל קיסר: אני חושב שעם קבלת האישור וחתימת החוזה נוכל להתחיל להזיז את הטרמינל.

ישראל קיסר: אני הסכמתי עם חברת "ארקיע" שהיא תבנה לנו מבנה טרומי, ואנחנו נביא את זה בחשבון בדמי השימוש.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: שר התחבורה ישיב על שאילתא מס' 1275, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שלמה בניזרי: אני מבקש שהשר יתייחס לשאלה מס' 4 בשאילתא שלי: מה הם הנהלים לגבי טיסות בגובה נמוך ולגבי טיסות בשבתות ובחגים?

ישראל קיסר: באיזה נושא?

ענת מאור: בנושא הקודם.

ישראל קיסר: של כפר-סבא?

שלמה בניזרי: כן.

ישראל קיסר: הלוא עניתי.

שלמה בניזרי: אני מתייחס לשאלה מס' 4 בשאילתא שלי: מה הם הנהלים לגבי טיסות בגובה נמוך ולגבי טיסות בשבתות ובחגים?

ישראל קיסר: נאמר שאין גוזרים גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

ישראל קיסר: אני לא יכול להגיד לאנשים שלא יטוסו בשבת.

ישראל קיסר: אולי אני לא שומע את השאלה.

ענת מאור: בפעם הבאה, חבר הכנסת בניזרי, אני מבקשת שתשאל את השאלה בעוד מועד.

שלמה בניזרי: אני לא שאלתי לגבי גזירות שהציבור אינו יכול לעמוד בהן.

שלמה בניזרי: שאלתי מה הם הנהלים לגבי טיסות בגובה נמוך, לגבי טיסות בשבת.

ישראל קיסר: שאלת גובה הטיסה לא שייכת ליום בשבוע, היא שייכת לבטיחות הטיסה.

ישראל קיסר: מי שעובר עבירה – נוקטים נגדו אמצעים.

ישראל קיסר: כפי שאמרתי ועניתי בפרוטרוט, אני יכול להגיד – לשמחתי, מישהו יכול להגיד – לצערי, לא נמצאו סיבות ועילה לנקוט אמצעים נגד מישהו או מישהם שמפירים את חוקי הטיס ואת תקנות הטיס.

ישראל קיסר: אם יהיה דבר קונקרטי, בהחלט ננקוט אמצעים; מה לי ביום שישי, שבת, מה לי בשאר ימי השבוע.

ענת מאור: אנחנו עוברים לשאילתא של חברת הכנסת נעמי בלומנטל, מס' 1275.

ענת מאור: בבקשה, אדוני השר.

ישראל קיסר: בנושא הזה של משאבות אוויר בלתי תקינות בתחנות דלק יש עוד חבר כנסת ששאל, אם הוא במקרה באולם – – –

ענת מאור: מי זה?

ישראל קיסר: חבר הכנסת הרב יוסף עזרן.

ישראל קיסר: אם הוא איננו, אני אענה על השאילתא של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

ישראל קיסר: חבר הכנסת י' עזרן שאל את שר התחבורה ביום י"ב בסיוון התשנ"ג (1 ביוני 1993): על-פי תחקיר שביצע העיתון "ידיעות אחרונות" – ופורסם ביום שישי, 21 במאי 1993 – בשיתוף עם מעבדה המתמחה בתחום המדידה, עולה בבדיקה מדגמית כי ביותר מ-60% מתחנות הדלק שנבדקו נמצאו משאבות לחץ אוויר בלתי תקינות, כשהסטייה מהתקן המותר בחוק מגיעה לכ-30% בממוצע.

ישראל קיסר: מומחים בתחום זה מתריעים כי לחץ אוויר לא נכון עלול לגרום לאיבוד שליטה במכונית וכתוצאה מכך – לגרימת תאונה.

ישראל קיסר: משטרת ישראל מקבלת מדי שנה למעלה מ-100 צמיגים החשודים כי גרמו לתאונות.

ישראל קיסר: מעל 80% מאותן תאונות – חלקן קטלניות – נגרמו מלחצי ניפוח לא נכונים.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם משרד התחבורה מודע לידיעות הנ"ל? 2.

ישראל קיסר: מה יעשה משרדך להביא לתיקון המצב הקיים, על-מנת למנוע תאונות נוספות?

ישראל קיסר: חברת הכנסת נ' בלומנטל שאלה את שר התחבורה ביום י"ט בסיוון התשנ"ג (8 ביוני 1993): כפי שהתפרסם במוסף "ממון" של העיתון "ידיעות אחרונות" מיום 21 במאי 1993, בוצעו בדיקות של משאבות אוויר והתגלה שמתוך 61 תחנות שנבדקו, נמצאו ליקויים בשני-שלישים מהן; ועוד: היו סטיות של לחץ עד 40%.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם תוכן הכתבה נכון?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: מי הגורם האחראי למשאבות האוויר בתחנות הדלק? 3.

ישראל קיסר: האם קיימת סטטיסטיקה של תאונות דרכים שאירעו כתוצאה מלחץ אוויר לא תקין בגלגלים? 4.

ישראל קיסר: האם הורית על בדיקה מקפת של הנושא?

ישראל קיסר: אילו צעדים אחרים נקטת?

ישראל קיסר: 5.

ישראל קיסר: האם ימצא המשרד את הדרך להזהיר את בעלי הרכב ולייעץ להם איך להימנע מלהסתכן?

ישראל קיסר: אין ספק כי לתקינות הצמיגים ולשמירת לחץ אוויר נכון ומדויק יש חשיבות בתחום בטיחות הרכב.

ישראל קיסר: מבדיקה סטטיסטית של תאונות הדרכים עולה כי אחוז התאונות הנגרם על-ידי ליקויים בצמיגים הינו זעום ביותר.

ישראל קיסר: מדובר במכשור עדין יחסית, העומד לרשות הקהל הרחב בשירות עצמי, כאשר לא תמיד ניתנת על-ידי הציבור תשומת הלב הראויה לשלמות הציוד והטיפול הנאות בו בשעה שהוא משתמש בו.

ישראל קיסר: לא אחת רואים נהגים אשר זורקים את הצינור ומכים בחוזקה על המשאבה.

נעמי בלומנטל: אתה מדבר מניסיון אישי.

ישראל קיסר: כן.

ישראל קיסר: גם אני הייתי נהג.

ישראל קיסר: כולנו היינו נהגים.

ישראל קיסר: אני לא נהגתי כך.

ישראל קיסר: אני אזרח ממושמע.

ישראל קיסר: אנחנו העברנו את הנושא לסמכותה של יחידת האכיפה והניידות של המשרד.

ישראל קיסר: אני הקמתי ניידות מיוחדות שמתרוצצות בכבישים ונותנות רפורטים בגלל כלי רכב או אביזרים לא תקינים.

ישראל קיסר: רכשנו מכשירי בקרה רבים לציוד היחידה, כאשר על כל עובדי היחידה הארצית הוטל לבקר את נושא משאבות האוויר בתחנות הדלק בהיקף ארצי, במסגרת עבודתם ברחבי הארץ.

ישראל קיסר: כפי שאמרתי, אלה ניידות שמסתובבות בכבישים.

נעמי בלומנטל: הן בודקות גם את הרכב וגם את תחנות הדלק?

ישראל קיסר: יש לנו ניידות רכב שמצוידות בכל האביזרים, מסתובבות ועוצרות כלי רכב.

נעמי בלומנטל: לא ברור.

ענת מאור: חברת הכנסת בלומנטל, תהיה לך רשות לשאלה נוספת, או שאת כבר ממצה את זכותך זו.

נעמי בלומנטל: פה לא ברור משהו.

ישראל קיסר: לניידות האלה יש תפקידי פיקוח.

ישראל קיסר: הן גם פוקדות את תחנות הדלק כדי לבדוק את תקינותן ואם יש גם מפגעים אחרים, לאו דווקא המשאבות.

ישראל קיסר: אלה ניידות פיקוח מיוחדות.

ישראל קיסר: יש לנו שלוש כאלה.

דן תיכון: למה לא תהיינה חברות הדלק אחראיות לתקינות?

ישראל קיסר: עדיין לא גמרתי את התשובה על השאילתא.

ישראל קיסר: אתה שואל בכיוון הנכון.

ישראל קיסר: אבל התשובה מופיעה בהמשך.

נעמי בלומנטל: הוא תמיד מדבר בכיוון הנכון.

ישראל קיסר: אנחנו הזמנו ליום עיון את האחראים לשירות של חברות הדלק, גם כדי להעמיד אותם על חומרת הנושא הזה של הציוד, של המשאבות.

ישראל קיסר: פה צריך לציין, להערתך, כי האחריות הישירה לקיום משאבות אוויר וציוד מכשירי המדידה מוטלת, על-פי הפעלת תנאי הרשיון, על תחנת הדלק ועל בעל התחנה, כאשר צוותי הביקורת של משרד התחבורה בודקים זאת בביקורות יזומות, או מצדם או מצד אחרים.

ישראל קיסר: אבל, האחריות על-פי תנאי הרשיון – כי איננו יכולים לפקח על מאות תחנות דלק, אלא על-פי תנאי הרשיון – זו מוטלת על מנהל התחנה או על בעל התחנה.

ענת מאור: שאלה נוספת לחברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אני מוכרחה להעיר את תשומת לבך, כבוד השר, שעדיין לא קיבלתי תשובה על שאלות 1 ו-2.

דן תיכון: משרדי יבדוק וישלח לך תשובה על שאלות 1 ו-2.

ישראל קיסר: אינני יכול לענות לך לגבי האחוזים שמצוינים במכתבך.

ישראל קיסר: אני מניח שזה נכון שיש ליקויים, אבל אם אלה המספרים, אינני יכול לאשר.

ישראל קיסר: את הכתוב כאן, 40%, אני לא יכול לאשר, כי אנחנו יודעים שמספר התאונות כתוצאה מצמיגים או ממצב לחץ האוויר בצמיגים הוא זעום ביותר, ויש לנו נתונים על כך.

נעמי בלומנטל: אבל הייתי רוצה לבקש בכל זאת לקבל תשובה על שאלה 1.

נעמי בלומנטל: בסדר?

ישראל קיסר: אני אבדוק ואשלח לך בכתב.

ישראל קיסר: הרי אני עונה בכתב לכל אחד על השאילתא שלו, נוסף על התשובה בכנסת, כך שאשמח לענות לך גם בכתב לגבי שאלה 1.

נעמי בלומנטל: ולגבי שאלה 2, מי הגורם האחראי למשאבות אוויר.

ישראל קיסר: הודענו שמנהל התחנה ובעל התחנה, ולא משרד התחבורה.

נעמי בלומנטל: לא חברות הדלק?

ישראל קיסר: לא.

דן תיכון: גם חברות הדלק.

ענת מאור: חברי הכנסת, בזה מתמצה תפקידה של השאילתא.

נעמי בלומנטל: אני רק דיברתי על שאלות 1 ו-2, שעליהן לא קיבלתי תשובה.

ישראל קיסר: אמרתי שלגבי הנתונים אני מוכן להעביר לך, אם אכן אוכל למצוא את הנתונים שאת מבקשת.

ישראל קיסר: אני אשתדל.

ישראל קיסר: אני מניח שהכתב עשה הערכה, אבל אני לא יכול להניח שזה 40%.

ענת מאור: שאלה נוספת לחברת הכנסת בלומנטל.

ענת מאור: בבקשה.

נעמי בלומנטל: רציתי לציין, שלחץ האוויר בגלגלים הוא אלמנט חשוב ביותר מבחינה בטיחותית.

ישראל קיסר: זה נכון.

נעמי בלומנטל: אני לא יודעת על איזה סקר או מחקר אתה מתבסס, אבל סקרים שנערכו בחוץ-לארץ מצביעים על כך שזו כן אחת הסיבות העיקריות לתאונות דרכים, ולכן אני מתפלאה על הממצא שאומר, שההשפעה של לחץ האוויר היא זעומה.

נעמי בלומנטל: אני מתפלאה קצת, אולי כדאי לבדוק את זה שנית.

נעמי בלומנטל: אני רק רוצה לציין, שחשבתי שלפחות יש לכם הרבה אוויר בממשלה שלכם.

נעמי בלומנטל: אני יודעת שאין הרבה אורך-רוח, אבל אוויר אולי יש.

עמנואל זיסמן: איזו הצגה יפה, איזו הצגה יפה.

ישראל קיסר: הברקה יפה.

ישראל קיסר: אבל אני חוזר ואומר, שרמת התאונות בארץ כתוצאה מליקויי רכב בכלל ומצב לחץ האוויר בצמיגים בפרט, לשמחתנו, היא ברמה נמוכה מהמקובל בעולם.

ישראל קיסר: יש לנו בעיות אחרות.

ישראל קיסר: תקינותו של הרכב אצלנו היא לא ברמה נמוכה מאוד.

ישראל קיסר: את רואה שלממשלה יש אוויר מספיק להמשיך לענות.

ישראל קיסר: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר התחבורה ביום ג' בתמוז התשנ"ג (22 ביוני 1993): מתחקיר שערך העיתון "ניו-יורק טיימס" עולה, כי חברות תעופה מספקות פחות אוויר צח לנוסעים במטוסיהן כדי לחסוך דלק וכסף.

ישראל קיסר: במקום להזרים אוויר צח וטהור מדי כמה דקות, כפי שהיה נהוג במטוסים הישנים יחסית, מזרימים עתה תערובת של מחצית אוויר צח ומחצית אוויר ממוחזר בזמן הכפול מהזמן הקודם.

ישראל קיסר: תוצאת החיסכון הזה היא כאבי ראש בקרב הדיילים והנוסעים כאחד.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם יש אמת בידיעה כי בשירות חברת התעופה "אל על" מצויים מטוסים רבים מסוג זה?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: אם כן – מה ייעשה כדי לתקן ולהחזיר את האוויר הצח ל"אל על"?

ישראל קיסר: 2-1.

ישראל קיסר: איכות האוויר במטוסים נקבעת לפני תחילת ייצור המטוס, במסגרת תקינה של שלטונות התעופה במקום ייצור המטוס, במקרה שלנו ארצות-הברית.

ישראל קיסר: מטוסי חברת "בואינג", המופעלים בשירות חברת "אל על", קיבלו את הרישוי משלטונות התעופה הפדרליים האמריקניים, לאחר שעמדו בדרישות התקנים שנקבעו על-ידם.

ישראל קיסר: ממשלת ישראל, כידוע, מאמצת את התקנות הללו, כלשונן.

ישראל קיסר: לאור האמור לעיל, כל דגמי המטוסים המופעלים בשירות "אל על" עומדים בתקנים שנקבעו על-ידי מינהל התעופה האמריקני ואומצו על-ידי מינהל התעופה האזרחי הישראלי.

ישראל קיסר: מצב זה תואם את כל דגמי המטוסים של כל היצרנים בארצות-הברית ובאירופה, המופעלים בשירות כל חברות התעופה.

ישראל קיסר: חברת "אל על" מצוידת כיום במטוסים חדשים, חסכוניים יותר ומודרניים יותר על-פי ההתפלגות הבאה – וחבר הכנסת זיסמן מכיר את המטוסים: מטוסי 747 – שמונה מטוסים; 757 – ארבעה מטוסים; 767 – ארבעה מטוסים; 737 – שני מטוסים.

ישראל קיסר: במשך שנת 1994 יירכשו עוד שני מטוסים על-ידינו, כולם ברמה איכותית ובטיחותית, מבחינת רעש ואוויר, ברמה גבוהה יותר ממטוסי 707, שכמעט כולם יצאו מהשירות.

ישראל קיסר: כאמור, בחודש אפריל 1994 אמורה החברה לקלוט שני מטוסי 747 דגם 400, הדגם החדיש ביותר של מטוסים אלו.

דן תיכון: באיזה חודש?

ישראל קיסר: בחודש אפריל יבוא מטוס אחד וביוני – המטוס השני.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחבר הכנסת זיסמן.

עמנואל זיסמן: אדוני השר, תשובה כל כך מפורטת ויפה, למה אחרי חמישה חודשים וחצי?

סאלח טריף: שאלה טובה.

סאלח טריף: למה אחרי חמישה חודשים וחצי באה תשובה כל כך טובה ומנומקת?

ישראל קיסר: אדוני, חבר הכנסת זיסמן, אני מקבל את הסדר ממזכירות הכנסת.

ישראל קיסר: אתה רואה שאני עומד ועונה.

ישראל קיסר: מה גם שהנהגתי נוהג לענות בכתובים לחברי הכנסת גם-כן, בטרם אנחנו עונים מעל דוכן הכנסת.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני יכול להפריע במשך שנייה אחת?

סאלח טריף: לא, אדוני.

רענן כהן: לא, מכיוון שכבוד השר הזכיר את מזכירות הכנסת.

רענן כהן: על-פי התקנון, חייב השר להשיב אחרי 21 יום, ולחלופין הוא יכול לבקש ארכה נוספת.

רענן כהן: כאן אני שומע שהוא קיבל את זה באיחור-מה ממזכירות הכנסת.

רענן כהן: זה מצב חמור מאוד.

ישראל קיסר: אני לא מאשים את מזכירות הכנסת.

רענן כהן: אני מאשים.

סאלח טריף: אל תגיד את זה מפי השר לפחות.

ישראל קיסר: אם יש לך טענות למזכירות הכנסת – – –

ישראל קיסר: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שר התחבורה ביום ג' בתמוז התשנ"ג (22 ביוני 1993): נוכח הידיעות על מחיר הדמים אשר גובה הרכיבה על אופנועי הים, תוך סיכון חייהם של המתרחצים בים, ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: מי זכאי לרשיון נהיגה באופנוע ים ומה הם המבחנים שעליו לעבור?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: האם חלה חובת ביטוח כתנאי לקבלת הרשיון?

ישראל קיסר: 3.

ישראל קיסר: האם קיים רישום או רישוי מזהה של אופנועי הים? 4.

ישראל קיסר: האם קיים תיאום בין משרדך למשרדי הפנים והמשטרה בדבר הכללים שעל-פיהם יוכלו להשתמש הנהגים באופנועיהם, בלי לסכן את חיי המתרחצים בכינרת ובים התיכון?

ישראל קיסר: 5.

ישראל קיסר: מה ייעשה להפחתת הסיכון בשימוש באופנועי ים?

ישראל קיסר: 5-1.

ישראל קיסר: כבר היתה לי הזדמנות לענות מעל בימה זו על שאילתא כזאת ועל הצעות לסדר-היום, אבל אני רוצה לענות.

ישראל קיסר: ספורט זה של אופנועי ים הפך לספורט רחב היקף, כתוצאה מעלייה ברמת החיים, התפתחות תרבות הפנאי וההתפתחות הטכנולוגית.

ישראל קיסר: אנחנו מעודדים ספורט בכל התחומים של רכב – אופנועים, מכוניות – לרבות ספורט ימי, כחלק מחינוך לאנשי ים.

ישראל קיסר: קיימת בהחלט בעיה בטיחותית, כמו שקיימת בעיה לנוסע ברכב על הכביש או באופנוע.

ישראל קיסר: כיום יש שלושה חוקים שעוסקים באופנועי ים: תקנות הנמלים – מניעת התנגשויות בים – משנת 1977; תקנות הנמלים – בטיחות השיט – משנת 1982; תקנות הספנות – ימאים וכלי שיט קטנים – משנת 1984.

ישראל קיסר: התקנות הללו מסדירות וקובעות את הצורך באזורי הפרדה בחופי הרחצה למתרחצים מזה ולעוסקים בספורט הימי מזה, אשר פורסמו בתיאום עם משרד הפנים, לרבות סימון חופי הרחצה והנחיות מיוחדות לאופנועי הים.

ישראל קיסר: כמו-כן פועל משרד התחבורה במשותף עם היחידה לשיטור ימי להבטחת קיומן של התקנות והבטיחות בימים.

ישראל קיסר: הזכאים לרשיון נהיגה באופנוע ים הם בני 16 ומעלה, וזאת לאחר שעמדו בהצלחה במבחן עיוני ומעשי ובידיהם רשיון משיט לסירה.

ישראל קיסר: חובת הביטוח היא לרשיון השיט ולכלי השיט ולא למשיט.

ישראל קיסר: כלומר, הוא יכול לקחת כלי בהשכרה.

ישראל קיסר: קיים רישום מזהה של אופנועי הים.

ישראל קיסר: עם זאת, אני רוצה להביא לתשומת לבך, כי הוקם על-ידי צוות משותף במשרד התחבורה, שיבחן מחדש את כל הנושא בשל התרחבות ענף ספורט זה, והוא אמור להגיש לי את המלצותיו עד סוף חודש דצמבר שנה זו.

ישראל קיסר: אשמח להעביר את המסקנות של הוועדה, או את הפעולות שאני אנקוט כתוצאה ממסקנות הוועדה, לידיעת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: כפי שצפוי, אדוני השר, השאלה נשאלה בקיץ, כאשר מספר המתרחצים היה גדול והסכנה היתה גדולה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין בהמשך לנושא הזה, שאין סימון בחופי הים, ואנשים שאינם משתכשכים במים אלא שוחים בים הם באיום מתמיד מצד הרוכבים על האופנועים.

תמר גוז'נסקי: פנייה למצילים נתקלת בהרמת כתף – מה אתם רוצים מאתנו, זה עניין של משמר החופים שירוץ ויחפש את רוכבי האופנועים האלה.

תמר גוז'נסקי: לדעתי, אין שום פיקוח.

תמר גוז'נסקי: כנראה גם אין ענישה מרתיעה.

תמר גוז'נסקי: אין סימון בחופי הרחצה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שבתיאום עם משרד הפנים שאחראי לחופים, בתיאום עם הרשויות המקומיות, עם שירותי ההצלה, צריך למצוא פתרון לשאלה המציקה הזאת.

ישראל קיסר: אני יכול להסכים אתך לגבי נושא האכיפה.

ישראל קיסר: יש לנו בעיה כמעט בכל תחום בנושא האכיפה.

ישראל קיסר: האכיפה היא בדרך על-ידי המשטרה.

ישראל קיסר: אנחנו משתדלים לפעול אתה.

ישראל קיסר: כפי שאמרתי, יש סימונים.

ישראל קיסר: יכול להיות שלא מקפידים עליהם.

תמר גוז'נסקי: בחוף הים אין סימונים.

ישראל קיסר: לאור דברייך, אני אבחן מחדש את הדבר שאמרת, כי אם אין סימונים זו אפילו הטעיה, ואני מניח שאיש לא היה מטעה אותי, לפחות להגיד שיש סימונים כשאין סימונים.

סאלח טריף: בכל זאת, יש זמן עד הקיץ לבחון מחדש ולנסות לתקן ולסמן סימונים; תסכימי אתי, חברת הכנסת גוז'נסקי.

סאלח טריף: חבר הכנסת ש' בניזרי שאל את שר התחבורה ביום ג' בתמוז התשנ"ג (22 ביוני 1993): העיתון "יתד נאמן" (רצ"ב צילום הידיעה) מדווח על נהג קואופרטיב "דן" שהכה אברך תושב רחוב קהילות-יעקב בבני-ברק, שתלש פרסום שהיה בו כדי פגיעה ברגשות התושבים.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: האם יבדוק משרד התחבורה מקרה זה? 2.

סאלח טריף: האם ננקטו צעדים נגד הנהג, ואם כן – אילו?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: האם יפוצה האזרח המוכה?

ישראל קיסר: שאילתא של חבר הכנסת בניזרי – נהג "דן" הכה אברך ישיבה.

ישראל קיסר: רחמנא ליצלן.

ישראל קיסר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במשרד התחבורה לא נתקבלה כל תלונה או פנייה בגין האירוע המתואר בעיתון "יתד נאמן", בעניין תקיפתו של אברך ישיבה על-ידי נהג אוטובוס.

ישראל קיסר: בכל מקרה של תקיפה ובמיוחד באוטובוס ציבורי, הטיפול נמצא בידי משטרת ישראל, רק אם הוגשה תלונה על כך על-ידי אחד הצדדים.

ישראל קיסר: מישהו צריך להתלונן.

ישראל קיסר: למשרד התחבורה לא ידוע, עד להגשת השאילתא, אם הוגשה איזו תלונה על תקיפה למשטרת ישראל על-ידי האברך המוכה.

ישראל קיסר: בקשר לזה, כיוון שאין לנו ידע על תלונה, ודאי שאין לנו ידע על הפיצויים.

ישראל קיסר: בקשר לפיצוי האזרח, קביעת פיצוי, כידוע לך, חבר הכנסת בניזרי, היא בסמכותו של בית-המשפט בדרך כלל.

ישראל קיסר: בית-המשפט צריך לקבוע את גובה הנזיקין אם ייקבע שאכן הנהג פגע באברך, הכהו, גרם לו נזק והוא זכאי לפיצויים.

סאלח טריף: שאלה נוספת לחבר הכנסת בניזרי.

שלמה בניזרי: מה עושה משרדך על-מנת לאכוף את החוק של מניעת פרסומי תועבה לגבי אוטובוסים ציבוריים?

ישראל קיסר: יש שאילתא כזאת.

ישראל קיסר: חבר הכנסת שפירא שאל.

ישראל קיסר: אני אענה לך, כיוון שהוא איננו פה.

שלמה בניזרי: אני אעביר לו את התשובה.

סאלח טריף: אדוני השר, על-פי התקנון אינך חייב להשיב, כמובן אם זה לא יוצא מאותה שאילתא.

ישראל קיסר: אבל כיוון שהוא שאל אני אענה.

ישראל קיסר: גם אנחנו לא מעוניינים בפרסומי תועבה, אבל משרד התחבורה איננו ממונה על הכשרות.

ישראל קיסר: ההסכמים לגבי הפרסומים הם בין חברת התחבורה "אגד", או "דן", או כל חברה אחרת, לבין המפרסמים.

ישראל קיסר: זה הסכם ביניהם לגבי מכירת שטח לפרסום כמקור הכנסה.

ישראל קיסר: לנו אין שום סמכות בשום צורה שהיא לקבוע לגבי תוכן הפרסומים.

ישראל קיסר: אם יש, זה בוודאי מכוח חוקים אחרים שמצויים במשרדים אחרים – אולי במשרד החינוך או במשרד הפנים.

ישראל קיסר: אין במשרד התחבורה שום סמכות למנוע.

ישראל קיסר: לפי מה שאמרו לי חברי ב"אגד" וב"דן", גם הם לא מעוניינים בפרסומי תועבה, כיוון שזה מונע נוסעים פוטנציאליים מלהשתמש בשירותיהם.

מאיר שטרית: אולי בהזדמנות הזאת, שהממשלה מתקנת את חוק-יסוד: חופש העיסוק, יתקנו גם את זה וייאסר עליהם לפרסם פרסומי תועבה.

ישראל קיסר: אם נתקן את חופש העיסוק יש בעיה של עיסוק אחר בכלל.

סאלח טריף: אני מודה לשר על התשובות.

סאלח טריף: אני מציין כאן שכל השאילתות שלא נקראו מעל הדוכן, אדוני השר, יועברו לפרוטוקול.

סאלח טריף: אני מודה לך, אדוני.

סאלח טריף: חבר הכנסת א' פורז שאל את שר התחבורה ביום י"ט באייר התשנ"ג (10 במאי 1993):

סאלח טריף: תקנות רישוי שירותי התעופה (הצעה ומכירה של מסמך תובלה בטיסות סדירות), התשמ"ו–1986, אשר הותקנו על-ידי שר התחבורה לשעבר מר חיים קורפו, אוסרות על סוכנויות נסיעות לתת הנחות על כרטיסי טיסה לצרכנים, מעבר לתעריפים שאושרו על-ידי ראש מינהל התעופה.

סאלח טריף: על-פי התקנות הנ"ל, סוכנות נסיעות המעוניינת לתת הנחה על כרטיסי הטיסה ומוכנה לספוג את ההפרש בין התעריף שאושר על-ידי המינהל לבין המחיר שהיא מציעה לצרכן, מנועה מלעשות זאת ואף צפויה לסנקציה פלילית.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: האם אין לאפשר תחרות חופשית בין סוכנויות הנסיעות השונות?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: האם אין מדיניות משרדך, בתחום זה, כפי שבאה לביטוי בתקנות הנ"ל, פוגעת בצרכנים וברמת השירות הניתן להם?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: האם נשקל לבטל את התקנות הנ"ל?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

ישראל קיסר: יש לאפשר תחרות בין סוכנויות הנסיעות במסגרת מסודרת.

ישראל קיסר: על כן אימצתי המלצות מספר מדוח ועדת-שרון, וביניהן שלוש המלצות הנוגעות לשאילתא, והן: א.

ישראל קיסר: ביטול ניקיון השוק; ב.

ישראל קיסר: קביעת מחירים בין מינימום ומקסימום; ג.

ישראל קיסר: ביטול מעלת איירתור.

ישראל קיסר: חבר הכנסת ר' מילוא שאל את שר התחבורה ביום י"ט בסיוון התשנ"ג (8 ביוני 1993): ברצוני לשאול: מתי מתכנן משרד התחבורה להעתיק את הטרמינל בשדה-דב ולהרחיקו מאזור המגורים שיכון ל', ומה יעשה משרד התחבורה בקשר למסלולי ההמראה והנחיתה בשדה-דב כדי למנוע סבל מתושבי האזור?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) נמל התעופה "דב הוז" משמש לפעילות צבאית ואזרחית, במספר תנועות מטוסים כמעט שווה.

ישראל קיסר: הרעש לתושבי שיכון ל' נובע מפעילות צבאית ואזרחית ברחבת המטוסים שבקרבת הטרמינל.

ישראל קיסר: משרד התחבורה פועל להקלת הרעש מהמקור האזרחי בטווח הקצר ובטווח הארוך.

ישראל קיסר: בטווח הקצר הוטלו מגבלות לשם הפחתת הרעש על-ידי מינהל התעופה האזרחית, הנוגעות לשעות ולמקום הרצת מנועים, וכן להתנעת מנועי מטוסים ברחבת המטוסים.

ישראל קיסר: המגבלות מתייחסות לשעות המנוחה בצהריים, בלילה, בסופי שבוע ובחגים.

ישראל קיסר: בטווח הארוך הפתרון מצוי בהעתקת הפעילות האזרחית מהטרמינל הקיים ומרחבת המטוסים הנוכחית, שתביא להקלה משמעותית במצוקת האזרחים בשיכון ל'.

ישראל קיסר: העתקת הטרמינל והפעילות ברחבה כרוכות בתיאום עם גורמים רבים, ובעיקר משרד הביטחון.

ישראל קיסר: רשות שדות התעופה מצויה בימים אלו במשא-ומתן מתקדם עם משרד הביטחון בכל הקשור להעתקת הפעילות לרחבה הצפונית.

ישראל קיסר: הטרמינל החדש ייבנה ממערב לרחוב איינשטיין, בצמוד לרחבת מטוסים קיימת.

ישראל קיסר: משרד הביטחון וחיל האוויר מכירים בחשיבות הנושא ובדחיפותו.

ישראל קיסר: אנו מאמינים שבזמן הקרוב יוכל להיחתם הסכם, שיאפשר תכנון וביצוע הטרמינל החדש בהקדם.

ישראל קיסר: העתקת המסלולים היא פרויקט כבד משקל מבחינה כספית, והוא כרוך בהעתקת השדה לים.

ישראל קיסר: הנושא נמצא בבדיקה, ובכל מקרה הפתרון הינו עניין לטווח הארוך.

ישראל קיסר: חבר הכנסת א' קהלני שאל את שר התחבורה ביום כ"ו בסיוון התשנ"ג (15 ביוני 1993): בימים אלה נמצאות בעיצומן עבודות התשתית של מע"צ בקריית-ביאליק לסלילת נתיב שלישי בשדרות ההסתדרות, בקטע שבין צומת קריית-אתא לצומת קריית-ים.

ישראל קיסר: את הכביש הנ"ל חוצים מדי בוקר מאות תלמידי החטיבה העליונה של קריית החינוך "אורט" בקריית-ביאליק, וכן מאות תושבים.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם סוכם על-ידי משרדך כי ייבנה גשר להולכי רגל באזור חציית התלמידים את הכביש?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: האם מתקיימות בפועל עבודות בשטח לבניית הגשר?

ישראל קיסר: 3.

ישראל קיסר: האם נשקל לעכב את פתיחת הנתיב השלישי לתנועה כל עוד לא הוסדר נושא הגשר להולכי רגל?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

ישראל קיסר: הגשר להולכי הרגל מבוצע בימים אלה על-ידי חברת "נתיבי כרמל".

ישראל קיסר: הגשר יושלם עם השלמת הנתיב השלישי, ולכן אין צורך לעכב את פתיחת הנתיב לתנועה.

ישראל קיסר: זמן משוער לעבודה – כארבעה חודשים.

ישראל קיסר: חברת הכנסת ל' לבנת שאלה את שר התחבורה ביום ג' בתמוז התשנ"ג (22 ביוני 1993):

ישראל קיסר: הגיע לידי העתק מחוזה סטנדרטי להשכרת רכב של חברת EUROPCAR מתאריך 4 במאי 1993.

ישראל קיסר: תחת סעיף ההערות נכתב: "אין לחנות במזרח-ירושלים ובגדה המערבית".

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם ידוע למשרדך, המשרד המעניק את רשיונות ההפעלה למשרדי השכרת רכב, על הסעיף הנ"ל? 2.

ישראל קיסר: האם הוציא משרדך הנחיה זו? 3.

ישראל קיסר: האם איסור זה הינו חוקי?

ישראל קיסר: 4.

ישראל קיסר: אם לא תוסר הגבלה זו מחוזה ההשכרה של EUROPCAR, כיצד ינהג משרדך?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ישראל קיסר: למשרדנו לא ידוע על הסעיף הנ"ל.

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: משרד התחבורה מעולם לא הוציא הוראה כזו, והוא מתנגד לה.

ישראל קיסר: 3.

ישראל קיסר: לדעתנו, איסור זה אינו חוקי, וכלפי החברות המגבילות יינקטו אמצעים, לרבות ביטול הרשיון.

ישראל קיסר: 4.

ישראל קיסר: משרד התחבורה יפעל להסרת כל הגבלה בלתי חוקית בחוזה השכרה של חברה כלשהי להשכרת רכב.

ישראל קיסר: חבר הכנסת ש' יהלום שאל את שר התחבורה ביום ג' בתמוז התשנ"ג (22 ביוני 1993): לאחרונה פורסם, כי במסגרת המאבק בין "אגד" לבין המוניות שולח "אגד" צוותי מעקב מיוחדים העוסקים בצילום המוניות המעלות נוסעים בתחנות האוטובוסים, על-מנת להכין נגדן תיקי תביעה.

ישראל קיסר: הידיעה בעיתונות מצורפת בזה.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: האם מסכים משרד התחבורה כי "אגד" יפעל באופן עצמאי נגד מי שלדעתו עובר על החוק ויחליף בכך את משרד התחבורה ומשטרת ישראל?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: אם לא – האם נאסר על "אגד" לבצע פעולות שיטור עצמאיות?

ישראל קיסר: 3.

ישראל קיסר: על-פי הידיעה בעיתונות – המצורפת בזה – "אגד" פועל כך כי התאכזב מפעילות משרד התחבורה בנושא.

ישראל קיסר: מה האמת בנושא, והאם אכן משרד התחבורה אינו מטפל בתלונות האמורות?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ישראל קיסר: משרד התחבורה פועל במקרים רבים כנגד נהגי מוניות המפעילים קווי שירות ללא רשיון, והאחריות לאכיפה היא על המשטרה.

ישראל קיסר: 2. "אגד", כמו כל גורם אחר, רשאי להתלונן במשרדנו על עבירות כאלה, אולם אינו רשאי לנהוג אחרת מכל אזרח במדינה.

ישראל קיסר: 3.

ישראל קיסר: שביעות רצונו של אדם מסוים אינה אמת מידה לפעילות המשרד.

ישראל קיסר: המשרד טיפל בתלונות רבות בנושא והובאו לדין עבריינים רבים, אולם השמירה על החוק ואכיפתו מוטלות על המשטרה.

ישראל קיסר: בנושא הנדון גם מונה על-ידי צוות בראשות המנהל הכללי של המשרד, על-מנת לבחון מקרוב את הנושא על כל היבטיו ולתת לו פתרון מתאים.

ישראל קיסר: חבר הכנסת א' שפירא שאל את שר התחבורה ביום י' בתמוז התשנ"ג (29 ביוני 1993): לאחרונה התרבו מקרים של פרסומים פוגעים באוטובוסים של הקואופרטיבים לתחבורה ציבורית.

ישראל קיסר: הדבר גרם להפגנות, למחאות ולוויכוחים בין נהגים לבין נוסעים דתיים.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: מה היא עמדת משרד התחבורה בנושא זה?

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: כיצד יפעל משרד התחבורה בעניין פרסומים באוטובוסים של הקואופרטיבים לתחבורה ציבורית?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

ישראל קיסר: אין הפרסום על גבי האוטובוסים באחריות המשרד, אלא בהתקשרות ישירה בין הקואופרטיבים לתחבורה לבין משרד הפרסום והחברה הרוצה בפרסום.

ישראל קיסר: הפרסום על גבי אוטובוסים הוא מנוף כלכלי חשוב למימון התחבורה הציבורית בעבור הקואופרטיבים לתחבורה.

ישראל קיסר: עם זאת, הקואופרטיבים לתחבורה הודיעו, כי אין להם עניין בפרסומת אשר עשויה לפגוע ברגשות הציבור החרדי.

ישראל קיסר: נראה לנו, כי לאור עמדתם זו אין צורך בהתערבות של משרדנו.

ישראל קיסר: חבר הכנסת א' פורז שאל את שר התחבורה ביום י' בתמוז התשנ"ג (29 ביוני 1993): לאחרונה חשף העיתון "כל העיר" נתונים על רמתם המקצועית של הבוחנים במשרד הרישוי ("כל העיר", 21 במאי 1993).

ישראל קיסר: על-פי התחקיר, בוחנים רבים אינם עומדים בדרישות המינימליות שמציב משרד התחבורה ורמתם המקצועית בהכרת חוקי התנועה נמוכה.

ישראל קיסר: עוד מגלה התחקיר, כי קיימת במשרד הרישוי נורמה של קבלת בוחנים לעבודה בזכות קשרי משפחה וחברות עם גורמים במשרד.

ישראל קיסר: ברצוני לשאול: 1.

ישראל קיסר: מה היא תגובתו של משרד התחבורה על הנתונים הנ"ל? 2.

ישראל קיסר: האם שוקלים להחמיר את הקריטריונים להעסקתם של הבוחנים במשרד הרישוי?

ישראל קיסר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ישראל קיסר: משרד התחבורה קבע נהלים ואמות מידה לקבלת בוחנים מקצועיים, וזאת בשיתוף עם נציבות שירות המדינה.

ישראל קיסר: עד 1989 היתה רמת הדרישות לתפקידים אלו שונה מזו המקובלת היום, וחלק מהבוחנים שהתקבלו לפני תאריך זה עומדים לסיים את עבודתם במערכת בשנה זו (דצמבר 1993).

ישראל קיסר: החל מ-1989 נקבעו אמות מידה שונות וחמורות יותר לקבלת בוחנים מקצועיים, ואנו נוהגים לפיהן אחת לאחת.

ישראל קיסר: ההחמרה בנושא קבלת הבוחנים היא החלטת המשרד בשיתוף עם נציבות שירות המדינה, והיא מקבלת ביטוי גם בכל מקצועות התחבורה בכל תחום מקביל.

ישראל קיסר: הקריטריונים לקבלת הבוחנים הם מן המחמירים בתחום מקצועי ברמה זו, ואנו אף מבצעים שינויים תקופתיים לפי הניסיון הנצבר.

ישראל קיסר: נוסף על כך, כל שנה מבוצעות השתלמויות מקצועיות בדיני תעבורה והוראת הבחינה לכל הבוחנים בכל רחבי הארץ.

ישראל קיסר: 2.

ישראל קיסר: לאחרונה סוכם עם נציבות שירות המדינה לבצע מבחני התאמה מקצועית על-פי הנחיותינו המקצועיות במכון להכשרה.

ישראל קיסר: עד כה בוצעו מבחנים פסיכוטכניים ורפואיים לכל המבקשים להיות בוחנים, באמצעות המכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

ישראל קיסר: שיפור נוסף שהוכנס בשנה האחרונה הוא קורס בוחנים בן 400 שעות הוראה, שנבדק ונבחן על-ידי רשות הרישוי ומבוצע מטעמה במכון הארצי להכשרה במקצועות התחבורה.

ישראל קיסר: התרסקות המסוק ולקחיה

סאלח טריף: אנחנו ממשיכים בהצעות לסדר-היום; הצעה לסדר-היום מס' 2650 בנושא: התרסקות המסוק ולקחיה – של חבר הכנסת דוד מנע.

סאלח טריף: חבר הכנסת מנע, בבקשה.

סאלח טריף: ישיב, כבוד שר התחבורה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום רביעי, 24 בנובמבר 1993, התרסק מסוק אזרחי שהטיס אורחים מסין ועמו שלושה ישראלים.

דוד מנע: מכאן שלוחים, כמובן, תנחומינו למשפחות.

דוד מנע: אני רוצה לציין, ששני האורחים מסין היו אורחי עיריית רמת-גן, העיר שממנה באתי, והם חתמו על ברית ערים תאומות עם רמת-גן.

דוד מנע: יום לפני ההתרסקות הם היו אורחי בכנסת, וסיירו במשכן.

דוד מנע: ראש עיריית שן-יאנג, שזו העיר הרביעית בגודלה בסין, ופרופסור ז'אנג-לי היו אורחים שלנו כאן וברמת-גן וחתמו ברית ערים תאומות עם רמת-גן.

דוד מנע: הם נהרגו בתאונת המסוק.

דוד מנע: עמם נהרגו המדריך אברהם גד, הטייס יואב פלג והקבלן אילן אלתר, זיכרונם לברכה.

דוד מנע: והנה, לא הספקתי להגיש הצעה דחופה לסדר-היום בנושא, ועוד מסוק התרסק שלשום ליד אשדוד, ליד בתי מגורים, וזה רק חלק מהתרסקויות של מטוסים בשמי הארץ חדשות לבקרים, וספק אם הביקורות לגבי אותם מטוסים נעשות כפי שנעשית הביקורת לגבי מטוסי החברה הלאומית "אל על", או הבדיקות והנהלים בחיל האוויר, לגבי מטוסים.

דוד מנע: שהרי מטוסים דינם אחד, ועל כולם צריכים לחול אותם נהלים ואותן החמרות.

דוד מנע: עשרות חברות תעופה אזרחיות קטנות קיימות במדינה, ולהן עשרות סוגים של כלי טיס.

דוד מנע: השאלה הנשאלת היא, האם רמת התחזוקה בכל אחת מהחברות הללו דומה לרמת התחזוקה כפי שנהוגה בחיל האוויר או בחברת "אל על"?

דוד מנע: האם הם עומדים בכל התקנים?

דוד מנע: האם הם עומדים בכל הביקורות?

דוד מנע: האם מטוס שיוצא לטיסה, הטייס והאיש הטכני עוברים על כל הדברים הטכניים כפי שעוברים בכל מטוס אזרחי וחותמים אחר כך בספר הטיסה שכול תקין?

דוד מנע: שני המסוקים שהתרסקו – מסוק "גאזל" ומסוק "בל" – הם מסוקים המיועדים בדרך כלל למשימות מיוחדות, כגון ריסוס, הובלת נוסעים או צילום אווירי.

דוד מנע: חלק מהם אנחנו מוצאים לעתים מעל צמתים, מרססים או מנקים קווי מתח גבוה.

דוד מנע: מדי פעם אנחנו רואים מטוסי אולטרה-לייט, הלהיט החדש, הלהיט התורן, טסים בכל מיני מקומות, ללא נתיבי טיסה, טסים בכל מקום, בכל עיר.

דוד מנע: ספק אם יש פיקוח.

דוד מנע: וכשנופל מטוס אולטרה-לייט או נופל מסוק – אז נפל.

דוד מנע: אבל איש לא יודע מה עובר על המשפחות, איש לא יודע אילו טרגדיות קורות.

דוד מנע: הדברים האלה טסים היום באופן חופשי, ללא נהלים מספיקים, כפי שדרוש, לדעתי.

דוד מנע: ועדת החקירה שהוקמה על-ידי שר התחבורה טרם סיימה את חקירתה, והנה יש עוד תאונת מסוק ושוב ועדת חקירה.

דוד מנע: נשאלת השאלה, מה בודקים, איך בודקים, והאם בעבר יישמנו את כל המסקנות של כל אותן ועדות חקירה.

דוד מנע: אני תוהה, משום שנאמר על הטייס שהיה טייס מנוסה, בעל ניסיון של 20 שנה בטיסה בטייסת המסוקים של חיל האוויר, בחברה עצמה נחשב טייס מצטיין, צבר שעות טיסה רבות, ובכל אופן המסוק שלו נפל.

דוד מנע: מהן הסיבות לכך?

דוד מנע: מובן שיש ועדת חקירה שתבדוק את הדברים האלה, החל מקשיים טכניים, בעיות במנוע, בלהבים, ניתוק של מכשירים שונים במסוק, תקלה במנוע, שרפה וכיוצא באלה.

דוד מנע: אני סומך על ועדת החקירה שתבדוק ותסיק מסקנות, אבל, האם אנחנו מיישמים את כל המסקנות של כל אותן ועדות חקירה שקמו אחרי כל תאונה של מסוק או מטוס אזרחי?

דוד מנע: והיו תאונות רבות בשנים האחרונות.

דוד מנע: אני לא רק מציע הצעה דחופה לסדר-היום אלא אני גם מביא שורה של הצעות, משום שאני חושב שחייבים ליישם חלק מהדברים האלה, בלי שום קשר לתוצאות העבודה של ועדות החקירה.

דוד מנע: אני מוחה על כך שבמטוסים קלים ובמסוקים מסוג זה אין קופסה שחורה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, במשאיות שנוסעות לאילת יש קופסה שחורה.

דוד מנע: לא ייתכן שבמשאיות לאילת יתקינו קופסה שחורה, ובמטוסים קלים ובמסוקים לא יתקינו קופסה מסוג זה.

דוד מנע: יש לשנות מייד את הנוהל ולהתקין קופסה שחורה בכל המסוקים והמטוסים הקלים ברחבי המדינה, אף שאין חובה להתקין אותה.

דוד מנע: במטוסים שמטיסים עד 30 נוסעים אין חובה להתקין קופסה שחורה.

דוד מנע: אני מציע להתקין קופסה שחורה בכל מטוס קל ובכל מסוק, כדי שבעתיד נוכל לקבל נתונים.

דוד מנע: נאמר בעיתונות, ששר התחבורה שוקל עתה להחמיר את הנהלים המחייבים את בעלי המטוסים הקלים האזרחיים בישראל.

דוד מנע: להחמיר – בהחלט.

דוד מנע: אבל למה עכשיו?

דוד מנע: למה לא החמרנו?

דוד מנע: עכשיו מגלים שצריך להחמיר?

דוד מנע: אני חושב שאנחנו צריכים לחדול מלהרשות טיסת מסוקים אזרחיים באזורי מגורים.

דוד מנע: יש נתיבי טיסה, נתיבי טיסה בין-לאומיים ונתיבי טיסה בתוך מדינת ישראל, והמטוסים הקלים והמסוקים חייבים לטוס באותם נתיבים ולא מעל שטחי מגורים, לרבות מרדפים אחרי טרקטורונים או רכבים גנובים וכדומה.

דוד מנע: לא מעל יישובים אזרחיים.

דוד מנע: בנס ניצלו תושבי שכונה י"א באשדוד, עת התרסק מסוק 20 מטר מבתיהם.

דוד מנע: אני מציע לעצור ליום אחד את כל הטיסות האזרחיות במטוסים הקלים בישראל, כדי לבדוק ולרענן נהלים, כפי שעושים בצבא אחרי תאונות אימונים.

דוד מנע: לעצור יום אחד, לרענן את הנהלים, לבדוק את כל הדברים, לרבות תקינות כלי הטיס.

דוד מנע: יש לקיים בדיקות תקופתיות באופן תכוף ומפתיע בכל שדות התעופה האזרחיים הקטנים בארץ, בדיקות פתע של כלי טיס לפני טיסה.

דוד מנע: עושים זאת היום בכבישים לגבי מכוניות, למה לא יעשו זאת לגבי מסוקים ומטוסים קלים שממריאים מהרצלייה, משדה-דב, משדות תעופה פנימיים במושבים או במקומות חקלאיים?

דוד מנע: דבר נוסף.

דוד מנע: צריך לעבור על כל המסקנות של ועדות החקירה שהיו בעבר לגבי תאונות טיס, לבדוק מה מהן יישמנו ומה לא יישמנו.

דוד מנע: ומה שלא יישמנו, צריך ליישם, משום שעל-ידי כך נמנע טרגדיות מהסוג הזה בעתיד.

דוד מנע: לכל משימה מיוחדת יש לקבוע נהלים מיוחדים.

דוד מנע: למטוס ריסוס צריך לקבוע נהלים מיוחדים, למסוק ששוטף קווי מתח גבוה בצמתים צריך לקבוע נתיבי טיסה ונהלים מיוחדים.

דוד מנע: לכל דבר – נהלים, כדי שלא יקרו תקלות ותאונות.

דוד מנע: ידידי חברי הכנסת, תאונות מסוג זה גורמות לקורבנות ולאובדן בנפש.

דוד מנע: לפעמים ניצלים בנס, לפעמים מוכים.

דוד מנע: יש טרגדיות רבות בעקבות כל תאונה ותאונה, החל במטוסים הקטנים וכלה במסוקים שמסיעים ארבעה, שישה נוסעים.

דוד מנע: התנועה האווירית האזרחית של מטוסים קטנים ברחבי מדינת ישראל גוברת בחודשים האחרונים, יש עשרות כלי טיס.

דוד מנע: צריך לרענן את הנהלים, שהיו מתאימים אולי לשנות ה-50, לשנות ה-60, או לשנות ה-70, אבל לא מתאימים לתקופה הזאת, כשכל אחד רוכש לו אולטרה-לייט וטס לו, וכל אחד יכול לשכור לו מטוס ולטוס לכל מקום, כי זה זמין.

דוד מנע: היום, במקום לנסוע לקריית-שמונה, לטבריה או לאילת, אדם יכול לשכור מסוק או מטוס ולטוס.

דוד מנע: התנועה גוברת, החברות גדלות, כלי הטיס מתרבים – והנהלים שלנו נשארים אותם נהלים מלפני שנים.

דוד מנע: חייבים לרענן אותם, משום שאנחנו מדברים במקרים טרגיים, בנשמות חיות.

דוד מנע: כל אחד שנספה זו טרגדיה לו ולמשפחתו.

דוד מנע: אני משתתף בצערן של המשפחות.

דוד מנע: אני קורא למשרד התחבורה לסיים מהר את הבדיקות ולהסיק את המסקנות המתאימות, על מנת למנוע אסונות מסוג זה בעתיד.

דוד מנע: תודה רבה.

סאלח טריף: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מנע.

סאלח טריף: אדוני שר התחבורה, בבקשה.

ישראל קיסר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני, כמו חבר הכנסת דוד מנע, מצטער מאוד על כך שהיינו עדים לשתי תאונות של מסוקים, בזו אחר זו.

ישראל קיסר: חשבנו שהשנה נשתבח, כי במהלך 11 החודשים שקדמו לתאונה הזאת, לשמחתנו, לא היתה תאונה אווירית אחת.

ישראל קיסר: אנחנו חרדים מאוד לבטיחות בכלל, ובטיס בפרט.

ישראל קיסר: אשר לתאונת המסוק, שהוא מסוק די אמין, "בל 206", לא אוכל לומר מלה וחצי מלה, מכיוון שוועדת החקירה טרם סיימה את עבודתה.

ישראל קיסר: ועדת החקירה מונתה על-פי החוק.

ישראל קיסר: זה לא ששר התחבורה ממנה ועדה כדי להרגיע; על-פי החוק, אחרי כל תאונה יש למנות ועדת חקירה ולעמוד על הנסיבות לתאונה.

ישראל קיסר: כל עוד לא הגישה הוועדה את המלצותיה, לא יהיה זה הוגן כלפי הוועדה לדבר בנושא, ואין לי מה להגיד, אני לא יכול להגיד דבר וחצי דבר על הסיבה, כי לא נשאר שום סימן שאפשר ללמוד ממנו כרגע, בלי שתעבוד ועדת חקירה; ועדת החקירה תצטרך לעבוד קשה כדי לנסות להגיע לחקר האמת.

ישראל קיסר: אשר לנושא הקופסה השחורה, אנחנו פועלים בהתאם לחוקים המקובלים בכל העולם המערבי ובארצות-הברית.

ישראל קיסר: יכול להיות שמה שהציע חבר הכנסת דוד מנע ראוי לבדיקה.

ישראל קיסר: אני לא רוצה לפסול את זה על הסף.

ישראל קיסר: כרגע אי-אפשר לחייב מטוסים בדבר שאינו מקובל בעולם המערבי ובארצות-הברית – להתקין קופסה שחורה.

ישראל קיסר: כבר אמר חבר הכנסת דוד מנע, ואני לא רוצה לחזור על דבריו, שעל-פי האמנה הבין-לאומית, רק מטוסים שמסיעים כך וכך נוסעים או שעולים לגובה מסוים חייבים בהתקנת קופסה שחורה.

ישראל קיסר: אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

ישראל קיסר: אנחנו עושים בדיקות.

ישראל קיסר: אנחנו מחשיבים מאוד את רמת הבטיחות של המטוסים.

ישראל קיסר: כדי שלא להאריך, אני מוכן לקבל את ההצעה של חבר הכנסת דוד מנע, שכל הנושא הזה יידון עם המומחים, לפרטיו, בוועדת הכלכלה של הכנסת, ששם מקומו.

ישראל קיסר: אם יש דבר שאנחנו יכולים להוסיף כדי להגביר את בטיחות הטיסה, אני אוכל רק לשמוח.

ישראל קיסר: בדבר אחד אינני יכול להיענות בחיוב להצעתו של חבר הכנסת דוד מנע – שלא יטוסו מעל אזורים מאוכלסים.

ישראל קיסר: אין בארץ מקום כזה.

ישראל קיסר: אף אחד לא רוצה שהאוטובוסים יעברו בשטחו, אף אחד לא רוצה שבתי-קברות יהיו בשטחו, אף אחד לא רוצה שמטוסים יעברו בשטחו, ואנה אנו באים?

ישראל קיסר: כל המדינה הזאת היא רצועה קטנה מאוכלסת ברכבות, באוטובוסים, במכוניות, במטוסים.

ישראל קיסר: רמת החיים עולה, ועכשיו יש לנו אופנועי-ים וטרקטורונים וכל מה שאתה רוצה, כל מרעין בישין באותו חבל ארץ.

ישראל קיסר: צריך לנסות לעשות סדר ולמנוע עד למינימום את האסונות.

סאלח טריף: תודה, אדוני.

סאלח טריף: חבר הכנסת דן תיכון מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת מנע מסדר-היום.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מעניין לעניין באותו עניין.

דן תיכון: דובר על הנפילה של שני מסוקים, וזה לא טוב, וחבל שזה קורה לנו.

דן תיכון: אבל זה קורה בכל העולם וקורה גם לנו.

דן תיכון: אני חוזר לאסון אמסטרדם.

דן תיכון: חלפה שנה ורבע, ואנחנו לא יודעים מה קרה.

דן תיכון: ועדת חקירה ישראלית סיימה את עבודתה, ועדת חקירה הולנדית סיימה את עבודתה, אבל דוח רשמי לא פורסם.

דן תיכון: הציבור רוצה לדעת מה קרה באמסטרדם, על מי חלה החובה והאחריות למה שקרה שם, האם האשם מצוי בחברת "בואינג", ומה בכוונתך לעשות כדי שהדוח הזה יגיע לידי הציבור ולא יישאר חסוי תחת הכותרת של החלטת בית-המשפט.

דן תיכון: אנחנו מצפים לתשובה מצדך.

דן תיכון: תודה.

סאלח טריף: חבר הכנסת מנע, אני מבין שאתה מסכים להצעת השר.

דוד מנע: כן.

סאלח טריף: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה, מי בעד ומי נגד העברת הנושא לוועדת הכלכלה לדיון?

סאלח טריף: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה – 9

סאלח טריף: נמנעים – אין

סאלח טריף: תשעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

סאלח טריף: אני קובע שהצעתו לסדר-היום של חבר הכנסת מנע תועבר לוועדת הכלכלה לדיון.

סאלח טריף: חברי הכנסת, שרת התקשורת תשיב על שאילתות.

סאלח טריף: בבקשה, גברתי.

שולמית אלוני: איש מהשואלים אינו נמצא.

שולמית אלוני: אני מבקשת לרשום שאני ביקשתי מחבר הכנסת מרידור לדחות את התשובה על השאילתא שלו לשבוע הבא, על דעתו הסכמנו לדחות, משום שיש פרט אחד שנדמה לי שלא ניתן עליו תשובה מלאה, וגם אני סקרנית לשמוע תשובה בנדון.

שולמית אלוני: אני מבקשת שהשאילתא שלו לא תימחק, אלא התשובה תהיה בשבוע הבא.

סאלח טריף: תודה, גברתי.

סאלח טריף: זה יירשם בפרוטוקול.

שולמית אלוני: מה עושים עם השאילתות האחרות?

סאלח טריף: להעביר לפרוטוקול.

סאלח טריף: חבר הכנסת י' ביבי שאל את שרת המדע והטכנולוגיה ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד (9 בנובמבר 1993): במכתבו של מר חביב שמעוני, מזכ"ל ארגון יהודי כורדיסטן, אל ראש הממשלה, הוא מודיע כי השנה ביטלו את חגיגות הסהרנה, וזאת עקב קיצוצים בתקציבים, שנועדו עד כה לאירוע זה.

סאלח טריף: משרד החינוך הקטין ב-50% את ההקצבה לאירוע, בעוד תקציבי התרבות הוכפלו השנה.

סאלח טריף: ברצוני לשאול: 1.

סאלח טריף: האם נכונה האשמה זו בדבר קיצוץ כה מסיבי?

סאלח טריף: 2.

סאלח טריף: אם כן – מדוע?

סאלח טריף: 3.

סאלח טריף: מה ייעשה לגבי אירועים שהם בעלי משמעות לציבור רחב?

שולמית אלוני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המשרד לא קיצץ בהקצבתו לחגיגות הסהרנה ולארגון יוצאי כורדיסטן.

שולמית אלוני: בשנת 1992 היתה הקצבת מינהל התרבות 36,000 ש"ח, מזה 18,000 ש"ח מאגף התרבות ו-18,000 ש"ח מאגף הנוער.

שולמית אלוני: בשנת 1993 היתה הקצבת המשרד 45,000 ש"ח, מזה 22,500 ש"ח מאגף התרבות ו-22,500 ממינהל חברה ונוער.

שולמית אלוני: בשנים 1992 ו-1991 נכללו בהקצבת משרד החינוך והתרבות לסהרנה עוד 40,000 ש"ח מההקצבות הייחודיות.

שולמית אלוני: לאחר קבלת תיקון לחוק ההסדרים במשק, הקצבות אלה לא נכללו השנה בתקציב המשרד.

שולמית אלוני: עם קבלת תוספת תקציב חד-פעמית לתרבות לסיום שנת 1993, אושרה תוספת הקצבה בסך 40,000 ש"ח לסהרנה, על-פי הקריטריונים ועל-פי ההקצבות שניתנו בשנים שעברו.

שולמית אלוני: המשרד רואה חשיבות רבה לאירועי חגים של העדות, וארגון יוצאי כורדיסטן מקבל השנה עבור הסהרנה ממשרד החינוך 85,000 ש"ח מתוך תקציב כולל של 176,000 ש"ח.

שולמית אלוני: חבר הכנסת ש' אביטל שאל את שרת התקשורת ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): עוד לפני כשנתיים, בזמן כהונתו של חבר הכנסת פנחסי כשר התקשורת, הוחלט להקים אולפני רדיו וטלוויזיה בבירת הנגב, בבאר-שבע.

שולמית אלוני: החלטה זו קיבלה את אישורך, ואכן הוקם מבנה ייעודי האמור לשרת את "קול ישראל".

שולמית אלוני: ממידע שהגיע לידי עולה, כי ההחלטה נשקלת מחדש וכי קיים חשש שהמבנה יהפוך ל"פיל לבן".

שולמית אלוני: ברצוני לשאול: 1.

שולמית אלוני: מתי, אם בכלל, יופעלו האולפנים בבאר-שבע?

שולמית אלוני: 2.

שולמית אלוני: מדוע מעוכבת פתיחתם של האולפנים?

שולמית אלוני: 3.

שולמית אלוני: מה הם המדדים שלפיהם קובע המשרד היכן יוקמו אולפנים והיכן לאו?

שולמית אלוני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

שולמית אלוני: אולפני רשות השידור בבאר-שבע יופעלו במתכונת חלקית, דהיינו לשידורי חדשות לרדיו ולטלוויזיה, במחצית השנייה של 1994.

שולמית אלוני: 2.

שולמית אלוני: לעיכוב בפתיחת האולפנים ארבע סיבות: א.

שולמית אלוני: בניית אולפנים בסדר גודל כזה היא מורכבת, בייחוד לאור העובדה שתכנונם נועד ליתן מענה גם לשעת-חירום; ב.

שולמית אלוני: חלק מן המערכות, למשל מיזוג אוויר, מתוכנן לייצור מיוחד שאינו בנמצא "על המדף", ואספקתן אורכת זמן; ג.

שולמית אלוני: ויכוחים שנתגלעו, לצערנו, עם היזם-קבלן; ד.

שולמית אלוני: הסגר, אשר השבית למשך תקופה ארוכה את העבודה מחוסר פועלים.

שולמית אלוני: 3.

שולמית אלוני: משרד התקשורת, לא בהווה, ולא בעבר במשרד החינוך והתרבות, בהיות השר העומד בראשו ממונה על ביצוע חוק רשות השידור, לא קובעים מדדים.

שולמית אלוני: לשרי התקשורת בעבר ובהווה, כמו לשרי החינוך והתרבות, אין ולא היתה נגיעה לעניין.

שולמית אלוני: השר היחיד בהווה שהיתה לו נגיעה לעניין הוא שר האוצר דהיום, מר אברהם שוחט, אשר בהיותו יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת עודד את רשות השידור לפתח נוכחות בפריפריה.

שולמית אלוני: שיקולי ההקמה הינם שילוב של צורכי רשות השידור, רדיו וטלוויזיה, בהווה ובעתיד עם תרומה להתפתחות האזורים הנזכרים.

שולמית אלוני: חבר הכנסת י' ונונו שאל את שרת התקשורת ביום ב' בכסליו התשנ"ד (16 בנובמבר 1993): בעקבות שאילתא שהגשתי לשרת התקשורת ב-13 ביולי 1993 בנושא מנהל מוסך רשות הדואר בתל-אביב, נעניתי כי תוקם ועדה לבדיקת התלונה ויוגשו המלצותיה לממלא-מקום המנהל הכללי.

שולמית אלוני: ברצוני לשאול: מדוע קבעה הוועדה בהמלצותיה נהלים לעתיד, אולם לא בדקה את המעשים המיוחסים למנהל המוסך ולא הסיקה מסקנות?

שולמית אלוני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מטרת ועדת הבדיקה הנזכרת בשאילתא, על אודות הנעשה במוסך רשות הדואר בתל-אביב, היתה לאבחן נקודות חולשה במערכת יחסי העבודה של המחלקה הנדונה וכן ליקויים אחרים במבנה התפקודי ובמערכת הניהולית שלה, ולהמליץ על האופן שבו יש לטפל בשיפור נקודות חולשה אלה.

שולמית אלוני: ממצאי הוועדה כוללים גם מסקנות לגבי תפקודם של חלק מהעובדים, והם מתייחסים לכל ההיבטים הרלבנטיים של ניהול המחלקה, ובכלל זה לאופן תפקודו של המנהל.

שולמית אלוני: המלצות הוועדה, אשר התייחסו לכל מטלותיה, אומצו כמקשה אחת בידי המנהל הכללי של הרשות.

שולמית אלוני: חלק מן ההמלצות כבר בוצע במלואו, וחלקן האחר נמצא כעת בשלבי יישום.

שולמית אלוני: אני מציעה שלא לפרט מעל בימת הכנסת את מסקנות הוועדה.

שולמית אלוני: קיצוץ שעות שידור בטלוויזיה הלימודית

סאלח טריף: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, הצעות לסדר-היום.

סאלח טריף: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר שטרית להעלות את הצעתו לסדר-היום מס' 2643, בנושא: קיצוץ שעות שידור בטלוויזיה הלימודית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, בעצם – חבר הכנסת גדעון שגיא, ידידי שנשאר לדיון; לאחרונה נודע על הכוונה לקצץ שעות שידור בטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: מדובר בשעות אחר-הצהריים, שהיום הן שעות שמיועדות לשידורים על-ידי הטלוויזיה החינוכית, בין השעות 14:00 ל-17:30.

מאיר שטרית: מדובר על קיצוץ חלק משעות אלה.

מאיר שטרית: כמובן, הקיצוץ הזה עורר מייד תרעומת קשה מאוד בקרב עובדי הטלוויזיה הלימודית ומנהליה, שמרגישים שהנה מונפת החרב על צווארם והנה זה צעד ראשון במגמה לחסל את הטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: לכן נזעקו כל עובדי הטלוויזיה החינוכית בשבוע שעבר לבניין הכנסת, שוחחו עם חברי כנסת והגישו את השגותיהם על הקיצוץ הזה, בטענה שלא יעלה על הדעת ששעות הפריים-טיים של הטלוויזיה החינוכית יקוצצו ויעברו לטלוויזיה הכללית, שאצלה יהיו אלה שעות שידור נחותות בהשוואה לשעות השידור האחרות של הטלוויזיה הכללית, הערוץ הראשון, שהן שעות הלילה, שבהן משדרים את התוכניות העיקריות.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר, שמאז עלה העניין הזה, קיבלתי פניות בחומר כתוב משני הכיוונים, גם מטעם רשות השידור שאחראית לערוץ הראשון וגם מטעם הטלוויזיה הלימודית.

מאיר שטרית: קראתי את כל החומר שהוגש.

מאיר שטרית: המסמכים משני הצדדים סובלים מחוסר דיוקים, ומובן שכל צד מנסה להצדיק את העמדה שלו.

מאיר שטרית: הטלוויזיה הכללית מצדיקה את העובדה שהיא רוצה את שעות השידור ומנמקת מדוע, והטלוויזיה החינוכית מסבירה מדוע לא.

מאיר שטרית: חלק מהעובדות שהם מביאים, לא לחלוטין מדויק.

מאיר שטרית: אבל נדמה לי שהמאבק הזה, גברתי השרה, הוא רק סימפטום של המצב בתקשורת הישראלית, שבה בעצם הגיעה השעה, ברוך השם, שיש לנו ערוץ ראשון, ערוץ שני ואפילו ערוץ שלישי בטלוויזיה בכבלים, וטלוויזיה חינוכית, שהיא תולדה של מערכת שקמה עוד לפני הטלוויזיה הכללית.

מאיר שטרית: יש לי הרושם שבמצב הקיים, כאשר יש חלוקה של הערוצים האלה בין שרים שונים בממשלה, כאשר את, גברתי השרה, אחראית לערוץ הראשון בטלוויזיה הכללית, ושר הכלכלה והתכנון אחראי לערוץ השני, ושר החינוך אחראי לטלוויזיה החינוכית, נוצר באמת ניגוד של אינטרסים בין המשרדים השונים, חוסר סדר במערכת, ודומני שהגיעה השעה לעשות סדר, כדי שכל אחד יעבוד במסגרת המתאימה לו ובמשבצת המתאימה לו.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך ליזום פעולה שתביא לסדר במערכת הזאת, שמדי פעם אנחנו נתקלים בסימפטומים שלה, וזה אחד מהם.

מאיר שטרית: כנ"ל הוויכוחים שמתעוררים באותן רשתות לגבי זכויות פרסום בכבלים לעומת הערוץ השני, לעומת הערוץ הראשון, ועוד כהנה וכהנה רבות וגדולות.

מאיר שטרית: גברתי השרה, עליתי כדי להגיד שקודם כול צריך לנסות למנוע ככל הניתן את קיצוץ השעות בטלוויזיה החינוכית, כיוון שהטלוויזיה החינוכית נותנת שירות יוצא מהכלל לנערים ולילדים בשעות הבוקר וגם בשעות אחר-הצהריים.

מאיר שטרית: חבל יהיה אם תוכניות מאוד פופולריות, שעוד לא עברו לערוץ השני על-ידי הטלוויזיה החינוכית, ירדו מהמסך, והשטח הזה יתפנה לתוכניות שלא תהיינה מכוונות לילדים ולנוער.

מאיר שטרית: בסקר שעשה מכון המחקר "דחף", לפי בקשת הטלוויזיה החינוכית, בקרב אוכלוסייה מייצגת של 505 אנשים שבבתיהם גם כבלים וגם טלוויזיה, ערוץ ראשון ושני, ענו 27% מהאנשים שהשתתפו במחקר, שזה צעד נכון לקצץ את שעות השידור של הטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: כאשר נאמר להם שבשעות האלה יועברו שידורי ספורט, שידורים לעולים בשפתם, והשאלה היתה האם צעד זה נכון או לא נכון, 27% אמרו שהצעד הוא נכון, 70% השיבו שהצעד לא נכון ו-3% לא השיבו.

מאיר שטרית: על השאלה השנייה: האם לדעתך ילדים ובני נוער יצאו ניזוקים או לא יצאו ניזוקים, 61% ענו שיצאו ניזוקים ו-36% ענו שלא יצאו ניזוקים.

מאיר שטרית: אני חושב שזה מבטא את הפופולריות של הטלוויזיה החינוכית בקרב צופיה.

מאיר שטרית: עברתי על סקרי הצפייה של הטלוויזיה החינוכית בהשוואה לסקירת צפייה בכבלים, ואני מבקש לציין מספרים מעניינים אחדים: לעומת כבלים, גילאי 3-2 – צופים בטלוויזיה בקביעות 45%; גילאי 6-4 – צופים 48%; גילאי 8-7 – צופים 38%; גילאי 11-9 – צופים 33%.

מאיר שטרית: כלומר, יש אחוזי צפייה די גבוהים בקרב הילדים שבבתיהם נמצאות טלוויזיות, לרבות כבלים.

שולמית אלוני: אין להם אופציה אחרת.

מאיר שטרית: יש להם כבלים.

מאיר שטרית: אני מדבר על סקר בקרב צופים שיש להם כבלים.

מאיר שטרית: התוצאות מראות שיש אחוזי צפייה מאוד גבוהים.

מאיר שטרית: במערכת החינוך עצמה, בשעות הבוקר, וזה באמת היה ייעודה של הטלוויזיה החינוכית, אחוזי צפייה מאוד גבוהים.

מאיר שטרית: בתי-ספר יסודיים – 97%, בחטיבות הביניים – 91%.

מאיר שטרית: בבתי-הספר היסודיים פלוס חטיבות הביניים – 63%; כאן מדובר בבתי-הספר הערביים.

שולמית אלוני: הערביים?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: אני מדבר על בתי-הספר הערביים.

מאיר שטרית: בבתי-הספר היהודיים השיעור הוא 97% ו-91%.

מאיר שטרית: אצל הערבים, בבתי-הספר היסודיים ובחטיבות הביניים זה 63%.

מאיר שטרית: אלה ממצאים שיש בידי, ואני מוכן, כמובן, להעבירם לרשות השרה.

מאיר שטרית: אני מניח שיש, כמובן, גם ביקורת כלפי הטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: יש ביקורת גם שלי, ואני מוכן להשמיע אותה פה.

מאיר שטרית: קיימת העובדה שלטלוויזיה החינוכית יש ערוץ בכבלים, בכל תחנות הכבלים.

מאיר שטרית: אני אישית דאגתי לכך שיהיה להם ערוץ כזה.

מאיר שטרית: דאגתי לכך בזמני, כשחוקקתי את חוק הטלוויזיה בכבלים.

מאיר שטרית: לצערי הרב, מזמן שהטלוויזיה בכבלים פועלת טרם שידרה הטלוויזיה החינוכית בערוץ הזה אפילו אות אחת.

מאיר שטרית: זאת, אף שיש בידי כתב התחייבות חתום בידי מנכ"ל הטלוויזיה החינוכית, שבו הוא מתחייב למלא את הערוץ הזה תוכן.

מאיר שטרית: עוד לפני שחוקקנו את החוק נתנו ערוץ כבלים אחד לטלוויזיה החינוכית בכל הארץ.

מאיר שטרית: ודאי שיש היום חשש גדול בקרב עובדי הטלוויזיה החינוכית לגבי מקום עבודתם, כי האיום עליהם, כך הם אומרים, הוא, שאם יורידו את השעות האלה יצטרכו לפטר מקרבם כ-120 עובדים.

מאיר שטרית: הם טוענים שפרנסתם באה מאותם שידורי חסות לשעות האלה, שהן TIME אצלם.

מאיר שטרית: אני מעלה בכוונה את הטענות, כדי שתשמעי במה דברים אמורים.

מאיר שטרית: גברתי השרה, אני חושב שאולי הגיעה השעה להכניס גם את הטלוויזיה החינוכית למסגרת של חוק, או למסגרת של רשות, שיהיה עליה פיקוח ציבורי.

דן תיכון: ולמסגרת האגרה גם-כן.

מאיר שטרית: אולי.

מאיר שטרית: כמו שיש ערוץ ראשון וערוץ שני, שלשניהם יש מועצות ציבוריות, וכמו שיש לכבלים מועצה ציבורית, צריך להכניס למסגרת גם את הטלוויזיה החינוכית, שיהיה עליה פיקוח ציבורי.

מאיר שטרית: היא צריכה לעבוד או במסגרת חוק או במסגרת רשות, ויהיה ברור מהו תפקידה, מהם יעדיה, מה מותר לה לעשות ומה אסור לה לעשות.

רענן כהן: ומה יקרה אז?

מאיר שטרית: כשיהיה חוק, יהיה כתוב בו מה תשדר הטלוויזיה החינוכית, מה הן שעות השידור שלה, ולא יוכלו לפגוע בה.

מאיר שטרית: היום היא מעין מחלקה במשרד החינוך, ושר החינוך הוא בעל הבית שלה.

מאיר שטרית: זה מצב לא נורמלי בכלל לגבי תקשורת.

מאיר שטרית: לכן צריך ליצור מצב שפעולתה תעוגן בחוק או במסגרת של רשות מסודרת וממוסדת.

מאיר שטרית: אני חושב שאולי האמת היא בין שני הדברים.

רענן כהן: האם אני יכול לשאול אותך שאלה?

מאיר שטרית: כן, מבחינתי כן.

שולמית אלוני: תן לי אחר כך את הסטטיסטיקה הזאת.

מאיר שטרית: בוודאי.

מאיר שטרית: גברתי השרה, אני חושב שאולי האמת היא באיזה מקום באמצע.

מאיר שטרית: אולי הם לא צודקים.

מאיר שטרית: אולי לא צודקת כל התביעה של הטלוויזיה הכללית, הערוץ הראשון, שהיא בוודאי רוצה עוד נתחים בשביל להתחרות בערוץ השני.

מאיר שטרית: אולי גם לא צודקת כל התביעה של הטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: הרי יש לה הערוץ השני ויש לה שעות שידור נוספות שם.

מאיר שטרית: היא יכולה לשדר שם, וכן הלאה.

מאיר שטרית: אבל אני חושב שזו דווקא הזדמנות יוצאת מן הכלל לפתוח את הדיון, באמת להיכנס בעובי הקורה ולנסות לעשות סדר בתוך המערכת הזאת, בין הטלוויזיה החינוכית ובין הטלוויזיה הכללית.

מאיר שטרית: צריך לחשוב קדימה על ארגון המערכת בתוך מסגרת של רשות.

מאיר שטרית: אני מקווה ומבקש שהנושא הזה באמת יועבר לוועדת החינוך והתרבות, כדי שנוכל לרדת לעומקה של הסוגיה ולנסות ללבן את הנושא לאשורו, מתוך מטרה שלא לגרום נזק לאיש אלא רק להביא תועלת לכלל עם ישראל.

סאלח טריף: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: אני רוצה לשאול את ידידי, האם אין מקום לבטל את כל הטלוויזיה החינוכית?

רענן כהן: האם לא הגיע הזמן לבטלה וליצור באמת ערוץ בשפה הערבית, דווקא בעידן של שלום, כתהליך מחויב המציאות?

שולמית אלוני: אתה רוצה לשאול אותו?

רענן כהן: אני דווקא רוצה לשאול אותו.

רענן כהן: אני חושב שהגיע עידן חדש, וגם הטלוויזיה צריכה להתחבר אל אותו עידן.

מאיר שטרית: הרי הבעיה בישראל היא בעיה של ערוצי שידור.

מאיר שטרית: אתה לא יכול לסגור את הטלוויזיה החינוכית ולתת את הערוץ לטלוויזיה בערבית.

מאיר שטרית: אין לך ערוץ נוסף שאתה יכול לתיתו לטלוויזיה החינוכית.

מאיר שטרית: הטלוויזיה החינוכית גם היא חשובה.

רענן כהן: מה עם הערוץ הראשון?

מאיר שטרית: על זה מדובר.

מאיר שטרית: זה אותו ערוץ.

מאיר שטרית: בערוץ הראשון משדרים חינוכית, ערבית וכללית.

מאיר שטרית: היום, כשיש ערוץ שלישי, המשדר פה את שידורי הכנסת, המגמה לעתיד היא שבמסגרת הערוץ השלישי הזה ישדרו גם את שידורי הטלוויזיה הערבית.

מאיר שטרית: אבל זה רק מוכיח את הבלגן שיש במדינה בתחום השידורים, וזה מוכיח פעם נוספת את תביעתי לעשות סדר במערכת הזאת.

סאלח טריף: חבר הכנסת שטרית, אני מודה לך.

סאלח טריף: גברתי השרה עומדת כבר כחמש דקות ומחכה לומר את דבריה.

סאלח טריף: בבקשה, גברתי השרה.

שולמית אלוני: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, לפני שאדבר ברצינות על הדברים, אני חייבת להעיר הערה.

שולמית אלוני: אומנם המנהל הכללי של הטלוויזיה הלימודית הצהיר שכולנו בכיס שלו ואיש לא ייגע בו; אבל אני מקווה שבכל אופן ההצהרה השחצנית שלו איננה סותמת לחברי הכנסת את שיקול הדעת.

שולמית אלוני: נכון שהטלוויזיה הלימודית התחילה לפני שהיתה הטלוויזיה הכללית.

שולמית אלוני: היא היתה בזמנה היחידה, והיא היתה צריכה לתת שירותים לבתי-הספר.

שולמית אלוני: אינני יודעת מנין לקח ידידי, חבר הכנסת מאיר שטרית, את המספרים לגבי שיעורי הצפייה.

שולמית אלוני: אנחנו עוברים מבית-ספר לבית-ספר, והימים כבר אינם ימים שבהם בבתי-הספר אין וידיאו וכל המערכת עוצרת את הנשימה ומסתכלת על אותו שיעור שהוקלט בשחור-לבן לפני 20 שנה.

שולמית אלוני: זה כבר מזמן איננו.

שולמית אלוני: השיעור של 97% הוא קצת מוזר.

שולמית אלוני: אבל לא זאת השאלה.

שולמית אלוני: רבותי, אנחנו פתחנו את הערוצים עכשיו – – –

מאיר שטרית: זה סקר מ-1993.

שולמית אלוני: אני מטילה ספק בכך.

שולמית אלוני: אתה יודע מדוע?

שולמית אלוני: – היה לי ויכוח, כי ביקשתי שיעשו יותר תוכניות וידיאו לצורך מסירה לבתי-ספר, ואמרו לי, כלשרת חינוך, שרואים את התוכניות בבתי-ספר.

שולמית אלוני: עברנו מבית-ספר לבית-ספר ומסתבר שלא, מפני שזה לא אפשרי היום.

שולמית אלוני: בכל בית-ספר יש מכשיר וידיאו, ומורה מעדיף ללמד בשעה שהיא נוחה יותר.

שולמית אלוני: אבל אם המספרים הם נכונים, אם בבוקר צופים 97% ואחר-הצהריים צופים 36%, הדעת מחייבת לוותר על שעות אחר-הצהריים.

שולמית אלוני: אבל הטלוויזיה הלימודית, שמתוקצבת על-ידי משרד החינוך ולא צריכה להיות מסחרית, רוצה כסף ורוצה להיות מסחרית.

שולמית אלוני: לכן היא באה והציעה להעביר לרשות השידור את שעות הבוקר.

שולמית אלוני: אם שם יש לה 97% צפייה – למה היא רוצה להעביר שעות בוקר?

שולמית אלוני: השאלה היא לגמרי אחרת.

שולמית אלוני: אנחנו הכנסנו טלוויזיה מסחרית והכנסנו כבלים.

שולמית אלוני: מדינה צריכה שתהיה לה רשות שידור ציבורית, והיא צריכה לשמור עליה ולטפח אותה.

שולמית אלוני: איש לא יגיד לי שזה מצב נורמלי, שלרשות המרכזית, הלאומית, שצריכה לתת חדשות, ספורט, תרבות, שידורים לנוער ולילדים, ובשפות, יהיו 8 שעות שידור ביממה, ולטלוויזיה הלימודית יהיו 9.5 שעות שידור בערוץ הראשון, עוד שביעית בערוץ השני, ועוד כבלים במשך 24 שעות ביממה, לכל המדינה.

שולמית אלוני: אם היא אומנם שוקדת כל-כך על החינוך ועל ההעשרה, מן הדין שהיא תיקח את התוכניות שלה, תיתן שידורים חוזרים בשעות השונות בטלוויזיה בכבלים, והכול יראו את הקולות וישמעו אותם.

שולמית אלוני: על כן, הקוזאק הנגזל הזה טועה.

שולמית אלוני: אני הייתי בין אלה שלחמו, והגעתי אפילו לקונפליקט קשה עם מי שהיה שר התקשורת, כדי להעניק את השביעית הזאת לטלוויזיה הלימודית במערכת של הערוץ השני, כדי שנוכל לבסס את הערוץ הראשון.

שולמית אלוני: הדבר היה ברור והיה ידוע.

שולמית אלוני: הטלוויזיה הלימודית נוהגת באופן בלתי ציבורי.

שולמית אלוני: הדבר הראשון שהיא עשתה כאשר היא קיבלה את השביעית הנוספת שם היה, שאת התוכניות הכי מוצלחות היא העבירה לערוץ השני; שתעביר לשם גם את "ערב חדש" ותפנה זמן.

שולמית אלוני: היא תקבל בשביל זה כסף.

שולמית אלוני: היא רוצה כסף.

שולמית אלוני: היא תקבל כסף ותפנה את המקום.

שולמית אלוני: שנית, שתנצל את המערכת האחרת.

שולמית אלוני: גם הפרסומת שהיא עשתה היתה בלתי חינוכית.

שולמית אלוני: לא שמעתי – אולי אנחנו באמת בכיס של מר לורברבוים – שאיש מעובדי החינוך במערכת הזאת דיבר על מודעות הענק של ילד קשור בכבלים לטלוויזיה.

שולמית אלוני: וזו היתה פרסומת של רשות לימודית.

שולמית אלוני: אנחנו צריכים לדאוג שהרשות הציבורית האחת שיש לנו, לא יקרה לה מה שקרה בצרפת, ולא יקרה לה מה שקרה במדינות אחרות, שנכנסו תחרויות מסחריות, שהיא תהיה מובילה, ותוכל לתת את מלוא המגוון לכול.

שולמית אלוני: ואיש לא יאמר לי ולא ישכנע אותי, שמגיע לטלוויזיה הלימודית, שהיא בסך הכול אגף במשרד החינוך, ללא ביקורת, 30 שנה ללא כל ביקורת, 9.5 שעות בערוץ המרכזי ועוד שביעית ועוד ערוץ נוסף, כאשר לערוץ המרכזי היחיד של המדינה, שממונה עליו מערכת ציבורית, יש 8 שעות בלבד, והוא צריך לתת תשובה לכול.

שולמית אלוני: על פניו, זה מחייב שינוי.

שולמית אלוני: מסרו אינפורמציה שקרית.

שולמית אלוני: האינפורמציה השקרית, שלדאבוני הטעתה אותך – הם לא צריכים לפטר איש, מפני שאם אנחנו רוצים לקצץ שם שעתיים, והם קיבלו כמספר השעות הזה לערוץ השני, ולא הוסיפו עובדים, משמע שאין להוסיף ואין לגרוע, והעובדים נמצאים במקומם.

שולמית אלוני: לכן, האיום הזה, שצריך לפטר עובדים, הוא איום שאיננו נכון.

שולמית אלוני: זאת ועוד, מבחינת היצירה הגדולה שלהם, ראו את כל העיתונות שבאמת רואה, ולא עוסקת בסנטימנטים – אין עיתון ואין מערכת שלא חוזרים ואומרים, שאנחנו רואים שם שידורים חוזרים.

שולמית אלוני: אנשים שכבר יש להם קרחת מופיעים שם צעירים עם בלורית, בשיעורים האלה, מפני שהשידור החוזר חוזר וחוזר וחוזר.

שולמית אלוני: על כן, לי אין טענות.

שולמית אלוני: אני בהחלט מוכנה – מה שלא הייתי מוכנה לומר על הרשות השנייה ולא על הערוץ הראשון, כי להם יש גופים ציבוריים – שוועדת החינוך, אחרי 30 שנה של פעילות לא מבוקרת, תיתן את הדעת על מה שקורה שם ותלמד את זה.

שולמית אלוני: זה לא שייך לשעות.

שולמית אלוני: אתה העלית נקודה שאני מאוד מכבדת אותה.

שולמית אלוני: אמרת – והיתה הצעה כזאת – שלמעשה כל הערוצים צריכים להיות מרוכזים בגוף אחד, כדי לדון בו.

שולמית אלוני: מה קרה?

שולמית אלוני: אצלנו בארץ עדיין קיימת המנטליות הבולשביקית והפחד ממנה, ויש שרים שחושבים, שאם אתה ממונה על ערוץ, אתה מכתיב לו מה לעשות.

שולמית אלוני: ונמצאו כאן אנשים, שאף שהיתה הצעה לרכז את הכול יחד, אמרו: אסור לתת את זה ביד אחת, שמא השר יכתיב את הדברים.

שולמית אלוני: מדוע אמרו את זה?

שולמית אלוני: מפני שהם רוצים להתערב; וזו איוולת, כי יש גופים ציבוריים.

שולמית אלוני: קיצורו של דבר, אני רוצה שהכנסת תדע, שמדובר על שעתיים.

שולמית אלוני: אני חושבת שאיש לא יכול לטעון שהתוכנית "ערב חדש", שאהובה ומקובלת על כולם, זו תוכנית לימודית.

שולמית אלוני: זה הוכנס בסך הכול במלחמת לבנון.

מאיר שטרית: והיה זמני.

שולמית אלוני: וזה היה זמני.

שולמית אלוני: אבל אם העבירו את "זהו זה" לערוץ השני, כי זה נתן להם כסף, שיעבירו גם את זה לערוץ השני ויקבלו עוד כסף ויפנו את הזמן הזה.

שולמית אלוני: הטלוויזיה הממלכתית, או הציבורית – ואינני אוהבת את המלה "ממלכתית", כי יש לה קונוטציה; אני מדברת על הטלוויזיה הציבורית והמפוקחת – חייבת לתת גוונים שונים של תוכניות.

שולמית אלוני: איש לא יכול לומר, שתוכניות הנוער והילדים של הטלוויזיה הכללית נופלות כהוא-זה – לא "מסיבת גן" ולא הנוער שמופיע שם – מאחרות.

שולמית אלוני: והיומרה וההתנשאות וגסות הרוח ששמענו, שאם יפגעו בטלוויזיה הלימודית, זה סוף החינוך בארץ ופגיעה בעניים בארץ – מעבר לגסות רוח, אני לא יכולה לומר שום דבר בעניין הזה, מפני שאם החינוך כל כך חשוב להם, ייקחו את התוכניות החינוכיות האלה ואת הצעירים עם הבלוריות האלה, שעדיין יש להם, ונעים להם להיזכר, ויריצו את זה בכבלים שיש להם, כדי להגיע לכל מקום בשעות אחר-הצהריים, ויפנו מקום לתוכניות ולעידוד הטלוויזיה הממלכתית, שיש בה צורך.

שולמית אלוני: אינני רוצה להאריך בדברים.

שולמית אלוני: לגבי המספרים שלך, חזרתי ואמרתי: אם אומנם 97% צופים בבוקר, אז יש לי חשדות רציניים מאוד מדוע הם מציעים להעביר דווקא את שעות הבוקר לערוץ הראשון ורוצים את שעות אחר-הצהריים.

שולמית אלוני: גם זה שיקול גרוע.

שולמית אלוני: לכן, אני מציעה שוועדת החינוך אומנם תברר מה קורה, אחרי 30 שנה, לערוץ שאין עליו שום פיקוח ציבורי, והוא יחידת סמך; מה קורה שם.

שולמית אלוני: זה לא משנה את העובדה שיש סמכות לשרים ויש צורך להבטיח היום, מהר, לא כאשר יהיו חוקים נוספים, אלא בתקופה הקשה הזאת של העימותים השונים – ואלה אינם רק עימותים של תחרות, אלא עימותים בעניין של כסף; אתה יודע שהרבה מאוד אנשים עברו מהערוץ הראשון לערוץ השני מפני ששם מקבלים הרבה יותר כסף.

שולמית אלוני: משמעו, שאנחנו צריכים לעזור לערוץ הראשון להתבסס, לעשות את מלאכתו, להביא יצירות, להיות נוכח, אם איננו רוצים במפלה גדולה.

שולמית אלוני: ואני חוזרת ואומרת לך, חבר הכנסת מאיר שטרית: תחשוב על מספר השעות, ותחשוב האומנם יש הצדקה במדינת ישראל, שטלוויזיה לימודית כמות שהיא, או אחרת, תהיה המכשיר הגדול ביותר במדינת ישראל, שישלוט על כל הערוצים, ייהנה מכל העולמות ויחזיק במקסימום השעות, כפליים מהערוץ הראשון.

שולמית אלוני: אני מציעה להעביר את ההצעה לוועדת החינוך.

סאלח טריף: תודה לך.

סאלח טריף: חבר הכנסת דן תיכון מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת שטרית.

סאלח טריף: בבקשה.

דן תיכון: גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני רוצה להביא לתשומת לבך כמה דברים וגם הצעה.

דן תיכון: הרבה אנשים עוסקים בעניין הזה, מעט מאוד מבינים.

דן תיכון: כנראה כל הצדדים צודקים, לפחות בחלק מן הטיעונים.

דן תיכון: שיעורי הצפייה הגדולים ביותר הם בערוץ הראשון.

דן תיכון: לכן כולם רוצים להיות בו, גם הכנסת רוצה להיות בו, אבל זה בלתי אפשרי.

דן תיכון: לערוץ השני יש שיעורי צפייה גדולים יחסית, אבל פחותים מאלה של הערוץ הראשון.

דן תיכון: בעניין שידורי הכבלים, יש צורך לשלם אגרה חודשית גבוהה כדי להיות מנוי, ושיעור החדירה גדול מאוד, אבל עדיין קטן מאוד במונחים של פיזור בכל הארץ, והיישובים הקטנים כנראה ימתינו הרבה זמן, לטעמי.

דן תיכון: הערוץ השלישי, הערוץ החדש, עולה לשמים ויורד דרך הלוויין באמצעות הכבלים, וגם הוא סובל מצפייה נמוכה יחסית, בהשוואה לערוץ הראשון ולערוץ השני.

דן תיכון: ואני רוצה להסב את תשומת לבך: אני התרשמתי ביומיים האחרונים מן המנכ"ל שלך, כאיש בעל מעוף, שמבין באלקטרוניקה – – –

סאלח טריף: חבר הכנסת תיכון, אני מבקש ממך, תצטמצם.

דן תיכון: אני כבר מגיע.

דן תיכון: אני מציע כאן רעיון חדש.

דן תיכון: הבחור מבין בכל מה שנקרא האוטוסטרדות והתדרים החדשים.

סאלח טריף: תואיל בטובך להעביר בעניין זה הצעה מסודרת לשרת התקשורת, ואתה תואיל – – –

דן תיכון: רק רגע, תמתין, אדוני.

דן תיכון: תמתין בסבלנות, זה ייקח עוד 30 שניות.

סאלח טריף: 30 שניות זה חצי דקה.

דן תיכון: אני מציע לך, כפי שיש ברדיו AM ו-FM, יש בטלוויזיה VHF ו-ומעט מאוד אנשים מבינים.

דן תיכון: אני מציע לך שאנחנו, חברי הכנסת, ועדת הטלוויזיה, נבוא לפגישה אתכם ונבדוק את האפשרות ליצור עוד ערוצים שיגיעו לכל הבתים במדינת ישראל, ללא יוצא מן הכלל.

דן תיכון: זה לא עולה הרבה כסף – – –

שולמית אלוני: – – –

דן תיכון: אני יודע, אבל אז יהיה לך מבחר גדול הרבה יותר, עם אפשרויות להציע הצעות טובות יותר לפתרון הבעיה.

סאלח טריף: תודה לחבר הכנסת דן תיכון.

סאלח טריף: יכולת להציע הצעה לסדר-היום, וזה היה מסתדר.

סאלח טריף: חבר הכנסת שטרית?

מאיר שטרית: אני מסכים להעביר לוועדה.

סאלח טריף: חברי הכנסת, גברתי השרה, אנחנו ניגשים להצבעה.

סאלח טריף: מי בעד העברת הנושא לדיון בוועדת החינוך והתרבות?

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, אבקש להוסיף את קולי בעד.

סאלח טריף: נוסיף את קולך, חבר הכנסת חגי מירום.

סאלח טריף: מי בעד?

סאלח טריף: מי נגד?

סאלח טריף: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9

סאלח טריף: נמנעים – אין

סאלח טריף: הנה התוצאות: תשעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

סאלח טריף: אני מצרף את קולו של חבר הכנסת חגי מירום – עשרה בעד.

סאלח טריף: אני קובע שהנושא עובר לוועדת החינוך והתרבות להמשך הדיון.

סאלח טריף: פגישה בין שר התיירות הישראלי לעמיתו הירדני

סאלח טריף: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים – הצעה לסדר-היום מס' 2647, של חבר הכנסת רענן כהן, בנושא: פגישה בין שר התיירות הישראלי לעמיתו הירדני.

סאלח טריף: ישיב שר התיירות.

סאלח טריף: בבקשה, חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר התיירות, לפני שבועות מספר נערך בלונדון יריד התיירות העולמי.

רענן כהן: במסגרת יריד זה נפגש שר התיירות עוזי ברעם עם שר התיירות הירדני, ושניהם חתמו על הסכם שיתוף פעולה תיירותי בין שתי המדינות.

רענן כהן: כך, על כל פנים, הידיעות שהתפרסמו.

רענן כהן: אנו רחוקים מטקס פומבי ומיחסי שלום רשמיים בין שתי המדינות.

רענן כהן: לדעת מומחים, אדוני השר, רק אחרי שיושג הסכם בין ישראל לסוריה ורק לאחר שהסדר עם הפלשתינים יצא אל הפועל, יסכימו גם שליטי ירדן להעניק גושפנקה להסדרים מעשיים בין שתי המדינות.

רענן כהן: אדוני השר, הסכם אוסלו אמור היה להביא להתקרבות בינינו לבין כמה מדינות ערביות ולביטול החרם הערבי, ואנחנו עדיין ממתינים.

רענן כהן: יש המאמינים כי מה שחלמנו עליו אתמול יתגשם מחר, ואם לא מחר – אז מחרתיים.

רענן כהן: בענף התיירות, שלא כמו בענפים אחרים, אין הרבה ספקות: יש קשר ישיר ומיידי בין המצב הפוליטי ובין מספר התיירים.

רענן כהן: ברור שהשלום יגדיל את מספר התיירים לישראל.

רענן כהן: השנה, אדוני השר – אני שמח על הפרסום שהיה בכלי התקשורת – ישראל עומדת במקום הראשון בגידול במספר התיירים לישראל, באגן הים התיכון.

רענן כהן: אין לי ספק ששלום יביא לכך שנעמוד במקום הראשון בעולם כולו, משום שלמדינת ישראל יש פוטנציאל אדיר, שעד היום לא מוצה בשלמותו.

רענן כהן: בפתח עומדת שנת 1996, שבוודאי תציין 3,000 שנה לדוד המלך, ולא רחוק משם שנת 2000, שבה יחגוג העולם הנוצרי 2,000 שנה להולדת ישו.

רענן כהן: צפוי כי מיליון מאמינים נוצרים ובראשם האפיפיור, כך אני והכנסת כולה מקווים, יבואו לכאן עם כינון יחסים עם הווטיקן ויעלו לרגל למקומות הקדושים.

רענן כהן: כמו גם מיליוני יהודים שיגיעו לכותל, וכן תיירים חילונים לגמרי שיבואו לצפות במדינה הקטנה הזאת, שמעסיקה כל כך הרבה שנים את התקשורת העולמית.

רענן כהן: אני רוצה להזכיר שוב את הפוטנציאל התיירותי, גם וכאשר יפרוץ השלום, אבל לפני שנקטוף את פירות השלום, אדוני השר, כדאי לאמץ את גשרי המעשיות ולפתור בדחיפות כמה מהבעיות העומדות היום על הפרק.

רענן כהן: בינואר האחרון הכריז שר האוצר בייגה שוחט – שהיום נמצא בפאריס, ואני מקווה שהוא יביא לנו בשורה – – –

דן תיכון: מה עם חוק חיילים משוחררים?

דן תיכון: עזוב אותנו עם בייגה שוחט.

רענן כהן: חוק חיילים משוחררים – אני מאמין שנביא יחד לכנסת.

רענן כהן: בלי חוק חיילים משוחררים, אומר במשפט אחר:

רענן כהן: אין חוק – אין בייגה, עם כל המשמעות.

לימור לבנת: יש ישיבה ביום רביעי או לא?

רענן כהן: יש ישיבה ביום רביעי.

לימור לבנת: אני רוצה לבוא ולהצביע בעד.

רענן כהן: יושב-ראש הוועדה, ובאותה הזדמנות אני גם רוצה להגיד לחבר הכנסת עמיר פרץ, שבכוחות משותפים נעשה את הדבר הגדול ביותר למדינת ישראל ונביא בשורה לדור הצעיר ולחיילים המשוחררים.

לימור לבנת: רק בשביל זה היתה שווה כל ההצעה שלך לסדר-היום.

רענן כהן: תודה.

רענן כהן: אני אקצר אותה בגלל הדברים שאמרתי.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לחבר הכנסת דן תיכון, שדחף אותי לנושא החשוב הזה, שבהחלט כולם מצפים – – –

עמיר פרץ: בייגה ביקש ממני למסור לך ד"ש.

רענן כהן: הוא ימסור ביום רביעי.

רענן כהן: אני מקווה שהוא יבוא עם בשורה אחרת, שאנחנו יחד ככנסת ישראל נביא – אפילו יחליט בייגה שלא – את הבשורה הזאת.

רענן כהן: נדמה לי שלכנסת יש מעמד חשוב יותר מאשר לבייגה.

עובדיה עלי: סליחה, חבר הכנסת רענן כהן, אצלנו במשכן נהוג לומר: שר האוצר, חבר הכנסת.

רענן כהן: אני מתנצל.

רענן כהן: שר האוצר, חברי לתנועה, חברי למפלגה.

דן תיכון: שים לב שזה מאותה מפלגה.

דן תיכון: מילא שאני אומר זאת, אבל כאשר הוא אומר זאת.

רענן כהן: אמרתי: חברי לתנועה.

רענן כהן: למפלגת העבודה יש מחויבות – – –

דן תיכון: אתה יודע איזו תנועה הוא היה עושה לך?

רענן כהן: חברי, חבר הכנסת דן תיכון, תנועה כזאת או תנועה אחרת – אותי מעניינת התוצאה.

רענן כהן: אם בסופו של דבר יהיה חוק – אני חושב שנגיע לתוצאה חשובה ביותר.

רענן כהן: אני רוצה לחזור לנושא.

רענן כהן: בנאום האחרון, כפי שאמרתי, הכריז שר האוצר בייגה שוחט – במסגרת הוועידה הארצית של המלונאים – כי מוקם צוות משותף, מקצועי וציבורי, שיתחיל לעבוד בהקדם על כל האספקטים.

רענן כהן: השבוע, כמעט שנה מאוחר יותר, אדוני השר, לא קמה ועדה כזאת, וחבל.

רענן כהן: דברי שר האוצר נאמרו באותו כנס שבו הכריז ראש הממשלה כי אין שום סיבה שלא נעבור ונגיע, בתוך שנים מספר, ל-3 עד 4 מיליוני תיירים בשנה.

רענן כהן: הדברים נכונים, אדוני השר, אך היכן ילונו התיירים האלה, ובאיזו צורה נקלוט אותם?

רענן כהן: לפניך המלאכה הגדולה, שכולנו נסייע לך כדי להשלים אותה, כי אנחנו רואים בהליך הזה דבר חיובי מאוד.

רענן כהן: דרוש צוות בין-משרדי, שתפקידו העיקרי יהיה לזרז תהליכים שכבר מופיעים בתוכניות מגירה שונות, אשר חלקם אושרו והם נמצאים בתהליכי ביצוע כבר זמן רב מדי.

רענן כהן: בראש ובראשונה, יש לשים קץ למאבקים הנמשכים בנושא מדיניות התעופה, אדוני השר, כדי שחברות תיירות בחוץ-לארץ וגם חברות תעופה, לרבות "אל על", תוכלנה להיערך בעוד מועד למצב של ביקוש גדל לטיסות לארץ ולחבילות תיור באזור.

רענן כהן: האוצר והתיירות מנסים וצריכים להמשיך ולנסות להגמיש את המדיניות הנוכחית בכל הקשור לטיסות צ'ארטר.

רענן כהן: צריך לסייע לחברות תעופה זרות בקביעת תעריפי טיסה גמישים.

רענן כהן: באחרונה התבטאו, נדמה לי שבעיקר שר התיירות עוזי ברעם, כי המדיניות הלאומית של "אל על" איננה המדיניות הלאומית של ישראל.

רענן כהן: כל גורמי התיירות בארץ דוחפים לכיוון פתיחות מבוקרת של ענף התיירות, אשר תתיר תנאים ומגבלות המקשים היום על חברות התיירות בעולם להציע חבילות תיור זולות לישראל.

רענן כהן: אני רוצה לסיים, ואני מקצר משום שהופרעתי או שניסיתי להגיע למשהו אחר.

רענן כהן: לסיום, אדוני השר, אם וכאשר יקום השלום, וכל האזור כולו יוכל ליהנות ממטר מבורך של תיירים – אבל תיירים לא ימשיכו לבוא לכאן, אם לא נקים במהירות שירותים מתאימים שיוכלו לקלוט המונים אלה.

רענן כהן: שר התיירות, שאני מאמין בו וביכולתו לעשות את השינוי, נפגש עם שר התיירות הירדני, ואני מאוד מקווה שבשיחה זו – אולי הפעם נדע מה היה בשיחה הזאת – סוכמו דברים שיקדימו את מבול התיירים הצפוי כאשר יהיה שלום, כדי שלא נופתע ונעמוד בלתי מוכנים לקראת העידן הזה של השלום, ועמו מיליוני תיירים שיבואו למדינת ישראל.

רענן כהן: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: שר התיירות, בבקשה.

עוזי ברעם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני באמת קיימתי שיחה עם שר התיירות הירדני, אבל לא פורסם ולא אמור היה להיות מפורסם שחתמתי אתו על הסכם.

עוזי ברעם: יותר מזה, אני אסביר כאן את תנאי המפגש, שהם בוודאי לא היו כאלה שאפשרו חתימה.

עוזי ברעם: אני רוצה למסור לכנסת דברים כהווייתם.

עוזי ברעם: בלונדון היה עכשיו יריד בין-לאומי של WTM, ה- WORLD TRAVEL MARKET.

עוזי ברעם: במסגרת ה-WTM, האירוע המרכזי היה הקמת גוף משותף לשיווק תיירותי של מזרח הים התיכון, ששלוש המדינות המייסדות אותו: טורקיה, מצרים וישראל.

עוזי ברעם: אנחנו רוצים להגיע לשיווק משותף של תיירות לארצות שלישיות, שלאחת מהשלוש האלה יש יתרון יחסי.

עוזי ברעם: דוגמה, לטורקיה יש יתרון גדול בתיירות מגרמניה.

עוזי ברעם: מגיעים כמעט 2 מיליוני תיירים גרמנים לטורקיה.

עוזי ברעם: אם ישראל תהיה נתיב של התיירות הזאת, וכל תייר יבוא אפילו לשלושה-ארבעה ימים, נגדיל בהרבה את ימי השהייה של התיירים בארץ.

עוזי ברעם: המטרה של הגוף הזה היתה לצרף אליו גם את קפריסין, גם את יוון וגם את ירדן.

עוזי ברעם: נציג ירדן, שהביתן שלה היה במרחק 20 מטר מהביתן שלנו – והפעם שמו אותנו סוף-סוף בתוך המזרח התיכון, ולא עם דרום-אפריקה, כמדינה מוחרמת – לא כל כך התלהב לבוא ולא כל כך התלהב למפגש בלתי אמצעי, אבל לאחר מכן, דרך גורם שלישי, סודרה פגישה בין שנינו.

עוזי ברעם: אמרנו אז, שאת תוכנה של הפגישה לא נגלה, אבל כאשר באו אנשי עסקים מירדן להיפגש עם המנכ"ל שלי, הם התחילו את השיחה ואמרו: הבוקר התפרסם ברדיו ירדן שהיתה פגישה בין שר התיירות הישראלי לבין שר התיירות הירדני.

עוזי ברעם: אני אומר כאן, שהפגישה הזאת היתה פגישה שבוודאי חבקה הרבה נושאים מדיניים, אבל היא היתה פגישה בלתי רשמית, שהדבר התיירותי היחיד שהיה בה היה החלפת עמדות.

עוזי ברעם: למשל, האם יהיה אפשרי אי-פעם שאזור צפון ים-המלח, אזור קלי"ה, יהפוך לאיזה אזור תיירות בין-לאומי, לבנייה בין-לאומית באספקט רחב?

עוזי ברעם: מה יהיו האפליקציות של פתיחת השערים בין עקבה לבין אילת?

עוזי ברעם: הרי לאילת יש הרבה יותר מה להציע, אבל עקבה יותר זולה.

עוזי ברעם: עקבה ענייה בבתי-מלון, ואילת עשירה בבתי-מלון.

עוזי ברעם: החשש שלו, שאם ייפתחו השערים, התיירים שנמצאים שם יבואו להתגורר ולישון באילת, והחשש שלנו – שאם הם יבנו במהירות בתי-מלון, ובתי-המלון יהיו זולים, הם יתחרו על נקלה באילת הישראלית – – –

עובדיה עלי: והם בונים.

עוזי ברעם: לא, בינתיים יש להם מעט מאוד.

עוזי ברעם: הוא אמר לי שלאורך ים-המלח יש להם בסך-הכול 100 חדרי מלון, והפוטנציאל שם הוא ל-2,000 רק בשלב ראשון – – –

עובדיה עלי: בעקבה אין פיתוח תשתית בצורה אינטנסיבית?

עוזי ברעם: לא מספיק.

עוזי ברעם: בעקבה אין מספר כזה של חדרי מלון.

עוזי ברעם: אם באילת יש היום 4,500 חדרי מלון, ויש עוד 4,000 חדרי מלון שנמצאים במצב כזה או אחר בבנייה, אחר המצב שם.

עוזי ברעם: אני רוצה לומר שמצב התיירות לישראל, אמת אמרת, מושפע מאווירת השלום, אבל הוא בעצם נע כמטוטלת בין השלום לבין הפיגועים.

עוזי ברעם: ברגע שידם של הפיגועים, לפחות בפרסומת הבין-לאומית, על העליונה, אין שום ספק שזה משפיע על נושא התיירות.

עוזי ברעם: הרי אתה לא יכול לומר שטורקיה נמצאת במצב מלחמה עם איזו מדינה.

עוזי ברעם: היא לא נמצאת במצב מלחמה, אבל העובדה שיש לה בעיות ביטחון פנים כל כך קשות מקשה על תיירים לבוא לשם באותו היקף שיכלו לבוא.

עוזי ברעם: פירוש הדבר, שהשלום הוא לא הדבר היחיד שמבטיח את התיירות, אלא השלום עם הוויה אחרת בשטח.

עוזי ברעם: נכון שבתיירות יש לנו ברגע זה מצב אידיאלי, כי ההרגשה של המשקיע היא הרגשה שכדאי להשקיע בישראל.

עוזי ברעם: ואני אומר כך, אם השנה הזאת נגיע לשיא תיירות אי-פעם אי-שם, של קרוב ל-2 מיליוני תיירים, וזה מספר גדול בהשוואה לכל שנה קודמת – בשנה הבאה אתה יכול להתכונן לקפיצה – אבל אם יבואו לארץ יותר מ-2.2, 2.3 מיליונים, אין לנו אמצעי אכסון מספיקים.

עוזי ברעם: פירוש הדבר שיש פיגור גדול, מתמשך, של המון שנים, בתשתית, ואני בהחלט מתכוון להביא לכנסת הצעה, אחרי שהיא תאושר בממשלה, לתכנון מואץ ומהיר של בתי-מלון בתנאים של היום.

עוזי ברעם: זה מוסכם גם על-ידי ראש הממשלה וגם על-ידי שר האוצר, ואני מקווה שגם מינהל מקרקעי ישראל ייתן יד לעניין.

רענן כהן: אתה תבטיח את שר האוצר, ואני אבטיח לך את מינהל מקרקעי ישראל.

עוזי ברעם: שר התיירות הירדני לא הביע שום דעה בעניין חוק חיילים משוחררים; אז אם רצית לקשור בין הנושאים – זה לא קשור.

רענן כהן: אתה חתום.

עוזי ברעם: חתום, אבל הוא לפחות לא חתום.

עוזי ברעם: מה אתה רוצה?

עוזי ברעם: שלושה אירועים מרכזיים עומדים עכשיו ביסודה של המדיניות לטווח ארוך: א.

עוזי ברעם: האירוע של 1996, 3,000 שנה לירושלים.

עוזי ברעם: זו לא חגיגה יהודית בלבד, זו חגיגה בין-לאומית, שלקראתה אנחנו מקווים, קודם כול, שבירושלים יוקמו חדרי מלון נוספים, כי בירושלים חסרים 10,000 חדרי מלון כדי לענות על הביקוש.

עוזי ברעם: בתל-אביב, אני מעריך – 5,000, וכבר דיברתי בעניין עם ראש העיר של תל-אביב.

עוזי ברעם: ב.

עוזי ברעם: שנת 1998 – 50 שנה למדינה, שבה רוצים להפוך את ישראל למקור של תיירות נוער יהודית, עלייה לרגל 50 שנה למדינה.

עוזי ברעם: הייתי אומר: מסדר הצדעה למדינה.

עוזי ברעם: ג.

עוזי ברעם: שנת 2000 היא שנת 2000 לספירה.

עוזי ברעם: אני לא יודע אם האפיפיור יבוא, יכול להיות שאם הוא יבוא – הוא יבוא הרבה יותר מוקדם, כי מדובר על אפשרות ליחסים דיפלומטיים בין ישראל לבין הווטיקן, אבל יחסים דיפלומטיים בין ישראל ובין הווטיקן באופן ישיר מעודדים תיירות קתולית לארץ.

עוזי ברעם: אני מסתכל על המציאות בעיניים מאוד אופטימיות, ואני מקווה מאוד שהפגישה עם שר התיירות הירדני – זו לא היתה פריצת דרך, וגם לא כל כך הצגתי אותה, אבל היא היתה חלק מהלגיטימציה המחודשת שאנחנו מקבלים בקרב ארצות הים התיכון.

עוזי ברעם: אני מבקש מהמציע להסתפק בתשובתי, כי זה נושא שאני לא רוצה לפרט בו יותר מכפי שפירטתי.

עוזי ברעם: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר התיירות.

עובדיה עלי: האם חבר הכנסת רענן כהן מסתפק בתשובת השר?

רענן כהן: כן.

רענן כהן: אני מסתפק בתשובת השר.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, היות שחבר הכנסת רענן כהן הסתפק בתשובת השר, אין הצעה אחרת.

עובדיה עלי: אבל אם תרצי לומר כמה מלים, תגידי בבקשה.

עוזי ברעם: אין אפשרות כזאת בתקנון.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, השר אומר, בצדק, שבתקנון אין אפשרות כזאת, אבל תאמרי בכל זאת כמה מלים.

לימור לבנת: שמעתי את הדיון כאן, שמעתי על השלום, שמעתי את השר אומר שהוא מסתכל על המציאות באופטימיות, שמעתי את הדיון על מספר חדרי בתי-המלון, ואני פשוט רוצה להעיר שלפני שעה היה בגבעת-החרסינה פיגוע ירי.

לימור לבנת: שני אנשים נפצעו פציעות אנושות, שלושה אחרים נפצעו קל.

לימור לבנת: מחבלים ירו בישראלים שהיו במכונית שנסעה בגבעת-החרסינה, ירי מ"קלצ'ניקוב".

לימור לבנת: ואני מתפלאה ותמהה ורוצה לשאול כאן, ואני מודה ליושב-ראש שאפשר לי, אף שהוא לא ידע מה אני עומדת לומר: אני חושבת שכאשר מדברים על פעמי השלום ועל פגישות בין שר התיירות הישראלי לשר התיירות הירדני ועל מספר חדרי בתי-המלון שיהיו עם פרוץ השלום, כדאי שהכנסת הזאת תדון וכדאי שהממשלה הזאת תיקח לתשומת לבה, שכששר בממשלה קורא להיכנס בכל הכוח במתנחלים, היה כנראה מי ששמע אותו בין הערבים, וזה מה שהם עשו הערב הזה: נכנסו בכל הכוח ופצעו אנושות שניים.

לימור לבנת: אני מאחלת החלמה מהירה לפצועים – אני בטוחה, בשם כל הכנסת – אבל אני מציעה שנפסיק להתעסק באופוריה הזאת, באילוזיה הזאת של חדרי בתי-המלון.

לימור לבנת: תודה.

עובדיה עלי: חברת הכנסת לימור לבנת, היות שנהגתי כאן שלא בהתאם לתקנון כשאפשרתי לך, אני אאפשר, שלא בהתאם לתקנון, גם לשר, שהואשם כאן בהאשמה חמורה, להשיב.

לימור לבנת: זה לא אישי.

עוזי ברעם: אני אקצר.

עובדיה עלי: היות שכאן הואשם השר אישית בדבר חמור – –

לימור לבנת: לא אישית.

עובדיה עלי: – – אני חושב שהצדק מחייב – – –

רענן כהן: היא לא התייחסה לשר התיירות.

עובדיה עלי: אה, התכוונת לשר אחר?

לימור לבנת: התכוונתי לשר אחר.

עוזי ברעם: חברת הכנסת לבנת, אילו הקשבת לדברי, היית רואה שדווקא אני לא הייתי בים של אופוריה.

עוזי ברעם: אני אמרתי שאנחנו הולכים על חבל עדין, בין הפיגועים, שיש להם השפעה גם על הנושא שלי, לבין השלום.

עוזי ברעם: אבל תרשי לי להגיד לך, שאני שייך לממשלה שמאמינה שגם הפיגועים האלה, שהם פיגועים מאוד חמורים ומאוד כואבים – ואני משתתף בצערן של המשפחות, ואני לא בטוח במה נגמר האסון הזה, משום ששמעתי עליו רק לפני שעליתי, וגם כן לא באופן רשמי; אני לא יודע דבר, אבל כבר הודיעו על זה ברדיו, זו לא ידיעה שאני משתמש בה כאן – הם לא נושא שצריך להסיר אותנו מדרך השלום.

עוזי ברעם: להיפך, אנחנו מאמינים שדרך השלום היא התשובה היחידה האמיתית לנושא הזה, ועל זה בעצם הוויכוח הפוליטי.

עוזי ברעם: לכן אני מתפלא על הטון שנקטת עכשיו, כי אין שום קשר בין דיון על תיירות לבין העובדה שקורים דברים כאלה.

עוזי ברעם: אנחנו מוכרחים לקיים את חיינו במדינת ישראל, גם בתנאים קשים.

לימור לבנת: יש קשר בין חלוקת נשק למחבלים לבין הפיגועים.

עוזי ברעם: תעלי את זה כנושא לסדר-היום.

עובדיה עלי: תודה לשר התיירות.

עובדיה עלי: אני רוצה לומר לחברת הכנסת לימור לבנת, המידע שכאן אמרת, גם אני שומע אותו לראשונה, הוא מזעזע, אבל עם זאת, ביום רביעי יתקיים דיון במליאת הכנסת סביב הנושאים האלה והקשר בין התהליך לבין מה שקורה בתחום הזה של הטרור.

עובדיה עלי: לבוא ולומר שאנחנו לא צריכים לעסוק בשום נושא בגלל האירועים הקשים האלה – אני לא חושב שזה יהיה נכון שהכנסת לא תעסוק גם בנושאים אחרים.

עובדיה עלי: מכל מקום, הכנסת תדון עוד השבוע בסוגיה הזאת, כך שמי שיהיה לו מה לומר בוודאי ישמיע את דבריו.

עובדיה עלי: נשלח מכאן איחולי החלמה לפצועים, ואנחנו מקווים שזה באמת האירוע הטרגי האחרון.

עובדיה עלי: התשנ"ד–1993

עובדיה עלי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לפיצוי נפגעי עירוי דם (נגיף האיידס) (תיקון) (תשלומים לזכאים), התשנ"ד–1993, בקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: יציג את החוק שר הבריאות, חבר הכנסת חיים רמון.

עובדיה עלי: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: השר חיים רמון.

עובדיה עלי: הוא גם חבר הכנסת.

עובדיה עלי: שר הבריאות, חבר הכנסת.

עובדיה עלי: השר רובינשטיין, מה לא נכון לומר – חבר הכנסת השר חיים רמון?

אמנון רובינשטיין: האמת היא שכך אומרים בפרלמנט הבריטי.

אמנון רובינשטיין: אצלנו משמיטים משום-מה את "חבר הכנסת", אני לא יודע למה.

עובדיה עלי: זה התואר המלא.

עובדיה עלי: אבל אם נפגעת – – –

חיים רמון: לא, להיפך.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, השר רובינשטיין, אם היו עוד נוכחים הייתי מונה אותם בשמותיהם, אבל הם אינם.

חיים רמון: ראשית, אני רוצה לשלוח איחולי החלמה לכל מי שנפגע בפיגוע.

חיים רמון: הפיגוע הזה הוא המשך הניסיונות לפגוע ברצון שלנו להגיע להסדר שלום, ונגד הטרוריסטים האלה, שפוגעים ביהודים ורוצים לרצוח את תהליך השלום, נילחם בכל כוחנו, בכל עוצמתנו ובכל מקום.

חיים רמון: הצעת החוק הזאת נובעת מהצעת החוק המקורית, שנקראת חוק לפיצוי נפגעי עירוי דם (נגיף האיידס), התשנ"ג–1992, שנכנס לתוקפו בדצמבר 1992.

חיים רמון: מטרת החוק היתה והינה להקל את סבלם של אנשים חולים או נגועים בנגיף האיידס עקב קבלת מוצרי דם נגועים ממוסד ציבורי.

חיים רמון: חולים אלה נדבקו בנגיף בתקופה שבה הנגיף והשלכותיו לא היו ידועים, ולכן אין לייחס למדינה רשלנות, אך עם זאת נמצאה הדרך להקל עליהם, ולאחר מותם – על שאיריהם הקרובים, שסבלו גם הם מבחינה נפשית וכלכלית.

חיים רמון: החוק קבע כי המדינה תשלם לחולה פיצוי חד-פעמי בסך 250,000 שקל, צמוד למדד דצמבר 1992.

חיים רמון: אם החולה נפטר ולא הספיק לזכות בפיצוי בתוקף החוק, מתחלקים בפיצוי החד-פעמי בן זוגו, ילדיו והוריו.

חיים רמון: התנאי בחוק היה: מי שהיה בן זוגו של החולה שנה אחת לפחות.

חיים רמון: כמו כן, קיימת זכות בחוק העיקרי לקצבה חודשית לחולה, ולאחר מותו – לשאיריו.

חיים רמון: מאז פרסום החוק ביצע משרד הבריאות את חובת המדינה ושילם פיצוי חד-פעמי לכ-100 חולים או שאיריהם.

חיים רמון: ועדת מומחים המורכבת משני רופאים מומחים ושופט בדימוס קבעה הזכאות על-פי הקשר הסיבתי שהוכח בין קיום הנגיף וקבלת מוצר דם.

חיים רמון: סך הכול שולמו עד היום 22 מיליון ו-500,000 שקל.

חיים רמון: כמו כן, משתלמת קצבה חודשית לחולים ולשאירים בסך 106,102 שקל לכל חודש, על-פי תקנות לפיצוי נפגעי עירוי דם (נגיף האיידס) (קצבה חודשית), התשנ"ד–1993, שפורסמו בחודש יולי 1993.

חיים רמון: משרד הבריאות התחיל לבצע את התשלומים, אך הוא אינו ערוך ומסוגל להמשיך בכך מעבר לתקופה מוגבלת.

חיים רמון: נמצא כי הגוף המתאים לביצוע יעיל של הסעיף הינו המוסד לביטוח לאומי.

חיים רמון: כדי לאפשר למוסד לביטוח לאומי לפעול באמצעים העומדים לרשותו, הוכנסו בחוק המוצע שינויים טכניים בעיקרם, והם נעשו בתיאום עם המוסד לביטוח לאומי, האמור להיערך לביצוע התשלומים.

חיים רמון: הפיצוי והקצבה מוגנים בפני מיסוי ועיקולים, לבד משני יוצאים מהכלל: פסק-דין על תשלום מזונות ותשלום פיצויים על-פי פסק-דין סופי נגד חולה שהדביק את התובע ברשלנותו.

חיים רמון: נוסף על כך הוכנסו שינויים בחוק בהתאם לניסיון המעשי שנרכש עד כה ובעיות שעלו במהלך ביצוע החוק.

חיים רמון: אני רוצה לומר לכנסת, שזה אחד החוקים המתקדמים ביותר בעולם.

חיים רמון: יש מעט מאוד מדינות אשר כך התייחסו לנפגעי איידס כתוצאה מעירוי דם, כשלמעשה לא היתה שום רשלנות בעת שהדבר הזה נעשה, כי הדברים לא היו ידועים.

חיים רמון: הדבר החל ביוזמה של חברי כנסת עוד בכנסת הקודמת.

חיים רמון: חברת הכנסת גוז'נסקי היא אחת מיוזמות הצעת החוק הזאת, וכמה חברי כנסת נוספים, ואני שמח שהצעת החוק הזו עברה כחוק, וכעת אנחנו משפרים אותו על מנת להקל את ביצוע התשלומים.

חיים רמון: אני רוצה לציין זאת, כי פה ושם נשמעות טענות על חוסר התייחסות לחולי איידס בישראל ועל נושאים דומים.

חיים רמון: אני חוזר וקובע, למרות כל מה שנאמר, כי נושא האיידס מטופל בישראל בצורה אשר זכתה וזוכה לשבחים רבים מטעם ארגון הבריאות העולמי.

חיים רמון: עם כל הכבוד, המומחים של ארגון הבריאות העולמי נאמנים עלי הרבה יותר מכל מיני אנשים שהפכו את מחלת האיידס לפרויקט יח"צני.

חיים רמון: אני מבקש להעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

חיים רמון: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר הבריאות.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עובדיה עלי: רשימת הנואמים חתומה, סגורה.

עובדיה עלי: כל נואם יצטרך להסתפק בשלוש דקות, ואבקש לעמוד בלוח הזמנים.

עובדיה עלי: חבר כנסת שלא יימצא בשעה ששמו ייקרא, יפסיד את תורו.

עובדיה עלי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת רפאל אלול – איננו; חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו; חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו; חבר הכנסת אליעזר זנדברג – ישנו; שלוש דקות.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

עובדיה עלי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת חגי מירום, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת חיים אורון.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת חיים אורון לא יוכל לדבר.

אמנון רובינשטיין: הוא נמצא בישיבה.

עובדיה עלי: אם כן, חבר הכנסת זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך על היוזמה, על התוספת שהצעת החוק הזאת מביאה בפנינו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזאת חקיקה מתקדמת וראויה, ומדינת ישראל אכן צריכה להתברך בה.

אליעזר זנדברג: אני אתמוך בהצעה, ואני מקווה שהיא תהיה סנונית לגישה מתקדמת של משרד הבריאות גם בבעיות נוספות שהוא מטפל בהן, וכפועל יוצא מכך, גם במדיניות שהוא מפעיל ובחקיקה שהוא מביא בפני הכנסת הזאת.

אליעזר זנדברג: הבנתי שיש הגבלה מבחינת סף המינימום של הזמן.

אליעזר זנדברג: מוצע לקבוע את שנת 1981 כסף תחתון לתקופת הזכאות.

אליעזר זנדברג: אני שואל, מדוע לא לקבוע את שנת 1981 וליתן פתח או אפשרות במקרה שתהיה תביעה שמתייחסת לזמן קודם, בלי שנצטרך לבוא עוד הפעם ולתקן את החוק?

אליעזר זנדברג: לכן, אני סבור שאולי ראוי יותר שייקבע סף הזמן הרחוק ביותר ממועד קבלת החוק, ועם זאת יהיה שיקול דעת מסוים, אולי בנסיבות מאוד מיוחדות, ולאפשר גם לאחרים, שנפגעו לפני כן, לקבל אותן תמיכות על-פי החוק הזה; או, נאמר אפילו להסמיך את שר הבריאות להחליט בעניין הזה, או במשותף עם שר אחר.

אליעזר זנדברג: נראה לי שזה דבר ראוי.

אליעזר זנדברג: אם כבר התקדמנו, למה לא לנסות לחזות סיטואציה כזאת בעתיד.

אליעזר זנדברג: שאלה אחרת שעניינה אותי, ייתכן שהיא לא רלבנטית למסגרת הזאת: מכיוון שאנחנו עוסקים בתקופה שבה לא היה אפשר לזהות או לאתר, או לדעת בכלל על קיומו של האיידס – מה לגבי פיצויים במקרים שלאחר התקופה הזאת, שבהם מנוע הנפגע מלתבוע את הגורם הרשלן?

אליעזר זנדברג: כיצד אנחנו מטפלים בהם, אם אנחנו מטפלים בהם בכלל?

חיים רמון: מנוע, למה הכוונה?

אליעזר זנדברג: מנוע, כמו למשל במקרה שבו הגורם הרשלן ספק דם מחוץ-לארץ.

אליעזר זנדברג: יש כאן בעיה.

חיים רמון: יש אחריות למי שהביא את התרופה.

חיים רמון: מרגע שזה נודע, יש אחריות – – –

אליעזר זנדברג: אתה מדבר על אחריות של מי שהביא את התרופה לכאן, אחריות מוחלטת.

חיים רמון: מרגע שזה נודע, האחריות היא על מי שהביא את – – –

אליעזר זנדברג: הבנתי.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לסיים את הדברים ולברך על היוזמה הזאת.

אליעזר זנדברג: כפי שאמרתי, אני אתמוך בה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת זנדברג.

עובדיה עלי: אני מודה לו על כך שהוא עמד בלוח הזמנים.

עובדיה עלי: אני מקווה שגם הדוברים האחרים ילכו בעקבותיו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רון נחמן – איננו; חבר הכנסת חגי מירום – איננו; חבר הכנסת חיים אורון – איננו; חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו; חברת הכנסת ענת מאור – איננה; חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו; חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו; חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריה – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר הבריאות, אני חושבת שההתקדמות שכלולה בהצעה שהבאת לפנינו היא חשובה בהרחבה שלה ובדיוק שבה.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שהתקבלה בזמנה לפי הצעתם של כמה חברי כנסת, חבר הכנסת וירשובסקי ואני, היתה בעצם פריצת דרך ברעיון של אחריות המדינה לדבר שהיא כאילו לא אחראית לו, ועל כך היה ויכוח, הייתי אומרת, כמעט פילוסופי.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמה שקורה עכשיו מוכיח עד כמה הנושא הזה היה חיוני, ועד כמה, כפי שציין השר, גם בהשוואה למדינות אחרות, מדינת ישראל מצאה פתרון נכון שבא להבטיח לחולי האיידס שנפגעו מעירוי דם ולבני משפחותיהם תנאי קיום סבירים עד כמה שניתן.

תמר גוז'נסקי: לכן אני אתמוך בהצעת החוק הזאת, ועל פרטיה נוכל לדון בוועדה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לנצל את הדקה שנשארה לי ולומר לך בהקשר זה של האיידס רק הערה אחת, אדוני השר.

תמר גוז'נסקי: היה יום האיידס והיו הרבה מאוד דיונים.

תמר גוז'נסקי: מכל הפגישות והשיחות שהיו לי, ההרגשה שלי היא שעדיין יש עוד הרבה מה לעשות בתחום ההסברה, בעיקר בקרב בני נוער.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שגיוס מנהלי בתי-ספר או מוסדות וגורמים נוספים הוא דבר חיוני בנושא הזה, משום שנדמה לי לפי מה שאתה אומר, שאצלנו המחלה הזאת איננה בממדים כל כך גדולים, זה יוצר תחושת אדישות ושאננות, וזה מסוכן מאוד.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריה – חבר הכנסת שאול יהלום.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך על המשך הטיפול בחוק המתקדם הזה.

נעמי בלומנטל: מבחינה זו אנחנו באמת מהמדינות המתקדמות בעולם, שהכירו באחריות המדינה לגבי דם ופלסמה שסופקו לחולים בזמנם, והתגלה בדיעבד שהם היו נגועים.

נעמי בלומנטל: זו היתה אולי אחת הבעיות הקשות ביותר והאנושיות ביותר שהחברה התמודדה אתן.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהדגיש שהיום, דווקא נוכח העובדה שבזמנו הדם היה לא-נקי, היה דם נגוע, ואילו היום, נדמה לי מאז 1983, אנחנו יודעים שהדם נבדק וכל מי שמקבל היום עירוי דם יודע שהדם הוא נקי, בכל אופן נקי מהנגיף הנורא הזה, נגיף האיידס, אין סיבה שאדם נוסף בישראל יידבק במחלת האיידס.

נעמי בלומנטל: אין שום סיבה.

נעמי בלומנטל: כאמור, הדם הוא נקי, ואם ינהגו בזהירות, אם במגע מיני ישתמשו בקונדומים, וכולנו צריכים לנהוג כך, אין שום סיבה להידבקות.

נעמי בלומנטל: אני פונה שוב גם למשרד הבריאות, לעשות יותר הסברה בנדון, אין שום סיבה שאדם נוסף בישראל יידבק בנגיף האיידס.

נעמי בלומנטל: אני מברכת על המשך הטיפול בחוק.

נעמי בלומנטל: אני משערת שבעניין הזה יסתיים לפחות החלק הזה של החוק, לגבי אחריותה של המדינה להדבקות שכבר היו.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת יורם לס.

עובדיה עלי: אפשר לומר דברים, דברי טעם, גם בשתיים-שלוש דקות.

תמר גוז'נסקי: רק כשהחוק הוא טוב.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, קודם כול, בראש ובראשונה, אני חושב שבשעה זו רוב אזרחי ישראל מזדעזעים ממה שקרה הערב בחברון.

שאול יהלום: אני חושב שחובת כולנו, חובתו של כל אחד מאתנו להביע כאן, מעל דוכן הנואמים, את זעזועה של הכנסת מההיתקלות שהיתה, מרציחתם של שני מתיישבים בחברון ומפציעתם של שלושת הבנים שנסעו במכוניתם.

שאול יהלום: הזעזוע הוא קשה.

שאול יהלום: הזעזוע הוא עמוק.

שאול יהלום: אנחנו גם סוברים שצה"ל, לאחר האיומים של הערבים שנשמעו בימים האחרונים, שהם הודיעו במפורש שהם יעסקו בפעולות טרור כנקמה ביהודים הגרים באזור, צריך היה לתגבר את כוחותיו בצורה יותר מסיבית ממה שעשה.

שאול יהלום: מי שחושב שהתרופה למה שקרה היא נתינת נשק למשטרה פלשתינית, הרי הוא מפקיר ומתיר את דמם של המתיישבים.

שאול יהלום: אני עובר לעצם הדיון היותר פרגמטי בנושא האיידס.

שאול יהלום: עצם החוק כולו, על כל סעיפיו, מקובל עלי ואני אתמוך בו.

שאול יהלום: אני רוצה להקדיש את הדקות הספורות שנשארו לי להערה בנושא המלחמה באיידס.

עובדיה עלי: נשארה לך דקה.

שאול יהלום: העובדה שמשרד הבריאות ממקד את ההסברה בנושא האיידס רק בנושא האחד והיחיד, שנקרא שימוש בקונדום, והופך את יחסי המין בין צעירים – על-ידי הסברה שכל כולה מתירנות, בכל תשדירי השירות, שמושמעים השכם והערב ברדיו ובטלוויזיה – ליחסי מין ללא שום הגבלה, כאילו אוכלים ארוחת בוקר, והבעיה היחידה היא השימוש בקונדום.

שאול יהלום: הדבר הזה אינו ראוי ואינו נכון לא מבחינה ערכית, לא מבחינה תרבותית ולא מבחינה חינוכית.

שאול יהלום: אני רוצה לומר לחברת הכנסת בלומנטל, שקדמה לי, שכל המחקרים הוכיחו שאותו אמצעי מניעה מקודש, שנקרא קונדום, אינו יעיל במאה אחוז, ובגילים 18 עד 24 – המחקרים האחרונים הוכיחו – הוא יעיל רק ב-70% עד 80% או 90%.

שאול יהלום: יש שלושה מחקרים, ורק אחד מהם הוכיח שהוא יעיל ב-70%.

שאול יהלום: העובדה שמסבירים בלי סוף שאתה יכול לקיים יחסי מין ככל העולה על רוחך, כאילו אתה אוכל ארוחת בוקר, וכל מה שאתה צריך לעשות הוא להשתמש בקונדום – מחקרים מסוימים הראו שזה יכול להגדיל אפילו את שיעור הנדבקים באיידס, בשל המתירנות הנפוצה.

שאול יהלום: לא היה מזיק למשרד החינוך ולמשרד הבריאות לחנך קודם ככל האפשר גם – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת יהלום, אני מבקש שתסיים.

עובדיה עלי: זה גם לא נוגע בדיוק לחוק.

שאול יהלום: אני מסיים.

שאול יהלום: לא היה מזיק לכל ממשלת ישראל להסביר שאפשר להתמודד גם עם בעיה של מתירנות, ולא היה מזיק להסביר מה הם חיי משפחה וכי יש להתאפק בנושא של יחסי מין עד הנישואין ועד גיל מבוגר.

שאול יהלום: ואם קורה שאתה לא יכול לעמוד ביצרך, תשתמש בקונדום.

שאול יהלום: אני חושב שההסברה הזאת היתה הרבה יותר יעילה, הרבה יותר נכונה, וגם היתה מביאה לתוצאות יותר טובות.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת שאול יהלום.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יורם לס, בבקשה.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, כמו חברי חברי הכנסת, גם אני מביע צער ושברון-לב על אובדן חיים גם בחברון וגם בצומת חולון, ואפילו בנוגע למה שקרה אתמול, כשחייל של האו"ם, כנראה שיכור, הרג הורים על ילדיהם בתאונת דרכים נוראה.

יורם לס: על כל אלה אני מביע – – –

גונן שגב: איך הדברים מסתדרים אלה עם אלה?

יורם לס: בכל אלה אני מביע, ידידי חבר הכנסת גונן שגב, צער עמוק על אובדן חיים – –

גונן שגב: – – –

יורם לס: – – אבל בניגוד לכם, אני לא משתמש בנושא האנושי הזה כדי להסיק מסקנות שצריך להרחיק את חיילי האו"ם מהמזרח התיכון, או לשיטתכם, שצריך להפסיק את תהליך השלום.

יורם לס: אנחנו צריכים לראות נכוחה את הדברים ובתוך שנה שנינו נדע את האמת, לא בתוך יום.

יורם לס: ולנושא שעומד לפנינו יש לי רק הערה אחת.

יורם לס: אני מברך עליו ואצביע בעדו.

יורם לס: נושא האיידס הוא נושא ומקרה פרטי של מה שנקרא תאונה רפואית.

יורם לס: אני מקווה שמשרד הבריאות יצטרף ליוזמת החקיקה שאני אגיש בימים הקרובים בפני הכנסת – הצעת חוק תאונות רפואיות, חוק שיטפל בנושא הזה בדיוק כמו בתאונת דרכים, באופן שאזרח לא יצטרך להוכיח רשלנות רפואית, אלא עצם הפגיעה בו, מעבר, כמובן, למחלתו הבסיסית, תזכה אותו בפיצוי מתאים, כפי שמי שנפגע היום בתאונת דרכים, עצם הפגיעה בו מזכה אותו בפיצוי, אפילו אם הוא אשם באותה תאונה, בוודאי גם אם איננו אשם, ובוודאי גם אם לא ניתן להוכיח אשמה.

יורם לס: החוק הכללי הזה יסדיר את הנושא של תאונות רפואיות, שאותו אני מקווה להביא בפני הכנסת, ואני פונה לשר הבריאות ולמשרד הבריאות לתמוך ביוזמה הזאת.

יורם לס: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת יורם לס.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלי דיין, איננו באולם.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

עובדיה עלי: עד שהוא יגיע לדוכן, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת העבודה והרווחה, בנושאים אלה: התעללות מינית קשה ואחרת בילדים מצד בני משפחותיהם; תעסוקה לעולים מובטלים; התגברות האבטלה; אבטלה בערי פיתוח; מדיניות לצמצום האבטלה ואבטלת נשים בפרט; עלייה במספר דורשי העבודה; התגברות האבטלה.

ש' כרם: תודה.

ש' כרם: התשנ"ד–1993

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב הממשלה לא נוכחת.

עובדיה עלי: שר הבריאות, השר חיים רמון, נאלץ לצאת לדקות אחדות.

עובדיה עלי: הוא ביקש אישור וקיבל אותו, ואני מקווה שגם אתה תתייחס לכך בהבנה.

רענן כהן: בהחלט.

עובדיה עלי: מכל מקום, הוא ביקש ונעניתי לבקשתו.

רענן כהן: אני מודה ליושב-ראש על דבריו, ואני בוודאי שותף להם.

רענן כהן: ראשית, גם אני מזועזע מהמקרה שקרה היום.

רענן כהן: אני חושב שהכנסת לא יכולה לעבור עליו לסדר-היום, והיא חייבת להעביר מסר לעולם הערבי, שדם יהודי או כל דם אחר שיישפך – אנחנו לא נישאר בלי תגובה, והתגובה חייבת להיות בכל דרך, על-מנת שנבטיח שהאזור שלנו, שבו אנחנו רוצים שלום, יהיה אזור שקט ובטוח.

רענן כהן: אני שולח מכאן למשפחות השכולות את הצער והכאב על אובדן חיי אדם.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, נגיף האיידס לא היה ידוע בתחילת שנות ה-80, והוא הוכנס לרשימת המחלות המידבקות בפקודת בריאות העם רק ב-1983.

רענן כהן: המחלה הקטלנית הנוראית, שלא היתה קודם לכן, היא המחלה שהזכרתי.

רענן כהן: בעוד שלחולים המבוגרים, הומוסקסואלים או אחרים, היו דרכים להתגונן בפני המחלה הזו, מרגע היוודע דרכי הפצתה, הרי שיש קבוצת חולים שחלו בה שלא באשמתם ובלא שתהיה להם כל דרך להתגונן מפניה.

רענן כהן: כוונתי לכל אותם חולים, אדוני היושב-ראש, שקיבלו דרך עירוי דם את נגיף האיידס וחלו במחלה כתוצאה מכך.

רענן כהן: קבוצה זו חלתה באשמת הרשויות.

רענן כהן: בואו נראה מה קרה בגרמניה ובצרפת.

רענן כהן: שם יש היום שערוריות גדולות בנושא זה, מאחר שבמשך השנים הסתירו את העובדה שתרומות הדם אינן נבדקות כראוי.

רענן כהן: גם בארץ חלו כמה אנשים במחלה נוראית זו, מפני שהמעבדות לא בדקו בתחילה כראוי את מנות הדם.

רענן כהן: כיום השתפר המצב, אך אלה שחלו במחלה בראשית שנות ה-80 הפכו חולים, ומאחר שמדובר באשמה של הרשויות, לדעתי יש לדאוג להם לפיצוי הולם.

רענן כהן: אני רוצה להודות לשר הבריאות על שהוא ביוזמתו מציע כאן הצעת חוק כדי להביא לתיקון המצב.

רענן כהן: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להצטרף להודעת הגינוי של חברי הבית על הפיגוע.

עמיר פרץ: אני בטוח שכוחות הביטחון יעשו כל מה שנדרש מהם על-מנת ללכוד את המרצחים ולהביא אותם על עונשם.

עמיר פרץ: אנו דנים היום בחוק שהוא אולי אחד המעשים החריגים שעשתה הכנסת, אבל הוא תעודת כבוד לכנסת הזאת.

עמיר פרץ: בפעם הראשונה במדינת ישראל – פיצוי לאזרח לא עומד נגד תשלום קבוע, נגד דמי ביטוח קבועים.

עמיר פרץ: זה פיצוי שעומד נגד הפגיעה בלבד.

גונן שגב: משרד הביטחון גם מפצה.

גונן שגב: זו לא פעם ראשונה.

עמיר פרץ: אתה מדבר על פיצויים לנפגעי צה"ל.

עמיר פרץ: זה נכון.

עמיר פרץ: אתה צודק מבחינת מהות ההקבלה, מהות החוק, אבל לגבי מחלה, מעולם לא היה מצב שבלי ביטוח כולל אוניברסלי של כל המדינה הנפגעים קיבלו פיצוי.

עמיר פרץ: אני מוכרח לומר, שאני שמח שגם משרד הבריאות וגם משרד האוצר מביאים בפנינו הצעות תיקון, שהן למעשה אותן מסקנות של ועדת העבודה והרווחה, וההצעה להתקין תקנות, כפי שקבענו בוועדה.

עמיר פרץ: אני שמח שאכן הפעם המשרד עמד בלוח הזמנים שנקבע לו, והוא מביא את זה לכנסת, ולא מעמיד אותנו בפני מצב שאנחנו צריכים לבוא, להתריע ולדרוש שיביאו את התקנות, יביאו את השלמת פרטי החוק, כדי שהנפגעים יוכלו לקבל את הקצבה.

עמיר פרץ: אני מוכרח לומר לחברים שיושבים כאן, אנחנו ביצענו הליך חקיקה מהיר מאוד, כיוון שבכל פעם שישבה הוועדה, הודיעו לנו, נציגי הנפגעים, שהנה הלך לעולמו עוד אחד מאלה שהיו צריכים ליהנות מאותו פיצוי.

עמיר פרץ: בפתיל השהיה כזה, פתיל חיים כל כך קצר, ראויה הכנסת להוקרה ולכבוד על כך שכולם עשו הכול כדי שהחוק הזה אכן יבוא לידי חקיקה, אבל גם יביא לידי ביטוי את התמורה לאנשים בעודם בחיים – קבלת פיצוי על הסבל הרב שהם עוברים.

עמיר פרץ: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו; חבר הכנסת סילבן שלום – איננו; חברת הכנסת נעמי חזן – איננה; חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלכס גולדפרב, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

אלכס גולדפרב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צר לי מאוד על האירוע בגבעת-החרסינה, וזה פירוש לא נכון של הכוונות שלנו לשלום.

אלכס גולדפרב: אני מציע לממשלה להיכנס בפוגעים, ולהיכנס בהם ככה שלא יהיה להם שום חשק לפגוע עוד.

אלכס גולדפרב: הצעת החוק לפיצוי נפגעי עירוי דם מנגיף האיידס (תשלומים לזכאים) הינה צעד חברתי חשוב, הבא לפצות את האנשים שנדבקו בנגיף האיידס שלא באשמתם ולא בידיעתם.

אלכס גולדפרב: הצעת החוק מצביעה על שיטת הפיצוי בצורה מאוד כוללנית שאומרת, שהשר, שר הבריאות, יקבע בתקנות, לאחר היוועצות בשר האוצר ובשר העבודה והרווחה ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

אלכס גולדפרב: הממשלה משאירה לעצמה פתח רחב מאוד לפיצוי, ונראה לי שהחוק הופך להיות יותר מס חברתי מאשר פיצוי של ממש.

אלכס גולדפרב: בדברי ההסבר אבקש משר הבריאות לפרט ולהסביר לאיזה פיצוי מתכוונת הממשלה בשם המפוצץ "פיצוי לנפגעי עירוי דם".

אלכס גולדפרב: מהו הכיסוי האמיתי שעומד מאחורי זה?

אלכס גולדפרב: מוצע במפורש שהזכאות לפי החוק הינה לתושבי ישראל בלבד, ובשל מוצר שסופק וניתן על-ידי שירות רפואי ציבורי בארץ.

אלכס גולדפרב: זה נימוק בהחלט הגיוני.

אלכס גולדפרב: אבל הייתי מבקש להוסיף גם את שירות הרפואה הפרטי, כדי לכסות גם את המוסדות הפרטיים שנותנים שירותים רפואיים.

אלכס גולדפרב: הוגשו תביעות על עירויים משנות ה-70, כשהחוק מציע לקבוע את סוף שנת 1981 כסוף תקופת הזכאות.

אלכס גולדפרב: הצעתי, להשאיר את תקופת הזכאות ללא שום הגבלה.

אלכס גולדפרב: אני מברך על הצעת החוק וקורא לחברי הכנסת להצביע בעדה, עם ההסתייגויות שציינתי.

אלכס גולדפרב: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס גולדפרב.

עובדיה עלי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת גונן שגב.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להצטרף למברכים על הצעת החוק.

ענת מאור: אני רוצה גם לציין את העובדה שיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת עמיר פרץ, והוועדה כולה, למעשה הקדימו את הצעת החוק בכך שהתקינו תקנות לפני חודשים מספר.

ענת מאור: לשמחתי, בנסיבות העצובות של המשפחות שיקיריהן חולים במחלה, או שכבר נפטרו ממנה בגין תאונה רפואית חמורה של עירוי דם לקוי, הצליחו כבר עשרות מהן לזכות באותן הקצבות שוועדת העבודה והרווחה הועידה בתקנות כעת.

ענת מאור: אני רואה לברכה את העובדה שהממשלה ביוזמתה מציעה פיצוי זה במסגרת חוק ולא בתקנות בלבד.

ענת מאור: הנושא המרכזי שחייב להיות נר לרגלינו הוא העובדה שמי שיצא נפגע על-ידי רשויות ממלכתיות חייב לקבל פיצוי בדין ולא בחסד, בזכות ולא בכורח לפנות, להתרפס ולהתחנן, ובסכום שאכן יהווה פיצוי, ולו חלקי, על הסבל והעוול שנגרם לו.

ענת מאור: שמחתי לשמוע מחבר הכנסת יורם לס, שהוא רוצה להרחיב זאת לגבי תאונות בכלל.

ענת מאור: הגשתי לכנסת הצעת חוק שתונח בשבוע הבא, שעוסקת בתחום אחר, אבל העיקרון הוא אותו עיקרון: מי שנעצר לשווא או מי שישב בכלא תקופה ממושכת ויצא בסופו של דבר זכאי, לא די להתנצל בפניו אלא צריך לפצות אותו באופן מלא גם על אובדן ימי העבודה וגם על עוגמת הנפש.

ענת מאור: אי-אפשר כנראה להימנע מתקלות עד אפס.

ענת מאור: צריך לעשות את כל המאמצים, אבל כשקורות תקלות או כשקורה עיוות דין, העיקרון הוא שהמדינה כרשות מבצעת בכל תחום שהוא חייבת בפיצוי, ובפיצוי מלא; ודאי כך הדבר כשמדובר בתחום בריאותי.

ענת מאור: והערה אחרונה, אני שמחה למצוא בהגדרה של קרוב משפחה תלוי גם ילד שהוא ילד חורג או ילד מאומץ.

ענת מאור: זו הרחבה שצריכה להיות נר לרגלינו לגבי כל הזכויות, לגבי כל החוקים.

ענת מאור: אחוז הילדים המאומצים והחורגים הולך וגדל, וכאשר הכנסת אכן תאמץ את חוק אימוץ חוץ-לארץ, בעקבות האמנה הבין-לאומית שכבר נכתבה, ואני מקווה שנעשה זאת בשנה הקרובה, הרי נעשה פה פריצת דרך שתהיה אור לאלפי משפחות ולנשים חד-הוריות.

ענת מאור: לפיכך חשוב עוד יותר לעגן ילד מאומץ כבן תלוי לכל דבר.

ענת מאור: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גונן שגב, בבקשה.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, נראה לי מאוד משונה שאנחנו יושבים פה ודנים בנושא חשוב, חשוב עד מאוד; אבל חיים בתוך השגרה כשקורים דברים כה מזעזעים של רצח יהודים ושפיכת דם יהודי כמו שקרה היום בחברון.

דב שילנסקי: אני לא אומר שלא צריך לדון, אבל אולי הצופים בבית יחשבו כמה הכנסת הזאת מנותקת מהעם.

דב שילנסקי: אינני יודע מה להציע.

דב שילנסקי: אני פשוט רציתי להביע את רגשותי בנושא זה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דב שילנסקי, אתה צודק, יש לי הרגשה דומה לשלך.

עובדיה עלי: קשה להתרכז.

עובדיה עלי: זה מזעזע, מחריד, זה נורא.

עובדיה עלי: אבל אתה היית יושב-ראש הכנסת, ואתה מבין שגם בתנאים הקשים האלה, כשכולנו מזועזעים, ולא רק מוקיעים ומגנים, אני חושב שמכאן צריך לומר דבר אחד, שנקמת דמו של ילד קטן עוד לא ברא השטן.

דב שילנסקי: אם תרשה לי, אדוני היושב-ראש, אני צריך הייתי לנהל את הישיבה, ועשינו סידור, התחלפנו.

דב שילנסקי: עם כל החברות, אני כל כך שבע רצון שהתחלפנו ואני לא צריך לנהל את הישיבה.

דב שילנסקי: אני מבין כמה קשה לך עכשיו לנהל את הישיבה, ואני מעריך מאוד שאתה, למרות הכול, ממלא את התפקיד.

דב שילנסקי: באמת צריך כוחות נפשיים גדולים מאוד.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת גונן שגב.

גונן שגב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק הוא חוק טוב, אצביע בעדו.

גונן שגב: אני רוצה להתרכז במה שהעלה פה חבר הכנסת דב שילנסקי.

גונן שגב: אני חושב שזאת שערורייה שאיש מחברי הממשלה, ראש הממשלה או שר בכיר, לא נכנסו למליאה, לא הפסיקו את הדיון, אולי אפילו יושב-ראש הכנסת, ולא הודיעו על הרצח המחריד שהיה הערב בחברון.

גונן שגב: לא ייתכן שדם המתיישבים, שהם היום תושבי יישובי ספר המגינים על מדינת ישראל, ייהפך הפקר, ואנחנו בבית הזה אפילו לא נזכיר את זה.

גונן שגב: חבר הכנסת הנכבד יורם לס, שאיננו כאן, משווה את הרצח הנורא הזה לתאונת דרכים שקרתה בגלל חייל או"ם שיכור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גונן שגב, אני רוצה לעשות צדק עם הממשלה ועם שרי הממשלה.

עובדיה עלי: אתם לא הייתם באולם.

עובדיה עלי: נכנסה חברת הכנסת לימור לבנת, סיפרה לנו על המעשה הברברי שהיה בקריית-ארבע.

עובדיה עלי: בעקבות זאת דיבר שר הבריאות ודיבר שר התיירות, שנכחו כאן, וכמובן, הם הביעו זעזוע עמוק והבטיחו מה שהבטיחו.

עובדיה עלי: לבוא ולומר ששרי הממשלה לא התייחסו, זה פשוט לא מדויק.

גונן שגב: לא אמרתי שלא התייחסו.

גונן שגב: אמרתי שהייתי מצפה מראש הממשלה או מאחד השרים הבכירים ביותר להיכנס באופן מיוחד למליאה, להפסיק את הדיון ולדון בנושא הזה, כמו שחבר הכנסת שילנסקי אמר, ובצדק.

עובדיה עלי: אני שותף להרגשתך, אבל עם זה אנחנו כאן מצווים להמשיך בסדר-היום שלנו.

עובדיה עלי: הערנו מה שהערנו.

עובדיה עלי: כל אחד מהנואמים כאן מביע את דעתו ואת עמדתו.

עובדיה עלי: נדמה לי שכל הדוברים, אולי פרט לדובר אחד או שניים, פתחו את הדיון בהבעת זעזוע עמוק ובגינוי מלא של מה שקרה.

עובדיה עלי: אני לא מבין למה אתה מצפה, שאנחנו נפסיק את הדיונים בכנסת?

גונן שגב: כבוד היושב-ראש, מה שמחריד אותי יותר מכול הוא שנכנסנו לאיזו שגרה, שברגע שאני עולה לדוכן ומגנה את הרצח, בזה בעצם נגמר תפקיד הבית הזה בכל השערורייה או במערב הפרוע שמתחולל היום ביהודה ובשומרון.

גונן שגב: יש כאן בפירוש הפקרת אזרחים שהמדינה חייבת בביטחונם יום אחר יום, ואפילו בלי רווח של יום או יומיים לנשום בהם.

גונן שגב: תוך כדי תהליך של פסבדו-שלום, ובעוד שבעה ימים אמורים גם להעביר כלי נשק לאותם מרצחים.

גונן שגב: אני חושב שמן הראוי היה לעצור את כל הדיונים ולדון בכך שיש איבוד מוחלט של שליטה בשטח.

גונן שגב: אני חושב שדבר כזה לא היה מעולם, בשום שלטון ובשום מצב.

גונן שגב: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת גונן שגב.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אבי יחזקאל – איננו; חברת הכנסת אסתר סלמוביץ – איננה; חבר הכנסת דן תיכון – איננו; חבר הכנסת עובדיה עלי ידבר אחרי חבר הכנסת חיים דיין, אם יימצא לו מחליף.

עובדיה עלי: חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

דב שילנסקי: אני מוכן עכשיו להחליף אותך.

עובדיה עלי: אני מעריך את זה מאוד.

עובדיה עלי: תודה רבה.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק זו נדונה בוועדת העבודה והרווחה כדי לגבש תקנות לנושא נפגעי עירוי דם שחלו במחלת האיידס, שנפגעו מעירוי שלא נבדק בבית-חולים, כי מערכת הבריאות עדיין לא היתה מוכנה, בשנות ה-80, למחלה הזאת.

חיים דיין: כל המחלות, לצערי הרב, מופיעות בספר הספרים.

חיים דיין: בספר תולדות האדם מופיעה מחלת האיידס.

חיים דיין: כתוב: "זה ספר תולדת אדם, ביום ברא אלהים אדם בדמות אלהים עשה אתו, זכר ונקבה בראם".

חיים דיין: והנה אנחנו, נוכח הסטיות המיניות ומשכב זכר, לקינו במחלת האיידס, מחלה שמשחיתה כל אדם שמגיע למשכב זכר, ויתירה מכך – גם אלה שהם לא אשמים נדבקו מעירויי דם.

חיים דיין: אומנם חוק זה בא לפצות את המשפחה או את האדם שנפגע, אף שהוא לא יצא ממחלה זו, אך יש לתת את הדעת להשלכות מקיפות וישירות אם נפגע גם בן משפחה מרשלנות זו.

חיים דיין: שר הבריאות לא נמצא כאן.

חיים דיין: ביום האיידס עלה נושא הסודיות הרפואית.

חיים דיין: העלו את הנושא מתוך דאגה שמשרד הבריאות אכן שומר על סודיות רפואית.

חיים דיין: אם בן משפחה נפגע ממחלת האיידס, משרד הבריאות לא מעביר לבן זוגו או לבת זוגו את ההודעה שאכן הוא לקה באיידס, ואז ההשלכה היא שגם בן הזוג נפגע ובני משפחה קרובים, והסודיות נשמרת.

חיים דיין: גם על זה צריך לתת את הדעת, כי משרד הבריאות הוא האחראי הישיר להידבקות זו.

חיים דיין: אחוז גדול של הנפגעים במחלה במדינה הוא בקרב הצעירים, שהם בסיכון הגבוה ביותר בגלל מתירנות יתר או שימוש בסמים מסוכנים, שבו מעורבים 27,000 בני נוער, לפי הנתונים האחרונים שהתפרסמו בשבוע שעבר.

חיים דיין: בשאילתא שהפניתי לשר הבריאות לפני חמישה חודשים העליתי את עניין היצאנית שמסתובבת באזור תל-אביב; הודיעו לה שהיא חולה במחלת האיידס.

חיים דיין: שר הבריאות עמד על הדוכן הזה ואמר: לא מדובר באחת, מדובר עוד בשישה מקרים.

חיים דיין: הנושא הזה עדיין לא הגיע לפתרונו, הן ממשיכות להסתובב.

חיים דיין: אני הצעתי הצעה, נוכח הפרסום על בחור שעמד בחדר מיון באחד מבתי-החולים, עם מזרק, ואמר שהוא ידקור כל אדם אם לא ידאגו לו לדיור.

חיים דיין: הצעתי לדאוג לאותם אנשים שנשארה להם שארית חייהם, ימים מספר, שבועות מספר, חודשים מספר.

חיים דיין: הצעתי להקים כפר גמילה, שבו החולה יוכל לקבל טיפול מסור ואוהב מתוך רצון, ולא שאנחנו נהיה מעורבים, כחברה, במצב שנדחה את האדם בחוסר התחשבות משום שהוא לקה במחלה הזאת.

חיים דיין: בשנים האחרונות נפטרו 236 נגועים באיידס במדינת ישראל, והשבוע, אם אינני טועה, ביום ראשון התפרסם בעיתון שצה"ל שחרר עוד 67 חיילים משירותם הצבאי משום שהתגלו אצלם נגיפי איידס.

חיים דיין: החמור מכול הוא, שאני לא רואה שום פתרון.

חיים דיין: כרגע אני לא מדבר על הפיצוי עצמו.

חיים דיין: אני מדבר על מה שיהיה בעוד חודשים מספר, בעוד שנה, בעוד שנתיים, כשכבר היום הנתונים אומרים שמעל 1,000 אזרחים במדינת ישראל – זה נתון בדוק, ומה עדיין לא בדוק?

חיים דיין: – מסתובבים עם נגיף האיידס, ועדיין אין פתרון.

חיים דיין: השאלה שלי היא פשוטה: האם העם הזה יתעורר בעוד כמה שנים, כאשר לא יהיה ניתן להשתלט על המחלה הנוראה הזו, ואז יחליטו להקים עוד כפר גמילה או בית-חולים אך ורק לחולי איידס?

חיים דיין: על זה צריך לתת את הדעת, נוסף על מתן הפיצוי ההולם.

חיים דיין: אני אישית אתמוך בחוק הזה, אבל נצטרך, אדוני היושב-ראש, להכניס סעיף בנושא הסודיות הרפואית, שאם אדם נפגע מעירוי דם בבית-החולים, תותר הסודיות הרפואית בפני בן זוגו, כדי שגם הוא לא ייפגע, וכדי שלא נצטרך לתת גם לו את הפיצויים.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עובדיה עלי.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביקשתי ליטול את רשות הדיבור כדי להביע זעזוע עמוק מהרצח המתועב שהיה היום בחברון.

עובדיה עלי: קשה להשלים וקשה לשבת כאן במליאת הכנסת ולדבר על נושאים של חולין, נושאים של יום יום, כאשר ברקע אנחנו יודעים שהיום פגעו מרצחים מתועבים בבני המשפחה היהודית, החלוצית, השאור שבעיסה, ואנחנו כמעט מחרישים.

עובדיה עלי: זה הופך להיות דבר שבשגרה, כמעט דבר של יום יום.

עובדיה עלי: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא, האם כך אפשר להמשיך, האם כך אפשר להמשיך?

עובדיה עלי: אני חושב שהממשלה צריכה להתעשת, לקום ולעשות מעשה.

עובדיה עלי: אי-אפשר להחריש עוד.

עובדיה עלי: אמרתי זאת ביושבי על כס היושב-ראש:

עובדיה עלי: נקמת דמו של ילד קטן עוד לא ברא השטן.

דב שילנסקי: אני מבין שחברת הכנסת לימור לבנת מבקשת את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: את מבקשת לצרף אותך לנושא.

דב שילנסקי: אני מוכן להוסיף אותך.

דב שילנסקי: את יכולה לעלות על הבמה.

לימור לבנת: אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת עובדיה עלי.

לימור לבנת: אני מוכרחה להודות שאני קצת מתקשה אפילו לדבר או לחזור לעניינים השוטפים של יום יום.

לימור לבנת: כיוון שהדיון הבא יהיה דיון על קיצור שירות החיילות בצבא, דיון שיהיה כאן, בין היתר, גם ביוזמתי, לא אוכל להישאר, למרות חשיבותו, כי אני רוצה עכשיו לנסוע, עם חברים נוספים, לחברון.

לימור לבנת: ביקשתי שיחליפו אותי, ואני רוצה להתנצל על כך מראש.

לימור לבנת: המאורעות לא מאפשרים לנו, כך אני מרגישה, לחזור לשגרה, בלי להיות שם קודם לכן.

לימור לבנת: אני מודה ליושב-ראש הישיבה היוצא, חבר הכנסת שילנסקי, שנתן לי אפשרות לומר את הדברים.

עובדיה עלי: תודה רבה, חברת הכנסת לימור לבנת.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לפיצוי נפגעי עירוי דם (נגיף האיידס) (תיקון) (תשלומים לזכאים), התשנ"ד–1993, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: אני קובע שהצעת החוק אושרה והחוק יועבר לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: קיצור שירות החיילות בצה"ל.

עובדיה עלי: תפתח את הדיון חברת הכנסת אסתר סלמוביץ.

עובדיה עלי: לאחר מכן יש רשימת דוברים די ארוכה.

חיים דיין: אין דוברים.

עובדיה עלי: אין דוברים, אז נסיים את הדיון.

עובדיה עלי: אם הדוברים לא יהיו נוכחים, נוכל לסכם ולסיים את הדיון.

עובדיה עלי: אני מבין שחברת הכנסת נעמי חזן מסכמת את הדיון.

עובדיה עלי: אני מבקש להסתפק בשלוש דקות לכל דובר.

עובדיה עלי: דובר שייקרא שמו ולא יימצא במליאה באותה עת, מאבד את תורו, כפי שאנחנו רגילים ונוהגים לעשות.

עובדיה עלי: אני מבקש להקפיד על כך, גם על לוח הזמנים וגם על נוכחות במליאה בשעה שהתור מגיע.

אסתר סלמוביץ: אדוני היושב-ראש, לפני שאגש לעניין, אינני יכולה שלא להביע את הזדעזעותי העמוקה מהרצח הנתעב בחברון הערב.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחה, למרים לפיד, העוזרת הפרלמנטרית של חבר הכנסת שאול גוטמן, שאיבדה – –

עובדיה עלי: לא צריך להגיד את זה.

עובדיה עלי: אני לא בטוח שהמשפחה יודעת מזה.

אסתר סלמוביץ: – – גם את בעלה וגם את בנה.

אסתר סלמוביץ: וכעת לענייננו.

אסתר סלמוביץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צבא-הגנה לישראל הינו צבא העם, העם על בניו ובנותיו כאחד.

אסתר סלמוביץ: מטבע הדברים, עיקר עיסוקו של הצבא הוא בתפקידי לחימה, ומשום כך הוא נושא אופי גברי.

אסתר סלמוביץ: הנשים השתלבו בצבא באופן יעיל, ועל תרומתן אין עוררין.

אסתר סלמוביץ: מתוך הכרה בפוטנציאל האדיר הטמון בחיילות, נפתחו בפניהן תחומי עיסוק רבים ומגוונים, גם כאלה אשר היו בעבר נחלת החיילים הגברים בלבד.

אסתר סלמוביץ: תפקודן בתחומים אלה לא נפל מרמת תפקוד הגברים, ואולי אף עלה עליו.

אסתר סלמוביץ: תחומי עיסוקיהן האיכותיים דורשים הכשרה ממושכת, אשר רק במסגרת שירות סביר באורכו ניתן להעניקו לחיילות, מתוך שיקולי כדאיות בהתחשב ביתרת שירותן.

אסתר סלמוביץ: אין לי ספק, כי קיצור שירות נוסף יגרור בעקבותיו הפסקת הכשרת חיילות למקצועות איכותיים שונים ומגוונים, ומכאן אף הפסקת העסקתן במקצועות אלו.

אסתר סלמוביץ: הדבר יחזיר אותנו אל העבר מבחינת התייחסותנו לשירות הבנות בצה"ל, וכל הישגי השנים האחרונות ירדו לטמיון.

אסתר סלמוביץ: נחזור ונראה את החיילות בתפקידים המסורתיים של "מש"קיות תה וקפה".

אסתר סלמוביץ: אינני מתעלמת מהעובדה ששנתוני הגיוס גדלו, וייתכן כי קטנו אף צורכי דרישות הצבא לכוח אדם.

אסתר סלמוביץ: אך, חשוב להמשיך ולשמור על עקרון השוויוניות עד כמה שניתן גם במערכת הצבאית.

אסתר סלמוביץ: אם יקוצר שירות החיילים גם-כן או שירות חיילים בתפקידי מינהלה, המקבילים לתפקידי חיילות, תהיינה לכך השפעות שונות מההיבט החברתי.

אסתר סלמוביץ: אני מציעה שלא לקצר את שירות החיילות כלל, ואת הפוטנציאל העצום הזה להפנות לאפיקי השירות החברתי-החינוכי במדינה; אפיקים שאליהם, גם בעבר וגם בהווה, הפנה הצבא ומפנה כוח אדם לא מבוטל – ביעור הבערות, הוראה בבתי-ספר, מדריכי חבורות רחוב, כוח עזר בבתי-חולים וכו'.

אסתר סלמוביץ: נוכח גלי העלייה קיים צורך בהרחבת פעילות הצבא במישורים החברתיים והחינוכיים, ולכן את עודפי כוח האדם בצה"ל יש להפנות לעיסוקים מקודשים אלה.

אסתר סלמוביץ: אדוני היושב-ראש, ברור לי לחלוטין, כי ביכולתו של צה"ל, כצבא העם, לטפל באופן הטוב ביותר, מתוך מסירות נפש, בקליטת עלייה, בהמשך הסיוע למערכת החינוך ובתחומים נוספים, כגון סיוע למשפחות חד-הוריות, טיפול בקשישים ובכל אותם נושאים חברתיים קשים, שאין עליהם מענה הולם במסגרת המערכות הקיימות.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת סלמוביץ.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחברת הכנסת ענת מאור.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמובן, אני מצטרפת לתנחומים ולצער הכבד שמלווה את כולנו בכל אירוע חבלני ובכל מעשה טרור ורצח.

ענת מאור: אני מבינה את הקושי להמשיך בשגרה.

ענת מאור: אבל אני מרגישה, כמי שגדלה בבית שעמד בקרבות ובמלחמות, כמו אוכלוסיות רבות, שהעוצמה הפנימית והחוסן שלנו הם השילוב בין היכולת להיצמד ליעדים הציוניים שלנו, למטרות שלנו, עם מאבק נחרץ בטרור.

ענת מאור: אני מקווה שתהיה לנו הנחישות הראויה להמשיך בתהליך השלום החשוב והרציני שהתחלנו בו, תוך מרדף ותוך פגיעה בכל מי שעושה מעשה טרור ופוגע בכל אזרח ואזרחית ישראלים שחיים אתנו.

ענת מאור: לכאורה הנושא שאנחנו דנים בו היום היה צריך להשתלב עם תהליך השלום, והיינו צריכים לברך על קיצור השירות בצבא.

ענת מאור: ואכן, ככל שהמדינה תעלה על דרך השלום וככל שנוכל לצמצם את משך השירות של בנים ובנות בצה"ל ולהעביר את האנרגיה, ההשכלה והיצירה – ללימודים, לפיתוח כלכלי ולעשייה אחרת, כן ייטב.

ענת מאור: אולם הזעקה שלנו נובעת מאבחנה בין קיצור משך השירות לבנות לבין קיצורו לבנים.

ענת מאור: בצבא מודרני צריך לצמצם ככל שניתן את ההפרדה לפי מין וללכת להבחנה לפי המקצוע.

ענת מאור: זה היעד העיקרי שאנחנו מתריעות ותובעות.

ענת מאור: הצבא הוא מקום שבו ככל שהתפקיד הוא רציני ומקצועי יותר, כן נדרשת תקופת הכשרה ממושכת יותר.

ענת מאור: יש פה סיפור הביצה והתרנגולת, בכיוון של בומרנג נגד שירות הבנות.

ענת מאור: מאחר שתקופת השירות קצרה, הצבא עושה חשבון מעוות שלא כדאי להשקיע בהכשרת הבנות, ואז עוד ועוד מקצועות, שמשיקולים מקצועיים של איכות ויעילות בצבא נפתחו בפני הנשים, הולכים ונסגרים.

ענת מאור: במקום להתקדם בעולם שהולך ומתקדם בנושא שוויון בין המינים, הצבא, שהיו לו הישגים בתחום זה – הולך ומצמצם את המקצועות הפתוחים לבנות ולחיילות.

ענת מאור: נגד זה אנחנו מתריעים.

ענת מאור: יתר על כן, בצבא יש תקופת הכשרה שהיא חלק מן המרכיב אצל כל בחור ובחורה עם יציאתם לחיים האזרחיים.

ענת מאור: חיילות שלא מקבלות את הקורסים האלה יוצאות מופסדות.

ענת מאור: לסיכום: מאחר שזמני תם, אני רוצה להדגיש שהמאבק שלנו הוא לא על כך שבני ובנות ישראל ישרתו יותר, אלא על ביטול האבחנה בין חייל לחיילת.

עובדיה עלי: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יצחק לוי – איננו; חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו; חבר הכנסת זבולון המר – איננו; חבר הכנסת שאול יהלום – איננו; חבר הכנסת אלכס גולדפרב, בבקשה, אחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל; אם היא לא תהיה – חבר הכנסת מיכאל איתן.

אלכס גולדפרב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מביע השתתפות בצער המשפחות ואני קורא לשר הביטחון להורות לצבא להיכנס בפוגעים, כדי להרתיע את האחרים.

אלכס גולדפרב: קיצור השירות לבנים ולבנות הינו בהחלט צעד חיובי ורצוי, וניתן לקצר עוד בשירותם.

אלכס גולדפרב: בזמנם שירתו הבנים שנתיים-וחצי ושנתיים-וחודשיים.

אלכס גולדפרב: החיילים של אז עשו עבודה טובה לא פחות מהחיילים של היום, והבנות שירתו תמיד תקופה קצרה יותר מהבנים.

אלכס גולדפרב: צורכי הצבא לבנות בקורסים מיוחדים לא קטן אלא גדל בשנים האחרונות.

אלכס גולדפרב: הצעתי היא, כי ניתן לקצר עוד את שירותם של הבנות וגם של הבנים.

אלכס גולדפרב: אך עם זאת, בנות אשר תרצינה לשרת ואף תירשמנה לקורסים מיוחדים שנדרשת בהם תקופת הכשרה ארוכה, תוכלנה לשרת בצה"ל תקופה ארוכה יותר, אם בהתנדבות ואם במסגרת שירות קבע.

אלכס גולדפרב: יש בנות רבות בעלות מוטיבציה, שמוכנות להתנדב להמשך השירות.

אלכס גולדפרב: קיצור השירות הינו צעד חיובי, שיאפשר קליטתן של מספר גדול יותר של בנות בצה"ל.

אלכס גולדפרב: היום, לשמחתנו, זו נורמה חברתית חשובה, וכל נער ונערה רוצים לשרת בצה"ל.

אלכס גולדפרב: עם זאת, מתן האפשרות של התנדבות או שירות בקבע בקורסים שדורשים שירות ארוך יותר ימלא את החלל של קיצור שירות לבנות בכלל.

אלכס גולדפרב: אם הצבא לא יציע את ההצעות הללו לבנות, אנחנו נמצא יותר ויותר אפליה, פחות בנות תשרתנה בתפקידים מיוחדים ויותר בנים יתפסו את מקומותיהן.

אלכס גולדפרב: הבנות, שבעשור האחרון הטילו עליהן אחריות ושיתפו אותן בתחומים רבים בצה"ל, תמצאנה את עצמן שוב בתפקידים זוטרים.

אלכס גולדפרב: הבנות בשירותן הצבאי הוכיחו את עצמן ביכולתן הרבה, ולא אחת זה התבטא בהישגים טובים יותר משל הבנים.

אלכס גולדפרב: ואין שום סיבה שלא לשתף את הבנות שירצו בכך בתפקידים נוספים.

אלכס גולדפרב: חשוב לשמור על ההישגים של הנשים בצבא, וקיצור השירות ללא תוספת על-פי רצון עשוי לפגוע בנשים המשרתות בצה"ל.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה; חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו; חבר הכנסת רענן כהן – איננו; חבר הכנסת חגי מירום – איננו; חבר הכנסת יורם לס – איננו; חבר הכנסת סילבן שלום – איננו; חבר הכנסת אברהם פורז – איננו; חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

ענת מאור: אחריו, חבר הכנסת שלמה בוחבוט – איננו; חבר הכנסת הכנסת מאיר שטרית – איננו; חבר הכנסת גדעון שגיא – איננו; אחריו – חבר הכנסת גונן שגב, אם יגיע.

חיים דיין: גברתי היושבת-ראש, חברי, חברי הכנסת, במעמד זה אני רוצה להצטרף לניחומים נוכח הפיגוע המתועב שהיה היום.

חיים דיין: אני אומר שזו רק תחילת הדרך.

חיים דיין: אם ראש הממשלה לא ידאג לביטחונם של התושבים, התושבים ידאגו לביטחונם האישי.

חיים דיין: הדברים האלה מצערים, מכיוון שלא יהיה להם סוף.

חיים דיין: רבותי, לנושא שלנו.

חיים דיין: הגענו לתקופת הגאולה, אם מדברים על קיצור שירות החיילות; אך לא הגענו לנחלה מבחינת הסיכון הביטחוני שמדינת ישראל נמצאת בו מדי יום, נוכח התעצמות הצבאות שסובבים אותנו.

חיים דיין: צורכי הצבא מעידים כי צה"ל מוכן לקצר את השירות לחיילי סדיר, חיילים וחיילות.

חיים דיין: אך אני מציע שבמקום שיקצרו את השירות לחיילים, לסדירים, יקצרו את שירות המילואים לאותם חיילים שמגיעים לשירות וצריכים להתעסק בעבודות זמניות מלבד הנושאים המבצעיים השוטפים של מדינת ישראל.

חיים דיין: אינני מתייחס לנשים ולגברים.

חיים דיין: אני אומר שהשוויוניות במדינת ישראל צריכה לקשור אותנו גם בהיבטים האלה.

חיים דיין: אם אנחנו מסתכלים על מלחמות ישראל מתקופת קום המדינה, אחוזים נכבדים מקרב הנשים לקחו חלק באותן מלחמות, וחלקן אף זכו לעיטורים.

חיים דיין: הן השתלבו גם במקצועות, גם בסיכונים וגם בעבודות.

חיים דיין: אני חושב שחלק נכבד מהנשים היום, כולן ללא יוצא מן הכלל, ובהתאם לכל הכישורים של כל אחת ואחת, מסוגלות לתרום את חלקן כמו חייל שנמצא בשירות סדיר.

חיים דיין: אני מציע הצעה לסיכום הנושא.

חיים דיין: אם באמת הגיעו ימים כל כך טובים, אולי צריך להפוך את הצבא שלנו, גם בקרב הנשים וגם בקרב הגברים, אם יש כוח אדם, לנושא התנדבותי.

חיים דיין: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת גונן שגב – אינו נוכח; חבר הכנסת עמנואל זיסמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

ענת מאור: אחריו, חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח; חבר הכנסת בנימין טמקין – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי יחזק

ענת מאור: אל – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם בורג – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח; חבר הכנסת יגאל ביבי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף בא-גד, ואחריו – חברת הכנסת דליה איציק.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת זנדבגרג.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, היום אירעו מעשי רצח נוספים, ועוד הפעם מדובר בקורבנות, שממשלת ישראל מגדירה אותם כקורבנות של שלום.

אליעזר זנדברג: ואני רוצה להזכיר לכולנו, שאנחנו הלכנו אל התהליך הזה, שאנחנו תמיד אמרנו שהוא מסוכן, אבל הלכנו אליו, כי הסבירו לנו: בואו נעשה את הצעד – והטרור ייפסק, בואו נעשה את הצעד – ותיפסק האלימות כלפי היהודים וייפסק רצח יהודים; והדבר הזה לא מתרחש.

אליעזר זנדברג: ופעם אחרי פעם הטרור נמשך, למרות הצעד, למרות הוויתורים.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהדרך שבה הממשלה מנהלת את מדיניותה בעניין הזה מוכיחה שיש לנו ממשלה שהיא אטומה, ממשלה מנותקת, ממשלה שעוסקת בשלום תיאורטי ולא שמה לב, או מתכחשת, או מתעלמת מהמציאות בשטח, מהעובדות כפי שהן קורות, מהפגיעה האלימה והרצח של יהודים מדי יום ביומו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שממשלה כזאת היא תלושה מעולם המציאות, והגיע הזמן שהיא תתעורר ותתפכח.

אליעזר זנדברג: אני מודה שקצת קשה לדבר כרגע על קיצור שירות צבאי.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה אפילו קצת אירוני לחשוב, שאחד הנימוקים לקיצור השירות הזה הוא מצב ביטחוני טוב יותר, כי אני חושב שהמציאות היא הפוכה.

אליעזר זנדברג: לישראל יתבסס על מין החייל בכל צורה שהיא.

אליעזר זנדברג: אבל כן הייתי רוצה, רוצה מאוד, שקיצור כהונתה של הממשלה יבוא בימינו, והממשלה הזאת תעבור מן העולם הזה, כי זו ממשלה רעה וגרועה, ממשלה שמסכנת ומסוכנת לביטחון עם ישראל.

אליעזר זנדברג: ולכך אני מקווה ברגעים האלה היום.

ענת מאור: חבר הכנסת יוסף בא-גד, אחריו, חברת הכנסת דליה איציק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו נוכח; חבר הכנסת רפאל אלול – אינו נוכח.

ענת מאור: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה, תסכם את הדיון חברת הכנסת נעמי חזן.

ענת מאור: חבר הכנסת בא-גד, בבקשה.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, תודה רבה לך, גברתי, שהתחשבת בנימוק שלי.

יוסף בא-גד: אני, כמו כולם, מזועזע מהאסון שקרה בקריית-ארבע.

יוסף בא-גד: אומנם אסור להגיד את השם ברבים, וביקשו שלא נאמר אותו כאן מעל דוכן הכנסת, אבל מאחר שמדובר במי שעובדת בכנסת, ואנחנו מכירים אותה היטב, את האם, אם ל-14 ילדים – בעלה ובנה נהרגו ועוד שלושה נפצעו.

יוסף בא-גד: אין מלים להביע את הזעזוע ואת הכאב.

יוסף בא-גד: וכאשר אתה מכיר, הכאב הוא כפל-כפליים.

יוסף בא-גד: ומוכרחים לקרוא לממשלה להשתלט בכל דרך ובכל מחיר.

יוסף בא-גד: מעגל הדמים חייב להיפסק.

יוסף בא-גד: השם ייקום דמם.

יוסף בא-גד: ועכשיו לנושא קיצור השירות.

יוסף בא-גד: אתם יודעים את דעתנו, שמלכתחילה אנחנו נגד גיוס בנות.

יוסף בא-גד: ואנחנו נגד גיוס בנות לא משום שאנחנו לא חשים את צורכי צה"ל.

יוסף בא-גד: אנחנו צעקנו כל הזמן.

יוסף בא-גד: דבר ראשון – חז"ל אומרים: כבודה בת מלך פנימה.

יוסף בא-גד: אשה יש לה תפקידים, ואשה, שבמקום להתגייס תתחתן בגיל מוקדם יותר ותקים משפחה ותלד ילדים – אין לך שירות טוב מזה לעם ישראל.

יוסף בא-גד: זה השירות הטוב ביותר שאשה יכולה לתת.

יוסף בא-גד: זו דעתנו, ואנחנו לא חוזרים ממנה.

יוסף בא-גד: גם מבחינה פרקטית, כאשר אתה מגייס גבר, הוא משרת אחר כך עשרות שנים במילואים.

יוסף בא-גד: מה שאתה משקיע, ההשקעה חוזרת.

יוסף בא-גד: כאשר אתה מגייס בת, אנחנו מקווים שבתוך זמן קצר היא תתחתן, וזו הסטטיסטיקה, ברוך השם, ואז כל ההשקעה שצה"ל השקיע לא משתלמת.

יוסף בא-גד: אם אינני טועה, ברוב צבאות העולם קיים נוהל, שאין גיוס בנות, רק מתנדבות.

יוסף בא-גד: מי שרוצה להתנדב, בבקשה.

יוסף בא-גד: להתנדב, אפילו בתשלום, זה הרבה יותר זול מאשר להשקיע בבת, ואחר כך היא לא תשרת במילואים, וההשקעה הולכת לאיבוד.

יוסף בא-גד: לכן אנחנו מקדמים בברכה את קיצור השירות.

יוסף בא-גד: ובהזדמנות זו אנחנו פונים לשלטונות הביטחון לבדוק אולי ניתן בכלל לבטל גיוס בנות.

יוסף בא-גד: אנחנו בעד שירות לאומי, לא שירות לאומי כפי שזה נעשה היום, אלא בתחום הבית, שהבת תוכל לחזור לישון בבית.

יוסף בא-גד: אפשר להשיג שירות לאומי פורה בתנאי ההלכה המתאימים.

יוסף בא-גד: אבל אני פונה בהזדמנות זו בבקשה לבטל לגמרי את שירות הבנות בצה"ל.

יוסף בא-גד: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חברת הכנסת נעמי חזן.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הדיון על הצבא, על השירות בצבא, מתקיים ביום קשה נוסף, שנפלו בו קורבנות, והכאב הוא משותף לכולנו, אבל המסקנות הן שונות.

תמר גוז'נסקי: ובאווירה מאוד שקטה עכשיו בבית אני רוצה לומר, שאחרי 27 שנים של עימותים קשים מאוד בין שני העמים – שלא לדבר על ההיסטוריה שקדמה לכך – אחרי 27 שנים של מלחמות שחוזרות תדיר, של פיגועים, של התקפות והתקפות-נגד ומעשי רצח ומעשי טרור, אחרי כל השנים האלה, לבוא לכאן היום ומעל בימת הכנסת לומר, שמהלך השלום הוא מהלך כושל, זאת מידה רבה של הולכת שולל, של ניסיון לזרות חול בעיני הציבור ושל ניסיון לנצל את הכאב כדי לגייס תומכים לאותו קו מדיני, שבגללו אנחנו משלמים היום את הקורבנות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאין דבר שקרי יותר מאשר לומר, שהשלום הוא שמביא את הקורבנות.

תמר גוז'נסקי: השלום עדיין לא נחתם, השלום נמצא רק בצעדיו הראשונים, בצד הפלשתיני עדיין אין ישות, אין שלטון, אין משטרה, אין אל מי לבוא בטענות.

תמר גוז'נסקי: עדיין נמשך מצב הכיבוש, עדיין יש התנחלויות, עדיין יש התפרעויות הולכות ומחריפות בחברון ובמקומות אחרים, עדיין יש ירי כדי להרוג.

תמר גוז'נסקי: וכל הדברים הנוראים האלה הם תוצאה של הכיבוש שנמשך 27 שנים, ולא של תהליך השלום.

תמר גוז'נסקי: לכן, מי שבא היום לכנסת ובהקשר של הכאב על קורבנות שנפלו, על אזרחים שנהרגו, אומר שתהליך השלום הוא שאשם, רוצה להשיג רווח פוליטי מכאב, רווח פוליטי מזעזוע, ולהוביל למעשה לאותה דרך חסרת מוצא, שאנחנו חיינו בה כל השנים עד לתחילתו של התהליך הזה.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שהתהליך הוא בטוח עד הסוף.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לו סיכוי.

תמר גוז'נסקי: אני לא אומרת שאין קשיים, אבל אני חושבת שיש הרבה תקווה בתוכו.

תמר גוז'נסקי: ואת התקווה הזאת אסור להרוג.

תמר גוז'נסקי: כאשר הקיצונים מתנגדי השלום בשני הצדדים פוגעים, יורים והורגים, הם רוצים להרוג את תהליך השלום.

תמר גוז'נסקי: הם רוצים להרוג את הסיכוי לשלום, ואסור שהכנסת תיתן לכך יד.

תמר גוז'נסקי: אשר לדיון בנושא החיילות – – –

ענת מאור: רק תצטרכי לקצר, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אני מסיימת.

תמר גוז'נסקי: מסיבות הפוכות לגמרי מהסיבות שאמרן פה חבר הכנסת בא-גד, אשמח מאוד אם נגיע למצב שבו לא יהיה שירות חובה לחיילות.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, אני חושבת שהמצב היום, שהופכים חיילות למגישות תה בהרבה מאוד מקרים, המצב היום של פגיעות רבה מאוד של חיילות בתחום האישי והמיני, הוא בלתי נסבל.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שהוועדה למעמד האשה צריכה להמשיך ולדון עם הגורמים הנוגעים בדבר במעמדן ובמצבן של החיילות, כדי שלא תהיה אפליה בצבא, כל עוד חיילות משרתות בו.

תמר גוז'נסקי: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חברת הכנסת נעמי חזן תביא את דבריה ונסכם את הדיון.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, חברות הכנסת, גם אני מצטרפת לקודמי בהבעת צער עמוק על חללי הפיגוע היום; עוד חללים חפים מפשע, בהיסטוריה ארוכה ביותר של חללים אזרחים בקונפליקט מתמשך.

נעמי חזן: אין ספק שכולנו שותפים לצער ולכאב, ויש בינינו המאמינים אמונה שלמה ועמוקה שהדרך היחידה למנוע קורבנות מהסוג הזה בעתיד היא על-ידי השגת שלום והבנה הדדית בינינו לבין שכנינו.

נעמי חזן: אני רוצה גם להביע מעל דוכן הכנסת את תנחומי לגברת מרים לפיד, אשה שהיתה שותפה לדרך בנושאים רבים, וביני לבינה יש גם מחלוקות מדיניות.

נעמי חזן: אבל ברגעים מהסוג הזה אני חושבת שכולנו מרגישים צער וכאב וגם תקווה שלא יהיו קורבנות בהמשך אף לאחד מהצדדים.

נעמי חזן: לכן, גברתי היושבת-ראש, קשה מאוד לעסוק בנושא שעומד לפנינו, ועם זאת חיוני לטפל דווקא בנושא הזה, ואולי גם בעיתוי הזה.

נעמי חזן: אין ספק שהיום אין שוויון בין המינים בצה"ל.

נעמי חזן: קיימות שלוש נקודות מרכזיות של אי-שוויון בין נשים לבין גברים בצבא: הנקודה הראשונה, לעניות דעתי החשובה ביותר, קיים אי-שוויון בשיבוץ לתפקידים בצבא בין גברים לנשים.

נעמי חזן: הדבר משפיע גם על קידום נשים בצבא וגם על קידום נשים בחיים האזרחיים.

נעמי חזן: נקודת אי-שוויון שנייה – תנאי שירות, גם מבחינת אורך שירות, גם מבחינת חובות במילואים.

נעמי חזן: נקודה שלישית של אי-שוויון – קידום בתוך הצבא עצמו.

נעמי חזן: בשבוע שעבר היה ויכוח ציבורי רציני ביותר בכל הנוגע לשיתוף קצינת ח"ן ראשית, תת-אלוף יהודית בן-נתן, בדיונים של המטה הכללי.

נעמי חזן: אבל אין גם קידום של נשים בצמרת הצה"לית באופן כללי, שלא באמצעות חיל הנשים.

נעמי חזן: שלוש נקודות האי-שוויון האלה הן חמורות ומחריפות בתקופה האחרונה.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, חברות הכנסת, כמעט על-פי הגדרה הצבא איננו גוף שוויוני, אבל כל עוד קיים חוק גיוס חובה של נשים לצבא-הגנה לישראל, חייבים לשאוף להגיע למצב של שוויון ככל האפשר.

נעמי חזן: לפי דעתי, השלב הראשון הוא לא רק בהשוואת תנאי שירות אלא בהשוואת תפקידי שירות.

נעמי חזן: ברשותכם, אני רוצה לקרוא חלק ממכתב שהתקבל היום, המדבר בעד עצמו: "אני סטודנטית מצטיינת בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל שבטכניון, במסגרת העתודה האקדמאית.

נעמי חזן: מאז היותי ילדה קטנה תמיד רציתי לעוף.

נעמי חזן: היכולת המדהימה של האדם להונות את כוח הכובד ולא ליפול מהשמים, ריתקה אותי.

נעמי חזן: בזכות ירושה שהושארה לי עשיתי רשיון על מטוס קל, אני צונחת במצנחי רחיפה וגם צוללת.

נעמי חזן: חברי אומרים שכאשר יש לי שתי רגליים על הקרקע, אני מרגישה לא יציבה.

נעמי חזן: יש לי בחיי אהבה גדולה נוספת.

נעמי חזן: אני אוהבת את המדינה בכל לבי.

נעמי חזן: אני אוהבת את האנשים החיים בה, את נופיה, את ההיסטוריה שלה ואת כל הקשור בישראל שלנו.

נעמי חזן: הייתי בטוחה שבסיום לימודי בתיכון אוכל לשלב שתי אהבות אלה ולהגשים את חלום חיי כטייסת בצבא-הגנה לישראל.

נעמי חזן: אך לא כך חשב צה"ל – – –".

נעמי חזן: אני יכולה להמשיך ולקרוא את המכתב, אבל אני גם רוצה לבשר לכותבת המכתב הזה ולאחרות שמעוניינות להשתבץ בתפקידים שכביכול היו חסומים בפני נשים בצבא, שאין מניעה חוקית היום לשבץ אשה בכל תפקיד צבאי.

נעמי חזן: אני רוצה להוסיף ולומר, שקיימת מדיניות של הצבא, כאילו נמנע מנשים לתפקד בתפקידים מבצעיים, אבל המדיניות הזאת איננה על-פי החוק.

נעמי חזן: התקנות משנת 1952, אשר מנעו שיבוץ נשים בתפקידים קרביים, בטלות ומבוטלות מאז 1987.

נעמי חזן: אבל עצם ביטול התקנות האלה התגלה רק בשבועות האחרונים, כתוצאה מעבודה מאומצת שלי ושל עורך-הדין ירון קידר, יועץ סיעת מרצ בכנסת.

נעמי חזן: על כן, אנחנו הנחנו היום הצעת חוק – תיקון לחוק שירות ביטחון, אשר זו לשונה: המשרת בשירות סדיר יוצב לתפקיד על-פי כישוריו ולא על-פי מינו.

נעמי חזן: הווי אומר, כל אשה בישראל אשר רוצה למצות את יכולתה במסגרת הצבאית, רשאית על-פי החוק לעשות זאת.

נעמי חזן: הצבא היום עובר תהפוכות, גברתי היושבת-ראש.

נעמי חזן: יש תוכניות רציניות לשינוי ההיערכות הצה"לית לקראת שנת 2000.

נעמי חזן: ייתכן מאוד שבעידן שלום ובעידן החדש, גם של צבא יותר מקצועי, ייערכו שינויים מרחיקים לכת בתוך הצבא עצמו.

נעמי חזן: דרישתנו החד-משמעית היא, שכל שינוי בתוך הצבא ובשיבוץ חיילים וחיילות בצבא ייעשה על בסיס הצרכים של צה"ל וגם על בסיס קריטריונים רלבנטיים, ולא על בסיס של מין.

נעמי חזן: לכן, אני מתכבדת להציג הצעת סיכום על דעת סיעות הליכוד, מרצ, צומת ומפלגת העבודה, בזו הלשון: הכנסת קוראת לשר הביטחון לדחות את ההחלטה על קיצור שירות החיילות עד לאחר שתתקבלנה החלטות והמלצות ועדת-שפיר כמכלול.

נעמי חזן: הכנסת דורשת ששירות החיילים והחיילות בצה"ל, לרבות גיוסם, תפקידיהם ומשך שירותם, לא יהיה על-פי מינם, אלא על-פי כישוריהם וצורכי הצבא.

נעמי חזן: הכנסת מעבירה את הנושא להמשך הטיפול בוועדה לקידום מעמד האשה.

נעמי חזן: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אם כן, חברי הכנסת, ניגש להצבעה.

ענת מאור: אני אאפשר לחברת הכנסת חזן להגיע למקומה.

ענת מאור: נצביע, מי לאישור הסיכום כפי שהוצג על-ידי חברת הכנסת חזן ומי נגדו.

ענת מאור: אני מפעילה את ההצבעה.

ענת מאור: בבקשה.

ענת מאור: מי בעד?

ענת מאור: מי נגד?

ענת מאור: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת נ' חזן – 3 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת נ' חזן נתקבלה.

ענת מאור: ברוב של שלושה, נמנע אחד, ללא מתנגדים, אושרה הצעת הסיכום בנושא קיצור שירות החיילות בצה"ל, כפי שנקראה, על דעת חמש הסיעות.

ענת מאור: בזה הישיבה – – –

אלכס גולדפרב: אני מבקש לצרף את קולי.

ענת מאור: כן.

ענת מאור: אם כן, אני מבקשת לצרף.

ענת מאור: ברוב של ארבעה, נמנע אחד, ללא מתנגדים.

ענת מאור: תודה לחבר הכנסת גולדפרב.

ענת מאור: בזה תמה הישיבה.

ענת מאור: הישיבה הבאה תתקיים מחר בשעה 16:00.

ענת מאור: ישיבה זו נעולה.

ענת מאור: לילה טוב.