ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 15, 1992-10-26 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו פותחים את כנס החורף של המושב השני של הכנסת השלוש-עשרה.

שבח וייס: פתיחה כזאת היא בדרך כלל חגיגית, אלא שהפעם אנו מקיימים אותה בצל האסון הכבד שפקד אותנו.

שבח וייס: ביום אחד נהרגו שישה חיילי צה"ל, ואנחנו מלווים אותם בדרכם האחרונה בעצם השעות האלה.

שבח וייס: לבנו דואב עם המשפחות השכולות, ואנו מתפללים להחלמתם של הפצועים.

שבח וייס: יש ממד טרגי ומקומם בעובדה, שדווקא בעת הזאת, כאשר ישראל פועלת להשגת השלום המיוחל, יש מי שמגביר את פעולות ההרג והרצח.

שבח וייס: מי ייתן וייאמר למשחית הרף ולשכול די.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה לברך בשמכם ובשם כל אזרחי ישראל את אורחנו הנכבד, פרופסור אניבל קוואקו סילבה, ראש ממשלת פורטוגל, ורעייתו, שהגיעו לביקור רשמי לישראל.

שבח וייס: זה ביקור חשוב מאוד למערכת היחסים בין שתי המדינות.

שבח וייס: הוא נמצא אתנו, עם שריו ואורחיו, ויושב כאן ביציע האורחים.

שבח וייס: תולדות עמנו בחצי האי האיברי, שממנו באת, אדוני ראש הממשלה, שזורות בפרקים מפוארים של מורשת תרבותית משותפת, דו-קיום ופריחה כלכלית, אך גם בדפים עגומים וטרגיים של רדיפות דתיות, גזירות כלכליות וגירושים, שבימים אלה אנו מציינים מלאות 500 שנה להם.

שבח וייס: להבדיל, בימינו שימשה פורטוגל, במלחמת העולם השנייה, ארץ מקלט ותחנת מעבר ליותר מ-30,000 יהודים במנוסתם מאימת הנאצים.

שבח וייס: בהקשר זה מן הראוי להזכיר את חסיד אומות העולם הפורטוגלי דסוסה מנדס ארסטידס, אשר עסק בהצלת נפשות של יהודים נרדפים.

שבח וייס: אל היהודים המעטים החיים כיום בפורטוגל מצטרפת התופעה המופלאה של קהילת האנוסים ששרדה ומהווה עדות חיה לנצח ישראל.

שבח וייס: אני מאחל לך, אדוני ראש ממשלת פורטוגל, ולרעייתך שהות נעימה בארצנו ופגישות מועילות, למען נוכל בכוחות משותפים לפתח את הקשרים בין שתי מדינותינו בכל התחומים.

שבח וייס: (4 באוגוסט 1992)

שבח וייס: חברי הכנסת, היינו אמורים לקיים עכשיו הצבעת אי-אמון הנמשכת ונגררת מכנס הפגרה שלנו.

שבח וייס: אני מבין שבעלי ההצעה התלבטו בנושא והם מבקשים למסור איזו הודעה.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת קצב למסור את ההודעה.

שבח וייס: בבקשה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אנו מצטרפים לדברי התנחומים למשפחות השכולות, ומאחלים איחולי החלמה לפצועי צה"ל.

משה קצב: האסון הכבד שפקד את עם ישראל ביממה האחרונה מוביל אותנו לקבל החלטה ולבקש שלא לקיים היום את ההצבעה על הצעת האי-אמון נגד הממשלה.

משה קצב: אנחנו מבקשים לקיים את הצבעת האי-אמון במועד אחר, כפי שייקבע.

משה קצב: לכן אני מבקש את הסכמתך, אדוני היושב-ראש, לדחות את הצבעת האי-אמון.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אחרי שתשב אני ארצה למסור הודעה.

שבח וייס: אנחנו ביררנו את העניין.

שבח וייס: על-פי מיטב שיפוטי, אין אפשרות לדחות.

שבח וייס: אפשר לבטל.

שבח וייס: בבחינת עבר זמנו בטל קורבנו, פשוט כדי למנוע אי-הבנות – – –

יהושע מצא: לא אמרנו: עבר זמנו.

שבח וייס: חבר הכנסת דב שילנסקי, בבקשה.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, לפי מיטב זיכרוני, היו תקדימים לדחייה.

דב שילנסקי: אינני חושב שזו השעה, כשמתקיימות ההלוויות הטרגיות, לדון בזה.

דב שילנסקי: אודה לך אם תדחה את החלטתך למועד אחר.

דב שילנסקי: במשך היום, או מחר, גם אני אשתדל להאיר את עיני אלה שדנים בבעיה, ואולי נמצא אפשרות של דחייה.

דב שילנסקי: אודה לך מאוד, בהתחשב במצב הקיים, אם תדחה את החלטתך למחר או למחרתיים.

דב שילנסקי: תודה רבה.

קריאה: – – –

שבח וייס: זה לא המעמד לקיים דיון מתמשך.

שבח וייס: יש פה בירור.

שבח וייס: הייתי חייב לקיים אותו.

שבח וייס: הוא הסתיים.

שבח וייס: אנחנו לא מקיימים היום את ההצבעה.

שבח וייס: כפי שאמרתי, על-פי מיטב שיפוטי וידיעתי, אי-אפשר, בהקשר זה, לקיים עוד הצבעה.

שבח וייס: עם זאת, נקיים הערב בירור, ואם לקודמי יש תקדימים וכן הלאה, נשקול אותם ונודיע לכנסת.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסדר-היום העיקרי שלנו.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את ראש הממשלה ושר הביטחון למסור הודעה מדינית עם פתיחת כנס החורף של הכנסת.

שבח וייס: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, ראש הממשלה יכלול בהודעתו גם הודעה על ביטול המשרד לענייני ירושלים.

יצחק רבין: לא, לא, לא.

שבח וייס: אין היום.

שבח וייס: נדחה זאת לפעם אחרת.

שבח וייס: בבקשה.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום דמים היה אתמול.

יצחק רבין: במלחמה על זכותנו לחיות כאן, במאבק הדמים שטרם הגיע לסופו, בקרב שבינינו, החפצים בשלום ובביטחון, לבינם, זורעי ההרס והמוות, נהרגו שישה חיילי צה"ל.

יצחק רבין: מותם בא להם מידי מרצחי ה"חמאס" וה"חיזבאללה", החומייניסטים של המזרח התיכון, אשר ארבו להם בסמטאות חברון ובגבעות דרום-לבנון.

יצחק רבין: בחברון פעלה חוליה שמנתה שלושה מחבלים נגד חיילים במאחז של צה"ל סמוך למערת-המכפלה.

יצחק רבין: אחד מהם פתח באש, הרג חייל ופצע קל חייל אחר.

יצחק רבין: המחבלים נמלטו במכונית בעלת לוחית זיהוי מקומית.

יצחק רבין: במקום הירי נמצאו 18 תרמילי כדורים וכרוז של פלג השייך לארגון ה"חמאס".

יצחק רבין: כוחות הביטחון בודקים האם החוליה אשר פעלה אתמול בחברון היא אותה חוליה שפתחה באש לפני ימים מספר לעבר מכונית צבאית ופצעה חייל וקצינה.

יצחק רבין: בדרום-לבנון הופעל מטען-צד רב עוצמה על שיירת צה"ל.

יצחק רבין: חמישה חיילים נהרגו וחמישה נפצעו, רובם קשה.

יצחק רבין: הארגון "חיזבאללה" נטל על עצמו את האחריות לפיגוע.

יצחק רבין: איבדנו שישה שליחים שלנו, אנשי עיר, כפר ומושב, ובהם בן העדה הדרוזית, שכרתה עמנו ברית דמים; שישה, שכל אחד מהם היה עולם ומלואו לבני משפחתו ולנו.

יצחק רבין: זוהי שעה קשה וכאובה לכולנו.

יצחק רבין: ספר ההיסטוריה של הקמת מדינת ישראל וביסוסה ממשיך גם היום להיכתב בדם.

יצחק רבין: ברגעים אלה כולנו משפחה אחת.

יצחק רבין: משפחה גדולה זו, המשפחה שכבר ידעה ימים יפים ושעות קשות, מאוחדת היום בהבעת תנחומים למשפחות שאיבדנו את יקיריהן ובאיחולי החלמה לפצועים.

יצחק רבין: חברי הכנסת, לא אומר עוד אלא זאת: צה"ל וזרועות הביטחון ירדפו וישיגו את המרצחים ומנהיגיהם.

יצחק רבין: בשעה זו אנו פועלים בלבנון.

יצחק רבין: חברי הכנסת, בשמה של הממשלה אני מברך את חברי הכנסת עם שובם לעבודה במשכן.

יצחק רבין: צפויים לנו עוד ימים רבים ושעות רבות של דיונים בין כותלי הבית הזה, גם חילוקי דעות נוקבים, וכמו חברי הכנסת כך גם הממשלה מקווה, שבמושב חורף זה יתקיימו הדיונים, קשים ככל שיהיו, באווירה המכבדת את הבית.

יצחק רבין: אני קורא לכולנו, לכל חברי הבית, להיות ראויים לשולחינו ולשליחותנו, בלי לוותר על עמדותינו.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, האובדן והשכול, הכאב והצער, פקדו את בתינו ובתי אחרים בשבועות האחרונים.

יצחק רבין: באמסטרדם קיפחו עשרות אזרחים הולנדים את חייהם בעקבות התרסקות מטוס "אל על".

יצחק רבין: אני מקווה שאהיה לפה לכל סיעות הכנסת בהבעת צער מעומק הלב על מותם של אזרחים הולנדים באסון.

יצחק רבין: בשמכם נשלח מכאן תנחומים לבני המשפחות, איחולי החלמה לפצועים והשתתפות בכאבה של הולנד, ידידת אמת של העם היהודי ומדינת ישראל.

יצחק רבין: אנו שותפים לאבלן הכבד של משפחות צוות המטוס ורעיית עובד הביטחון באמסטרדם, ומבקשים להצטרף למנחמים הרבים הכואבים את הטרגדיה עם משפחת "אל על".

יצחק רבין: "אל על" היא חברת תעופה שמקנה ביטחון לנוסעיה ולעולם התעופה כולו.

יצחק רבין: אבל לנו היא יותר מחברת תעופה.

יצחק רבין: "אל על" היא סמל לאומי.

יצחק רבין: ועדיין לא מלאה כוס היגונים.

יצחק רבין: תנחומינו גם לבני המשפחות אשר יקיריהן נספו בתאונות דרכים רבות, רבות מדי, בחודשים האחרונים.

יצחק רבין: יום יום, שבוע אחרי שבוע, אנו מלווים למנוחות עשרות קורבנות שווא; ואנו מסרבים לקבל את מותם חסר הטעם כגזירת גורל.

יצחק רבין: הלב נחמץ לנוכח האדישות שמגלה הציבור מול פני המוות הזועקים אלינו מדי בוקר.

יצחק רבין: הממשלה מצדה עושה, כפי שעשו קודמותיה, ותעשה ככל יכולתה למנוע תאונות דרכים, אך ההגה המוליך אל המוות, אל המוות המיותר, נמצא בידי הנהגים, ועליהם מוטלת האחריות הכבדה לחייהם ולחיי הנוסעים.

יצחק רבין: נחתום פרק זה בהבעת צער ובשותפות אמת עם כאבן של המשפחות אשר שכלו את יקיריהן בידי מרצחים מארגוני הטרור הפלשתיניים וה"חיזבאללה" בשנה האחרונה.

יצחק רבין: לבנו אתן היום.

יצחק רבין: נחמתם ונחמתנו תהיה בהמשך בניינה של מדינת ישראל, כי שום סכין, שום מטען-צד, גם לא יריות מן המארב, בקבוקי תבערה ואבנים, לא יזיזו אותנו, ואנו נשיג את יעדינו הלאומיים.

יצחק רבין: בשמכם, חברי הכנסת, נאחל גם החלמה מהירה לכל הפצועים.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, חרף הקשיים, על אף פעולות הרצח והטרור, הציבה ממשלה זו את השלום בראש מטרותיה.

יצחק רבין: היא נחושה בדעתה לעשות מאמץ רציני כדי להגיע לשלום עם ארצות ערב ועם הפלשתינים החיים בשטחים.

יצחק רבין: מהרגע הראשון לכינונה היא פועלת כדי לנסות ולסיים את עידן המלחמות ולהביא שלום לארץ, לנו ולבנינו אחרינו.

יצחק רבין: נאמר במקורותינו: "בקש שלום ורדפהו".

יצחק רבין: אנו מבקשים שלום.

יצחק רבין: אנו רוצים בו, אך לא בכל מחיר.

יצחק רבין: גם היום אנו חוזרים וקוראים לשלום, לנו ולכל עמי ערב.

יצחק רבין: למרות פעולות הטרור והפרות הסדר אנו מוסיפים להאמין, כי נוצרה הזדמנות שאסור להחמיצה.

יצחק רבין: אנו ממשיכים במשא-ומתן לשלום.

יצחק רבין: אבל גם בדמשק וגם בעמאן, בכל מקום ראוי שידעו, כי למדנו בדרך קשה וכואבת, ובעיקר במלחמת יום הכיפורים, כי אסור לנו לשגות.

יצחק רבין: אין אנו יכולים להרשות לעצמנו לטעות, שכן בנפשנו הדבר.

יצחק רבין: עלינו לכלכל צעדינו בזהירות ובתבונה, וזאת גם נעשה.

יצחק רבין: אירועי הדמים אתמול הם הוכחה נוספת לצורך העליון בחיזוק הביטחון האישי והלאומי.

יצחק רבין: לכן, לפני כל החלטה, בוודאי לפני כל חתימה, יעמוד ביטחון המדינה לנגד עינינו.

יצחק רבין: רק במקום שבו יהיה לנו ביטחון יהיה גם שלום.

יצחק רבין: קווי היסוד של הממשלה בדבר עשיית השלום עם סוריה, הפלשתינים בשטחים, ירדן ולבנון תורגמו למעשים.

יצחק רבין: כבר בשבוע הראשון לכהונת הממשלה ביקר בישראל מזכיר המדינה של ארצות-הברית.

יצחק רבין: מייד לאחר מכן התקיימה פגישה עם נשיא מצרים.

יצחק רבין: בשיחות אלה ואחרות נקבעו הסדרים לחידוש מהיר של המשא-ומתן והחל משא-ומתן מתמשך עם המשלחות הערביות בדרך אל השלום.

יצחק רבין: חברי הכנסת, לפני ימים מעטים ציינה מדינת ישראל, בכאב ובצער, מלאות 19 שנים למלחמת יום הכיפורים.

יצחק רבין: חלפו שנים, הזמן עבר, צפירת האזעקה בצהרי אותו יום כיפורים מר עדיין מהדהדת באוזנינו.

יצחק רבין: היא גם בבחינת צפירת אזהרה לנו ולבאים אחרינו.

יצחק רבין: באותם ימים, לפני 19 שנים, בראשית שנות ה-70, לא היתה מצרים מוכנה, נכונה לחשוב בכלל על שלום מלא ואמיתי עם מדינת ישראל.

יצחק רבין: ובתוכנו היו רבים מכל המפלגות שהאמינו כי "עדיפה שארם-א-שיח' ללא שלום על שלום ללא שארם-א-שיח'".

יצחק רבין: מלחמת יום הכיפורים והמחיר הכואב והנוראי ששילמו גם ישראל וגם מצרים שכנעו את נשיא מצרים שעדיף לבחור בדרך השלום.

יצחק רבין: והיום יש לנו שלום עם מצרים, כי גם אנחנו העדפנו את השלום על שארם-א-שיח', והרבה יותר מכך.

יצחק רבין: האם נכון לומר שההיסטוריה חוזרת?

יצחק רבין: כמו מצרים אז, גם סוריה איננה נכונה היום לשלום מלא ואמיתי אתנו.

יצחק רבין: גם היום יש בתוכנו האומרים: עדיפה כל רמת-הגולן על השלום – גם אם הם מנסחים זאת אחרת.

יצחק רבין: ייאמר כאן במפורש: הממשלה הנוכחית רוצה בשלום עם סוריה, אך לא מוכנה לחזור על תקדים המחיר הטריטוריאלי ששולם למצרים עבור השלום.

יצחק רבין: אנו מנהלים בימים אלה שיחות עם הסורים, הלבנונים והמשלחת הירדנית-הפלשתינית.

יצחק רבין: סבב השיחות החל כבר בחודש אוגוסט, והוא יימשך.

יצחק רבין: מה הצענו במשא-ומתן עם הסורים?

יצחק רבין: נשמרה המתכונת שנקבעה על-ידי הממשלה הקודמת ערב ועידת-מדריד, אך נעשה מאמץ על-ידינו לצקת בה תכנים חדשים.

יצחק רבין: קבענו כי היעד שלנו הוא חוזה שלום אמיתי עם סוריה.

יצחק רבין: אמרנו כי החלטות מועצת הביטחון 242 ו-338 ישימות להשגת שלום עם דמשק.

יצחק רבין: המשמעות לאמירה זו היא, כי אנו מוכנים שצה"ל ייסוג לגבולות בטוחים ומוכרים.

יצחק רבין: אני מדגיש: מדובר בנסיגה ברמת-הגולן, אך לא מרמת-הגולן.

יצחק רבין: ואולם אמרנו, וחזרנו והדגשנו, שהסכמתנו זו מותנית בנכונותה של סוריה לשלום אמיתי.

יצחק רבין: לא נדון עם הסורים על מיקום גבולות, לא נצייר מפות כל עוד סוריה לא תמלא ותעמוד בשני תנאים לפחות.

יצחק רבין: התנאי הראשון: שסוריה תהיה נכונה לחתום על חוזה לשלום מלא עם ישראל, הכולל גבולות פתוחים לתנועת אנשים וסחורות, יחסים דפלומטיים, לרבות שגרירויות, נורמליזציה ביחסים שבין שתי המדינות ושני העמים וסידורי ביטחון מתאימים.

יצחק רבין: התנאי השני: חוזה השלום עם סוריה יעמוד על שתי רגליו ויהיה בלתי מותנה בהתפתחות של המשא-ומתן לשלום עם המשלחות הערביות האחרות.

יצחק רבין: עד לרגע זה, נכון להיום, לא הביעה סוריה נכונות לעמוד בתנאים אלה.

יצחק רבין: הריני לומר לחברי הבית, כי כל עוד אין הסכמה מדמשק לתנאים אלה, יימשך המשא-ומתן, אבל על-פי דרכנו ועמדותינו.

יצחק רבין: חברי הכנסת, לפני 25 שנים תקעו יתד ברמת-הגולן מיטב בניה, שליחיה ולוחמיה של מדינת ישראל.

יצחק רבין: הם הפכו את סלעי הבזלת השחורים לגנים ולמטעים פורחים.

יצחק רבין: אין כמותם.

יצחק רבין: עליהם ועל שכמותם, על כתפיהם בנויה מדינת ישראל, בונה ותיבנה.

יצחק רבין: גם היום אנו רואים את תושבי הגולן כחלוצים ההולכים לפני המחנה, כמי שעומדים בקו הראשון בקרב על השלום.

יצחק רבין: הם שליחי המדינה, ועמידתם ברמת-הגולן היא חלק חשוב וחיוני ביותר במאבק על השלום.

יצחק רבין: כפי שהודענו לכנסת בעת הצגת הממשלה, בכוונתנו להמשיך במפעל הבנייה והפיתוח בגולן.

יצחק רבין: אין בדעתנו לחדול מכך.

יצחק רבין: חברי הכנסת, במסגרת שיחות השלום בוושינגטון אנו מנהלים משא-ומתן מורכב, אפילו מסובך, עם משלחת ירדנית-פלשתינית בשני מסלולים שיש זיקה ביניהם.

יצחק רבין: אנו רואים בחיוב קיומה של מסגרת משותפת ירדנית-פלשתינית, מתוך הבנה כי יש במשא-ומתן נושאים הקשורים גם לירדן וגם לפלשתינים.

יצחק רבין: אנו מציעים לפלשתינים כינון אוטונומיה, או כפי שהם מעדיפים לקרוא זאת – ISGA – INTERIM SELF GOVERNMENT ARRANGEMENT וזאת בתוך פרק זמן קצר יחסית.

יצחק רבין: הגשנו לפלשתינים שורה של הצעות כדי למלא את רעיון האוטונומיה בתוכן ולצאת לדרך חדשה.

יצחק רבין: הצענו להם הסדרים וסמכויות שיאפשרו להם לנהל את חיי היום-יום שלהם.

יצחק רבין: הצענו להם להקים מועצה מינהלית-אקזקוטיבית, אך נתנגד לכל תביעה להקים גוף מחוקק.

יצחק רבין: אנו מציעים שהגוף שינהל את ענייני הפלשתינים בשטחים ייבחר מתוך התושבים באזורים אלה ועל-ידם, אך אין בכוונתנו לכפות עליהם בחירות אם לא ירצו בכך.

יצחק רבין: כפי שהוחלט, בשנה השלישית לכינון הסדרי הביניים יחל המשא-ומתן על הסדרי הקבע, שיהיה מבוסס על-פי הכללים הכתובים במכתב הזימון לוועידת-מדריד.

יצחק רבין: בכוונתנו לשמור מכל משמר על האינטרסים הישראליים.

יצחק רבין: האחריות לחיי התושבים והיישובים הישראליים וביטחונם תהיה בידי מדינת ישראל.

יצחק רבין: בשלב זה עדיין אין היענות פלשתינית להצעותינו כפי שהן.

יצחק רבין: אני חושש, ששוב שוגים הפלשתינים באשליות; שוב אולי הם הוזים הזיות.

יצחק רבין: במקום שילמדו משגיאותיהם במשך שנות דור, במקום שייקחו את אשר מוצע להם, או לפחות ידונו בצורה רצינית, עדיין דבקים חלק מהם ב"הכול – או לא כלום", ואם כך יהיה, סופם שיישארו בלא כלום.

יצחק רבין: אני קורא להם שוב לחזור אל שולחן המשא-ומתן, אל קרקע המציאות, בטרם תאבד ההזדמנות הנוכחית, אולי האחרונה עוד לשנים רבות.

יצחק רבין: אשר לירדן, מטרתנו להגיע עמה לחוזה שלום המושתת על הדדיות ביחסים.

יצחק רבין: המשא-ומתן עמה ייסוב על קו הגבול, הסדרי ביטחון, שאלות מים ותוכן היחסים בין שתי המדינות.

יצחק רבין: במשא-ומתן עם לבנון הבעיות פשוטות יותר לכאורה.

יצחק רבין: אין בין לבנון לישראל בעיה טריטוריאלית.

יצחק רבין: יש גבול בין-לאומי מוסכם ומקובל גם עלינו.

יצחק רבין: הבעיה המרכזית עם לבנון היא בתחום הביטחון, והיום הדבר בולט שבעתיים.

יצחק רבין: בלבנון, לצערנו הרב, אין ממשלה ושלטון המסוגלים לקיים שליטה מלאה על שטחה הריבוני של המדינה.

יצחק רבין: המשא-ומתן עם הפלשתינים מלווה במאמציהם של ארגוני הטרור למיניהם, ובראשם ה"חמאס", וארגוני חזית הסירוב ואחרים, אשר שמו להם למטרה להמשיך בטרור ובהפרות הסדר, כדי להרוג יהודים וגם פלשתינים רבים שאינם מסכימים לדרכם.

יצחק רבין: כוונתם לחסל כל סיכוי להתקדם לפתרון הסכסוך בין הפלשתינים בשטחים לבינינו.

יצחק רבין: מדי פעם גוברת פעילות הטרור והפרות הסדר על-ידי ארגוני הטרור בשטחים, ביהודה, בשומרון, בעזה, וכן גם בלבנון.

יצחק רבין: בשטחים אנו עדים גם לשימוש רב יותר בנשק חם, במטעני חומר נפץ ובבקבוקי תבערה; לא שונה משמעותית בשנה האחרונה, אולי משנה שעברה וממחציתה השנייה.

יצחק רבין: במלחמה נגד ארגוני הטרור והחבלה נזקפות הצלחות גדולות לצה"ל, לשירות הביטחון, למשמר הגבול ולמשטרה.

יצחק רבין: מספר רב של מבוקשים ורוצחים נלכדו בזמן האחרון.

יצחק רבין: זו לנו הזדמנות להודות להם על הזיעה והדם, המאמץ והתרומה לביטחון ישראל.

יצחק רבין: חברי הכנסת, הייתי רוצה לפנות מעל דוכן זה לפלשתינים בשטחים: אנו רוצים בפתרון הסכסוך הממושך בינינו.

יצחק רבין: אנו רוצים לראות את סופן של כל המלחמות, אנו רוצים להחזיר את כל בנינו הביתה בשלום.

יצחק רבין: אל תטעו, במקביל למשא-ומתן עם משלחתכם בוושינגטון נפעל במלוא עוצמתנו, במסגרת החוק, נגד כל פעילות הסתה והשתתפות במעשי טרור ובהפרות סדר.

יצחק רבין: אל תפרשו לא נכון את רצוננו, את נכונותנו לשלום.

יצחק רבין: אל תנצלו את העובדה שאנו לא נוהגים בכם כפי שאומות ומדינות אחרות נוהגות במצבים דומים.

יצחק רבין: אל תבואו אלינו בטענות, שלא הבינותם, שלא חשבתם שכך יהיה, שלא שיערתם.

יצחק רבין: אנו אומרים לכם: 44 שנים אתם מנסים להתעלם מן המציאות.

יצחק רבין: ראו מה נורא מצבכם; עצרו לרגע וחשבו, לאן הגעתם?

יצחק רבין: האמינו לנו, אם תמשיכו בליבוי שנאה, טרור, אם תוסיפו ללחוץ על ההדק – חבל, חבל, רע ומר יהיה גורלכם.

יצחק רבין: אני אומר לכם: שקלו היטב מעשיכם; יש הזדמנות, נצלו אותה, יש נכונות מצדנו, אך אם היא תוחמץ, אתם תישאו בתוצאות.

יצחק רבין: חברי הכנסת, במאמץ לשלום שותפה לנו ידידתנו הגדולה ארצות-הברית.

יצחק רבין: נאמנה לדרכה, באמצעות כל הממשלים והנשיאים, רוצה ארצות-הברית בטובתה של מדינת ישראל, ואנו אסירי תודה לה על כך.

יצחק רבין: בתקופה שחלפה מאז הצגת הממשלה בפני הכנסת הסכימה ארצות-הברית לערוב לסכום של 10 מיליארד דולר, כדי שנוכל לעמוד בנטל הכבד של קליטת העלייה ומתן תעסוקה, בעיקר, אך לא רק, לעולים מרוסיה ומארצות חבר העמים.

יצחק רבין: שמחתי לשמוע הבוקר משר הקליטה, כי בעלייה לישראל ברבעון האחרון, מיולי עד ספטמבר, חל גידול של 38% במספר העולים, ואנו מקדמים בברכה כל עולה ומייחלים לרבים נוספים.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כוונותיה של ישראל לשלום הפיחו תקווה גדולה בלב ישראלים ויהודים בארץ ובפזורות הגולה, גם בתוככי העולם הערבי ובקרב בני העמים האחרים.

יצחק רבין: רוח חדשה נושבת כלפי מדינת ישראל ומדיניותה.

יצחק רבין: אנו חשים באווירה של פתיחות ורצון טוב האופפת אותנו וזוכים להערכה רבה.

יצחק רבין: שוב אין אנו עם לבדד ישכון, לא כל העולם נגדנו, וקשרינו ויחסינו עם אומות העולם מתהדקים והולכים.

יצחק רבין: עם זאת, אין אנו שוכחים כי לפני 50 שנה בדיוק, באוקטובר 1942, הובלו בפולין יותר מ-100,000 יהודים אל מותם במחנות ההשמדה.

יצחק רבין: באותם ימים נשלחו יהודים רבים אחרים למוות על-ידי הנאצים ועוזריהם במקומות אחרים באירופה.

יצחק רבין: רבים בתוכנו קיוו, כי לאחר זעזוע השואה לא תרים מפלצת האנטישמיות, אמה הורתה של הזוועה, את ראשה המכוער.

יצחק רבין: אולם, לצערנו, קמו רוחות הרפאים שלה לתחייה בשנים האחרונות, ופה ושם אנו ערים ומגלים תופעות של אנטישמיות בוטה.

יצחק רבין: התופעות האנטישמיות, שראשיתן בדיבור ובכתב, והמשכן באלימות עד כדי רצח, חוצות היום יבשות ומשטרים.

יצחק רבין: אלה שמנסים למחוק את הזיכרון משדרים מסר נורא לכולנו.

יצחק רבין: ב"יד ושם" נחנכה לפני ימים אחדים "בקעת הקהילות החרבות", תזכורת מרשימה ואילמת לאשר עבר על עמנו, לעולם שהיה ונכחד.

יצחק רבין: יהי ציון זה בבחינת לקח לעתיד.

יצחק רבין: אנו מבטיחים לעצמנו: לא עוד.

יצחק רבין: מדינת ישראל וחוסנה הם הביטוי העז ביותר למימושה של הבטחה זו.

יצחק רבין: חברי הכנסת, המלאכה של הממשלה הזאת היא רק בראשיתה.

יצחק רבין: אנו יוצאים לדרך קשה, היא לא תעבור בלי משברים, יעדיה ברורים – השגת השלום, הביטחון, קידום החברה והמשק, מלחמה באבטלה, ואנו פועלים לילות כימים כדי לעצב, כדי לייצב את היעדים שהצבנו בפנינו, כדי להשיגם.

יצחק רבין: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לראש הממשלה על דבריו.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאנחנו עוברים לדיון, שנקבעו לו על-פי ההמלצות ובאישור ועדת הכנסת שלוש שעות, על-פי חלוקה סיעתית כמקובל, אני רוצה למסור הודעה קצרה.

שבח וייס: הכנסת כבר ערוכה להצבעה אלקטרונית, אחרי שעודכנו הרשימות ומקומות הישיבה, ואנחנו נתחיל בה מחר.

שבח וייס: חברי הכנסת החדשים מוזמנים לבוא לכאן מחר בשעה 15:45, לתרגול של הצבעה אלקטרונית; גם הוותיקים ששכחו – מוזמנים.

יהושע מצא: אולי לשעה 15:15, כדי שיהיה די זמן?

שבח וייס: אם יהיה צורך, נעשה חזרה ביום רביעי.

שבח וייס: אני מזמין אל הדוכן את חבר הכנסת משה קצב לשאת את דבריו, אחריו – חבר הכנסת נסים זוילי.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש מכם, אם אפשר, לצמצם את התנועה באולם, של חברי הכנסת ושל שרים.

שבח וייס: אני מבקש לשבת.

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכה גולדמן סגן השר, חבר הכנסת נואף מסאלחה, נא לשבת.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת קצב.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית נשלח ברכה לחיילי צה"ל אשר פועלים בשעה זאת בלבנון – –

שבח וייס: אני מבקש להפסיק את הדיבורים; אי-אפשר לקיים כך דיון.

משה קצב: – – נאחל להם שישובו הביתה בשלום וישיגו את היעדים שהממשלה הטילה עליהם.

משה קצב: פעם נוספת נשלח תנחומים למשפחות השכולות, ונשלח איחולי החלמה לחיילי צה"ל הפצועים.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, הקשבנו קשב רב לנאומך.

משה קצב: נאומך הוצג כתוכניתה של הממשלה, כסיכום מאה ימי פעולתה ודרכה בעתיד.

משה קצב: אתה הצגת בפנינו, אדוני ראש הממשלה, דוח עצוב, פסימי.

משה קצב: לא הצגת לפנינו, אדוני ראש הממשלה, שום בשורה.

משה קצב: ציפינו לשמוע איזו בשורה חדשה, איזו פריצת דרך, איזו תקווה, איזו החלטה חשובה שקיבלתם במאה ימי כהונתכם.

משה קצב: ואתה עמדת כאן והודית בפעם הראשונה, כי המדיניות שלך במאה הימים האחרונים נכשלה לחלוטין.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, אני מציע לך לחזור ולעיין בדבריך בעת הצגת הממשלה לפני מאה ימים ויותר.

משה קצב: הדברים שאמרת אז סותרים לחלוטין את מה שאמרת כאן.

משה קצב: לא שמענו מעולם דוח פסימי יותר הן בתחום הביטחוני, הן בתחום המדיני, ועוד אומר משהו גם על התחום החברתי והכלכלי.

משה קצב: אתה לא יכול להציג בפנינו היום שום בשורה חדשה, כי אין לך שום הישג בתקופת כהונתך כראש ממשלה.

משה קצב: במשך ימי מאה כהונתך, אדוני ראש הממשלה, לא קיבלתם שום החלטה שאפשר לגזור מתוכה שהנה הממשלה פותחת דף חדש ומתחילה תקופה חדשה, לא בתחום המדיני, לא בתחום הביטחוני, לא בתחום הכלכלי ולא בתחום החברתי.

משה קצב: ההיפך, אני יכול להצביע אפילו על נסיגה בכל התחומים האלה.

משה קצב: אין זה פלא, אדוני ראש הממשלה, מדיניותך פשטה את הרגל מהר אפילו יותר מכפי שאנחנו, אנשי האופוזיציה, צפינו.

משה קצב: עליך להודות, כי המדיניות שלך שגויה, וכי אתה חייב לשנות כיוון, גם אם עדיין אין בכנסת רוב כדי להביע אי-אמון לממשלתך.

משה קצב: המדיניות השגויה שלך נשענת על ההנחה, כי נכון לנהל מדיניות של הבלגה, מדיניות של מחוות, מדיניות של ויתורים, ואנחנו הבנו, שבתום מאה ימים של מדיניות הבלגה, מחוות וויתורים תוכל להראות לנו איזה צמצום של פערים בינינו לבין ארצות ערב.

משה קצב: לא זו בלבד שלא יכולת להציג זאת, אלא להיפך, אתה הצבעת היום על מבוי סתום והצבעת על הפערים הקיימים.

משה קצב: אני מעז ואומר, שבמדיניותך, אדוני ראש הממשלה, אתה משבש את תהליך השלום שממשלת הליכוד החלה בו, אתה מסכן את תהליך השלום שאנחנו הולכנו אותו בתבונה, בנחישות ובהחלטיות.

אברהם יחזקאל: אנחנו מדברים על אותה מדינה?

שבח וייס: חברי הכנסת, היתה האזנה והיה קשב רב לדבריו של ראש הממשלה.

נסים זוילי: הוא אמר דברים נכונים.

שבח וייס: סליחה, זה דיון ראשון, אני ממליץ בפניכם לקיים אותה אווירה גם כשמדבר דובר האופוזיציה, לפחות בדיון הראשון.

שבח וייס: בשלב זה זאת המלצה, אחר כך אכפה זאת עליכם.

שבח וייס: חברי הכנסת, אל תתחילו בזה כי אין שום סיבה שאחריכם לא ילכו אחרים ויפריעו לדוברים אחרים.

שבח וייס: בישיבה הראשונה אני מבקש קצת איפוק.

משה קצב: התוצאה של המדיניות שלך, אדוני ראש הממשלה, היא הקשחה בעמדה הערבית, הקצנה ברחוב הערבי, הגברת הדרישות של ארצות ערב והפלשתינים, טיפוח אשליות בקרב עמי ערב והפלשתינים והסלמה קשה ביותר של הטרור.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, היקף פעילות הטרור מאז נכנסת לכהונה נוספת כראש ממשלה והיקף השימוש בנשק חם לא היה להם תקדים מאז החלה האינתיפאדה.

משה קצב: בתקופת כהונתך גבר השימוש בנשק חם בהיקף שלא היה לו שום תקדים מאז החלו פעולות הטרור במסגרת האינתיפאדה.

משה קצב: הנתונים מוכיחים, שגבר השימוש בנשק חם באופן המסכן את ביטחון אזרחי ישראל ואת חייהם.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, עוד לפני שהחל המשא-ומתן עם ארצות ערב מיהרת לערוך מחוות, נכנעת לדרישות של הערבים.

משה קצב: אתה גילית במדיניותך פזיזות, חולשת דעת וקוצר ראות.

משה קצב: יצרת תקדימים מסוכנים, שלא היו בחיי מדינת ישראל מאז קום המדינה, מאז 1948.

משה קצב: מאז קום המדינה עוד לא קרה שהרחוב הערבי וארגוני הטרור יגיעו למסקנה ויאמינו שעל-ידי פעולות טרור הם יכולים להשיג מממשלת ישראל ויתורים מדיניים.

משה קצב: בתקופת כהונתך הם הגיעו למסקנה שזו הדרך והם יכולים להגיע לתוצאות, אם יגבירו את פעולות הטרור – אתה תיכנע להם.

משה קצב: עוד לא היה תקדים שממשלת ישראל ניהלה משא-ומתן עם אסירים ביטחוניים.

משה קצב: בשום מדינה בעולם הדמוקרטי שום ממשלה לא מנהלת משא-ומתן עם אסירים ביטחוניים.

משה קצב: אני לא רוצה כרגע להתעכב על התוצאות של המשא-ומתן, על ההישגים שהם הגיעו אליהם, אבל היכן נשמע שאסירים ביטחוניים שסיכנו חיים, שרצחו, שפשעו – הממשלה מוכנה לנהל אתם משא-ומתן על תנאי המאסר שלהם.

משה קצב: אלה אסירים ביטחוניים, שרצחו אזרחים ישראלים.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, עוד לא קרה שסטודנטים הסתגרו באוניברסיטה אל-נג'אח ולא הולכים לבדוק אם הסתירו שם כלי נשק, ואתה מאפשר להם יציאה חופשית אל מעבר לגבול בלי לתפוס אותם ולהעמיד אותם לדין על מעשי רצח שחלקם אולי ביצעו.

משה קצב: אין לך אפילו מושג מי הם אלה שיצאו אל מעבר לגבול, ואין לך מושג אם באוניברסיטת אל-נג'אח לא החביאו באותו יום מר וגורלי כלי נשק שהיום משתמשים בהם למעשי רצח בחברון.

משה קצב: יותר מכך, אדוני ראש הממשלה, אתה הכרזת מראש, עוד לפני שהחל המשא-ומתן עם ארצות ערב, שאתה מוכן להפסיק את הבנייה במרחבי יש"ע, גם בנגב ובגליל, אבל זה שייך לפרק אחר.

משה קצב: אילו זו היתה כוונתך, אדוני ראש הממשלה, מדוע לא עשית זאת על יד שולחן המשא-ומתן?

משה קצב: אם זו מדיניותך, מדוע לא ביקשת תמורה?

משה קצב: הרי גם ארצות ערב וגם ארצות-הברית הבטיחו לממשלות ישראל בעבר: תפסיקו את ההתנחלויות ואנחנו נסיר את החרם הערבי.

משה קצב: מדוע היית צריך למהר ולהכריז על הפסקת ההתנחלויות, על הפסקת הבנייה, בלי לקבל שום תמורה?

משה קצב: מדוע לא ליד שולחן המשא-ומתן?

משה קצב: מדוע בהכרזות באמצעי התקשורת?

משה קצב: מדוע?

משה קצב: האם זו תבונה מדינית?

משה קצב: האם זו דרך נכונה, נבונה, לנהל משא-ומתן עם אויבינו?

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, אתה הכרזת על נכונות לסגת מרמת-הגולן.

משה קצב: הכנסת חוקקה חוק והחילה את החוק הישראלי על רמת-הגולן.

משה קצב: גם אם זו מדיניותך, בשם מי אתה מדבר, אדוני ראש הממשלה?

משה קצב: האם קיבלת את אישור ממשלת ישראל?

משה קצב: האם יש אישור הכנסת להפר את חוקי הכנסת כדי להביא לנסיגה מרמת-הגולן?

משה קצב: אפשר להוסיף דברים על ההחלטות שלך, אדוני ראש הממשלה, לשתף את מה שקרוי הפזורה הפלשתינית, ואפשר להוסיף את ההחלטות שלך על הרחבת הסמכויות של המועצה המינהלית, ואפשר להוסיף את ההכרזות של השרים שלך על הכוונה לבטל את האיסור על מפגשים עם אש"ף.

משה קצב: אני מכבד את אזרחי ישראל הערבים, אבל לא ייתכן שאתה, כראש ממשלה, משיקולים קואליציוניים תיתן גיבוי לחברי כנסת תומכי ממשלתך העוברים על החוק, עבריינים, שימשיכו להיפגש עם יאסר ערפאת פעם שנייה ופעם שלישית בלי שתפצה פה, בלי שממשלתך תדרוש את הסרת חסינותם, כשאתה מנצל את הרוב הקואליציוני בוועדת הכנסת כדי למנוע את ההעמדה לדין.

משה קצב: איך יתייחסו שאר אזרחי ישראל לחוק, אם אתה, משיקולים מפלגתיים צרים, פסולים, קואליציוניים, אך ורק כדי לשמור על מעמדך כראש ממשלה, מאפשר לחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, עבריין, לשבת בבית הזה ולא לעמוד לדין, לא לעמוד לפני בית-המשפט?

משה קצב: היכן האחריות הלאומית שלך?

משה קצב: מאז קום המדינה לא היו שיקולים קואליציוניים בנושאים שעניינם ביטחון לאומי, וזו הפעם הראשונה שאתה שוקל שיקולים מפלגתיים, קואליציוניים, על חשבון הביטחון הלאומי.

תמר גוז'נסקי: ממתי ראש ממשלה מעמיד לדין?

משה קצב: ראש ממשלה עומד בראש מפלגה שנותנת גיבוי לחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

תמר גוז'נסקי: היועץ המשפטי לא הגיש שום בקשה.

חגי מירום: אתם העמדתם אותו לדין כאשר הוא פגש את ערפאת בתקופת הממשלה שלכם?

יהושע מצא: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, הנושא מוצה.

משה קצב: שר החוץ המצרי ביקר בארץ.

משה קצב: הפלשתינים מבקשים ממך, אדוני ראש הממשלה – לדעת מה עמדתך לגבי מצב הקבע לאחר תום הסדרי הביניים.

משה קצב: מדוע אתה חושש לומר להם בגלוי, בהחלטיות, אדוני ראש הממשלה, את מה שאתה מאמין בו: שאתה מתנגד להקמת מדינה פלשתינית ביהודה ובשומרון במסגרת הסדר קבע?

משה קצב: ממה החשש, מדוע להוליך אותם שולל?

משה קצב: או שאתה פוחד מחברי ממשלתך המהווים רוב ותומכים בהקמת מדינה פלשתינית ביש"ע.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, תאמר למדינות ערב בנחישות, בלי להוליך אותן שולל, בלי להשלות אותן, שבשום תנאי ובשום מחיר לא תסכים להקמת מדינה פלשתינית, כפי שאתה אומר זאת בחדרי חדרים.

משה קצב: תאמר זאת גם עכשיו, לאחר שנבחרת כראש ממשלה.

משה קצב: המדיניות הזו שלך, ראש הממשלה, של עשיית מחוות וויתורים, בעצם מזמינה את המחבלים וקוראת להם, לצערנו הרב, מאותתת להם ומשדרת להם, שיש לנו ממשלה שאין לה עמוד שדרה, ממשלה חלשה, ממשלה שאפשר להשיג ממנה ויתורים מדיניים.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, אני שמח לשמוע ולראות באמצעי התקשורת, מאז כניסתך לתפקידך, שאין שום ביקורת על המסתערבים ביש"ע.

משה קצב: האם זה מקרי?

משה קצב: האם זו מחווה?

משה קצב: האם יש כאן התערבות פוליטית בשיקולים ביטחוניים-צה"ליים, להפעיל את המסתערבים כחלק מן הפעולות נגד הטרור ברחוב הערבי ברחבי יהודה ושומרון?

משה קצב: תן לנו תשובה על השאלה הזו.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה.

משה קצב: אנו צריכים לדעת, האם יש התערבות פוליטית בשיקולים צה"ליים.

משה קצב: חובתה של הממשלה להגן על אזרחיה בכל מקום, ומה אנו רואים היום?

משה קצב: מלחמה בגבול הצפון, מלחמה בתוככי יש"ע, מלחמה בתוככי "הקו הירוק", מלחמה לאורך "הקו הירוק", כאשר בשבועות האחרונים שימוש בנשק חם הפך להיות מסיבי, אינטנסיבי וחסר תקדים.

משה קצב: כאן, אדוני ראש הממשלה, חובתך לתת תקווה ובשורה לעם בישראל, שאתה יכול לשלוט, שאתה יכול להבטיח לתושבי ישראל ביטחון אישי, שאתה יכול להבטיח, שהשימוש הגובר וחסר התקדים בנשק חם אינו מערער את הביטחון האישי.

משה קצב: גם בתחום המדיני, אדוני ראש הממשלה, מדיניותך לא הובילה לשום פריצת דרך; להיפך: אנו נמצאים באותו מקום שבו נמצאנו לפני ארבעה חודשים, כאשר הליכוד העביר לידיך את ניהול ענייני המדינה.

משה קצב: שום צמצום פערים, שום התקדמות במשא-ומתן; אתה אינך יכול להעיד היום על שום התקדמות במשא-ומתן בינינו לבין הערבים, על שום תוצאה בתחום המדיני.

משה קצב: אני שמח על שסוף-סוף גם שר החוץ הישראלי יכול לומר, ש"עשרת הימים המופלאים" בהיסטוריה של היחסים בינינו לבין סוריה היו כלא היו, כפי שראש הממשלה העיד על כך היום בנאומו וסתם אחת ולתמיד אותם דברי אופוריה ששר החוץ ממהר להשתמש בהם.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, הבטחת לחסל את האבטלה.

משה קצב: אישרת תקציב בממשלה.

משה קצב: אין בתקציב הזה שום משמעות להבטחה שלך לחסל את האבטלה או לצמצמה.

משה קצב: שיעורי האבטלה, אדוני ראש הממשלה, לא יהיה בהם כל צמצום ב-1993.

משה קצב: שמעתי אתמול את שר האוצר, הוא מציג פרויקטים חדשים.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, שלא יוליכו אותך שולל: אתה אומנם גם ראש הממשלה, גם שר הביטחון, גם שר העבודה והרווחה וגם שר הדתות, ואתה עסוק מאוד בענייני מדינאות ובענייני ניהול הממשלה, אבל טוב שתדע, כי כל הפרויקטים ששר האוצר השתבח בהם אתמול אין בהם כל ממש, והם לא יביאו בשנה הבאה לירידה באבטלה.

משה קצב: אלה פרויקטים שאושרו על-ידי ממשלת הליכוד, אלה פרויקטים שעדיין אין להם תכנון מושלם.

משה קצב: עד אשר יתחילו להבשיל מבחינת ההשלכות התעסוקתיות שלהם, תעבורנה שנתיים-שלוש שנים, ובזמן זה יעלו שיעורי האבטלה.

משה קצב: אתה לא יכול להשאיר כך את עם ישראל, ללא שום תקווה לגבי צמצום שיעורי האבטלה.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אתה חייב לסיים.

משה קצב: אני מסיים בכמה משפטים נוספים.

משה קצב: אנחנו צפויים ב-1993 לירידה בשיעור הצמיחה הכלכלית; פחות מזו של 1992, פחות מזו של 1991.

משה קצב: חזון פיתוח הנגב – מסתבר שגם הוא חסר ממשות.

משה קצב: מפסיקים בניית דירות בנגב, אף שחסרות דירות לזוגות צעירים, לעולים חדשים ולחיילים משוחררים.

קריאה: יש 3,000 דירות ריקות בנגב.

אברהם יחזקאל: 8 מיליארדי שקלים בזבז האיש הזה.

שבח וייס: חברי הכנסת, זה יימשך עוד ועוד אם תפריעו.

קריאות: – – –

משה קצב: על מה שאריק שרון עשה בערי הפיתוח, כולכם חייבים להסיר את הכובע.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, תשאל את ראשי ערי הפיתוח שלכם.

משה קצב: גם אם אין תעסוקה בנגב ובגליל, בגלל זה אין מפסיקים בניית דירות.

משה קצב: יוצרים מקורות תעסוקה חדשים, כדי להבטיח שיהיה רוב יהודי בגליל, כדי להבטיח שלא תהיה הפסקת בנייה בנגב.

אברהם יחזקאל: מדוע לא עשיתם את זה כשהייתם בממשלה?

קריאה: מה עם קופת-חולים, כמה כסף עלתה?

דוד מנע: 3 מיליארדי שקלים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אתם רוצים שהדיון הזה יימשך עד חצות?

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, גמרנו.

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי.

שבח וייס: חברת הכנסת בלומנטל.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, בכוונת ממשלתך להזרים בשנת התקציב הבאה למעלה מ-3 מיליארדי שקל לקופת-חולים, לתנועה הקיבוצית ולסקטור ההסתדרותי.

משה קצב: אנחנו רוצים להזהיר אתכם: אל תבזבזו את המשאבים הלאומיים בצורה בלתי אחראית כל כך.

משה קצב: לסיכום, אדוני ראש הממשלה, תקופת כהונתך מוכיחה שאינך עומד בלחצים, לא של חברי מפלגתך ולא של מדינאים מבחוץ.

משה קצב: תקופת כהונתך מאופיינת בפזיזות, בקוצר ראות ובחוסר תבונה מדינית.

קריאות: – – –

שבח וייס: אין צורך להפריע כל כך הרבה כבר בנאום הראשון בפתיחת המושב.

שבח וייס: חבר הכנסת שגיא, אני מבקש, בואו לא נחלק ציונים זה לזה.

משה קצב: חברי הכנסת, ממשלה שאינה מסוגלת להציג אפילו הישג אחד, היא מדברת על ביזיון לאינטליגנציה.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, הממשלה שלך מאכזבת יותר מדי ומהר מדי.

משה קצב: כבר היום ברור, אדוני ראש הממשלה, שלא תעמוד בחלק ניכר מן ההתחייבויות שנטלת על עצמך בעת שהצגת את הממשלה, לפני שלושה חודשים.

משה קצב: זו ממשלה עם ניגודים ומשברים קואליציוניים.

משה קצב: אני רוצה לסיים בציטוטים מפיו של ראש הממשלה בעת שהציג את הממשלה.

שבח וייס: ציטוט אחד בבקשה.

משה קצב: "חברי הכנסת" – אמר ראש הממשלה – "הואילו נא לרשום בפניכם, כי ממשלה זו נחושה בדעתה לאמץ כל כוח, להבקיע כל דרך, לעשות את כל הדרוש, האפשרי ומעבר לכך, למען הביטחון הלאומי והאישי, למען חיסול האבטלה, למען צמיחה כלכלית.

משה קצב: ההנחיה הראשונה של הממשלה לצוותי המשא-ומתן תהיה לזרז את השיחות ולקיים דיונים רצופים בין הצדדים.

משה קצב: " "הממשלה המוצגת היום כאן רואה עצמה אחראית", כך אמר ראש הממשלה, "לביטחונו של כל אחד ואחד מאזרחי ישראל, יהודים וערבים, במדינת ישראל, ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה.

משה קצב: " אדוני ראש הממשלה, מוטב היה לו היה לך האומץ לקום היום ולהתפטר.

משה קצב: המדיניות שלילית, המגמות שליליות.

משה קצב: אין לך שום הישגים.

משה קצב: להיפך, יש נסיגה בכל התחומים, גם בתחום המדיני, גם בתחום הביטחוני, גם בתחום הכלכלי וגם בתחום החברתי.

משה קצב: ועל רקע זה – – –

יעקב שמאי: הוא החזיר לנו את האינתיפאדה, כשר הביטחון.

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אנחנו סיימנו.

שבח וייס: סיימנו.

משה קצב: על רקע זה אנחנו נציע בשבוע הבא אי-אמון בממשלה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת קצב.

שבח וייס: אני מבקש למסור הודעה.

שבח וייס: חברי הכנסת, הדיון הוא סיעתי.

שבח וייס: ועדת הכנסת קבעה לוח זמנים.

שבח וייס: מכיוון שנאם עכשיו לפניכם ראש סיעת הליכוד, אני לא רציתי להפסיק אותו כך בחטף, באמצע נאום.

שבח וייס: אני מודיע שהנוהג בעתיד יהיה – – –

גדעון שגיא: מעכשיו, מרגע זה.

שבח וייס: מעכשיו.

שבח וייס: העתיד מתחיל בעוד חצי דקה.

שבח וייס: יש זמן קצוב לסיעות.

שבח וייס: אם דוברים מסוימים יעברו את הזמן, פשוט נקצץ את הדוברים האחרים, כדי שהסיעות בתוכן תפעלנה את המשמעת המתקבלת על הדעת כדי לשמור על לוח הזמנים.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת נסים זוילי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

שבח וייס: נשמור היטב על לוח הזמנים, באופן כולל.

שבח וייס: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את חבר הכנסת נסים זוילי על בחירתו כמזכיר מפלגת העבודה ולאחל לו הצלחה.

שבח וייס: בבקשה.

קריאה: ללא הצבעה.

שבח וייס: זה ללא הצבעה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: מה עוד שהסתבר כי כל מיני "בעד" היו "נגד" בקלפי.

שבח וייס: לא נביך אתכם.

לימור לבנת: מה זה, ישיבה של סיעת העבודה?

קריאות: – – –

לימור לבנת: חברי הכנסת, האמינו לי שאם היה נבחר פה מזכיר הליכוד הוא היה זוכה לאותה ברכה.

צריך לברך את חבר הכנסת הנגבי, נולדו לו תאומים.

שבח וייס: את חבר הכנסת הנגבי בירכתי אישית והייתי מסונדק אתו.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, נא לשבת.

שבח וייס: מכיוון שאת חברת כנסת חדשה, גם בעבר, במשך 43 שנים, חברי כנסת שנבחרו לתפקידים פוליטיים מרכזיים זכו כאן לברכה, בלי כל קשר להשתייכותם המפלגתית.

לימור לבנת: לתפקידים במפלגותיהם?

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, לא ידעת זאת.

שבח וייס: תרשמי זאת לפנייך, ובעתיד תלמדי עוד כמה דברים.

שבח וייס: תודה לך על הנימוסין היוצאים מן הכלל שלך.

שבח וייס: חבר הכנסת זוילי, בבקשה.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, ראשית, תודה על הברכות.

נסים זוילי: הדיון הזה מתקיים בתחושה קשה של מועקה וכאב על אירועים שאירעו בימים האחרונים.

נסים זוילי: התחושה הזאת לא צריכה להוביל אותנו למסקנות חפוזות ולא צריכה להוריד אותנו מהמסלול שבחרנו ללכת בו.

נסים זוילי: תחושה זאת צריכה להוביל אותנו לשתי מגמות, שלכאורה הן סותרות זו את זו, אבל לאמיתו של דבר הן משלימות זו את זו.

קריאה: צריך להרים את הרמקול, לא שומעים.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זוילי, זה לא נאום בכורה שלך פה?

נסים זוילי: לא, זה הנאום השני.

דב שילנסקי: חשבתי להגן עליך.

נסים זוילי: אודה לך על ההגנה גם כך.

נסים זוילי: אירועי הימים האחרונים מעוררים בנו תחושות של כאב ומועקה, אבל אסור שהמועקה והכאב האלה יובילו אותנו לכיוונים הלא-נכונים.

נסים זוילי: מצד אחד, אנחנו חייבים לחזור ולהבהיר לכולם, ודאי וודאי לאויבינו, שאנחנו מתכוננים להגן על ביטחונה של מדינת ישראל ולהילחם בטרור בכל דרך אפשרית.

נסים זוילי: מצד שני, אסור שאירועי הימים האחרונים יחלישו את ידינו במשא-ומתן לשלום; אסור שיטו את כוונותינו להביא למדינה הזאת, סוף סוף, שלום.

נסים זוילי: אולי דווקא עתה צריך להוסיף ולחזק את הנחישות שלנו לקדם את התהליכים האלה.

נסים זוילי: אני מוכרח להגיד, שהצטערתי על נאומו של חבר הכנסת קצב, לא משום שבנאום הוא העביר ביקורת על הממשלה, ואולי טבעי שהאופוזיציה תעשה זאת, אלא משום שהוא התעלם בכוונה ממגמות חדשות במדיניות, משום שהוא לא הציג, בכוונה או בלי כוונה, שום אלטרנטיבה, ומשום שבסך-הכול הוא הציג מערכת ארוכה מאוד של ביקורות, שאינן מובילות לא את הכנסת ולא את הממשלה לשום דבר.

נסים זוילי: כשחזרנו לשלטון הבטחנו לפעול בשני מישורים.

נסים זוילי: במישור הראשון – גם אם הליכוד והימין הקיצוני ימשיכו לצעוק עד לב השמים, יש קונסנסוס והסכמה רחבה מאוד בציבור לקו המדיני ולקו הביטחוני שנוקטת הממשלה.

קריאה: בדקת את זה?

נסים זוילי: בדקתי את זה, ואני רוצה לומר ולבקש שלא להתרשם מהפגנות.

נסים זוילי: יש הסכמה, מעבר לחברי מפלגת העבודה ולתומכי הגוש שמרכיב היום את הממשלה, לקו המדיני של ממשלת ישראל, משום שהוא משלב בתוכו קונסנסוס רחב המבוסס על שני מרכיבים – מצד אחד, שאיפה אמיתית לשלום, לא רק דיבור על שלום אלא עשיית שלום, ומצד שני, הגנה על כל פרט ופרט כדי להבטיח את ביטחונה של מדינת ישראל.

נסים זוילי: השילוב הזה, בקו שהולכת בו הממשלה הזאת, נותן גיבוי ומאפשר גיבוי רחב לקו הזה הרבה מעבר לספסלי הקואליציה.

נסים זוילי: אני רוצה לומר, שכל אחד מהצדדים במשא-ומתן הזה ראוי שיאמץ גישה פרגמטית ועניינית כדי לקדם את התהליך.

נסים זוילי: דווקא מעל הבמה הזאת אני רוצה לקרוא לכל השותפים: אל תחזרו על שגיאות העבר, אל תשכחו, ותלמדו ממה שקרה בעבר.

נסים זוילי: כשביקשתם הכול לא קיבלתם דבר.

נסים זוילי: נשארתם במקום שהייתם, נשארתם בנחשלות שלכם, נשארתם בקושי שלכם, נשארתם בחוסר הזהות הלאומית שלכם.

נסים זוילי: היום אנחנו באים ואומרים, שיש לאמץ גישה פרגמטית במשא-ומתן, לבוא ולראות מה ניתן להשיג, צעד אחר צעד לראות מה ניתן להשיג מבחינתנו, מה ניתן להשיג מבחינתכם.

נסים זוילי: יש להתחיל את התהליך, משום שבסופו של דבר התהליך הזה יוביל לשלום.

נסים זוילי: כל מנהיגי מדינות ערב, או רוב מנהיגי מדינות ערב הגיעו למסקנה, שאין פתרון צבאי לסכסוך במזרח התיכון.

נסים זוילי: התחיל בזה סאדאת, עם אומץ לב ציבורי רב, לפני 15 שנה.

נסים זוילי: 15 שנה מאוחר מדי ממשיכים מנהיגים נוספים של מדינות ערב.

נסים זוילי: אסור לנו לא להושיט את היד חזרה לשלום.

נסים זוילי: אסור לנו לא למצות כל אפשרות לקדם את התהליכים המדיניים, משום שבסופו של דבר הפתרון הוא בשלום.

נסים זוילי: הפתרון אינו בקורבן נוסף.

נסים זוילי: הפתרון אינו ביריות נוספות.

נסים זוילי: הפתרון אינו במלחמה נוספת.

נסים זוילי: כדי להגיע לשלום צריך להיות ברור לכולם, שיש מחיר לשלום הזה, וזה יכול להיות מחיר כאוב, וזה יכול להיות מחיר קשה, והמחיר יהיה כאוב ויהיה קשה, ואיש מאתנו אינו מזלזל במחיר הזה.

נסים זוילי: אני חוזר ואומר: כל אלה שייכנעו לפעולות הטרור ולפעולות הרצח – ייכנעו לקיצונים במחנה הלאומני הערבי.

נסים זוילי: הם רוצים לטרפד את התהליך המדיני.

נסים זוילי: הם רוצים לטרפד את תהליך השלום.

נסים זוילי: אם אנחנו נראה את הפגיעות האלה, ניכנע להן ונפסיד בגלל זה את התהליך או נאט את הקצב, אנחנו ניכנע לתהליכים העומדים בסתירה מוחלטת לאינטרסים של מדינת ישראל.

נסים זוילי: אנשים רבים מדי שילמו ומשלמים בנפשם על מה שקורה במזרח התיכון.

נסים זוילי: אנחנו חייבים להיות בשלים ולדעת, כי הפתרון הוא שלום, וכי יש לחתור אליו עם כל המשמעויות שיש לזה, תוך הגנה ברורה וחד-משמעית על צורכי הביטחון של מדינת ישראל.

נסים זוילי: אני אומר, שמסביב לקו הזה יש הסכמה, יש קונסנסוס, ולא יעזרו דברי הביקורת של האופוזיציה.

נסים זוילי: לגבי הנושאים החברתיים והכלכליים, אני חושב שנכון הוא שההתקדמות אטית, קשה, גם משום שהציפיות היו גבוהות מאוד, וגם משום שמה שקיבלנו לידיים, או מה שקיבלה ממשלת ישראל לידיים, היה משק בהידרדרות, עם קושי אמיתי לצאת ממנה.

נסים זוילי: שלושה חודשים – זו קצת עזות מצח מצד ספסלי האופוזיציה לבקש פתרונות לכל החוליים שהיו וישנם במשק ונוצרו בזמן שלטונם; זה קצת מוגזם.

נסים זוילי: עם כל הרצינות שבה אנו רוצים להתייחס לנושאים, זה קצת מוגזם.

נסים זוילי: אני בדעה, שהוויכוח המתקיים היום בתוך מפלגת העבודה ובציבור הרחב על מהות התקציב, על הבשורות שיש בתקציב ועל הצורך אולי לחולל בתוכו שינויים, תוך מתן עדיפות ברורה ליצירת מקורות תעסוקה, הוא ויכוח שייתן תשובה על מה שאנחנו באמת צריכים והבטחנו לציבור.

נסים זוילי: מה הבטחנו לציבור?

נסים זוילי: הבטחנו לציבור להוביל אותו לתהליך המדיני ולשלום, והבטחנו לציבור להוביל את המשק לתעסוקה, לפתח את השירותים החברתיים והקהילתיים ברמה גבוהה יותר.

נסים זוילי: באמת חשבתם שבמאה יום ניתן להגיע לכל הפתרונות האלה?

נסים זוילי: מאה יום הם מאה הימים הראשונים של תחילת הדרך, ואנו מתכוננים לדרך שהיא קשה, ארוכה, ומצריכה הרבה סבלנות והרבה מסירות.

נסים זוילי: אני נמנה עם אלה הסבורים, שהממשלה הזאת הולכת בדרך הנכונה.

נסים זוילי: נכון שיש בעיות קשות יותר משחשבנו מלכתחילה, נכון שהכול הולך יותר בקושי, אבל צריך לדעת, שלפעמים שווה לשלם בקורבן מיידי כדי להבטיח את העתיד, ואנו הולכים לעתיד טוב יותר.

נסים זוילי: תודה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת זוילי, על מנת לחזק את הגישה של יושב-ראש הכנסת, של יחס של כבוד לכל חבר, הרי נוסף על הברכה שהוא בירך אותך, גם אני מברך אותך כסגן יושב-ראש הכנסת, ולא מאותה מפלגה, להיבחרך למזכ"ל מפלגת העבודה, שתצליח לעשות מעשים טובים למען עמנו ולמען מולדתנו.

נסים זוילי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להצטרף לברכות לחבר הכנסת נסים זוילי לבחירתו כמזכ"ל מפלגת העבודה ולאחל לו הצלחה.

רן כהן: אני סבור שזה חלק מהתרבות לברך כל מי שנבחר בכל מפלגה בבית הזה שיצליח בתפקידו.

דב שילנסקי: אני כל כך תומך בזה, שאני מוריד לך את זמן הברכה מזמן הנאום.

רן כהן: אני מודה לך מאוד.

רן כהן: הרצח והקטל הנורא בבנינו, אדוני היושב-ראש, מאפיל ומעציב את יום פתיחת מושב הכנסת.

רן כהן: נראה לי שכולנו דואבים וכואבים על הנופלים ובוכים יחד עם המשפחות השכולות, שבשעות אלו ממש מלוות את יקיריהן בדרכם האחרונה.

רן כהן: כל שיש לנו להגיד להן הוא, שאין לנו ניחומים להן ואין לנו ניחומים לעצמנו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אויבי המשא-ומתן ואויבי השלום עושים מעשה נבלותם כדי לפוצץ את הלבבות, ולאחר פיצוץ הלבבות – לפוצץ את המשא-ומתן לשלום.

רן כהן: ודווקא לכן אנחנו צריכים לעמוד מול מזימתם ונגדה.

רן כהן: ואני בא ושואל את האופוזיציה ואת המתנחלים, התובעים להפסיק את המשא-ומתן: הלוא גדולי האויבים שלכם ושלנו יחד – וכולנו לצורך העניין הזה עם אחד ומדינה אחת – כל מה שהם רוצים הוא להפסיק את המשא-ומתן.

רן כהן: האומנם אתם באמת רוצים לתת להם, לאנשי ה"חמאס" ולאנשי "הג'יהאד האסלאמי" ולאנשי ה"חיזבאללה", בדיוק את מה שהם מבקשים לעשות על-ידי הרצח הנתעב שהם רוצחים בנו?

רן כהן: זו הושטת יד לשלום, או זו הושטת יד לרוצח את השלום?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, שמעתי טענות רבות כנגד מדיניות הממשלה הזאת.

רן כהן: אבל אחת הטענות האוויליות ביותר שאני יכול לומר ששמעתי היא, כאילו אותן מחוות וכאילו אותה מתינות ואותה הליכה לקראת פשרה והסכמה עם הצד השני במשא-ומתן לשלום – הם כביכול המזמינים את הרצח.

רן כהן: זה כל כך עלוב וזה כל כך נתעב.

רן כהן: קודם כול, באמת מעט ידיעה.

רן כהן: במהלך חצי השנה הראשונה היתה ממשלה אחרת, ונרצחו 19 ישראלים ביהודה, בשומרון, בחבל-עזה ובירושלים.

רן כהן: במהלך שלושת החודשים שהממשלה הזאת קיימת נרצחו שבעה.

קריאה: – – –

רן כהן: זה עניין של מספרים, אדוני?

רן כהן: הלוא זה לא עניין של מספרים.

רן כהן: והלוא כולנו זוכרים בלב כואב גם את אלה שנרצחו בימי הממשלה הקודמת.

רן כהן: כאשר נרצחו טובול וקרמני, זה היה משום שהממשלה עשתה מחוות?

רן כהן: כולנו היינו המומים כאשרנרצחו שלוש הנשים בקריית-היובל.

רן כהן: זה היה משום שהממשלה גילתה מתינות?

רן כהן: כאשר נרצח תלמיד הישיבה גרוס בחברון, כאשר נרצח פרופסור שטרן בלב ירושלים, זה היה משום שהממשלה עשתה מחוות נחמדות, היתה מתונה?

רן כהן: אנחנו נמצאים לאורך כל חיינו במאבק על הקיום ונגד הרצח הזה.

רן כהן: השאלה הגדולה היא: מה יקרה אם נפסיק את המשא-ומתן, נשב בחיבוק ידיים ונמתין מרצח לרצח, מקטל לקטל, מדיכאון לדיכאון?

רן כהן: והלוא התקווה האחת והיחידה היא קיומו של המשא-ומתן והניסיון להגיע לשלום.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר אולי דבר חריף אפילו מזה: אנחנו כולנו זוכרים היטב את ימי המשא-ומתן בווייטנם.

רן כהן: ישבו הנציגים של האמריקנים וה"ווייטקונג" בפריס, ובווייטנם היה הרצח הנורא ביותר במטוסי ה-52-B מזה והקטל האכזרי והברברי ביותר של ה"ווייטקונג" באמריקנים ובווייטנמים מזה.

רן כהן: כך היה גם באלג'יר בתקופת המשא-ומתן על הסדר השלום.

רן כהן: לעתים דווקא תקופת המשא-ומתן ניכרת באלימות גוברת.

רן כהן: מדוע?

רן כהן: משום שאויבי המשא-ומתן מנסים על-ידי רצחנותם לטרפד את המשא-ומתן – – –

מיכאל איתן: – – –

רן כהן: רבותי, זה דווקא דיון מעניין.

רן כהן: החשוב ביותר הוא, רבותי, שאתם מוצאים גם היום חלק מאלה שמנהלים את המשא-ומתן, שאולי נותנים גיבוי מסוים לקטל, אבל בעיקר את אויבי המשא-ומתן, שמנסים לפוצץ אותו, שמגבירים במיוחד בתקופה הזאת את מעשה רצחנותם, ואיש לא יכול להתכחש לזה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, אין פה שום נציג של הממשלה.

רחבעם זאבי: דיון כזה על הודעת ראש הממשלה בלי נציג הממשלה, זו עוד הוכחה לכך שהממשלה הזאת לא ראויה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, אני מסכים אתך.

רן כהן: אני מצטרף.

רן כהן: אף שאני סגן שר, אני מצטרף.

דב שילנסקי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בהתאם לנוהג, אבקש מהמזכירות להפנות את תשומת לב הממשלה.

דב שילנסקי: אנחנו ממשיכים בדיון.

דב שילנסקי: תודה.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, הדבר תמוה ביותר.

רן כהן: מילא, האופוזיציה כאן יכולה לדבר ככל שהיא חפצה לדבר, אבל – – –

מאיר שטרית: אפשר לשאול שאלה?

רן כהן: ברשות היושב-ראש.

רן כהן: תרשה לי לסיים את המשפט; בשמחה רבה, חבר הכנסת שטרית, אבל תמתין מעט.

רן כהן: הטענה האבסורדית ביותר היא טענת המתנחלים.

רן כהן: רבותי, הלוא המתנחלים אמרו שהם הולכים להתיישב שם כדי לייצר ולייצב ביטחון, אז מהי טענתם על העדר ביטחון?

רן כהן: והרי אין משום סתירה גדולה יותר לעצם התשתית של הקמת ההתנחלויות מאשר לבוא ולטעון שהיום אין ביטחון, לאחר שהם הקימו את כל ההתנחלויות.

רן כהן: משמע, עצם קיומם שם כמתנחלים לא רק שאיננו מבטיח ביטחון, אדרבה, הוא אנטי-ביטחון.

רן כהן: ולכן בעניין הזה לא ניתן להצדיק אותם.

יצחק לוי: לא מספיק.

יצחק לוי: אילו היה חצי מיליון, זה היה צריך להבטיח את ההתיישבות.

רן כהן: את הטענה הזאת שמענו 24 שנים, חבר הכנסת יצחק לוי, היא חסרת שחר.

יצחק לוי: היא נכונה.

יצחק לוי: אתה שומע אותה 24 שנים, והיא נכונה.

רן כהן: הטענה של המתנחלים עד כדי כך נכונה, חבר הכנסת יצחק לוי, שככל שהם ירבו להתנחל כך יהיו שם יותר אלימות ופחות ביטחון, עד כדי כך התבונה האנושית מגעת.

יצחק לוי: בדיוק ההיפך.

מאיר שטרית: אפשר לשאול שאלה?

דב שילנסקי: בבקשה, בהסכמת הנואם, ולא על חשבון זמנו.

דב שילנסקי: בבקשה רק במשפט אחד, כיוון שלא קראת קריאות ביניים והרמת יד.

מאיר שטרית: בדבריך אתה אומר, שמי שגורמים לטרור הם מי שמתנגדים לתהליך השלום.

מאיר שטרית: ב"יומן הבוקר" ב"גלי צה"ל" היום אמרו פרשנים, שההערכה של צה"ל היא, שמי שגורם לפיגועים ולצרות בדרום-לבנון הם ה"חיזבאללה", בתמיכה סורית, מתוך מגמה לדחוק את ישראל לפינה במשא-ומתן בוושינגטון, כדי שיעלה העניין של נסיגה – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת שטרית, זה כבר נאום ולא שאלה.

דב שילנסקי: מה השאלה?

רן כהן: השאלה ברורה, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: חבר הכנסת שטרית, השאלה רצינית מאוד.

רן כהן: למען האמת, איש לא יכול להכחיש בבית הזה, שאנשי "חיזבאללה" הם אויבי השלום והם מבצעי הרצח.

רן כהן: מהו האינטרס הסורי להשתמש ב"חיזבאללה" כדי לרצוח יהודים וללחוץ על המשא-ומתן – זה כבר התבונה יודעת להסביר.

רן כהן: אבל, דווקא לכן אני קורא מכאן לצה"ל לעקור ולנסות לנכש את כל מי שבא לרצוח ומתכוון לרצוח.

רן כהן: מהבחינה הזאת צה"ל חייב להבטיח שני דברים: גם את הביטחון וגם את חופש הטיעון והפעולה של הממשלה בכל הנוגע להתקדמות במשא-ומתן לשלום.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת אינה ממשלת מדברי שלום, זאת ממשלת עושי שלום, ואיש לא יעצור אותה בתהליך הזה, וודאי לא אויבי השלום מבחוץ ומתנגדי השלום מבית.

רן כהן: אני מבקש לסיים בשני משפטים בנושא השני דווקא.

רן כהן: שמעתי כאן את נאומו של יושב-ראש סיעת הליכוד, חבר הכנסת משה קצב.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם, שבאמת אין גבולות לעזות המצח.

רן כהן: אני חושב שזו זכותי לבוא ולבקר, ועשיתי זאת, כאשר הוגש תקציב המדינה, בטענה שהתקציב הזה לא עונה, כפי שצריך לענות, על המלחמה באבטלה ועל הגברת התעסוקה.

מאיר שטרית: נראה איך תצביע.

רן כהן: חלק מחברי יצביע נגד, אבל המאבק יהיה כאן.

רן כהן: בכל מה שיגרום ליתר תעסוקה – תאמין לי שתמצא בי ידיד ותיק, כפי שאתה מכיר אותי.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, אבטלה ההולכת ומתגברת עוד מתקופת הליכוד, לבוא ולשים אותה על גבה ועל אחריותה של הממשלה הזאת – זאת כבר עזות מצח של סיעת הליכוד.

דוד מנע: האבטלה הזאת היא בגלל הממשלה הזאת, לא בגלל ממשלת הליכוד.

יורם לס: – – –

סאלח טריף: – – –

רן כהן: שמעתי.

רן כהן: אני מודיע לך, שאילו באה הממשלה הזאת היום, כאשר האבטלה הצטמצמה, והיתה טוענת שזה בזכותה – הייתי חושב שזו עזות מצח.

דוד מנע: איפה סדר העדיפויות?

דוד מנע: הקפאתם את הבנייה, חסכתם 2 מיליארדי שקל, למה אתם לא לוקחים את הכסף לפתרון האבטלה?

רן כהן: חבר הכנסת מנע, מייד תקבל רק חלק קטן מהנתונים מפי מי שביקר קשה מאוד את התקציב הזה.

רן כהן: הנתון הראשון: אין מאיץ גדול יותר ליצירת תעסוקה מבניית תשתית.

רן כהן: הממשלה הזאת כבר החליטה להכפיל את התקציב של בניית כבישים ולהשקיע מדי שנה לא 500 מיליון שקל, אלא מיליארד שקל בכל אחת משלוש השנים הקרובות.

רן כהן: אתם לא עשיתם זאת, אתם זרקתם את הכסף בשטחים.

רן כהן: הממשלה הזאת כבר החליטה להגדיל ביותר מפי שניים את תקציב שיקום השכונות, אבל למען – – –

דוד מנע: תביאו פורטוגלים לבנות את הארץ.

דב שילנסקי: חבר הכנסת מנע, זמנו של סגן השר חבר הכנסת רן כהן תם, ולכן לא יהיה לו זמן להשיב על קריאות הביניים.

דב שילנסקי: אודה לך אם תסיים.

רן כהן: למען היושר וההגינות, זה ייבחן בעוד שנה.

רן כהן: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רפאל איתן, ואחריו – לחבר הכנסת יצחק לוי.

רפאל איתן: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, בפתח הדברים אביע הזדהות והשתתפות באבלן של משפחות החללים ואיחולי החלמה לפצועים.

רפאל איתן: להבדיל, חובה להזכיר את מה שקרה במחסום-ארז – בושה וכלימה למי שמתיימר להעניק הרגשת ביטחון, שלטון וכושר הרתעה.

רפאל איתן: באילו הישגים יכולה הממשלה הזאת להתפאר לאחר מאה ימים?

רפאל איתן: עד מתי תאשימו את קודמיכם במחדליכם?

רפאל איתן: להטיל האשמות על אחרים ולמצוא תירוצים שונים ומשונים – בזה גדולתכם.

רפאל איתן: מה קורה עם האבטלה, הפיתוח, ההתיישבות, החינוך וביטחון הפנים?

רפאל איתן: ראש הממשלה ושר הביטחון אינו נמצא כאן.

רפאל איתן: הוא היה שר ביטחון כאשר פרצה האלימות ב-1987 – האינתיפאדה – והיום הוא משמש בשני התפקידים העיקריים, ראש הממשלה ושר הביטחון.

רפאל איתן: מהי תשובתך על ההידרדרות החמורה בביטחון בכל האזורים, תוך שימוש באמצעי לחימה שלא היו נפוצים בעבר?

רפאל איתן: היכן סדר העדיפויות הלאומי שהוכרז עליו בתרועות רמות, לפני הבחירות ואחריהן?

רפאל איתן: מה קרה לביקורת הנוקבת שלכם כשהייתם באופוזיציה, ומהם מעשיכם כיום?

רפאל איתן: כספים ייחודיים, סגני שרים, מימון מפלגות – האם החזרתם את מימון המפלגות כמצווה על-ידי בית-המשפט?

רפאל איתן: אתם, הצדיקים הגדולים?

רפאל איתן: מהי תשובת

רפאל איתן: כם לכניעה לסחטנות בקואליציה?

רפאל איתן: מי מנהל את המדינה, הממשלה או ממשלת שבס?

רפאל איתן: הסכסוך האלים ממושך, והתהום הרובצת בינינו לבין הערבים עמוקה.

רפאל איתן: לא בהבל פה ובהכרזות נמהרות ובמשאלות לב יגושרו הפערים.

רפאל איתן: לכן באתי להזכיר לראש הממשלה את אשר אמר כאשר היה באופוזיציה, לעומת הכרזותיו היום.

רפאל איתן: ממול לא השתנה ולא כלום, וכאן – אצלנו – סחף מסוכן.

רפאל איתן: "החלטתה החפוזה של הממשלה להחיל את החוק הישראלי על רמת-הגולן תגרום בפועל להפסקת תהליך השלום על בסיס הסכמי קמפ-דייוויד.

רפאל איתן: כל זאת כאשר באופן הברור ביותר יוטל האשם על כך על ממשלת ישראל בלבד.

רפאל איתן: מהלך אתמול, החלת החוק הישראלי על רמת-הגולן, יעמיד אותנו בפני מציאות מדינית קשה אחרי אפריל 1982" – רבין, "ידיעות אחרונות", 15 בדצמבר 1981.

רפאל איתן: טעה.

רפאל איתן: לא העריך נכון, לא ידע על מה הוא מדבר.

רפאל איתן: היה באופוזיציה ואמר דברים.

רפאל איתן: הסורים באו למשא-ומתן, לא חשוב מה יצא ממנו, איך הם לועגים ומגחכים למנהלי המשא-ומתן מצדנו.

רפאל איתן: אבל, זו טעות חמורה, שהיום טופחת על פניהם של האומרים דברים כשהם באופוזיציה, וכאשר הם בעמדת אחריות הם נוהגים להיפך.

רפאל איתן: מה קרה מאז?

רפאל איתן: סוריה באה לשיחות הדו-צדדיות, ורבין טעה.

רפאל איתן: לא משנה כרגע מהי מגמתם ואיך הם מעלים את המחיר בכל פגישה, וטופחים על פניהם של נציגי ישראל ומעלים גיחוך של בוז על הצורה שבה נציגינו מנהלים את המשא-ומתן, ודוחים בלעג רעיונות, תוך הצגת דרישות חדשות לבקרים.

רפאל איתן: זו שנת תקציב ראשונה מאז קום המדינה שאין בתוכניות הממשלה הקמת יישובים חדשים.

רפאל איתן: זו ממשלה המדכאת את הציונות הלאומית יותר מהטורקים, יותר מהאנגלים.

רפאל איתן: היכן ייקלטו עשרות ומאות אלפי עולים?

רפאל איתן: האם פיזור אוכלוסייה אינו מהווה עוד יעד ומטרה?

רפאל איתן: "הממשלה הזו כותבת ספר לבן במו ידיה" – זה הניסוח של שר החוץ פרס על ממשלת הליכוד, אבל הניסוח הזה מתאים לעצמו.

רפאל איתן: פינוי הגדה המערבית מצדנו יגרום לאיום הגדול ביותר שיכול להיות בשבילנו.

רפאל איתן: חוזה במזרח התיכון אינו כמו חוזה באירופה.

רפאל איתן: את הדברים האלה אמר יצחק רבין בשנת 1980.

רפאל איתן: מה השתנה מאז?

רפאל איתן: מה גרם לראש הממשלה לחשוב שהיום המצב שונה?

רפאל איתן: מהם השינויים שחלו בעולם הערבי?

מאיר שטרית: חבר הכנסת רפאל איתן, איש מהממשלה אינו מאזין.

רן כהן: – – –

רפאל איתן: "האמנתי בעבר ואני מאמין גם כיום שהאזור הזה, גוש-קטיף, חייב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

רפאל איתן: האמנתי כך לפני תשע שנים, כאשר השתתפתי בחנוכת הבית הראשון בנצר-חזני כראש ממשלה, ואני מאמין כיום כי לאזור הזה, במיוחד בגוף-קטיף, יש עתיד התיישבותי, כלכלי, חברתי, ותפקיד ביטחוני" – את הדברים האלה אמר רבין לעיתון הציוני הגדול "על המשמר", בשנת 1986.

רפאל איתן: האם ההתיישבות בגוף-קטיף היא התיישבות ביטחונית או פוליטית?

רפאל איתן: מה ההבדל בין מינוחים אלה?

רפאל איתן: היכן קם בארץ-ישראל, מאז תחילת היישוב היהודי, יישוב אחד שאינו פוליטי?

רפאל איתן: אילו יישובים הוקמו מאז קום המדינה כדי לבלום התקפות שריון, ארטילריה ואוויר, ואיפה הם?

רפאל איתן: אף לא אחד.

רפאל איתן: על מה אתה מדבר עם הפלשתינים?

רפאל איתן: למה הם שואפים?

רפאל איתן: מי מדבר מפיהם של הפלשתינים?

רפאל איתן: הסורים?

רפאל איתן: הסעודים?

רפאל איתן: הרוצחים מתוניס?

רפאל איתן: "לא ננהל משא-ומתן עם שום גורם פלשתיני.

רפאל איתן: עצם ההסכמה לנהל משא-ומתן כזה פירושו התייחסות מצד ישראל אל האפשרות של הקמת מדינה שלישית בין ישראל לירדן, ולכך מתנגדת ישראל בכל תוקף" – רבין, "מעריב", ב-1975.

רפאל איתן: מאז עברו הרבה שנים, אבל המצב לא השתנה.

רפאל איתן: מה שהתהפך פה הוא העור והצבע שלו.

רפאל איתן: מה קרה מאז?

רפאל איתן: האם הפלשתינים מדברים אחרת?

רפאל איתן: האם הם קבוצה אחרת?

רפאל איתן: מי מכתיב להם דברים ומהלכים?

רפאל איתן: "הקמת שלטון עצמי, מתן אוטונומיה מלאה לו וביטול הממשל הצבאי על כל מרכיביו יוצרים את הסכנה החמורה ביותר, שלגביה היה קיים קונסנסוס לאומי – הקמת מדינה פלשתינית עצמאית"; רבין אמר זאת כאן בכנסת, בשנת 1978.

רפאל איתן: הוא צדק אז.

רפאל איתן: הוא הפך את עורו היום.

רפאל איתן: ומהצד השני לא השתנה דבר שמצדיק שינוי כזה.

רפאל איתן: האם הצעות ישראל בשיחות כיום אינן מובילות למה שרבין חשש ממנו כל כך, ובצדק, לפני 14 שנים?

רפאל איתן: אלא שאז ישב מר רבין באופוזיציה.

רפאל איתן: אינני נותן אגורה שחוקה תמורת תוכנית האוטונומיה.

רפאל איתן: אם נוכל לסחוב את המשא-ומתן עם מצרים ולהתגבר על שלוש השנים הבאות, יהיה זה הדבר הטוב ביותר.

רפאל איתן: את זה אמר אותו רבין בשנת 1979.

רפאל איתן: אבל עכשיו הוא הולך ונגרר ונדחף לאוטונומיה.

אלי גולדשמידט: איך אתה היית שותף לממשלה שדגלה באוטונומיה?

רפאל איתן: אל תפריע לי.

רפאל איתן: אז – עדיין באופוזיציה.

רפאל איתן: האם זו הטקטיקה גם היום, או ש"הרווח בזמן" עולה בהפסד של כל נכס אחר?

רפאל איתן: מדוע מתנהלים מגעים תחת לחץ של אלימות ושפך דם?

רפאל איתן: איזה בר-דעת יכול להתעלם מהתכסיס הידוע והנפוץ הזה, ריכוך היריב על-ידי אלימות וטרור?

רפאל איתן: ומה אתם עושים שם כאשר אין שום שינוי בעמדתם שם, והטרור מתעצם כאן, ואצלנו עולם כמנהגו נוהג?

רפאל איתן: זו איוולת להמשיך כך.

רפאל איתן: רבין, קרא לכולם הביתה.

רפאל איתן: עכשיו עסוקים בהדברת הטרור.

רפאל איתן: לכשנת

רפאל איתן: פנה נחזור לשמוע הצעות חדשות מהפלשתינים הדוברים בשם כל מדינות ערב ואש"ף.

רפאל איתן: אין לוותר על זכות ההתנחלות ומימושה אך ורק לצורך יצירת אווירה נוחה ורצויה, למצרים ולארצות-הברית, בעת השיחות באלכסנדריה ובמצרים.

רפאל איתן: רבין אמר זאת בעת השיחות שהתנהלו אז, במאמר בעיתון "מעריב" ב-1979.

רפאל איתן: ומה אתה עושה היום?

רפאל איתן: בדיוק את מה שמתחת עליו ביקורת אז.

רפאל איתן: ושום דבר לא השתנה, לא במטרות ההתיישבות ולא בכניעה לדרישותיהם להפסיק את ההתיישבות, כי על ההתיישבות סובב כל המאבק בארץ-ישראל.

רפאל איתן: אז הבנת את העניין.

רפאל איתן: מה קרה לך עכשיו?

רפאל איתן: וכמה מלים לצדיקים שאינני רואה אותם פה, שהשקר, הסילוף והצביעות הם שלטי דרכיהם.

רפאל איתן: הם יושבים על אדמות הערבים, על האדמות שלכם, חבר הכנסת דראושה, ומדברים "שלום", בצביעות, בציניות, בכזב פנימי עמוק ובעזות מצח.

רפאל איתן: מי שדיבר לפני הציע לי בכנסת הקודמת או בזו שלפניה לתמוך בהצעה לסדר-היום שלו, לתת מעמד של שכונה מוכרת לערבים שגרו בעין-הוד, והם גרים בוואדי ליד עין-הוד.

רפאל איתן: אני לא כל כך הבנתי מה העניין.

רפאל איתן: שאלתי אותו: למה לתת להם מעמד של שכונה?

רפאל איתן: מאיפה הם?

רפאל איתן: למה צריך לתת להם מעמד של שכונה?

רפאל איתן: הוא אמר: אלה תושבי עין-הוד.

רפאל איתן: ואתם, חברי הכנסת הערבים, צריכים לדעת מי מאייש את הבתים האלה בעין-הוד.

רפאל איתן: גם את, חברת הכנסת גוז'נסקי.

האשם מחאמיד: מי?

רפאל איתן: כל השמאל, כולם.

רפאל איתן: הם יושבים בבתים שלכם, של מי שהיה שם, והם רוצים לתת מעמד של שכונה לערבים שגרים בוואדי.

תמר גוז'נסקי: – – –

רפאל איתן: אמרתי לו: למה לא תציע להחזיר אותם לבתים שלהם?

תמר גוז'נסקי: אתה מוכן להחזיר את – – –

רפאל איתן: הוא אמר: זה לא.

רפאל איתן: והוא לא העלה את הנושא על סדר-היום.

רפאל איתן: אלה החברים שלכם.

רפאל איתן: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה לחבר הכנסת רפאל איתן.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו מקבלים את ההצעה שלך, חבר הכנסת רפאל איתן, להחזיר את אנשי עין-הוד לעין-הוד.

דב שילנסקי: אני מציע שתדונו בהצעה מחוץ לאולם.

דב שילנסקי: כרגע זה לא בסדר-היום.

דב שילנסקי: להערתו של חבר הכנסת מאיר שטרית, ביקשתי להפנות את תשומת לב הממשלה.

דב שילנסקי: המזכירות מודיעה לי שהיא הפנתה את תשומת לב הממשלה.

דב שילנסקי: אבקש עוד הפעם להפנות את תשומת לבה של הממשלה.

מיכאל איתן: איזו ממשלה?

דב שילנסקי: קודם ראיתי כאן את סגן השר רן כהן, רציתי לבקש ממנו שיתנדב להעביר לממשלה ישירות – – –

עבד-אלוהב דראושה: נמצא פה סגן השר ואליד צאדק.

דב שילנסקי: לא ראיתיו.

דב שילנסקי: אם כך, אני מציע לך להתנדב להעביר לממשלה את המשאלה שהובעה כבר פעמיים בכנסת – – –

משה פלד: הממשלה הלכה לאיבוד.

דב שילנסקי: רבותי, היו דברים מעולם, תמיד נהגנו כך, לא החמרנו, גם הפעם לא נחמיר.

דב שילנסקי: והנה הגיע השר ברעם.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יצחק לוי.

דב שילנסקי: אחריו מופיע ברשימה נציג ש"ס.

דב שילנסקי: אני מודיע שאם ש"ס לא תיתן את שם הנואם ולא תהיה באולם כשייקרא השם, היא תאבד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: ואם נציג ש"ס לא יהיה, ידבר חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דב שילנסקי: בבקשה, חבר הכנסת יצחק לוי.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו כואבים יחד עם משפחות חללי צה"ל שנפלו אתמול ויחד עם משפחות כל חללי הטרור שנפלו בתקופה האחרונה, ומעבירים להם ניחומים מעל במה זו.

יצחק לוי: לא תוסיפו לדאבה עוד, ובירושלים ובבניין ירושלים תנוחמו.

יצחק לוי: אנחנו מאחלים לכל פצועי צה"ל ולפצועי פיגועי הטרור רפואה שלמה, שיחזרו לאיתנם במהרה.

יצחק לוי: לבנו עם חיילי צה"ל הפועלים עכשיו בלבנון, מתוך תקווה ותפילה לקדוש-ברוך-הוא שיצליח דרכם ושיחזרו כולם בריאים ושלמים.

יצחק לוי: הנושאים הלאומיים העומדים על הפרק רבים הם.

יצחק לוי: הנושאים החברתיים מצפים לפתרון.

יצחק לוי: ובינתיים אין פתרון.

יצחק לוי: צדק סגן השר רן כהן, שאי-אפשר לבחון את הדברים במאה ימים.

יצחק לוי: נמתין ונראה.

יצחק לוי: לא רוצים לחרוץ דין שבאמת בתוך מאה ימים האבטלה לא פחתה ולא נמצאו פתרונות.

יצחק לוי: יש זמן לבדוק זאת, עוד חודש, עוד חודשיים, עוד חצי שנה, עוד שנה.

יצחק לוי: הרי היום התחזיות של האוצר הן שאולי הבעיות ייפתרו בתוך שנתיים, או שלוש שנים, או ארבע שנים.

יצחק לוי: אבל בכל זאת, הנושא הזה הוא נושא קריטי, נושא כאוב, נושא מציק מאוד.

יצחק לוי: לנושא תאונות הדרכים, הקטל בדרכים תובע קורבנות רבים.

יצחק לוי: בעניין זה אני חושב שאין קואליציה ואופוזיציה, כולנו שותפים להתגייסות למאבק חסר פשרות כדי להפסיק את הקטל בדרכים.

יצחק לוי: תפקוד הממשלה, קואליציה רעועה, מתחים בין ש"ס ובין מרצ.

יצחק לוי: אולי, יש להניח שהמשבר הנוכחי ימצא את פתרונו, אבל כולם מבינים שמדובר פה בחילוקי דעות מהותיים הרבה יותר מאשר במשבר זה או אחר: ריבוי סגני השרים, איבוד דרך בערכים יהודיים.

יצחק לוי: נושאים לאומיים רבים מאוד עומדים על הפרק ואפשר לדבר עליהם, אך כל הנושאים האלה עומדים היום בצל ערעור ביטחון הפנים בישראל.

יצחק לוי: ואני רוצה לומר, רבותי חברי הכנסת:

יצחק לוי: אני חושב שהיום אין אפשרות, או אין לב להתייחס לשום נושא אחר מאשר לכך שהיום דם יהודי הפקר; דם יהודי הפקר ברחובות ישראל, ברחובות ערי ישראל, בשדות החקלאים, בכבישים, בכל מקום ומקום.

יצחק לוי: אני רוצה לומר שוב כהערה למה שנאמר כאן על-ידי סגן השר רן כהן: לא נכון לומר שלא חלה הסלמה, אבל ההסלמה כאן אינה רק בכמות.

יצחק לוי: לא מדובר בכך שכאשר היתה ממשלת ליכוד, או בסוף ימי ממשלת הליכוד, נזרקו 20 אבנים בשבוע והיום נזרקות 100 אבנים בשבוע, או שתופעת הסכינאים היתה בכמות X ועכשיו היא כפולה.

יצחק לוי: מדובר בשלב אחר של האינתיפאדה, ואני לא יודע אם אפשר לקרוא לזה אינתיפאדה.

יצחק לוי: מדובר בשלב של מלחמה, מדובר בנשק חם, מדובר במטעני צד.

יצחק לוי: כלומר, אותה מלחמה שנעשתה נגד צה"ל בדרום-לבנון, שאולי היתה אחד הגורמים העיקריים ליציאת צה"ל מדרום-לבנון, אותם מטעני צד שבאו וקטלו מכונית אחר מכונית, חיילים אחרי חיילים – היום הפלשתינים שנמצאים בארץ, המחבלים, הטרוריסטים, משתמשים בנשק הזה כדי לייאש אותנו, כדי להכות בנו.

יצחק לוי: ואגב, מטעני צד הם דבר שבאמת כמעט אי-אפשר להרגיש אותו מראש, וזה דבר שקל להניח אותו.

יצחק לוי: כבר מדובר כאן בהסלמה שמשנה במהות את עניין האינתיפאדה.

יצחק לוי: ומהי תגובת הממשלה?

יצחק לוי: יש שתי תגובות קלסיות של הממשלה.

יצחק לוי: התגובה הראשונה: צה"ל ישיג את המרצחים ויענישם.

יצחק לוי: בכל הלוויה, לאחר כל פיגוע, לאחר כל אירוע, מבטיחים לנו שצה"ל ישיג את המרצחים ויענישם.

יצחק לוי: קודם כול, האם משיגים אותם?

יצחק לוי: פעמים כן ופעמים לא.

יצחק לוי: דבר שני, נחמה למי?

יצחק לוי: נחמה לאלה שנהרגו?

יצחק לוי: נחמה לאלה שחיים ומצפים לביטחון פנים?

יצחק לוי: הרי כולנו יודעים היום, שהבעיה אינה חוליה אחת או שתיים.

יצחק לוי: היום מדברים על חוליה שמשתוללת בחברון, שרוצחת בדם קר ובנשק חם, אבל כולנו יודעים שלא מדובר בחוליה אחת או בשתיים, מדובר באווירה של הסתה.

יצחק לוי: הרוצח של אמציה בן-חיים לא היה מאורגן בשום חוליה, לא התאמן בשום ארגון טרור.

יצחק לוי: הוא רצח כי הוא מוסת, הוא רצח כי היום ברחוב הערבי להרוג יהודי זה IN.

יצחק לוי: מי שלא הורג היום יהודי – ברחוב הערבי הוא חסר משהו, הוא לא באותה רמה כמו האחרים.

יצחק לוי: צריך היום להרוג יהודי, וזו האווירה שצה"ל לא מרתיע מפניה.

יצחק לוי: המודיעין בא ואומר לנו את הדברים האלו.

יצחק לוי: שמעתי אלופי צה"ל, כולנו שמענו, וזו הטענה השנייה שצה"ל אומר לנו, שהשלטונות או הממשלה אומרים לנו: האם אפשר להעמיד חייל ליד כל אזרח כדי להגן עליו?

יצחק לוי: האם אפשר להעמיד חייל ליד כל צומת כדי להגן עליו?

יצחק לוי: ודאי שלא.

יצחק לוי: ואני רוצה לומר: גם אם נעמיד חייל, הלוא את החיילים ירצחו.

יצחק לוי: וכי בחברון לא העמידו חייל בתצפית והחייל נפל?

יצחק לוי: מדובר כאן במהות אחרת של מלחמה.

יצחק לוי: לא מדובר במלחמה של רדיפה אחרי חוליות, לא מדובר במלחמה של פתרון בעיה – לתפוס אחד ובזה פתרנו את הבעיה.

יצחק לוי: מדובר כאן במלחמה כללית, שהפלשתינים או חלק גדול מהם הכריזו נגדנו בהסתה.

יצחק לוי: לכן אני אומר: הממשלה צריכה לנקוט צעדים לא-שגרתיים, צעדים אחרים לגמרי, ענישה; למשל, צעדי גירוש.

יצחק לוי: אנחנו אומרים זאת פה ארבע שנים.

יצחק לוי: גם בזמן ממשלת הליכוד אמרנו זאת.

יצחק לוי: צעד הגירוש, או עונש הגירוש הוא העונש ההומני ביותר.

יצחק לוי: אנחנו לא רוצים לכלוא אנשים ואנחנו לא רוצים להרוג אנשים ואנחנו לא רוצים לירות באנשים.

יצחק לוי: גרשו את המסיתים, גרשו מן הארץ את אלה שיוצרים את האווירה הזאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מדבריך מתברר, שכל ערבי יש לו מצווה כזאת.

יצחק לוי: לא אמרתי זאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תפסיק להסית כמו שאתה מסית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה שופך שמן על המדורה – – – אתה מדבר על גירוש?

יצחק לוי: אדוני סגן השר – – –

יוסף בא-גד: – – –

דב שילנסקי: חברי הכנסת, אתם לא יכולים להתווכח פה ביניכם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: צריך לשאוף לשלום, לחתור לשלום.

דב שילנסקי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת לוי להמשיך בדבריו.

יצחק לוי: אדוני סגן השר, אני רוצה להיות מובן: אני איני גורס את תורתה של "מולדת", האומרת לעשות טרנספר; לא על זה דיברתי.

יצחק לוי: אני מדבר על גירוש אותם גורמים שמסיתים לרצח.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה עשית הכללות על כל הערבים.

יצחק לוי: תן לי רגע לסיים, אולי אבהיר את דברי, ואז אולי תבין יותר את עמדתי; אולי לא תסכים לה, אבל אולי תבין אותה יותר.

יצחק לוי: לפני חודשיים וחצי בערך, בצאתי מביתי לכיוון המשרד בתל-אביב, קיבלתי שיחת טלפון, שידידי היקר הרב בירן שוכב מתבוסס בדמו ליד היישוב כפר-דרום.

יצחק לוי: מייד נסעתי לשם, כאשר הוא עוד שכב שם, ובחיפוש ראשוני שנעשה בכליו של הרוצח שנפצע ונתפס היה פתק, שבו היה כתוב: מצווה לרצוח יהודים.

יצחק לוי: כך היה כתוב בפתק, ואני למד מכך דבר אחד: לא כל הערבים – לא אמרתי זאת – באים ואומרים שמצווה לרצוח יהודים, אך יש גורמים מסיתים שתופסים צעירים חמומי מזג, שאולי לא היו מגיעים לרצח אילולי המסיתים האלה – כי אדם נורמלי, אדם רגיל, לא מגיע לרצח – יש מסיתים שלוקחים את הצעירים האלה.

יצחק לוי: אותו צעיר שרצח את הרב בירן ואותו צעיר שרצח את אמציה בן-חיים וכל מיני אחרים שרצחו ביפו ובירושלים או התכוונו לרצוח – יש חבורה של מסיתים שאומרת להם: מצווה לרצוח יהודים.

יצחק לוי: לא אמרתי את דברי על כל הערבים.

יצחק לוי: ואני אומר, חבר הכנסת גולדשמידט: אחד הפתרונות היעילים ביותר הוא גירוש המסיתים האלה.

יצחק לוי: בואו נחסוך דם, בואו נוציא אותם מהמדינה, בואו נחסוך עימותים בנשק חם.

יצחק לוי: ואנחנו יודעים מי הם.

יצחק לוי: אנחנו אולי לא יודעים מי הם כולם, אבל אנחנו יודעים מי הם.

יצחק לוי: ויש דרכים אחרות שצה"ל צריך לנקוט.

יצחק לוי: מכיוון שהיושב-ראש דוחק בי לסיים, אני רוצה לנגוע עוד בשתי נקודות.

דב שילנסקי: יש לך זמן לנקודה אחת, אלא אם כן תקצר.

יצחק לוי: אני אעשה זאת בקיצור.

יצחק לוי: נקודה ראשונה: אין ספק שיש לינקג', יש קשר אמיץ בין המצב הביטחוני לבין התהליך המדיני.

יצחק לוי: לעצור את התהליך המדיני – זה דבר כמעט בלתי אפשרי היום, אני מסכים לזה.

יצחק לוי: אבל צריך היה לפחות לבוא ולהראות שלא נוכל להמשיך בתהליך המדיני כמות שהוא, כרגע, עם כל הרציחות שיש.

יצחק לוי: מה היה קורה לו באה ממשלת ישראל ואמרה: היום, מחר, מחרתיים, בסוף שבוע זה, אין שיחות מכיוון שעם ישראל אבל על שישה חיילים ועל כך וכך אזרחים?

יצחק לוי: האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להמשיך בתהליך המדיני כרגיל, כאילו לא קרה דבר, כאשר אנחנו יודעים – – –

בנימין טמקין: – – –

יצחק לוי: בדיוק כך.

יצחק לוי: אני שומע את התירוץ הזה, אני מכיר את התירוץ הזה, והתירוץ הזה עולה בדם של יהודים, כי הם יודעים זאת והם שמעו אותך כרגע אומר זאת.

יצחק לוי: ומה שעשית כרגע – עודדת את המשך הפעולה הזאת, כי אתה אומר להם: לא אפסיק את תהליך השלום.

יצחק לוי: מכיוון שאנחנו יודעים שתהליך השלום אינו עניין של שבוע או של חודש, אלא הוא עניין של שנים, מה יקרה פה בארץ?

יצחק לוי: מערכת הביטחון לא נוקטת צעדים קשוחים מדי כדי שלא לפוצץ את תהליך השלום.

יצחק לוי: אנחנו מפחדים אפילו לעכב את תהליך השלום, מכיוון שאנחנו אומרים: אם כך, הם ניצחו.

יצחק לוי: ומה יהיה כאן שנה, שנתיים, כל זמן שיימשך תהליך השלום?

יצחק לוי: האם דם יהודי יהיה הפקר?

יצחק לוי: האם יישפך דם יהודי ללא סוף?

יצחק לוי: לכן אין לנו אמון בממשלה הזאת.

יצחק לוי: לכן, אני חושב, לציבור אין אמון בממשלה הזאת.

יצחק לוי: אנחנו מנסים, אדוני היושב-ראש, לרסן את האנשים בהפגנותיהם.

יצחק לוי: אני חייב לומר, שהמלאכה קשה, כי הרגשות חמים.

יצחק לוי: אסור לנו לעבור על החוק, גם לא בהפגנות ובמחאות.

יצחק לוי: צריכים לשמור על המידות.

יצחק לוי: בהחלט צריך לנהוג כך.

יצחק לוי: אנחנו, בכל אופן, נפעיל את כל ההשפעה שלנו שתהיינה מחאות, שיהיו הפגנות וצעדים ציבוריים, ושכולם יהיו על-פי הסדר ועל-פי החוק.

יצחק לוי: הציבור לא נותן אמון בממשלה שאינה יודעת לשמור על אזרחיה.

יצחק לוי: הציבור לא נותן אמון בממשלה שלא יודעת להגן על אזרח ההולך ברחוב.

יצחק לוי: על כן המסקנה שלנו היא להביע אי-אמון בממשלה, ועל כך נצביע בשבוע הבא.

יצחק לוי: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: כפי שהודעתי, אם ש"ס לא תמסור שם של נואם, היא תפסיד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי ברצוני לשלוח תנחומים למשפחות חללי הפיגועים אתמול בלבנון ובחברון.

שמואל הלפרט: ידם של המחבלים הרוצחים גרמה שוב למותם של שישה יהודים, השם ייקום דמם.

שמואל הלפרט: כמו כן, הנני משגר מכאן איחולי החלמה לפצועים בפיגועים אלה.

שמואל הלפרט: הקדוש-ברוך-הוא ישלח להם רפואה שלמה והחלמה מהירה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, גל הפיגועים שאנו עדים לו בימים האחרונים, אשר הגיע לשיאו אתמול בפיגועים בדרום-לבנון ובחברון, הוא תוצאה ישירה של התהליך המדיני והמשא-ומתן שלנו עם סוריה והפלשתינים.

שמואל הלפרט: ככל שאנו מרבים במחוות כלפי הערבים כן גוברת האלימות ומתרבים הפיגועים.

שמואל הלפרט: ולמי שזוכר, כך בדיוק היה גם לאחר "עסקת ג'יבריל", לאחר שחרור 1,100 מחבלים, דבר שגרם להתחלת האינתיפאדה בשטחים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אין מנוס מהמסקנה, שהממשלה צריכה לקיים דיון מחודש בשני נושאים: האחד – על עצם כדאיות המשכו של ניהול המשא-ומתן עם מדינות ערב כל עוד נמשכות פעולות חבלה ופיגועים; והשני – איזו תועלת יש במשא-ומתן עם הפלשתינים, שאינם מסוגלים לקבל החלטות מכריעות.

שמואל הלפרט: הרי גם אם יהיה הסכם עם אש"ף, הוא יידחה על-ידי ארגוני חבלה אחרים וראשיהם, כמו ג'ורג' חבש, ג'יבריל, "חמאס", "חיזבאללה" ועוד.

שמואל הלפרט: איזה טעם יש בהסכם עם הפלשתינים בחסות אש"ף שעה שכל אלו יכשילו ויטרפדו כל הסכם ועוד יגבירו את גל הפיגועים והרציחות?

שמואל הלפרט: לכן, הממשלה צריכה לקיים דיון רציני, האם אכן יש מקום להמשיך את המשא-ומתן בתנאים ובמצב כאלה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה הצהיר – – –

טלב אלסאנע: ואם יפסיקו המצב ישתנה, הוא יהיה טוב יותר?

שמואל הלפרט: לפני שהתחיל המשא-ומתן המצב היה טוב יותר, כל אחד יודע.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה הצהיר לפני הבחירות ואחרי הבחירות וחזר גם בנאומו היום, כי לא תהיה נסיגה מהגולן ולא יהיה הסכם עם סוריה לפני שאסד יסכים לשלום מלא, לרבות גבולות פתוחים, החלפת שגרירים וכו'.

שמואל הלפרט: קשה לי להבין, איך אפשר להעלות על הדעת הסכם עם סוריה על שלום מלא שיכלול הורדה ועקירה של יישובים.

שמואל הלפרט: הרי אלה שני דברים סותרים.

שמואל הלפרט: אם השלום באמת מלא, מדוע צריך לעקור את היישובים?

שמואל הלפרט: ואם חייבים לעשות זאת – סימן שהשלום מזויף מעיקרו.

שמואל הלפרט: האם מדינות המקיימות יחסי שלום ביניהן דורשות האחת מרעותה לעקור יישובים?

שמואל הלפרט: התנאי הראשון להסכם שלום עם סוריה – – –

אלי גולדשמידט: היה תקדים בסיני.

שמואל הלפרט: מי אומר שהתקדים הזה היה כל כך טוב?

שמואל הלפרט: הרי ראש הממשלה אומר שהוא לא רוצה לחזור על התקדים הזה.

שמואל הלפרט: הוא אמר זאת גם היום.

אלי גולדשמידט: הוא לא רוצה לחזור על התקדים במובן של נסיגה מלאה.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה אמר היום שהוא לא יחזור על התקדים.

שמואל הלפרט: סימן שהתקדים לא היה טוב.

שמואל הלפרט: אתה רוצה לחזור על תקדים לא טוב?

טלב אלסאנע: עובדה היא שהשלום עם מצרים מחזיק מעמד.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת הלפרט, אני חשבתי שאתם רוצים שלום.

שמואל הלפרט: אם אנחנו נגד עקירת יישובים, זאת אומרת שאנחנו לא רוצים שלום?

דב שילנסקי: טוב.

דב שילנסקי: היו קריאות ביניים.

דב שילנסקי: היו תשובות.

דב שילנסקי: אפשר להמשיך.

שמואל הלפרט: התנאי הראשון של הסכם שלום עם סוריה חייב אפוא להיות: לא להוריד יישובים מרמת-הגולן, במיוחד כאשר מדובר ביישובים שמפלגת העבודה עצמה עודדה את הקמתם, ובמשך השנים עמדו באומץ ובגבורה על משמר גבולות המדינה.

שמואל הלפרט: תנאי זה חייבים להציג גם בשיחות עם מדינות ערב האחרות.

שמואל הלפרט: כבר שמענו שלירדן יש תביעות על הגבול בערבה, ללבנון – בצפון, וכן הלאה.

שמואל הלפרט: דבר אחד חייב להיות ברור: אם הערבים רוצים שלום אמת, אין כל צורך ואין להעלות על הדעת הורדה ועקירה של יישובים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בד בבד עם הדיון מחדש בנושא המדיני, על הממשלה לשקול מחדש גם את ההחלטה להפסיק כליל את הבנייה ביהודה ובשומרון.

שמואל הלפרט: המציאות הוכיחה כי הפסקת הבנייה לא רק שלא הביאה לרגיעה אלא להיפך.

שמואל הלפרט: הערבים ראו זאת כחולשה מצדנו, והתוצאות היו בהתאם לכך.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר מדברים על פעולות הממשלה מאז הקמתה, אי-אפשר להתעלם מפעולות אנטי-דתיות ואנטי-לאומיות של שרים בממשלה.

שמואל הלפרט: אני מתכוון במיוחד לשרת החינוך, שהכריזה על מגמתה לשנות תוכניות לימודים ולפגוע גם במעט התודעה היהודית שהיתה כלולה במערכת החינוך הממלכתית, מגמה שתביא לעקירת כל זיק למורשת העם היהודי.

שמואל הלפרט: די אם אזכיר את הכרזותיה בעניין הצורך בלימוד תורת התורשה של דרווין, או הצורך בהחלפת תפילת "יזכור" שעם ישראל כולו מתפלל ברגש בכל הדורות, ועוד ועוד.

שמואל הלפרט: האם ההיסטוריה שלנו התחילה רק עם קום המדינה?

שמואל הלפרט: האם אין לעמנו מורשת מפוארת, שרשרת זהב של דורות שעל ילדינו ללמוד אותה ואת תוכנה?

שמואל הלפרט: באותה חומרה יש לראות חוברות שחולקו לעולים חדשים על-ידי משרד הקליטה, שבראשו עומד השר יאיר צבן.

שמואל הלפרט: מדובר בחוברות הפוגעות קשה בערכי עמנו.

שמואל הלפרט: קשה להעלות על הדעת מדוע נבחרה דווקא דרך של כפירה כדי ללמד עולים חדשים על ערכי העם היהודי.

שמואל הלפרט: על הממשלה לדעת שרק לימוד תורת ישראל, לימוד שיביא לקיום הלכה למעשה, רק חזרה למקורותינו – הם הם הערובה האמיתית להמשך קיומנו ולייחודנו כעם סגולה.

שמואל הלפרט: עם ישראל שמר על ייחודו במשך אלפיים שנות גלות גם כשלא היתה לו מדינה, הוא עשה זאת רק על-ידי שמירת התורה והמצוות.

שמואל הלפרט: בלי תורה ומצוות אנו מסכנים, חס וחלילה, את עצם קיומנו, גם אם כיום אנו נמצאים בארץ-ישראל, שכן ארץ-ישראל בלי תורה היא כגוף בלי נשמה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית כול אני מביע צער רב על הקורבנות, על הנופלים בקרב שני העמים, הישראלי והפלשתיני, על דם שנשפך כתוצאה מסכסוך ארוך ימים ששני העמים משלמים עליו בדמם.

האשם מחאמיד: קץ ההרג ושפיכות הדמים יבוא עם קץ הקונפליקט, עם השלום בין שני העמים, הישראלי והפלשתיני, שהם לב הסכסוך באזור.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, בנאום הבכורה שלו, עם כינון הממשלה החדשה בישראל, הבטיח ראש הממשלה כמה דברים אשר משמעותם היא שממשלתו תהיה ממשלת שלום ורווחה, ממשלה שלה סולם עדיפויות שונה מזה שהיה לקודמתה, ממשלה שתצעיד את המדינה והאזור לעידן החדש.

האשם מחאמיד: כאשר באים לבדוק את השוני שבין ממשלה זו לבין קודמתה, מוצאים כמה הבדלים שאינם משמעותיים.

האשם מחאמיד: אנחנו מבטיחים לאזרחים במדינת ישראל שאולי יהיה שינוי, אך העם כבר לא מאמין.

האשם מחאמיד: זה דומה לסיפור עם הזאב.

האשם מחאמיד: במקרה זה אני מקווה מאוד שהזאב אכן יבוא, וסוף סוף יחול השינוי המיוחל.

האשם מחאמיד: אומנם לא ציפינו שממשלה זו תעבור תפנית של 180 מעלות, לא ציפינו למהפך בכל תחומי החיים.

האשם מחאמיד: אך לשינוי-מה ציפינו, ובאו העובדות וסתרו כל ציפייה לשינוי, ולפעמים שוכח אני בהשפעת המציאות תחת איזה שלטון אנו נמצאים, וכאילו מדיניות הליכוד נמשכת בבגדי מפלגת העבודה.

האשם מחאמיד: תהליך השלום עדיין תקוע.

האשם מחאמיד: כל ילד בישראל כבר יודע שבלי שלום אין שגשוג כלכלי ופתרון רציני ואמיתי לבעיותיה הכלכליות של ישראל.

האשם מחאמיד: המשחקים בשיחות השלום נמשכים, וכאילו, או בלי כאילו, אין הבדל במהלך השיחות ובמהותן בין זמן שלטון הליכוד לזמן שלטון מפלגת העבודה.

האשם מחאמיד: הממשלה הזו, כקודמתה, לא הגיעה למסקנה שאין שלום בלי נסיגה מכלל השטחים הכבושים, שאין שלום עם סוריה בלי נסיגה מרמת-הגולן – ולא כמו שהודיע ראש הממשלה: חלק מרמת-הגולן – שאין שלום בלי נסיגה מכל השטחים הפלשתיניים שנכבשו במלחמת 1967, ובלי ההכרה בזכותו של העם הפלשתיני להגדרה עצמית ולמדינה עצמאית משלו.

האשם מחאמיד: כל פתרון, כל מצב ביניים חייב להוביל למדינה פלשתינית.

האשם מחאמיד: יהיה שמו של שלב כזה אשר יהיה, או יהיה שמו אשר יהיה, ממשל עצמי, אוטונומיה – הוא חייב לחתור למדינה פלשתינית.

האשם מחאמיד: יש לזכור ולהזהיר מפני פתרון חד-צדדי, שגם אותו ציין ראש הממשלה היום בדבריו, עם מדינה ערבית כלשהי.

האשם מחאמיד: הסכם נפרד עם ממשלה ערבית כלשהי, או עם מדינה ערבית כלשהי, לא יביא לשלום.

האשם מחאמיד: הממשלה הזו הבטיחה שינוי בסולם העדיפויות הלאומי, אך ראו איך האבטלה גוברת וצבא של מובטלים מאוכזבים, מדוכאים, מחפשים פרנסה בכבוד, ללא הצלחה.

האשם מחאמיד: מצבם של יותר מ-250,000 כאלה אינו משתפר, אלא הולך ומידרדר, ולמרות זאת עדיין אין שר, או אפילו סגן שר אשר יטפל בבעיותיהם החמורות, כי שר השיכון עסוק במשרדו.

האשם מחאמיד: אין לי ספק ששר השיכון עוסק בעבודת משרדו, ואין לו זמן לטפל עוד במשרד חשוב כזה.

האשם מחאמיד: גם בשיטות של דיכוי העם הפלשתיני לא חל שינוי.

האשם מחאמיד: ההרג נמשך, העוצר והענישה הקולקטיבית נמשכים.

האשם מחאמיד: חמור מזה, היום גם יורים על ילד שזורק אבן, הורגים אותו.

האשם מחאמיד: לא מסתפקים בשבירת עצמות, אלא יורים כדורים חיים, אשר באים להרוג.

האשם מחאמיד: בקיצור, דיכוי העם הפלשתיני נמשך.

האשם מחאמיד: גם ביחס כלפי האוכלוסייה הערבית לא חל שינוי; אני מתכוון לאוכלוסייה הערבית בישראל.

האשם מחאמיד: הרשויות המקומיות הערביות מצויות בבעיות.

האשם מחאמיד: חלקן פשטו רגל וכבר חודשים אין הן מסוגלות לשלם משכורות לעובדיהן.

האשם מחאמיד: האבטלה בקרב האוכלוסייה הערבית עודנה כפולה מהאבטלה בקרב האוכלוסייה היהודית.

האשם מחאמיד: אין תעסוקה, אין תעשייה, אין בנייה לזוגות צעירים, ומדיניות האפליה עודנה קיימת – היא לא השתנתה.

האשם מחאמיד: רמיה, אדוני היושב-ראש, זועקת ביתר חומרה – עקירת יישוב ערבי כדי ליישב בו עולים חדשים.

האשם מחאמיד: אלה דברים חמורים, לכל הדעות, אבל כולם שותקים.

האשם מחאמיד: ואולי מישהו יאמר: החלטת בית-משפט.

האשם מחאמיד: האין החלטת בית-הדין הגבוה לצדק לגבי אקרית ובירעם קיימת זה עשרות שנים?

האשם מחאמיד: מדוע לא מבצעים החלטה זו?

האשם מחאמיד: אני מבקש להודיע, שאני מברך על יוזמתו של שר המשטרה מר משה שחל, שישב עם נציגים מהכפר אקרית וניסה להגיע אתם להסכמה כלשהי.

האשם מחאמיד: אני מברך על היוזמה, אך אני מבקש לעצור את האולטימטום שניתן לתושבי רמיה, לפנות את בתיהם ואת אדמותיהם.

האשם מחאמיד: ובעיית 40 הכפרים, מה השתנה לגביה?

האשם מחאמיד: הם עדיין חיים בפחד ובלי שירותים מינימליים של חינוך, מים, בריאות ומה לא.

האשם מחאמיד: אדוני ראש הממשלה, או נציגי הממשלה, אם ישנם פה – הם אינם – חייבים לזכור שיש משמעות מיוחדת לכישלון הליכוד בבחירות האחרונות ולעליית מפלגת העבודה לשלטון.

האשם מחאמיד: פירוש הדבר הוא, שהעם מאס בלאווים השונים, שהעם מאס בסרבנות, שהוא מאס במדיניות הליכוד בכלל.

האשם מחאמיד: העם נתן לכם אופציה להוות אלטרנטיבה, לפטור אותו מהכיבוש המשחית את הכלכלה והחברה בישראל.

האשם מחאמיד: העם ציפה לשינוי מהותי בסולם העדיפויות.

האשם מחאמיד: נכון שהממשלה הזו קיימת רק כמאה ימים, זמן קצר, אך הכיוון, אם יימשך כך, אינו כיוון של שינוי חיובי.

האשם מחאמיד: דרך אגב, וזה מה שחשוב, אדוני היושב-ראש, גם הדמוקרטיה בארץ אינה במצב אידיאלי.

האשם מחאמיד: אנחנו חלק מהבלוק החוסם, עמדתנו ידועה, כי איננו רוצים שיותר גרועים ישתלטו על המדינה.

האשם מחאמיד: ואתם במפלגת העבודה, ובעיקר בקואליציה, נשמעים כמבוישים ומתנהגים כמתנצלים על שחברי כנסת ערבים תומכים בקואליציה שלכם, ולו מבחוץ.

האשם מחאמיד: ראש הממשלה ושריו מצהירים שאינם יכולים לסמוך על הקול הערבי, והכוונה, כמובן, לחד"ש ולמד"ע.

האשם מחאמיד: מתברר שפורמלית מותר לערבים לבחור, אך נבחריהם אינם יכולים להוות משקל כלשהו בקביעת מדיניות וממשל.

האשם מחאמיד: אני שואל: מדוע ראש הממשלה ושריו מעדיפים לגשת למעון הנשיא ולהתפטר מאשר לסמוך על קולותיהם של חברי כנסת מהשמאל וחברי כנסת ערבים?

האשם מחאמיד: איזה מין דמוקרטיה היא זו, שפוסלת נבחרי ציבור בשל מוצאם?

האשם מחאמיד: אם זה ההיגיון, אדוני היושב-ראש, הרי 56 חברי כנסת הם מהעבודה וממרצ, מול 59 של הימין, ולפי אותה אנלוגיה, לא מגיע למפלגת העבודה להשתלט על המדינה הזאת.

האשם מחאמיד: וליתר דיוק, אם מביאים בחשבון שרוצים רק יהודים בקואליציה, תוציא שלושה חברי כנסת ממפלגת העבודה וממרצ, ואז יש לנו רק 53 חברי כנסת מול 59 לליכוד בשביל להרכיב ממשלה – אם ההיגיון הוא כזה.

דב שילנסקי: מהליכוד אין פה איש.

דב שילנסקי: מה אתה עושה?

האשם מחאמיד: זו לא אשמתי שהם אינם פה.

רחבעם זאבי: החשבון לא נכון.

האשם מחאמיד: ההיגיון הוא נכון.

רחבעם זאבי: ההיגיון נכון, החשבון לא נכון, כי יש ערבים גם במרצ וגם במפלגת העבודה.

האשם מחאמיד: אני ספרתי אותם, אתה לא הקשבת.

האשם מחאמיד: אמרתי שאם אתה מוציא שלושה מהם – – –

רחבעם זאבי: אז איפה המסקנה שלך?

האשם מחאמיד: המסקנה שלי היא, שהצהרותיה של מפלגת העבודה היום הן לא דמוקרטיות, סותרות כל דמוקרטיה, והן גזעניות, אם זה מה שאתה רוצה לשמוע.

רחבעם זאבי: למה אתה משתף אתה פעולה?

רחבעם זאבי: תעזוב אותה.

האשם מחאמיד: אתה בוודאי לא תגן על הדמוקרטיה בארץ.

האשם מחאמיד: אתה לא הכתובת לעמוד נגד גזענים.

האשם מחאמיד: אתה לא יכול להיות כזה.

האשם מחאמיד: אתה לא יכול להיות במקרה הזה – – –

רחבעם זאבי: בעצמך אמרת שהם גזענים.

רחבעם זאבי: עזוב אותם.

האשם מחאמיד: א.

האשם מחאמיד: אני לא חלק מהקואליציה; ב.

האשם מחאמיד: יש גרועים מהם, אתה יודע.

האשם מחאמיד: אני לא אלך לגרוע יותר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מפלגת העבודה חיה בסתירות רבות שהיא חייבת לפתור, בין תפיסותיו הישנות של ראש הממשלה, שלא השתנו, לבין הצהרותיו.

האשם מחאמיד: לכן, במקום לעסוק בעניינים רציניים, בתהליך השלום ובבעיות התעסוקה, בצורה אחראית ועניינית, מפלגותיה של הקואליציה עסוקות בעניינים שוליים, בקטנות ובעניינים ילדותיים, אשר עיקר תכליתם – הטיית דעת הקהל והסבתה לענייני מזונה של הגברת אלוני, כן אמרה או לא אמרה את מה שנטען שאמרה, איך נברא העולם ובכמה ימים.

האשם מחאמיד: דנים בבריאת העולם במקום לדון בחייהם של מאות אלפי ישראלים הסובלים וסופרים את הימים של הממשלה הזאת.

האשם מחאמיד: לדעתי, אדוני היושב-ראש, הוויכוח, יותר משהוא בין ש"ס למרצ הוא בין מדיניות הליכוד לבין מדיניות אחרת, ויכוח בין מדיניות קפואה לשינוי ולתפנית.

האשם מחאמיד: הוויכוח הוא בסתירות במדיניות של הממשלה ושל העומד בראשה.

האשם מחאמיד: הוויכוח בסיכומו של דבר ובעיקרו הוא בין יצחק רבין ליצחק רבין עצמו, והוא צריך להחליט מה הוא רוצה בדיוק ולאן פניו מועדות.

האשם מחאמיד: תודה רבה, אדוני.

דב שילנסקי: תודה רבה גם לך.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – לחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, ראשית אני מוחה וחוזר ומוחה על כך, שבדיון הזה אין נוכחות ואין נציגות של הממשלה.

קריאות: – – –

רחבעם זאבי: אומנם ברגע זה נכנסה השרה שולמית אלוני, אבל לאורך הדיון היא לא ישבה כאן, ולא ישבו כאן – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת זאבי, פעם אחת נשמעה מחאה, ומייד לאחר שהיא נשמעה נכנס השר עוזי ברעם.

דב שילנסקי: עכשיו, אחרי מחאתך, נכנסה חברת הכנסת השרה שולמית אלוני.

רחבעם זאבי: ראשית, תנחומים בכאב לצה"ל ולמשפחות השכולות על אובדן יקיריהם.

רחבעם זאבי: לפני מאה ימים הוקמה ממשלה חדשה בישראל, שהבטיחה לנו שינויים בסדר העדיפויות הלאומי.

רחבעם זאבי: ראש הממשלה הבטיח ממשלה קומפקטית, מינוי שרים על-פי כישוריהם, מנהיגות החלטית, ביטחון אישי, הקטנת האבטלה, קליטת העלייה, ועוד ועוד.

רחבעם זאבי: הממשלה הבטיחה, ראש הממשלה הבטיח, אבל שום דבר מהנושאים האלה לא הוגשם.

רחבעם זאבי: קמה ממשלה גדולה ונפוחה עם 17 שרים ו-11 סגני שרים, שנבחרו על-פי קשרונם ולא על-פי כשרונם.

רחבעם זאבי: השרים מדליפים ומדברים ומצהירים בנושאים מדיניים וביטחוניים, שרת החינוך מגלה בקיאות מפוקפקת באשר לזכותנו ההיסטורית על רמת-הגולן, שר הבריאות נהיה למומחה באינתיפאדה והכריז שהיא דועכת, וכן הלאה.

רחבעם זאבי: אבל האינתיפאדה נמשכת, ואנחנו ממשיכים לקבור את מתינו.

רחבעם זאבי: מיום שקמה הממשלה הזאת נפלו עשרה אזרחים וחיילים ישראלים באינתיפאדה, וזה לא כולל את החללים בגבולות ובדרום-לבנון.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת רן כהן אמר, שנפלו רק שבעה, גם דובר הממשלה נתן את המספר הכולל של חללי האינתיפאדה לפני כמה ימים, וגם שם הוא הפחית כ-20 חללים.

רחבעם זאבי: למען הפרוטוקול אני אמנה את שמותיהם של החללים שלנו באינתיפאדה מיום שממשלת רבין-דראושה-זיאד-צוקר ודומיהם נטלו את השלטון: אברהם קינסטלר, השם ינקום דמו; אבי דאדי, השם ינקום דמו; בכור חג'אג', השם ינקום דמו; אליהו אברהם, השם ינקום דמו; בוריס אושרוב, השם ינקום דמו; החייל אבינועם פרץ, השם ינקום דמו; אמציה בן-חיים, השם ינקום דמו; שמעון אברהם, השם ינקום דמו; יהודית אוסטרן, השם ינקום דמה; ואחרון, אני מקווה שבאמת הוא יהיה אחרון, שמואל גרש, השם ינקום דמו.

רחבעם זאבי: המספר הוא עשרה.

רחבעם זאבי: לא יודעים לספור; לא מדייקים בזה כפי שלא מדייקים בדברים אחרים.

רחבעם זאבי: אומרים: מגיעים לממשלה ימי חסד.

רחבעם זאבי: מה שראש הממשלה רבין לא למד מאז דצמבר 1987, כשפרצה האינתיפאדה, ועד היום, הוא כבר לא ילמד.

רחבעם זאבי: מי שמחלק מחוות לערבים כדי ליצור אצלם רצון טוב – איננו מבין בערבים.

רחבעם זאבי: הערבים מפרשים את מחוות רבין כחולשה וכפחד.

רחבעם זאבי: אמרו לנו שאת האינתיפאדה אי-אפשר לדכא באמצעים צבאיים, וכי היא תיפתר בהסדר מדיני.

רחבעם זאבי: הנה הולך התהליך המדיני, שנקרא בטעות ובשקר "תהליך השלום", ואף-על-פי-כן האינתיפאדה נמשכת.

רחבעם זאבי: אומרים לנו שהפיגועים נעשים בידי מחנה הסירוב הערבי, שרוצה לטרפד את התהליך המדיני.

רחבעם זאבי: ראשית, זה לא נכון.

רחבעם זאבי: גם ארגוני אש"ף מבצעים פעולות.

רחבעם זאבי: שנית, תמיד יהיו כאלה שירצו לטרפד וירצו את "שחרורה המלא של פלשתין", כפי שכתוב באמנה הפלשתינית, והם ימשיכו בטרור, ברצח ובמהומות.

רחבעם זאבי: מה יהיה אחרי שתקימו את האוטונומיה ויימשך הטרור?

רחבעם זאבי: תקימו אז את המדינה הפלשתינית?

רחבעם זאבי: וגם אחר כך יימשך הטרור, כי מי שהצליח לעקור אותנו באמצעים כאלה מרמאללה ומחברון, ישוב וישתמש בהם כדי לקבל גם את רמלה ולוד, וכך הלאה עד "הקו הכחול" של הים התיכון.

רחבעם זאבי: ככל שהממשלה מגלה חולשה נוספת, גדלה חוצפתם של אנשי הטרור הפלשתיני וגובר תאבונם.

רחבעם זאבי: אמש ראינו כי המחבלים בעזה אינם עוד רעולי פנים.

רחבעם זאבי: הם הישירו מבט למצלמות והם צוחקים עלינו.

רחבעם זאבי: בתחילת האינתיפאדה הזהיר שר הביטחון רבין, שאם הם יפנו, חלילה, לשימוש בנשק חם – הם יטופלו בצורה כואבת.

רחבעם זאבי: אבל הגענו לכך שיורים עלינו, על אזרחים ועל חיילים, ואפילו בשעות היום, ואזהרתו של רבין נשכחה מלב.

רחבעם זאבי: ערב הבחירות הצהיר רבין אמונים והבטחות לאחיזתנו בגולן.

רחבעם זאבי: אחר כך באה הערה על נסיגה של סנטימטרים, שהפכו קילומטרים, שהפכו פינוי יישובים, שהגיעו להצהרה של פרופסור רבינוביץ באוזני ראש המשלחת הסורית על אפשרות נסיגה מכל הגולן – ראו את עיתון "דבר" מאתמול, ונדמה לי ש"דבר" איננו ביטאון של "ישראל אחת".

קריאה: הוכחש.

רחבעם זאבי: הוכחש, עיתון "דבר" נאמן עלי מזמן שערך אותו ברל כצנלסון.

רחבעם זאבי: הסורים תומכים ב"חיזבאללה" ומעודדים אותו לבצע פיגועים, ואנחנו ממשיכים לשבת אתם.

רחבעם זאבי: הפלשתינים דוקרים ויורים ושורפים, ואנחנו ממשיכים לשבת אתם.

רחבעם זאבי: עולים חדשים וחיילים משוחררים מקבלים דמי אבטלה משחיתים, ואנחנו מעסיקים 140,000 פלשתינים.

רחבעם זאבי: מתיישבים יהודים ביש"ע נתונים להתקפות ולמשיסה בידי פורעים ערבים, ואנחנו מטפלים במפעלי פיתוח ומים עבור הפלשתינים.

רחבעם זאבי: המועמדים לנשיאות בארצות-הברית מתחרים ביניהם על הבטחות וטובות לישראל, ואנחנו נצמדים למדיניות האנטי-ציונית של הנשיא בוש מימי הזוהר שלו.

רחבעם זאבי: מדינת ישראל וצבאה נמצאים במלחמה, אבל יש לנו שר ביטחון במשרה חלקית והוא עסוק בקואליציה, בתקציב, בתהליך המדיני ובבחירת מזכ"ל למפלגתו.

רחבעם זאבי: הממשלה עומדת לאבד שליטה על המגזר היהודי.

רחבעם זאבי: זאת לא תהיה מחתרת אלא התקוממות עממית, אינתיפאדה יהודית.

רחבעם זאבי: אם אנחנו רוצים להימנע מכך, וצריך להימנע מכך, הממשלה חייבת לצוות את זרועות הביטחון לעשות את העבודה.

רחבעם זאבי: אם זה לא ייעשה מייד, נעמוד בפני התפרצות הזעם של היהודים אחרי חמש שנים של התאפקות.

רחבעם זאבי: ייעודו של צה"ל להגן על המדינה היהודית ועל תושביה ולא להילחם בהם, להצר את צעדיהם, לייבש אותם ולהפקיר אותם.

רחבעם זאבי: אנחנו קוראים לממשלה להפסיק את המשא-ומתן עם הסורים כל עוד הם תומכים בטרור; להפסיק את המשא-ומתן עם נציגי אש"ף המנוהלים בשלט-רחוק מתוניס; לצוות את זרועות הביטחון למלחמה תקיפה ובלתי מתפשרת באינתיפאדה ובטרור; להמשיך את בניית המפעל הציוני בכל ארץ-ישראל; לבנות בתים ביש"ע ולסלול כבישים.

רחבעם זאבי: ספק הוא אם ממשלת רבין-זיאד-דראושה תצלח לכך, אבל אין לנו מדינה אחרת.

רחבעם זאבי: תודה.

דב שילנסקי: תודה רבה לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, ואחריו – לחברת הכנסת מאשה לובלסקי.

דב שילנסקי: אני רוצה להבהיר, שאינני נוקט את הביטוי "סגן שר" או "סגנית שר", היות שגם סגני שר, כאשר מופיעים במסגרת כמו זאת של היום, מופיעים כחברי הכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להביע צער על כל דם שנשפך, דם יהודי או ערבי.

עבד-אלוהב דראושה: בנושא הזה לא צריך להבדיל בין דם לדם.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת דראושה, מאחר שביום האחרון מדובר בדם יהודי, מותר לך להגיד את הדברים בצורה ברורה.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר בצורה ברורה.

אלי גולדשמידט: אתה יכול להגיד את הדברים בצורה שונה, ואתה יודע למה אני מתכוון.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר את הדברים, חבל על כל דם יהודי או דם ערבי.

עבד-אלוהב דראושה: בימים הללו, כשנפלו קורבנות יהודים, אני מביע צער על הקורבנות היהודים בדיוק כפי שאני עושה לגבי קורבנות ערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מבדיל בין דם לדם.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שמי שמבדיל בין דם לדם לא יכול להטיף לאחרים לא לאומיות, לא אנושיות ולא דברי שלום.

עבד-אלוהב דראושה: הקורבנות חייבים להזעיק את כולנו כדי לחפש את העתיד ולקדם את תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: לא די להביע צער, צריך להתחיל לפעול בצורה כנה ואמיתית לקידום תהליך השלום באזור.

עבד-אלוהב דראושה: צריך להגיע להסדר שלום שישים קץ לשפיכות הדמים ולקורבנות, שכולנו מביעים צער עליהם.

עבד-אלוהב דראושה: אני מאמין שהאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל יכולה למלא תפקיד חשוב כגשר לשלום בין מדינת ישראל ובין העם הפלשתיני והעולם הערבי כולו.

עבד-אלוהב דראושה: אני מאמין שהאוכלוסייה הערבית יכולה למלא את התפקיד הזה, כיוון שמצד אחד אנחנו אזרחי המדינה שרוצים בטובתה, ומצד שני אנחנו חלק מהעם הפלשתיני ומהעולם הערבי, אנחנו רוצים בטובת המדינה שלנו, מדינת ישראל, ובטובת העם שלנו, העם הפלשתיני והאומה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אני מדבר בכנות ואני חושב שחברי הכנסת הערבים כולם, כחלק ממחנה השלום בישראל, כאשר אנחנו פועלים לקידום תהליך השלום אנחנו ממלאים את החובה המוטלת עלינו כאזרחים וכבני-אדם.

עבד-אלוהב דראושה: עכשיו אני רוצה להתייחס לנסיעה שלנו לתוניס.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת טלב אלסאנע ואני נסענו למפגש עם מנהיגי אש"ף בתוניס, והמגמה שלנו היתה לקדם את תהליך השלום, ליצור דינמיקה שתאפשר התקדמות אמיתית בתהליך השלום ולחזק את המגמה החיובית של התמתנות במחנה הפלשתיני.

עבד-אלוהב דראושה: במיוחד כיום, כאשר יש מאבק קשה בין מחנה הסירוב הפלשתיני הדורש להפסיק את המשא-ומתן ולהמשיך רק בסירוב, להמשיך בשפיכות הדמים, ובין הצד השני, הרוב פלשתיני, שלשמחתי הוא מונהג היום על-ידי מנהיג אש"ף יאסר ערפאת וחבריו, שאומרים כן להמשך המשא-ומתן, כן להמשך המאמצים לשים קץ למצב הלוחמה באזור ולהגיע לפשרה, להגיע לפתרון שיבטיח את זכויות שני העמים, הישראלי והפלשתיני.

עבד-אלוהב דראושה: שמעתי את הדברים הללו לא רק מפי ערפאת, שמעתי אותם גם ממנהיגים אחרים באש"ף.

עבד-אלוהב דראושה: היה מאבק קשה במועצה המרכזית הפלשתינית האחרונה, כאשר אנשי "החזית העממית" של חבש ואנשי "החזית הדמוקרטית" של חוואתמה דרשו בצורה תקיפה ביותר להפסיק את המשא-ומתן ולחזור הביתה.

שאול יהלום: זה מצדיק עבירה על החוק?

עבד-אלוהב דראושה: הרוב הגדול של המועצה המרכזית הפלשתינית דחה את עמדת הסירוב הפלשתיני ואישר את המשך המשא-ומתן והמאמצים להגיע להסדר שלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני מקווה שזה יתרחש גם כאן בכנסת, כי גם כאן יש סירוב.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו שמענו את הזעקנים של הליכוד, שמענו את הדובר של מולדת ואת הדובר של מפד"ל, שגם הם זועקים ודורשים מהממשלה לחזור הביתה ולהפסיק את תהליך השלום ולעסוק רק בעניינים של מאבק זה או אחר.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שצריך להביס גם את מחנה הסירוב בכנסת, כפי שמחנה הסירוב הפלשתיני הובס בתוך המועצה המרכזית הפלשתינית.

שאול יהלום: למה עברת על החוק?

עבד-אלוהב דראושה: נסענו כדי לקדם את תהליך השלום וחזרנו עם מסר ברור: יד מושטת לשלום, שצריך להפגיש אותה עם יד ישראלית המושטת לשלום.

עבד-אלוהב דראושה: ערפאת הביע נכונות לפגוש את ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בכל מקום ובכל עת, בלי תנאים מוקדמים.

עבד-אלוהב דראושה: הרי כל הזמן זעקו כולם במדינה ואמרו: אנחנו רוצים לדבר עם מנהיגים ערבים, רוצים לדבר עם הפלשתינים.

שאול יהלום: לא עם רוצחים.

עבד-אלוהב דראושה: והנה בא המנהיג של הפלשתינים, המוכר כסמל למאבקם, כנשיא שלהם – – –

רענן כהן: מי קבע שהוא המנהיג של הפלשתינים?

עבד-אלוהב דראושה: הפלשתינים מכירים בערפאת כמנהיג שלהם, הוא מוכר על-ידי כל הזרמים.

עבד-אלוהב דראושה: הם מכירים בו והעולם כולו מכיר בו.

עבד-אלוהב דראושה: אל ננהג כבת-יענה ונטמון את הראש בחול.

עבד-אלוהב דראושה: ערפאת אומר שהוא מוכן לשאת-ולתת עם ישראל כדי להגיע להסכם שלום, שלום אמת שיבטיח את הזכויות של שני העמים.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אומר לעם בישראל, שהכוונות הן אמיתיות וכנות והשאיפה של העם הפלשתיני היא להגיע להסדר של שלום אמת.

עבד-אלוהב דראושה: מה רע במסר הזה?

עבד-אלוהב דראושה: על מה אתם נזעקים?

שאול יהלום: למה הוא רוצח חפים מפשע?

עבד-אלוהב דראושה: פגשנו לשיחה ארוכה את שר החוץ התוניסי חביב בן יחיא ואת המנכ"ל שלו.

עבד-אלוהב דראושה: זאת היתה פגישה ראשונה מסוגה עם שר חוץ במדינה ערבית שאיננה מקיימת יחסים עם ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: בשיחה הוא אמר לנו והכריז בשם הנשיא זיר אל-עדים בן-עלי, שתוניסיה מוכנה לארח כל מפגש ישראלי-פלשתיני, שתוניסיה מוכנה להיות מרכז לפעילות השלום.

עבד-אלוהב דראושה: הוא הציע שתוניס תהיה מרכז גם לוועדת הפליטים הבילטרלית.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר שהם כבר החלו במגעים עם האומות המאוחדות, עם המעצמות הגדולות וגם עם קנדה ובלגיה, כדי שהכנס הבא של ועדת הפליטים בשיחות הבילטרליות יתקיים בתוניסיה.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר: אני מבטיח שמשלחת ישראל תתארח כאן בתוניסיה ככל המשלחות ותתקבל במלוא הכבוד הדרוש.

עבד-אלוהב דראושה: מה טוב יותר ממסר כזה?

עבד-אלוהב דראושה: זה מסר לשלום מהעולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המצב בעולם הערבי היום הוא, שהפלשתינים ואש"ף בראשם מכירים בזכות הקיום של מדינת ישראל, מקבלים את ההחלטות 242 ו-338, מחויבים להן.

עבד-אלוהב דראושה: העולם הערבי כולו מקבל את ישראל כעובדה קיימת.

עבד-אלוהב דראושה: זאת ההזדמנות האמיתית להגיע להסדר שלום, שלום שיחסוך דם וימנע קורבנות ופצועים, ימנע את המשך שפיכות הדמים.

עבד-אלוהב דראושה: מה רע בכך?

עבד-אלוהב דראושה: על מה אתם נזעקים?

עבד-אלוהב דראושה: הסרת החסינות של דראושה תפתור את הבעיות של מדינת ישראל?

עבד-אלוהב דראושה: הרי יש חסינות מהותית לחברי הכנסת, שניתנה להם על-ידי החוק כדי לפעול לקידום מטרות כאלה, מטרות של שלום.

עבד-אלוהב דראושה: אתם מפחדים מהשלום?

עבד-אלוהב דראושה: על מה אתם נזעקים?

עבד-אלוהב דראושה: אני יודע שאתם רוצים לנצל את המפגש הזה כדי לנגח את הממשלה.

עבד-אלוהב דראושה: אתם רוצים לנגח את רבין יותר מאשר את דראושה, לכן אתם משתמשים בדראושה.

עבד-אלוהב דראושה: הרי אני נפגשתי עם ערפאת כאשר שמיר היה ראש הממשלה, למה לא ביקשתם אז להסיר את החסינות שלי?

עבד-אלוהב דראושה: הרי רבים נפגשו עם ערפאת ועם אחרים כאשר שמיר היה בשלטון, כאשר הליכוד היה בשלטון.

עבד-אלוהב דראושה: למה לא קמתם, הצדיקים הגדולים, חברי הכנסת לימור לבנת וצחי הנגבי, למה לא קמתם, הזעקנים הגדולים, ואמרתם שאתם רוצים להגיש הצעה להסרת החסינות של דראושה או אחרים?

עבד-אלוהב דראושה: למה לא עשיתם זאת אז?

דב שילנסקי: סליחה, למען ההגינות אני רוצה לציין שחברת הכנסת לימור לבנת לא היתה אז חברת כנסת.

עבד-אלוהב דראושה: אני מדבר על סיעת הליכוד.

עבד-אלוהב דראושה: חברת הכנסת לימור לבנת לא היתה אז בכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: אני יודע שהיא חברת כנסת חדשה.

דב שילנסקי: היות שדיברת אישית והזכרת שם, אני מתקן.

גדעון שגיא: היושב-ראש טוען שאילו היתה בכנסת הקודמת גם אז היתה זועקת.

דב שילנסקי: זאת לא אמרתי.

דב שילנסקי: למען ההגינות, כשיש עניין פרסונלי, תיקנתי והפניתי את תשומת לבו של הנואם, והוא תיקן את דבריו.

דב שילנסקי: בעניינים פרסונליים צריך להיות זהירים מאוד.

עבד-אלוהב דראושה: לקחת את העניינים ברצינות ולהגיש הצעה להסרת חסינות של ארבעה חברי כנסת, אני חושב שזה לא רציני מצד סיעת הליכוד כסיעה גדולה, לא מצד הכנסת וגם לא מבחינת אושיות הדמוקרטיה והערכים הדמוקרטיים.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, אני רואה שחברו כאן יחד הסירוב הישראלי והסירוב הפלשתיני, ולכן זה מחייב את מחנה השלום כולו – הישראלי והפלשתיני, הערבי והיהודי – לפעול ביחד כדי להמשיך את תהליך השלום, כי זה בנפשנו, זה העתיד שלנו ושל הילדים שלנו.

עבד-אלוהב דראושה: מי שלא מאמין בזאת, אני חושב שהוא עושה עוול לכולנו.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר זאת כהורה, כאדם, כחבר כנסת.

עבד-אלוהב דראושה: עלינו לפעול כולנו במרץ ובאמונה, כדי להמשיך את תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מרוצה מכל מה שעשתה הממשלה במשך מאה ימי החסד שלה, אבל הממשלה הזו באה וחרתה על דגלה ססמאות של שוויון, צדק חברתי ושלום צודק.

עבד-אלוהב דראושה: אני מקווה, אף שיש לי הרבה טענות לגבי תפקודה עד היום, שהממשלה הזו אכן תפעל לקידום המטרות הללו.

עבד-אלוהב דראושה: כל עוד נרגיש שהממשלה הזו אכן פועלת בכיוון הזה, ניתן לה את התמיכה.

עבד-אלוהב דראושה: אנו לא רוצים כיסאות ותיקים וגם לא קידום אינטרסים אישיים.

עבד-אלוהב דראושה: אנו רוצים את קידום תהליך השלום וצדק חברתי לכל האוכלוסייה במדינה.

עבד-אלוהב דראושה: אנו רוצים שוויון מלא לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

דב שילנסקי: תודה רבה לך.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחברת הכנסת מאשה לובלסקי, ואחריה – לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

מאשה לובלסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זהו באמת יום קשה, יום קשה למשפחות הנופלים, לחיילים, למפקדים, למשפחת השכול, לצה"ל, אבל זהו גם היום שמחייב אותנו לשאול, מה אומרים.

מאשה לובלסקי: אני יושבת ומקשיבה לדוברים מהאופוזיציה, ואני שואלת את עצמי: מה הם אומרים, מה הם מציעים לנו, מה אנו צריכים לומר – נקצין, נהיה יותר קיצוניים, נרדוף, נשנא, ננקום, נרבה שנאה?

מאשה לובלסקי: מה נגיד להורים השכולים, מה נגיד לאחים ולאחיות שנותרו, מה נגיד לחברות ולחברים?

מאשה לובלסקי: אפסה תקווה, יש רק קיצונים בשני העמים.

מאשה לובלסקי: ברור שהממשלה הזו חייבת להילחם בטרור בכל הכוח.

מאשה לובלסקי: ברור שהממשלה חייבת להבטיח את שלום אזרחיה, אבל האם תוך כדי כך נהרוג גם את המשא-ומתן לשלום?

מאשה לובלסקי: גם מי ששר "העיקר לא לפחד כלל" צריך להיות אמיץ, ולעשות הכול כדי לדחוף את עגלת השלום, העמוסה ממילא בכל-כך הרבה ספקנים וספקנות.

מאשה לובלסקי: אנו צריכים לומר חד-משמעית, להאמין בכך ולבטוח בכך, שהממשלה הזו לא תפקיר את רמת-הגולן ואת מתיישבי רמת-הגולן, הממשלה הזו לא תנטוש את רמת-הגולן – וראש הממשלה אף אמר זאת – אבל הממשלה הזאת חייבת לברר נכוחה לאן פניה של סוריה מועדות, ורק בעקבות כך לקבל את החלטותיה.

מאשה לובלסקי: זו גם הממשלה שצריכה לחזק את ירושלים, וזה לא נעשה בעבר.

מאשה לובלסקי: זה לא נעשה די על-ידי הממשלות הקודמות, ואת ירושלים צריך לחזק גם במסגרת תקציב המדינה שיוגש, בבנייה, בפיתוח, בתשתית, ביצירת מקומות עבודה, בחיזוק הסובלנות.

מאשה לובלסקי: המבחן האמיתי של הממשלה הזו הוא בהבנת גורם הזמן, והמחדל האמיתי של הממשלה הקודמת, בין השאר, הוא בבזבוז זמן יקר.

מאשה לובלסקי: מה אמרו לנו היום נציגי האופוזיציה?

מאשה לובלסקי: היום נהרגו, אתמול נהרגו, בואו נחכה שבוע ימים.

מאשה לובלסקי: האם זה משחק כדורגל?

מאשה לובלסקי: האם אפשר לעשות פסק זמן, או שמדובר כאן בדיני נפשות ובחיי אדם?

מאשה לובלסקי: חס וחלילה שסדר העדיפויות הלאומי יהפוך הלצה, וחס וחלילה שיתקבל כמליצה.

מאשה לובלסקי: תמיד אפשר לדרוש ולתבוע יותר, אבל האם אפשר להתעלם ממה שהחליטה הממשלה רק לפני זמן קצר, בעת אישור תקציב המדינה?

מאשה לובלסקי: הממשלה החליטה על מערכת של השקעות בתשתיות, בשיווק תיירות ובתוספת שעות חינוך.

מאשה לובלסקי: הממשלה החליטה על הפסקת הבנייה בשטחים ועל הקדמת פרויקטים לאומיים.

מאשה לובלסקי: ברור שצריך לחסל את נגע האבטלה, אך כיצד נעשה זאת?

מאשה לובלסקי: דיבר כאן יושב-ראש סיעת הליכוד, חבר הכנסת משה קצב.

מאשה לובלסקי: האם הוא רוצה להחזיר אותנו ל"ימי ארידור העליזים", לאינפלציה של מאות אחוזים?

מאשה לובלסקי: האם הוא הציע לנו משהו?

מאשה לובלסקי: הרי אין לנו ברירה אלא להשקיע בתשתיות, גם אם זה ייקח עוד כמה חודשים או אפילו שנה-שנתיים.

מאשה לובלסקי: רק זה ייתן סיכוי לתעשייה, לצמיחה כלכלית גדולה יותר, לפריצת שווקים בארצות נוספות.

מאשה לובלסקי: האם אפשר להתעלם מן העובדה – גם כאשר מתווכחים מן האופוזיציה – שבתקציב שהממשלה החליטה עליו, והוא מוגש לכנסת, יש גידול של 26% בהשקעות בתשתית הכלכלית לעומת שנת 1992?

מאשה לובלסקי: האם כל זה הבל הבלים?

מאשה לובלסקי: האם את כל זה צריך למחוק?

מאשה לובלסקי: האם אפשר להתעלם מן העובדה, שיש גידול של מיליארד ש"ח בהשקעות כוללות?

מאשה לובלסקי: האם אפשר להתעלם מן העובדה, שנוספו עשרות אלפי שעות במערכת החינוך?

מאשה לובלסקי: האם מישהו מנציגי האופוזיציה בירך על העובדה הזו?

מאשה לובלסקי: כמה שנים היינו צריכים לדבר על תוספת שעות למערכת החינוך?

מאשה לובלסקי: האם מישהו יכול להתעלם מכך, שהיום ילדים נמצאים בבית-הספר עד השעה 13:00 לפחות?

מאשה לובלסקי: מדוע לא שמעתי בעניין זה את קולה של האופוזיציה, שהיא כה מצפונית, כביכול, בנושאים חברתיים?

מאשה לובלסקי: זה לא מספיק, צריך להוסיף עוד שעות, צריך לתבוע יותר.

מאשה לובלסקי: הממשלה הזו החליטה על תוספת של 2.6 מיליארדי ש"ח לעידוד המגזר העסקי; האם זה לא כלום, האם זה עניין של מה בכך?

מאשה לובלסקי: הממשלה הזו החליטה על תוספת של מאות אלפי שקלים לאוניברסיטאות; זה לא מספיק, אבל האם זה עניין של מה בכך?

מאשה לובלסקי: האם עשתה זאת הממשלה הקודמת?

מאשה לובלסקי: כולנו צריכים לדעת, והממשלה הזו מתחייבת בכך: אין תחליף לשלום, אין מצפון שיוכל לעמוד מול מובטלים מתבוססים בעוני, אין תירוץ שיצדיק קיפאון בעלייה, אבל אנחנו צריכים לזכור כי המדינה הזו נבנתה בעבודה, בהגנה ובסובלנות.

מאשה לובלסקי: המדינה הזו לא נבנתה על כיבוש, המדינה הזו לא נבנתה על בזבוז, המדינה הזו לא נבנתה על שנאה.

מאשה לובלסקי: אנו צריכים לקחת את עצמנו בידיים ולעשות הכול כדי שהגישה הערכית של הגנה ושל עבודה תצעיד אותנו לקראת שלום ולקראת צמצום ממדי האבטלה.

מאשה לובלסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה לחברת הכנסת מאשה לובלסקי.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת בנימין נתניהו, ואחריו – לחבר הכנסת חגי מירום.

קריאה: הוא לא פה.

דב שילנסקי: הוא פה.

דב שילנסקי: ראיתי קודם את חבר הכנסת חגי מירום.

דב שילנסקי: בכל אופן, אני ממליץ לחבריו להפנות את תשומת לבו לכך שקראתי את שמו, כי אם הוא לא יהיה הוא יפסיד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אתמול היה יום נורא לעם ישראל, ועם ישראל כולו לבו עם משפחות הנופלים והפצועים.

בנימין נתניהו: אבל היום הנורא הזה בא לאחר ימים נוראים, ימים נוראים אחרים תרתי משמע, כי בשבועות האחרונים אנחנו עדים להסלמה כבירה בהתקפות הרצח על חיילינו ועל אזרחינו ביהודה, בשומרון, בגוש-קטיף, בחבל-התענך, בעמק-יזרעאל, בערינו, בכפרינו ובתוך "הקו הירוק", ואתמול בהתקפה הרצחנית ליד גבולנו בלבנון.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אין זו רק מתקפת טרור על אזרחים, זו מלחמה.

בנימין נתניהו: והשאלה היא, כמובן, למה גוברות ההתקפות?

בנימין נתניהו: למה מסלים הטרור?

בנימין נתניהו: כי אי-אפשר להתחבא מאחורי העובדה שיש פה אסקלציה, יש פה הסלמה, שאיננה זכורה לנו שנים ארוכות.

בנימין נתניהו: ובכן, לפני הבחירות טענתם אתם, חברי הממשלה היום, שיש טרור כי אין התקדמות לשלום.

בנימין נתניהו: עכשיו אתם אומרים, שיש טרור כי יש התקדמות לשלום.

גדעון שגיא: את זה אתה אומר.

בנימין נתניהו: האמת היא, שההסלמה הכבירה של ההתקפות הרצחניות נגדנו בחודשים האחרונים איננה תוצאה של התקדמות או של אי-התקדמות לקראת השלום.

בנימין נתניהו: אני מוכרח להגיד לכם, שהמטרה של ה"חיזבאללה", או של אש"ף, או של "חמאס", או של ה"פתח" בתוך אש"ף, או של סוריה, המטרה כלפינו לא השתנתה.

בנימין נתניהו: המטרה הזאת היום היא כפי שהיתה – לעקור אותנו מכל נקודה בארץ הזאת.

בנימין נתניהו: ובכן, מה שמביא להגברת ההתקפות, לגידול הכביר של ההתקפות נגדנו, הם שלושה דברים שהממשלה הזאת משדרת ללא הרף, אני מוכרח להגיד, בבהירות מזהרת: חולשה, חולשה, ועוד הפעם חולשה.

בנימין נתניהו: מה אתם אומרים חדשות לבקרים?

בנימין נתניהו: אתם אומרים: אנו מוכנים לוויתורים, אנו מוכנים לנסיגה.

בנימין נתניהו: אתם לא רק אומרים את זה, אתם גם עושים את זה בכל מיני מחוות, בכל מיני מעשים, והערבים מפרשים זאת, ובצדק, שאתם מוכנים לכניעה, שאתם מוכנים להיכנע לדרישות הבסיסיות שלהם.

בנימין נתניהו: אני מאמין, שהחולשה הזאת נעוצה בעיוורון מוחלט לגבי המציאות סביבנו ובאמונה אווילית שהשתלטה עליכם, שלפיה פיסת נייר חתומה תפסיק את ההתקפות הללו.

בנימין נתניהו: החולשה הזאת, או נכון יותר חולשת הדעת הזאת – כי זה נובע מחולשת דעת, לא רק חולשה של עמידה, אלא חולשה של מחשבה – החולשה הזאת מפעפעת לכל תחום מתחומי חיינו.

בנימין נתניהו: אני לא חושב שיש תחום בחיינו הלאומיים שהיא לא באה בו לידי ביטוי.

בנימין נתניהו: במישור הביטחוני – שחררתם מרצחים פוטנציאליים, מרצחים בפועל, קרימינלים ופושעים בפועל, ובמקביל צמצמתם את כוחות צה"ל הפרוסים בשטח.

בנימין נתניהו: עכשיו, שוב, הערבים מפרשים זאת לא כדרככם אלא כדרכם; לא כביטוי של רצון טוב, אלא כביטוי של חולשה.

בנימין נתניהו: ומובן מאליו שהתוצאה שלה, מצד אחד, היא החלשת הביטחון, ומצד שני, רצון טוב כלפי הטרור.

בנימין נתניהו: מובן אליו שהתוצאה היא שהאינתיפאדה מתעוררת מחדש והטרור מסלים.

בנימין נתניהו: במישור המדיני – אני לא יכול לפתוח את הרדיו בבוקר בלי שאשמע דובר של הממשלה או מישהו מטעם המשלחת, אחת המשלחות, שמכריז ומבטיח ויתור ישראלי חדש.

בנימין נתניהו: כמובן, הצד הערבי איננו נדרש לעשות ויתורים, חס וחלילה; נתבע – ודאי שלא.

בנימין נתניהו: סוריה, למשל, יכולה פשוט לשבת ולחכות.

בנימין נתניהו: היא לא צריכה לעשות דבר.

בנימין נתניהו: היא יכולה לשבת ולחכות לוויתור הבא, והוא יבוא.

בנימין נתניהו: אבל למה לחכות בשקט?

בנימין נתניהו: – הרי אתם עצמכם אומרים שסוריה היא זו שבעצם מאפשרת את מתקפות ה"חיזבאללה".

בנימין נתניהו: ואכן, מול ממשלה חלשה כזאת, מול ממשלה נסחטת ולחיצה כזאת אפשר לשלוח את ה"חיזבאללה" שיהרגו בנו, שילחצו אותנו.

בנימין נתניהו: אפשר להוציא יותר.

עמנואל זיסמן: לא שלחו את ה"חיזבאללה" לפני ארבעה חודשים?

עמנואל זיסמן: לא שלחו את ה"חיזבאללה" בהיקף גדול ומלא?

בנימין נתניהו: לא בהיקף כזה.

עמנואל זיסמן: לא השתלטה סוריה על לבנון?

בנימין נתניהו: לא בהיקף כזה.

בנימין נתניהו: התקפות עלינו – לא בהיקף כזה.

עמנואל זיסמן: לרבות חיסולו של האו"ם?

בנימין נתניהו: אני אשאל אתכם, חברי הכנסת של המערך, מה אתם עושים – – –

עמנואל זיסמן: ההשתלטות הסורית על לבנון היתה בזמנכם.

בנימין נתניהו: מה אתם עושים מול הלחץ הזה?

עמנואל זיסמן: אתה לא עונה לי.

עמנואל זיסמן: פירוש הדבר שאתה אומר שמה שאני אומר הוא אמת.

בנימין נתניהו: התשובה היא, חבר הכנסת זיסמן – – –

עמנואל זיסמן: ההשתלטות הסורית על לבנון היתה דווקא בתקופת השלטון שלכם.

עמנואל זיסמן: כל ארגוני הטרור התפרקו מנשקם תחת שלטונכם?

בנימין נתניהו: שאלת ואענה לך.

דב שילנסקי: זו כבר קריאת ביניים ארוכה.

בנימין נתניהו: הוא שואל ואני אשמח לענות.

בנימין נתניהו: עובדה היא שהאינתיפאדה הצטמצמה תחת שלטון הליכוד; עובדה היא שההתקפות שהיו מגבול הצפון הצטמצמו בשנים האחרונות, תחת שלטון הליכוד; עובדה היא שיש הסלמה מזמן נבחרתם; והשאלה היא, מה אתם עושים מול הלחץ הזה?

בנימין נתניהו: מה אתם עושים?

בנימין נתניהו: עובדה היא שאני שומע – וזה הופיע בעיתון היום – שדובר אנונימי של הממשלה, מקור של משרד הביטחון, אומר ומאשר, שאכן שוב סוריה היא זו האחראית למתקפות ה"חיזבאללה", או למתקפות על חיילינו.

בנימין נתניהו: אז מה?

בנימין נתניהו: תקראו למשלחת לחזור להתייעצות?

בנימין נתניהו: – לא.

בנימין נתניהו: תתבעו את הפסקת הטרור מלבנון כתנאי להמשך השיחות?

בנימין נתניהו: – לא.

בנימין נתניהו: אולי תציעו, פשוט להציע – ועסקתי, כפי שאתם יודעים, בשיחות השלום – אולי תעלו את הדבר הזה לראש סדר הנושאים, ה-ITEMS, שזה יהיה ה-ITEM הראשון שדנים בו ולא דנים ב-ITEMS האחרים, בפריטים האחרים, עד שנדון בדבר הזה?

בנימין נתניהו: – לא, חס וחלילה, זה יפגע בשלום; חס וחלילה.

בנימין נתניהו: איך אמר יוסי ביילין, סגן שר החוץ של הממשלה הזאת?

בנימין נתניהו: איך הוא אמר?

בנימין נתניהו: הוא אמר: עוד לא היתה ממשלה נוחה כל כך לערבים; והוא צודק, כי עוד לא היתה ממשלה חלשה כל כך גם מבחינה מדינית וגם מבחינה ביטחונית.

בנימין נתניהו: יש, כמובן, המישור הכלכלי.

בנימין נתניהו: טוב, מה אנחנו רואים שם?

בנימין נתניהו: – חידלון מוחלט.

בנימין נתניהו: מה אתם עושים מול בעיות האבטלה והבעיות הכלכליות שאתם הרביתם לדבר בהן?

בנימין נתניהו: אחת מהשתיים: במערכת הבחירות אתם אמרתם שהבעיות האלה קיימות והן רציניות – או שלא אמרתם אמת או ששיקרתם, והבעיות אינן קיימות; או שהן קיימות ואתם אינכם עושים דבר משום שאתם אינכם עושים דבר.

בנימין נתניהו: לא הפרטתם את החברות הממשלתיות.

בנימין נתניהו: הבטחתם.

בנימין נתניהו: לא צמצמתם את הביורוקרטיה.

בנימין נתניהו: הבטחתם.

בנימין נתניהו: לא חיסלתם את המשק המפלגתי.

בנימין נתניהו: חיסלתם את המשק המפלגתי?

בנימין נתניהו: קופת-חולים – בלי עין רעה תופחת, קופתה של קופת-חולים תופחת.

בנימין נתניהו: וכמובן, מתוך זה יוצא שלא המשכתם את הרפורמה במערכת הבריאות, שהתחיל בה חבר הכנסת אהוד אולמרט.

בנימין נתניהו: להיפך, החזרתם אותנו אחורנית בכל אחד מהתחומים הללו ובתחומים אחרים.

בנימין נתניהו: אני שומע על עבודות דחק ואני שומע על העלאת מסים.

בנימין נתניהו: אתם מחזירים אותנו אחורה, למה שאתם רגילים, למה שאתם יודעים.

בנימין נתניהו: רק העולם השתנה קצת.

בנימין נתניהו: הוא השתנה.

בנימין נתניהו: המשק המפא"יניקי הזה כבר לא קיים בשום מקום.

בנימין נתניהו: הוא גם לא יהיה קיים כאן.

בנימין נתניהו: והוא יביא רק אבטלה, עוד אבטלה, ואכן זה מה שאנחנו מקבלים – עוד אבטלה.

בנימין נתניהו: ובכן, אדוני היושב-ראש, הנה הרקורד של הממשלה הזאת לאחר מאה ימים.

בנימין נתניהו: במישור הביטחוני – חולשה.

בנימין נתניהו: במישור המדיני – נסיגה.

בנימין נתניהו: במישור הכלכלי – אוזלת יד.

בנימין נתניהו: אילו ישב פה ראש הממשלה הייתי שואל אותו: בשביל זה הוא נבחר?

בנימין נתניהו: בשביל זה הוא ביקש את אמון הציבור?

בנימין נתניהו: והוא אומר היום: לא ניסוג מרמת-הגולן.

בנימין נתניהו: כלומר ניסוג ברמת-הגולן, אבל לא ניסוג מרמת-הגולן.

בנימין נתניהו: אני חושב, מה היה קורה אילו אמר ראש הממשלה לפני 101 ימים: ניסוג ברמת-הגולן?

בנימין נתניהו: סליחה, לפני 120 יום.

בנימין נתניהו: מה היה קורה אילו היו היום בחירות?

בנימין נתניהו: – כי אתם יודעים, היכולת של ראש הממשלה להרכיב קואליציה נבנתה מרוב זעום, רוב קטנטן, פחות מ-1% של האוכלוסייה; קולות בודדים.

בנימין נתניהו: למעשה, ראש הממשלה מכהן היום כראש ממשלה משום שהוא קיבל את מחצית קולותיהם של תושבי רמת-הגולן, שהאמינו לו כשהוא אמר: לא ניסוג, נקודה; לא נרד, נקודה; ואם ניסוג – סנטימטרים בודדים, ככלל אין על מה לדבר.

בנימין נתניהו: נחזק את היישובים, לא נרד מרמת-הגולן.

בנימין נתניהו: הם האמינו לו.

בנימין נתניהו: בגלל זה הוא היום ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: כלומר, הממשלה הזו נשענת, קיימת, מבוססת, מיוסדת על הולכת הציבור שולל.

בנימין נתניהו: ואולם יש לה עוד משענת אחת, והמשענת השנייה יצאה לפני רגע מהאולם הזה, כי המשענת השנייה היא הרוב החוסם, או הבלוק החוסם, והמשענת הזאת היא חמישה צירים של הבית הזה, המקבלים את הדרכתם, את הנחיותיהם, את פקודותיהם בעניין הזה מאש"ף, מתוניס.

קריאה: זה לא נכון.

בנימין נתניהו: זה נכון.

בנימין נתניהו: הם אפילו הולכים לשם.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: לא, הם לא מקבלים משם, הם רק אומרים: מה שאש"ף אומר מקובל עלינו.

בנימין נתניהו: אש"ף יגיד: ימינה – ימינה; אש"ף יגיד: שמאלה – שמאלה; אש"ף יגיד: למעלה – למעלה; אש"ף יגיד: למטה – למטה, אבל הם לא מקבלים הנחיות, חס וחלילה.

בנימין נתניהו: כלומר, שני יסודות לממשלה הזאת – הולכת שולל ואש"ף.

בנימין נתניהו: בלי אש"ף אין ממשלה; בהתייצבות נכוחה מול הציבור היא לא היתה נבחרת.

בנימין נתניהו: כלומר, עם התייצבות נכוחה, עם אמירת הדברים שהיא אומרת היום, בסך הכול כמה ימים אחרי הבחירות, היא לא היתה נבחרת.

בנימין נתניהו: ממשלה כזאת, אדוני היושב-ראש, ממשלה המשדרת חדשות לבקרים חולשה מדינית וביטחונית, ממשלה המבלבלת פיוס של רוצחים עם קידום השלום, ממשלה כזאת, שהוליכה שולל את הציבור, ממשלה כזאת אינה ראויה לאמון הבית הזה ואיננה ראויה לאמון העם.

בנימין נתניהו: אנחנו לא מגישים היום, אדוני היושב-ראש, הצעה, או הצבעה, על אי-אמון, אבל זה מטעמים ידועים של האופי המיוחד של היום הזה.

בנימין נתניהו: אבל ביום הבא, בשבוע הבא, ואם נצטרך – בשבועות הבאים, אנחנו גם נצביע וגם נבודד אותה בסוף, שהיא תעמוד על 61 הקולות, על הבלוק החוסם של אש"ף, ואנחנו ניתן לראש הממשלה, שישב כאן בדיונים הבאים, לעמוד בפני הציבור ולהגיד: על זה אני נשען – והוא ייפול, ואתם תיפלו והמדינה תקום.

דב שילנסקי: תודה לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – לחבר הכנסת יהושע מצא.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האזנתי ברוב קשב לנאומו הדרמטי של חברי, חבר הכנסת נתניהו.

חגי מירום: חבר הכנסת נתניהו, אחרי מאה יום, שאתם תעמדו פה ותציגו את הממשלה הזאת ככלי ריק ותטענו שהממשלה הזאת לא מסוגלת לשום דבר?

חגי מירום: אתם חושבים שמישהו מהציבור יתייחס אליכם ברצינות?

חגי מירום: אתם חדשים בשלטון?

חגי מירום: יש פה מישהו שברצינות חושב, שבמאה יום אפשר לתקן כל מה שאתם עשיתם במשך 15 שנה?

משה קצב: משהו, משהו.

חגי מירום: נדבר עוד רגע על משהו.

חגי מירום: יושב פה חבר הכנסת שמיר, שהיה ראש הממשלה, הוא יודע עד כמה התהליכים הם קשים.

דן תיכון: חבר הכנסת מירום, מותר להעיר?

חגי מירום: בבקשה, חבר הכנסת תיכון.

דן תיכון: חבר הכנסת מירום, אם אפשר לשנות משהו, אזי זה רק במסגרת מאה הימים, ואם לא עשיתם במסגרת מאה הימים הללו שום דבר חדש, אין לכם שום סיכוי.

חגי מירום: זו תיאוריה, שאין לה רגל אחת לעמוד עליה, חבר הכנסת תיכון.

קריאה: – – –

דב שילנסקי: רבותי, רשות הדיבור לחבר הכנסת חגי מירום.

דן תיכון: ולא לחינם במצע האחרון יש הצעות לביצוע במאה הימים הראשונים.

חגי מירום: שמעתיך, חבר הכנסת תיכון, ואנא – הרשה לי להמשיך.

חגי מירום: חבר הכנסת נתניהו, הממשלה הזו בעצם היתה צריכה לבחור באיזו משתי אפשרויות, מתוך שלוש, היא ממקדת את קווי הפעולה שלה.

חגי מירום: היא יכולה היתה ללכת על הנתיב המדיני, היא יכולה היתה ללכת על הנתיב הכלכלי-החברתי, והיא יכולה היתה ללכת על הנתיב של דת ופוליטיקה.

חגי מירום: בשלושתם רצינו לחולל מפנה, אבל ידענו שעל יסוד תוצאות הבחירות האחרונות אי-אפשר להגשים את שלושתם.

חגי מירום: ועל כן צירפנו – – –

בנימין נתניהו: בגלל קרבות שי"ן בשי"ן.

חגי מירום: חכה רגע אחד.

חגי מירום: מי שעוסק בקרבות שי"ן בשי"ן לא מסוגל לאסוף את המרכז שלו, אין לו מוסדות, ואתה יודע את זה.

חגי מירום: הוא לא הולך לפריימריס, אין לו מפלגה, לית דין ולית דיין בתוכו, ואתה תטיף לנו מוסר?

בנימין נתניהו: אל תתהלל.

חגי מירום: אני לא מתהלל, רק מתאר מצב.

קריאה: זה לא קרבות שי"ן בשי"ן, זה קרבות בי"ת בדל"ת.

חגי מירום: זה קרבות יו"ד ביו"ד, ומהגרועים ביותר שאפשר להעלות על הדעת, וככה אתם רוצים לחזור לשלטון?

חגי מירום: אבל נעזוב רגע את העניין המפלגתי ונחזור לעניין המדיני.

חגי מירום: חברי הכנסת, ביקשנו מש"ס להצטרף אלינו לא מפני שלא רצינו לחולל מפנה גם בתחום של דת ופוליטיקה, אלא מפני שחיפשנו את אלה, את הקומץ הזה, שמסוגל להשתתף אתנו ביחד בתהליך המדיני, אותו תהליך שאתם מכנים אותו כישלון, חולשה וכל כיוצא באלה, כי הרי אני יודע מה אתם הובלתם.

חגי מירום: הלכתם למדריד ואלוף הנציגים חבר הכנסת ביבי נתניהו ביחד עם אלופת הנציגות חנאן עשראווי עשו שם את תרגיל חייהם כלפי התקשורת, ושום דבר מהותי בהסכם השלום לא זז, כי לא יכול לזוז.

חגי מירום: ואמרנו את זה לעם.

חגי מירום: אמרנו לעם במפורש: אנחנו גורסים שלא יהיה שינוי בתהליך, אם לא נלך לנוסחה של פשרה טריטוריאלית, של שטחים תמורת שלום.

חגי מירום: חבר הכנסת שמיר מתקשה.

יצחק שמיר: לא, אני לא יכול – – –

חגי מירום: אני מבין ללבך.

חגי מירום: ואני רוצה לומר כאן במפורש: אנחנו הולכים לתהליך קשה מאוד, אנחנו הולכים אליו בחשש גדול.

חגי מירום: אין לנו ביטחון גדול כל כך שכל מה שאנחנו מנהלים עכשיו, אנחנו מנהלים עם מי שאפשר לבטוח בו.

חגי מירום: אנחנו לא מומחים לבחון כליות ולב של אויב, אבל אנחנו יודעים באיזה דם שילמנו את מחיר המלחמות עד עכשיו.

חגי מירום: ואנחנו רוצים לנסות את זה.

חגי מירום: ואי-אפשר להתייחס כאל זניח למצב שנמצא בוועדות הבילטרליות בוושינגטון.

חגי מירום: חבר הכנסת ביבי נתניהו, אתה יודע את זה, יש שם דיבור, לא יושבים שם במסדרון ולא יושבים שם סביב שולחן ולא מדברים.

חגי מירום: שם מדברים, ומדברים דיבור קשה מאוד.

חגי מירום: אני עוד לא אומר שהסורים הם ידיד גדול.

חגי מירום: גם רבין לא אומר.

גדעון פת: ונותנים – – –

חגי מירום: לא נותנים עוד שום דבר, חבר הכנסת פת.

חגי מירום: שימו לב לצלילים שיצאו מפיו של ראש הממשלה, לדעתי – אחראיים מאוד.

חגי מירום: הוא אמר להם: אני רוצה לדעת שני דברים.

חגי מירום: האחד – מהו שלום מלא, TOTAL PEACE.

חגי מירום: אני רוצה לדעת, האם זה גבולות פתוחים; אני רוצה לדעת, האם זה קשרים דיפלומטיים; אני רוצה לדעת, האם זה מסחר.

חגי מירום: מה, הוא נותן להם משהו בלי מחיר?

חגי מירום: והוא שואל אותם שאלה נוספת, לא קלה כלל: האם תהיו מוכנים לראות את התהליך עם הסורים במנותק מהתהליך עם הפלישתינים?

חגי מירום: ומי שחושב שזה נקרא כבר לתת מחר בבוקר לא מבין במדינאות.

חגי מירום: וחבר הכנסת ביבי נתניהו כן מבין במדינאות.

חגי מירום: ואתה יודע שהוא מניח לפניהם שני יסודות קשים מאוד מאוד.

חגי מירום: הם צריכים לשנות את האווירה בשטח, הם צריכים להיות מוכנים לדבר מרחיק לכת מאוד מאוד מבחינתם.

חגי מירום: והם צריכים לדעת, שאנו הולכים במנותק.

חגי מירום: חברי הכנסת, אנחנו עדיין כל כך רחוקים מפתרון עם הסורים, הרבה יותר מאשר מישהו פה מנסה להציג, שמחר בבוקר נותנים להם את זה.

חגי מירום: ורבין אמר דבר נוסף: אני רוצה שיהיה מפגש מנהיגים ברמה הגבוהה ביותר.

חגי מירום: אני אומר זאת גם לחברים בגולן, שאני מבקר אותם, כי אני עולה לגולן ואני יודע את ההרגשה בגולן, אני מכיר את ההתלבטות הגדולה – לא האם לטעת עץ אלא האם לשתול ציניה בגינה.

חגי מירום: אני יודע מה עובר עליהם כאשר הם נמצאים שם עכשיו, בתקופת הביניים, והם שליחים שלנו, רובם שליחים של מפלגת העבודה.

חגי מירום: יש שם יישוב אחד של בית"ר.

עוזי לנדאו: שניים.

עוזי לנדאו: כדאי שתדע.

עוזי לנדאו: אתה יכול לראות בהם שליחים של עם ישראל.

חגי מירום: שניים, בבקשה.

חגי מירום: אני רואה גם בהם שליחים.

חגי מירום: אני אומר לכם כאן, אנחנו אמרנו לשליחים האלה: ראשית, אתם שליחים שלנו.

חגי מירום: שנית, אל תמהרו כל כך מהר לראות אותנו מחוץ לגולן.

חגי מירום: אנחנו לא הולכים אל מחוץ לגולן.

חגי מירום: מפלגת העבודה אמרה – והיא אומרת, וגם רבין אומר, ואני מציע לא להוריד מדבריו – אנחנו איננו יורדים מן הגולן.

חגי מירום: אנחנו מוכנים לפשרה שם.

חגי מירום: אמרנו: פשרה טריטוריאלית.

חגי מירום: אתם יודעים מה, חברי הכנסת מהליכוד, אתם דיברתם על 242 ו-338 – כל ילד קטן יודע, שהמשמעות של 242 ו-338 היא שטחים תמורת שלום בר-קיימא, עם ביטחון וכל מה שקשור בזה.

חגי מירום: אבל אתם אמרתם אמירה יוצאת מגדר הרגיל.

חגי מירום: מה אמרת, חבר הכנסת נתניהו?

חגי מירום: אמרת: את השטחים כבר נתנו לכם במצרים.

חגי מירום: זה רציני להגיד לסורים: את השטחים נתתי במצרים?

בנימין נתניהו: נכון.

עוזי לנדאו: נכון, גם בסוריה נתנו.

חגי מירום: גם עם הפלשתינים העניינים אינם סוגים בשושנים, ואתם יודעים זאת.

חגי מירום: תהליך השלום אינו במצב שכבר מוסרים את ארץ-ישראל, כי הם מפולגים, יש בהם קיצונים שבקיצונים.

חגי מירום: והנה פתאום אתם קופצים, חבר הכנסת מצא, ומעודדים את הקיצונים.

עוזי לנדאו: אנחנו?

עוזי לנדאו: אפשר לשאול שאלה?

חגי מירום: בהחלט, שמחת האינתיפאדה בגרונכם פה הערב, במקום להתייחס ברצינות רבה מאוד לעניין.

חגי מירום: אי-אפשר, חברי הכנסת מהליכוד, מצד אחד לבוא פה ולהגיד: אנחנו לא מוכנים להגיש הצעת אי-אמון מפאת כובד השעה והכאב שבלב על חיילים שנפלו, ומצד שני לחייך בשמחה לנוכח האינתיפאדה שפרצה למפלגת העבודה.

גדעון פת: מי מחייך בשמחה?

גדעון פת: תהיה הגון.

חגי מירום: האינתיפאדה מטבעה שהיא מתפרצת והיא נסוגה.

חגי מירום: היא היתה כך בזמנכם והיא תהיה כך בזמננו.

חגי מירום: אנחנו לא הלכנו עם הססמה שאנחנו נחסל את האינתיפאדה, שאנחנו נעניש, שאנחנו נגרש.

חגי מירום: אנחנו יודעים שזו בעיה.

עוזי לנדאו: אפשר לשאול שאלה?

חגי מירום: לא.

חגי מירום: חבר הכנסת לנדאו, תרשה לי לסיים.

חגי מירום: אבל לבוא כמו שבאים פה ולהפגין מול משרד ראש הממשלה, שעה שהמצב כל כך עדין, בתוך השיחות המדיניות, ולערער את הבסיס – – –

רון נחמן: הכול בגלל הליכוד.

חגי מירום: חבר הכנסת רון נחמן, ראיתי אותך מדלג לך מול מלון "המלך דוד".

רון נחמן: אני נלחם על החיים שלי.

חגי מירום: אתה מעורר שמחה וששון אצל ה"חמאס" בעזה.

חגי מירום: הם אומרים: זה בדיוק מה שרצינו, שה"רון נחמנים" יקפצו להם וידלגו מול יצחק רבין במלון "המלך דוד".

חגי מירום: לסיום, חברי הכנסת, תהליך השלום הוא תהליך עדין, תהליך רציני ותהליך מייסר.

עוזי לנדאו: למה הוא לא מייסר את הערבים?

חגי מירום: מפלגת העבודה מעולם לא חזרה ולעולם לא תחזור לגבולות 1967, בשום גזרה, ואל תודיעו לנו מה יהיה גבול הפשרה שלנו.

חגי מירום: אנחנו יודעים להוליך את זה לאט ובזהירות.

חגי מירום: אני מבין שיצחק רבין לא יוביל תהליך של שלום שאין אתו ביטחון; ככלות הכול, האיש הזה נשא כמה שנים טובות מהחיים שלו את הביטחון על כתפיו.

חגי מירום: ואני מציע לכם, אם אתם רוצים להיות רציניים כלפי העם, ואם אתם רוצים שהטיעונים שלכם יישמעו, תנו לזה עוד קצת זמן.

חגי מירום: תנו לתהליך הזה לקרום עור וגידים.

חגי מירום: תנו לתהליכים להבשיל טיפה.

חגי מירום: אין כאן אפשרות לסיים תהליך מהסוג הזה שאנחנו מתחבטים בו שנים במאה יום.

חגי מירום: זה לא יזיק, בשביל שהעם יתייחס אליכם ברצינות, אם תיתנו למפלגת העבודה, למרצ ולש"ס לנסות עכשיו את מה שאנחנו חייבים לדור הצעיר – את הצורך ואת היכולת להסתכל לו בעיניים ולהגיד: אנחנו ניסינו להביא שלום לאזור הזה.

חגי מירום: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת חגי מירום.

דן תיכון: חבר הכנסת חגי מירום, אפשר לשאול אותך שאלה?

חגי מירום: בוודאי.

דן תיכון: הממשלה מסרה הודעה, היכן ראש הממשלה?

אסתר סלמוביץ: שאלות רק ברשות היושב-ראש.

אסתר סלמוביץ: סליחה, אדוני, לא קיבלת רשות.

חגי מירום: חבר הכנסת דן תיכון, כפי שאני מכיר אותך, לו היה ראש הממשלה יושב פה היית שואל: תגיד לי, אדוני ראש הממשלה, אין לך מה לעשות שאתה יושב פה כל כך הרבה זמן?

דן תיכון: אתה יודע מי דרש שראש הממשלה – – –

חגי מירום: אני אשיב לך בצורה הוגנת, חבר הכנסת תיכון: גם דעתי אינה נוחה מכך שאיש אינו יושב בספסלי הממשלה, ואני מתכוון לומר זאת כמוך, במקום שצריך לומר זאת.

דן תיכון: תדאג שמישהו מהממשלה יופיע.

דן תיכון: זאת הודעת הממשלה.

דן תיכון: צריך להתייחס ברצינות לבית הזה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יהושע מצא, ואחריו – את חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת מצא, 12 דקות בבקשה.

יהושע מצא: גברתי היושבת-ראש, ראשית, ברכותי.

יהושע מצא: זאת הפעם הראשונה שיש לי הכבוד והעונג לומר את דברי כאשר את משמשת בכהונת הסגנית, ואני מברך אותך בהצלחה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

יהושע מצא: כנסת נכבדה, למרות היעדרותו של ראש הממשלה מן האולם, אני מוצא לנכון ולחובה להפנות את כל דברי כולם אליו, אל אותו כיסא ריק, וזאת משום שראש הממשלה בחודשים האחרונים, מאז מערכת הבחירות, נדבקה לו, ובצדק, אותה מגמה מגלומנית של: אני ואני הכול יכול.

יהושע מצא: ולכן אפנה היום אל האני הכול יכול.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה ושר הביטחון, אולי, אדוני שר הביטחון וראש הממשלה, למעשה, למען האמת, אין צורך להתלבט, כי אתה, אדוני ראש הממשלה, כרכת את השניים ואתה ממאן להפריד ביניהם.

יהושע מצא: אתה הוא זה הטוען כי מדיניות החוץ והביטחון לגביך חד הם.

יהושע מצא: ואכן צדקת, אדוני ראש הממשלה.

יהושע מצא: שפך הדמים ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה, ואתמול בלבנון, הם פרי מדיניותך הכושלת.

יהושע מצא: חרף הוויתורים המדיניים, אף-על-פי ולמרות מדיניות המחוות הביטחוניות לפלשתינים, הטרור גובר, הביטחון מידרדר והשלום מתרחק.

יהושע מצא: היום הזה, יום הדמים, מצטרף לו לחודשים החולפים שבהם דם אזרחים יהודים ודם חיילי צה"ל הפך הפקר, וזאת תחת שרביט הביטחון שבידיך, המשולב בשרביט מדיניות החוץ.

יהושע מצא: היום הזה, כנסת ישראל ועם ישראל מתייחדים עם זכר קורבנות הטרור מאתמול בלבנון ובחברון, עם קורבנות החודשים האחרונים בעזה, בגוש-קטיף, ביהודה ובשומרון, בתענכים שבעמק-יזרעאל ובירושלים רבתי, בירת ישראל.

יהושע מצא: כולנו מרכינים ראש לזכר הנופלים וממאנים להינחם.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה יצחק רבין, מה צריך עוד להתחולל, מה צריך עוד לקרות שלא קרה במאה הימים שחלפו, כדי שתבין כי מדיניותך כשלה, כי ממשלה זו שבראשה אתה עומד מובילה את העם הזה, את תושבי ישראל וארצנו, מדחי אל דחי?

יהושע מצא: מתי תבין כי עליך ללכת ולפנות מקומך לביטחון ישראל ולשלום אזרחיה?

יהושע מצא: אני תמה, העם תמה, איפה יצחק רבין של ימי ההבטחות?

יהושע מצא: איפה יצחק רבין של ה"אני"?

יהושע מצא: אני, אני ואני, אני ואפסי עוד?

יהושע מצא: איפה יצחק רבין של "אני אמנה", "אני אתן עבודה לכול", "אני אביא שלום", "אני אחסל את האבטלה", "אני אעשה למען הביטחון האישי"?

יהושע מצא: איפה?

יהושע מצא: מה זה היה, אדוני ראש הממשלה?

יהושע מצא: הולכת שולל את עם ישראל, או שאינך עומד עוד בלחצים?

יהושע מצא: התמיהה רבה.

יהושע מצא: בשני המקרים, אדוני ראש הממשלה יצחק רבין, לא תוכל להמשיך עוד, ומוטב שתניח לכולנו יום אחד מוקדם יותר.

יהושע מצא: גברתי היושבת-ראש, היום – לצערי, יום דמים המציין תקופה עצובה בת מאה ימים, שהגיעה לשיאה אמש בלבנון ובחברון – היום לא ארחיב דברים על הכלכלה המתמוטטת, על האבטלה הגוברת ועל העלייה שאינה מתחדשת במלוא תנופתה; לא היום.

יהושע מצא: היום גם לא ארחיב את הדיבור על השלומיאליות של ממשלת רבין, העוסקת בעבודות ובפתרונות דחק למובטלים, ובאותה עת מפקירה תעשיות ביטחוניות רבות תושייה וידע, תעשיות שסכנת הפיטורים מרחפת מעל אלפי עובדיהן המקצועיים, העלולים להצטרף למובטלי עבודות הדחק.

יהושע מצא: איפה העבודה שהבטחת לכול?

יהושע מצא: עבודה, עבודה, ואין עבודה.

יהושע מצא: רבוטה – אין.

יהושע מצא: את קולותיהם ידעתם לגזול בהונאה.

יהושע מצא: גם לא ארחיב היום את הדיבור על הפקרת צפונה של ירושלים, עטרות, המנותקת מירושלים היהודית בשל טרור ערבי שורף ההולך וגואה.

יהושע מצא: לא ארחיב היום על השלום שהבטחת, ראש הממשלה, והוא מתרחק מאתנו ובורח מפניך בשל חוסר יכולתך לנווטו.

יהושע מצא: היום נדבר על הביטחון האישי, על הדם היהודי שהפך הפקר, על הפחד בתוככי ישראל של אזרחים היודעים כי אין ביטחון לחייהם, על חלוצים שהתיישבו להפריח שממה ולהיאחז באדמת ארץ-ישראל, וחייהם מופקרים.

יהושע מצא: ואתה, אדוני ראש הממשלה, מעז להטיח בפני חלוצים נפלאים אלה, מיטב הבנים, כי הם אינם רוצים בשלום.

יהושע מצא: והיום הזה יצרת כאן אפליה בין חלוצים לחלוצים, כאשר שיבחת את חלוצי הרמה והתעלמת מהחלוצים של יהודה ושומרון.

יהושע מצא: בוש והיכלם, ראש ממשלה שכך מפלה בין מתיישבים למתיישבים, בין חלוצים לחלוצים היושבים על אדמת ארץ-ישראל.

יהושע מצא: היום נדבר על חיילים שראש הממשלה אמון על ביטחונם, המתהלכים ברחובה של בירת ישראל וחייהם נגדעים על-ידי חיות אדם.

יהושע מצא: היום נזכיר אותם אזרחים שלווים היוצאים לבקר את בני משפחותיהם ונשרפים חיים; נדבר על חיילים הנרדפים על-ידי כדורי טרור, ולבם נפגע בלבה של עיר.

יהושע מצא: על הפקרת חיים, אדוני ראש הממשלה, אין סליחה, אין כפרה.

יהושע מצא: לאחרונה מסביר ראש הממשלה את מדיניותו הכושלת בצורך להביט ישר בעיניים של האמהות.

יהושע מצא: לאחרונה זה ההסבר, כפי שאתה, ראש הממשלה, עם מגלומניית ה"אני" שלך, מביא זאת לביטוי על-ידי האמירה: "אני רוצה להביט ישר בעיניים לאמהות ולחיילי צה"ל ולהרגיש כי עשיתי את הכול כדי להגיע לשלום".

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, שאיננו כאן אתנו, ומה עם אמהות ישראל השכולות?

יהושע מצא: אולי תסתכל גם אל עיניהן הבוכיות?

יהושע מצא: מה עם האבות שאיבדו את בניהם ומה עם הילדים שנתייתמו מהוריהם בשל טרור ערבי משתולל?

יהושע מצא: האם תוכל להסתכל בעיניים שלהם ולומר: עשיתי הכול למען ביטחון חייהם?

יהושע מצא: לי יש ספק.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, הנה ידידך דראושה חזר מערפאת.

יהושע מצא: לא אמרת לו שלום.

יהושע מצא: אני שואל: למה?

יהושע מצא: האם בירכת אותו בברכת "ברוך הבא"?

יהושע מצא: גם כן לא.

יהושע מצא: ושוב, מדוע?

יהושע מצא: מה המשחק הכפול הזה של ראש הממשלה, שלכם, סיעת מפלגת העבודה?

יהושע מצא: מצד אחד, בפומבי, התנכרות, ואילו בחיי היום-יום הישענות על הרוב החוסם, שהוא, דראושה, יחד עם עוד ארבעה חברי כנסת ערבים מעניקים לכם.

יהושע מצא: הם מעניקים לכם רוב חוסם בחסותו של ערפאת.

יהושע מצא: זו האמת לאמיתה.

יהושע מצא: אינכם יכולים להמשיך ולנהוג כלפיהם כאל פילגש.

יהושע מצא: הרי דראושה חזר ממנהיגו רב-המרצחים ובפיו מסר לרבין.

יהושע מצא: אנא, אדוני ראש הממשלה, בנימוס, פן תאבד ממשלתך את הרוב החוסם שלה, אותו רוב חוסם שלא יאפשר לך-לכם לשנות את מדיניות

יהושע מצא: כם הרת-הסכנות לעם ישראל ורבת-הסיכוי לפלשתינים.

יהושע מצא: אתה, ראש הממשלה, שהבטחת נוכח עם ועדה ודם שפוך בבת-ים ביטחון אישי ואמרת כי "אפשר גם אחרת", דע לך, כי עם ממשלה שזה הרוב החוסם שלה אינך יכול אחרת.

יהושע מצא: עם ממשלה זו לא תוכל, אדוני ראש הממשלה, לומר: עשיתי הכול למען הביטחון האישי.

יהושע מצא: כי אינך יכול.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, אתה שבוי בידי רוב חוסם המתבסס על אוהדי ערפאת, אם לא למעלה מזאת.

יהושע מצא: ממשלה בהרכב כזה חובה לסלקה מן העולם, כי בנפשנו הדבר.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת יהושע מצא.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עמנואל זיסמן, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

עמנואל זיסמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצבעת האמון והאי-אמון היתה ב-23 ביוני, בבחירות הכלליות הדמוקרטיות במדינת ישראל.

עמנואל זיסמן: עם ישראל, אדוני יושב-ראש סיעת הליכוד, החליט לשנות מן היסוד את מדיניות החוץ והביטחון, וגם את המדיניות הכלכלית והחברתית של ממשלות ישראל מאז 1977.

משה קצב: חבר הכנסת זיסמן, האם בדקת – – –

עמנואל זיסמן: עם ישראל העניש את הליכוד על מחדליו, לא במידה מספקת, והוריד אותו ל-32 מנדטים, והוא נמצא עכשיו בחולשתו, בפיצולו – – –

משה קצב: חבר הכנסת זיסמן, פנית אלי, תן לי להשיב לך.

עמנואל זיסמן: תענה לי אחר כך.

עמנואל זיסמן: הוא נמצא עכשיו בחולשתו, בפיצולו, בלי מנהיג, בלי הנהגה.

עמנואל זיסמן: וההכרעה הזאת אמרה, שצריך להנהיג מדיניות חוץ וביטחון אחרת.

עמנואל זיסמן: אני הייתי מאפיין את המדיניות של הממשלה בתחום החוץ והביטחון כמדיניות נבונה, מתחשבת, סובלנית וחותרת ללא ליאות להשגת שלום שגם יקנה ביטחון ויחזק את קיומם ואת ביטחונם של מדינת ישראל ועם ישראל.

עמנואל זיסמן: זה אחד היעדים החשובים והמרכזיים ביותר.

עמנואל זיסמן: ואם אני סוקר את מה שהיה בחודשים האחרונים, אנחנו פעלנו ופועלים כדי להמחיש ולהחדיר לתודעת אויבינו – אם אלה הפלשתינים, אם אלה הסורים, אם אלה הלבנונים ואם הירדנים, וכל האחרים – שאיננו מדברים על שלום תמורת שלום, שאיננו מדברים על נסיגה מכל השטחים ובלי להבטיח את האינטרסים הביטחוניים.

עמנואל זיסמן: אנחנו מדברים על מצע של מפלגת העבודה שהפך לקווי יסוד של הממשלה – ואנחנו מדברים על כך שנים רבות – שמבוסס ביהודה, בשומרון ובעזה על תוכנית-אלון, וברמת-הגולן על נוכחות צבאית ואזרחית גם לעת שלום, גם לאחר שלום.

עמנואל זיסמן: איני נמנה עם החלק היוני של מפלגת העבודה, ודעותי ידועות, גם בכנסת הקודמת.

עמנואל זיסמן: בוועידת מפלגת העבודה היו שלוש דעות.

עמנואל זיסמן: היתה דעה, שהיתה דעת מיעוט, שאמרה שבעד שלום צריך לוותר על כל רמת-הגולן או על רוב רובה של רמת-הגולן, אם מדובר בשלום אמין, בר-קיימא ויציב עם האויב הכי גדול, שהוא הכי קרוב לנו, סוריה.

עמנואל זיסמן: דעה זו נפלה ברוב קולות עצום.

עמנואל זיסמן: ברוב קולות נפלה גם ההצעה של התק"ם – לתק"ם יש גם זיקה אחרת מלבד הזיקה האידיאולוגית, הפוליטית וההיסטורית, כי יש לה שם שמונה יישובים שהיא בנתה אותם מלכתחילה, ובשנים הראשונות לאחר מלחמת ששת הימים לא כל התנועות המיישבות רצו ליישב – וההצעה היתה קיצונית.

עמנואל זיסמן: אבל התקבלה הצעה שלישית, שהמוליך והמוביל שלה היה ראש הממשלה היום יצחק רבין.

עמנואל זיסמן: וכשיצחק רבין אומר, שבעד שלום נהיה מוכנים לנסיגה ברמת-הגולן ולא מרמת-הגולן, הוא אומר את זה כל הזמן באופן עקבי, אמין, שיטתי ורצוף.

עמנואל זיסמן: לעומת זה הליכוד, בכנסת הקודמת, דיבר בצורה לא אמינה ולא ישרה, ואילו היה הדבר תלוי בדוד לוי וברובי ריבלין – אני לא רוצה להזכיר חברים נוספים שהם כיום בסיעת הליכוד – הם מוכנים, בעד שלום, לוויתורים מרחיקים לכת ברמת-הגולן.

עמנואל זיסמן: אני לא צריך ללמוד מחבר הכנסת ביבי נתניהו.

עמנואל זיסמן: אני יודע על הדיווחים שנמסרו בוועדת החוץ והביטחון, שהם היום פומביים, ידועים וגלויים, איך אותה לבנון, שקוראים לה מדינה עצמאית וריבונית, איננה אלא בובה של סוריה.

עמנואל זיסמן: נמצא פה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שהיה לי העונג והכבוד לעבוד אתו.

עמנואל זיסמן: מתי היתה ההשתלטות המוחלטת של סוריה על לבנון?

עמנואל זיסמן: לא בחלקה השני של תקופת שלטון הליכוד?

עמנואל זיסמן: לרבות דיכוים והחלשתם – ואנחנו עוד נצטער על זה – של הנוצרים.

עמנואל זיסמן: הניסיון לפרק את ארגוני הטרור הצליח, אבל תנועת "חיזבאללה" חוזקה והיא מקבלת את כל הסיוע מאירן, באופן ישיר ובלתי ישיר.

עמנואל זיסמן: כל זה קרה – מתי?

עמנואל זיסמן: והיום, לבנון, עם סידורי הביטחון שם – אם תהליך השלום יתפוצץ באמת – הופכת אותה סכנה שהיתה ערב מלחמת לבנון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, אני חייבת להבהיר לך שאין לצטט במליאה מדיוני הוועדות.

עמנואל זיסמן: אני אומר דברים שנאמרו בפומבי.

אסתר סלמוביץ: אבל אין לצטט, לפי התקנון.

חיים אורון: ברגע שהוא אמר "קראתי בעיתון שאמרו בוועדה" – זה בסדר.

עמנואל זיסמן: ובכן, תמיד אמרנו, שהדרך העיקרית לסיומה של האינתיפאדה היא מדינית, אבל צריך להפעיל את צה"ל ואת שאר זרועות הביטחון כנגד הטרור, האלימות, החתרנות, ובד בבד וביתר שאת לקדם את תהליך השלום עם הפלשתינים.

עמנואל זיסמן: האם יכול מישהו להגיד לי, שעוד לפני שפרצה האינתיפאדה, לפני חמש שנים, העלה מישהו על הדעת, שכאשר יהיה תהליך שלום לא יעשו אויבינו כל מאמץ, תוך תהליך השלום, על מנת להשיג את המקסימום שהם רוצים להשיג?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, זמנך תם.

עמנואל זיסמן: תיכף אסיים.

עמנואל זיסמן: ובכן, האינתיפאדה שינתה את פניה דווקא בשנה האחרונה של ממשלת הליכוד, ומסיבות שונות, שאין עכשיו זמן לפרט אותן, הופסקו ההפגנות ההמוניות – –

עוזי לנדאו: תפרט, תפרט.

עמנואל זיסמן: – – חבר הכנסת לנדאו, והנשק החם שאתה דיברת עליו – –

אסתר סלמוביץ: אני לא מאפשרת לו לפרט, חבר הכנסת לנדאו.

עמנואל זיסמן: – – איפה שדיברת עליו הופעל כבר אז.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לסיים ולומר: לא צריכים לאבד את העשתונות.

עמנואל זיסמן: זה באמת יום עצוב, ובתולדות ישראל, מזמן שאני כאן, מ-1949, היו הרבה ימים עצובים.

עמנואל זיסמן: והיו הרבה ימים עצובים בשנתיים האחרונות של ממשלת הליכוד.

עמנואל זיסמן: זה באמת יום עצוב, אבל לא צריך לאבד את העשתונות ולא צריך לתת לארגוני הסירוב ול"חמאס" – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן.

עמנואל זיסמן: – – ולאלה הרוצים בכך לקעקע את המדיניות העקבית שלנו, כשאנחנו רוצים להשיג את השלום והביטחון.

עמנואל זיסמן: עם זאת, אני פונה לחברים ואומר, ואני מסיים באמת: אתם, בהזדמנויות אחרות אמרתם – אתם חייבים גם ברוח פטריוטית, גם בתמיכה פטריוטית.

עמנואל זיסמן: ואני אומר לך, חבר הכנסת לנדאו – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת זיסמן, זמנך תם.

עמנואל זיסמן: – – מה ששמעתי היום הוא ניסיון לקעקע את הממשלה ולפגוע באינטרסים הכי חיוניים של מדינת ישראל.

אסתר סלמוביץ: זמנך תם.

עמנואל זיסמן: סגנון הדיבור, צורת הדיבור, ההשמצות – זה לא רק פוגע בראש הממשלה – –

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להפסיק את רישום דבריו של חבר הכנסת זיסמן בפרוטוקול.

עמנואל זיסמן: – – אלא פוגע באינטרסים החיוניים של מדינת ישראל.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת זיסמן.

אלי בן-מנחם: גברתי היושבת-ראש, אני לא יודע אם מותר לך.

אלי בן-מנחם: היושב-ראש שהיה לפנייך אמר שזה יבוא על חשבון זמן הסיעה.

אלי בן-מנחם: מה הקשיחות הזאת?

אלי בן-מנחם: עם כל הכבוד, מה זה למחוק מהפרוטוקול?

אסתר סלמוביץ: תודה רבה על ההערה שלך, אבל אני מנהלת פה את הישיבה לפי שיקול דעתי הבלעדי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים אורון – בבקשה, תשע דקות, ואחריו – חבר הכנסת יורם לס.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין לי כל טענה אל חברי הכנסת מהאופוזיציה, שהם תוקפים, מבקרים בלשון חריפה ובוטה את עמדותיה של הממשלה, שהם מבקרים אותה על כל אחד מהצעדים שהיא נקטה.

חיים אורון: העובדה שאנחנו מסכמים מאה ימים – גם לי יש ביקורת על פעולתה של הממשלה הזאת בכמה תחומים באותם מאה ימים – עובדה היא כי מדובר בתפנית במדיניותה, בראשיתה של תפנית, בתפנית שהיא טעם קיומה של הממשלה הזאת.

חיים אורון: אני שואל אותם חברים מהימין שמתקיפים את הממשלה: אם לא היה קורה האסון שקרה אתמול בחברון, הייתם מסכימים למשא-ומתן עם הפלשתינים כפי שהוא מתנהל עכשיו?

חיים אורון: ואם לא היה קורה האסון כפי שקרה אתמול בלבנון, הייתם מסכימים לקו של הממשלה הזאת במשא-ומתן עם הסורים?

חיים אורון: כאילו יש איזה קשר בין העמדות הבסיסיות שלכם, העמדות הידועות שלכם, שעל-פיהן ניווטתם את הממשלה שנים רבות והבאתם אותה למקום שהבאתם, ובין התנגדותכם למדיניות של הממשלה הנוכחית.

משה פלד: ולך זה לא עושה כלום – –

חיים אורון: לי זה עושה הרבה.

משה פלד: – – מה שקרה אתמול בלבנון?

חיים אורון: אני מבקש ממך להקשיב ולשמוע ולהתייחס למה שאני אומר.

משה פלד: הקשבתי.

חיים אורון: חבר הכנסת פלד, מזמן הפסקתי להתחרות בחברי הכנסת מהליכוד, מצומת וממפלגות אחרות מי עושה יותר כאשר נופלים חמישה או שישה חיילי צה"ל.

חיים אורון: לא אכנס אתך לוויכוח הזה גם אם תשאל אותי מאה פעמים את השאלה הזאת.

חיים אורון: אבל אני אומר באחריות מלאה, שאתם מתנגדים למשא-ומתן עם סוריה לא בגלל מה שקרה אתמול בלבנון, ואתם מתנגדים למשא-ומתן עם הפלשתינים לא בגלל מה שקרה אתמול בחברון.

חיים אורון: אתם מתנגדים לזה משום שאתם חושבים שהמדיניות שהממשלה הזאת נוקטת יש לה סיכוי אמיתי להגיע למקום שאתם מאוד מאוד לא רוצים להגיע אליו.

חיים אורון: לא שאינכם רוצים להגיע לשלום; אתם אינכם מוכנים לקבל – – –

אסעד אסעד: ממשלת הליכוד התחילה במשא-ומתן.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: לכן תקעתם אותו.

אסעד אסעד: – – –

חיים אורון: לכן תקעתם אותו.

חיים אורון: חבל.

חיים אורון: חבל.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת שלא להפריע.

חיים אורון: די.

חיים אורון: עד עכשיו הפריעו.

חיים אורון: אתם לא רוצים במסלול הזה, כי אתם לא רוצים את תוצאותיו.

חיים אורון: תוצאותיו תהיינה שונות טריטוריאלית וגיאוגרפית מהמצב הקיים.

חיים אורון: חבר הכנסת זיסמן, אני לא רוצה לפתוח היום בוויכוח על רמת-הגולן.

חיים אורון: אתה מנחש שעמדתי אינה כעמדתך.

חיים אורון: אני חושב שמיותר לפתוח אותו עכשיו.

חיים אורון: אני תומך בקו שאותו מנהלת כרגע ממשלת ישראל, שמדברת על פשרה ברמת-הגולן, וכאשר ראש הממשלה אומר ומזכיר את הססמה "טוב שלום משארם-א-שיח'", אני יודע לעשות את המשוואה המקבילה לאמירה הזאת, ואין לי שום אתגר בכך שאנחנו נרד מכל רמת-הגולן.

חיים אורון: אני מקווה שנעשה מהלכים מדיניים כאלה שתישאר נוכחות ישראלית ברמת-הגולן, בחלק ממנה.

חיים אורון: ואשר לשאלת הריבונות – נשאיר את הוויכוח לפעמים אחרות.

חיים אורון: אני יודע, שמי שמתקיף היום את הממשלה הזאת איננו מוכן כרגע לשום תזוזה, ולו מילולית, במשא-ומתן, משום שהוא רוצה לתקוע את המשא-ומתן בנקודה שבה הוא תקע אותו במשך שמונה חודשים, מתוך תקווה ששמונת החודשים ייהפכו לשמונה שנים, כפי שאמר מי שהיה ראש הממשלה.

חיים אורון: לא מקרה הוא שחבר הכנסת זאבי עולה לדוכן ומונה את שמות החללים ומזכיר אותם חזור והזכר.

חיים אורון: כפי שאמרתי קודם, אני לא אתחרה בוויכוח מי רגיש יותר לדם היהודי שנשפך ומי רגיש גם לדם הערבי שנשפך.

חיים אורון: אני יודע מה קרה אתמול בירושלים.

חיים אורון: אני מציע לחלק הזה של הבית להבין, שהדגל מתחיל לעלות, הדגל האדום מתחיל לעלות לראש התורן, וזה לא נגמר בשערים של מלון "המלך דוד".

חיים אורון: כבר אמר מי שאמר, לא תהיינה פעולות בלתי חוקיות.

חיים אורון: כאשר אין חוק, כל הפעולות הן חוקיות.

חיים אורון: כבר אמר את זה מי שאמר.

חיים אורון: לא מקרה הוא שביום כזה המתנחלים מעזים בירושלים יותר מאשר ביום אחר, כי הם יודעים ומכירים את הרגישות של כולנו למצוקה הזאת.

חיים אורון: המתנחלים – וכאן יש לי ביקורת על שר הביטחון – משתוללים זה שבועות בחברון.

חיים אורון: הם משתוללים זה שבועות בחלחול, וכוחות הביטחון מגישים תלונות למשטרה.

חיים אורון: מי שמכיר את המציאות יודע מצוין שהמתיחות הזאת, שבה אלה מפרים את אלה, היא קודם כול כנגד מי שרוצה להתקדם בתהליך השלום.

חיים אורון: נוצר מצב קשה מאוד.

חיים אורון: היריות המופנות כלפי חיילי צה"ל מכוונות גם כלפי המשלחת הפלשתינית המנהלת אתנו משא-ומתן, כי אין מי שמחכה יותר מהקיצונים שבין הפלשתינים בשטחים וארגוני הסירוב מחוץ לשטחים, שהתהליך הזה ייפסק.

חיים אורון: וכאשר התהליך הזה ייפסק, הם יקבלו את השלטון ברחוב הפלשתיני, ואז זו לא תהיה, לאסוננו, חוליה בודדת עם נשק.

חיים אורון: אני חושב שמאה הימים הראשונים של הממשלה מבטאים תפנית, תפנית שנאבקנו עליה דור.

חיים אורון: כן, דור נאבקנו עליה.

חיים אורון: אנחנו נעשה כל מאמץ כדי שהממשלה הזאת תישאר במתכונתה זאת.

חיים אורון: אתם תתקיפו אותה מימין, כי תאמינו שכך תערערו את ש"ס בנושא המדיני.

חיים אורון: המפד"ל תתקיף אותה בנושא הדתי כדי להביא להתפוררותה.

חיים אורון: אנחנו נעשה ככל שניתן כדי שהקואליציה במתכונת הזאת, כן, של ש"ס עם מרצ, תישאר.

חיים אורון: אני יודע שהיו קלקולים, אני יודע שהיו דברים שאולי מוטב שלא היו.

חיים אורון: קיומה של הממשלה הזאת הוא אינטרס עליון של מי שמאמין שהכיוון שהממשלה הזאת נוקטת – – –

אברהם רביץ: מה אתה מוכן להקריב בשביל זה?

אברהם רביץ: למה אתה מוכן?

חיים אורון: חבר הכנסת רביץ, אני יודע שכל קורבן שלי לא יירצה בעיניך, לכן אני לא רוצה להקריב דבר.

חיים אורון: הלוא הרב שך אמר שאתי הוא לא רוצה לשבת בממשלה.

חיים אורון: שב עם מי שאתה רוצה.

חיים אורון: מי שבעיניו קורבני יירצה, האמן לי שאני מוכן – אינני רוצה לומר להקריב, במושג "קורבן" אני משתמש לדברים אחרים – אני מוכן לתרום תרומה רצינית מאוד.

חיים אורון: למי שמוכן – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אורון, זמנך תם.

חיים אורון: אני מבקש עוד דקה.

חיים אורון: היו קריאות ביניים.

חיים אורון: מי שמוכן ומאמין כמוני, שיהודים דתיים, חרדים, מסורתיים ויהודים הומניסטים חילונים כמוני יכולים לחיות פה בדו-קיום בשלום מתוך כבוד הדדי – כבוד הדדי – לכך אני מוכן לתרום.

חיים אורון: מי שכבודי אינו חשוב בעיניו, למענו אינני מוכן לתרום דבר.

חיים אורון: אני יודע שיש לך בעיה גם בסיעתך.

חיים אורון: מה לעשות?

חיים אורון: אני שומע שיש לך בעיה גם בסיעתך.

חיים אורון: אני מאמין שיש חוגים דתיים, יש חוגים חרדיים שמוכנים להיות שותפים למהלך לא-פשוט, לניסוי לא-קל לכולנו, כי יש דבר שהיום הוא גדול יותר ממערכת היחסים המסוימת, המצומצמת, שבין דתיים לבין חילונים, ולמען המטרה הזאת אני מוכן ומפלגתי מוכנה, ואנחנו נוכיח זאת, לתרום תרומה משמעותית.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אורון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יורם לס; אחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לס, שמונה דקות, בבקשה.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אתמול נהרגו שישה חיילים ברצועת הביטחון ובחברון, וזה היה יום שחור בדרך לשלום.

יורם לס: אני שולח תנחומים למשפחות החללים ואיחולי החלמה לפצועים, וגם איחולים לרופאים ולסגל הרפואי העוסקים בעבודתם ביום ובלילה כדי להציל את הפצועים ולהחזיר אותם אל החיים.

יורם לס: רבותי חברי הכנסת, הממשלה שלנו תיבחן קודם כול בנושא השלום.

יורם לס: אחרי ששמעתי כאן את הדברים המשתלחים של סיעת הליכוד, שהלכה הביתה, נזכרתי בימים השחורים של הממשלה הקודמת ושל ראש הממשלה הקודם, שכאשר הגיע למדינת ישראל מזכיר המדינה האמריקני, ג'יימס בייקר, היה ראש הממשלה קודם כול יורק עליו, ואחרי שירק עליו היה מנגב את הרוק מפיו עם איזו התנחלות מיותרת.

יורם לס: לטייל בעולם – זו היתה בושה לישראלי.

יורם לס: נזכרתי באותם ימים שחורים שלהם.

יורם לס: וכאשר שואלים אותנו: מה הדבר שעשיתם?

יורם לס: תצביעו על משהו קטן שעשיתם – אני אומר: עשינו דבר גדול.

יורם לס: הפסקנו את ההשתוללות ואת ההפקרות התקציבית בבנייה.

יורם לס: הפסקנו את הטירוף של הבנייה בשטחים.

יורם לס: עשינו את זה, ואנחנו יכולים להיות גאים על כך.

יורם לס: על אפכם ועל חמת

יורם לס: כם אנחנו נביא את השלום.

יורם לס: הבוקר שמעתי את חבר הכנסת זאבי מסיעת מולדת, שמעתי את דבריו ברדיו, דברי הסתה למלחמת אזרחים.

יורם לס: אלה היו הדברים שלו.

יורם לס: כך נבנה מדינה?

יורם לס: מדוע אנשים כמוהו, וגם סיעת הליכוד וכל מי שמתכוון לספח את השטחים, יכולים לדבר על זה?

יורם לס: הרי אנחנו מתכוונים להביא את השלום בדרך דמוקרטית.

יורם לס: מה אנחנו רוצים במדינה שלנו?

יורם לס: אנחנו רוצים מדינה יהודית, הרב רביץ, מדינה יהודית ודמוקרטית.

יורם לס: החיבור ביניהם הוא הנשמה של המשפט הזה, גם יהודית וגם דמוקרטית.

יורם לס: זכינו בבחירות דמוקרטיות, ואנחנו משתמשים בזכות הזאת ומנסים להביא את השלום.

יורם לס: אני רוצה לפנות לאנשי הדת הנמצאים בינינו.

יורם לס: יש בינינו ויכוח גדול בהרבה מאוד דברים; משתמשים גם במלים אחרות.

יורם לס: יש דבר אחד שלגביו כולנו משתמשים במלה – קדושה.

יורם לס: כמי שבא ממערכת הבריאות אני מרשה לעצמי לומר את זה כפל כפליים: קדושת החיים.

יורם לס: גם אנשים חילונים משתמשים במלה הזאת, קדושת חיי אדם.

יורם לס: ואם לא יהיה פה שלום, ואם לא נדבר כמה שאפשר – לצחוק ולהגיד ככה וככה – אם לא יהיה פה שלום, תהיה פה מלחמה, ותהיה מלחמה עם כלי נשק להשמדה המונית.

משה פלד: תפסיק לאיים.

משה פלד: תפסיק עם האיומים האלה.

יורם לס: אני מכיר את כלי הנשק האלה.

יורם לס: מה זה לאיים?

יורם לס: אני מדבר על עובדות.

יורם לס: כלי נשק להשמדת המונים.

יורם לס: אתה הולך להשקיע עכשיו 500 מיליון שקל בכמה חתיכות גומי שיכסו לך את הפנים, ויש גרוע מזה.

יורם לס: וזה יהיה, כי בדינמיקה של המזרח התיכון – זה או שלום או מלחמה.

יורם לס: אני אומר את הדברים האלה לאנשים דתיים, כשמעבר לכל חילוקי הדעות שיש לנו בעניינים חשובים וחשובים פחות, קדושת החיים היא השלום, כי אחרת תהיה מלחמה, ועל זה צריך להתלכד וליצור ממשלה חזקה ולהפסיק עם השטויות.

יורם לס: אני אומר זאת בעיקר לאנשי ש"ס, שבדרכם המדינית רוצים את השלום, כי גם אצל היהדות הדתית ענייני הבריאות חשובים, ואני מעריך אותם מאוד מאוד על הדברים האלה, כי קדושת החיים היא הדבר המרכזי בחיינו.

יורם לס: אסיים במשפט שלא קשור למכניקה.

יורם לס: יש גם קצת עניין של אידיאולוגיה.

יורם לס: אנחנו, תנועת העבודה, תנועה של בני אדם.

יורם לס: לכן גם קשה לנו כל כך, כי למה אנחנו עוסקים בעבודה שלהם, בחינוך שלהם, בבריאות שלהם?

יורם לס: אדם זה דבר שצועק, ולכן קשה לנו.

יורם לס: תנועה שמתכוונת לספח את השטחים על יושביהם, ובעצם עוצמת את העיניים מלראות, שעל השטחים האלה רוחשים בני אדם, היא תנועה של אבנים, של מזבחות בראשי ההרים, של אידיאולוגיות מטורפות.

משה פלד: אלו ססמאות נבובות.

משה פלד: תפסיק עם זה.

יורם לס: אין אלה ססמאות, זו האמת המרה.

יורם לס: מי שמתכוון להביא למדינת ישראל שלנו מיליון ו-800,000 ערבים, שמתרבים בשיעור של 4% לשנה – אין בעולם מקום שבו מתרבים בצורה כזאת, כי זה שילוב של כושר הריבוי שלהם עם הרפואה היהודית, והחרדה, הגורמת לעשות ילדים; שמת אי-פעם כסף ב-4% לשנה בריבית דריבית?

יורם לס: זה מכפיל את עצמו כל 17 שנה.

יורם לס: עשיתי חודש מילואים בח'אן-יונס, באל-בורג'.

יורם לס: אם בעזה יושבים היום 800,000 איש, בעוד 17 שנה, ואני מקווה שכולנו נחיה אז, יהיו שם מיליון ו-600,000 איש.

יורם לס: אנחנו את השרץ הזה לא יכולים לבלוע, כי אנחנו רוצים מדינה יהודית ודמוקרטית.

יורם לס: איננו יכולים לבלוע את הדבר הזה.

יורם לס: אני אומר לאנשי הליכוד, מעבר לכל השאר, אין אלו ססמאות.

יורם לס: ברגע שתחשבו על בני אדם ועל קדושת חיי האדם, המסקנות יהיו ברורות.

יורם לס: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת לס.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי גולדשמידט, ואחריו – את חבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדשמידט, לרשותך שמונה דקות.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

אלי גולדשמידט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף, כמובן, לתחושות הקשות שהובעו פה על-ידי חברי הבית לגבי מה שקרה אתמול בלבנון, בחברון, ומה שקרה בימים האחרונים עקב פיגועי הטרור, ואני מצטרף לתנחומים למשפחות השכולות ולאיחולי ההחלמה לפצועים.

אלי גולדשמידט: אני יושב בדיון הזה ומקשיב לחברי הליכוד, לחברי הימין, שעולים לדוכן ועושים מעשה שעל-פי מיטב הכרתי לא נעשה על-ידי אופוזיציה אחראית במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: ביום שמלווים בו למנוחות חיילי צה"ל, בימים שהדם נשפך בהם, באים חברי הליכוד ומנגחים על רקע זה את הממשלה בלי בושה.

אלי גולדשמידט: ונניח שעד 13 ביולי היה פה שקט, לא היו פה קורבנות, הטרור התחיל ב-13 ביולי – ניחא, אולי, גם אז יש איזו רמה של תרבות ויכוח במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: אבל חברי הליכוד, שרק לפני חודשיים-שלושה חודשים עמדו ליד הגה האחריות והטרור – אצלם היה טרור ואנשים נהרגו, הם אלה שבאים היום חשבון עם הממשלה על רקע קציר הדמים הזה?

אלי גולדשמידט: מה הם מבקשים שנעשה כאן, סטטיסטיקות, כמו שעושים לגבי תאונות דרכים?

אלי גולדשמידט: כמה נהרגו בחודשים אלה ואלה וכמה נהרגו בחודשים אלה ואלה?

אלי גולדשמידט: בספטמבר שעבר היה כך ובספטמבר השנה יש עלייה של 10%?

אלי גולדשמידט: זה מה שחברי הליכוד והימין עושים כאן.

אלי גולדשמידט: הכול כשר בשביל לנגח את הממשלה?

אלי גולדשמידט: הכול כשר בשביל להיות אופוזיציה?

אלי גולדשמידט: בושה וחרפה.

אלי גולדשמידט: ואני אומר את זה כמי שחושב, או רואה את עצמו כאדם אחראי.

אלי גולדשמידט: לא כל דבר כשר, חברי הליכוד, לא כל דבר כשר, חברי צומת, לא כל דבר כשר, חברי הימין.

אלי גולדשמידט: יש דברים שהם קדושים, ואני לא רוצה לכנות בשמות, יש שם למה שנעשה כאן במשך הערב.

אלי גולדשמידט: אבל אני לא רוצה להחריף את העניין ולכן לא אכנה זאת בשם.

אלי גולדשמידט: דבר שני, איזו הטעיה, איזו מסכת הטעיה.

אלי גולדשמידט: עומד כאן ראש סיעת הליכוד, ראש האופוזיציה, מייד לאחר ההודעה המדינית של ראש הממשלה, ואומר לראש הממשלה: אתם מדברים על נסיגה מהגולן – דקה אחרי שראש הממשלה מדבר ועושה הבחנה ברורה בין נסיגה מהגולן לבין נסיגה בגולן.

אלי גולדשמידט: אבל מה ההבדל בין אותיות השימוש בי"ת ומ"ם?

אלי גולדשמידט: הכול כשר בשביל להגיד: נסיגה מהגולן.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת זאבי מצטט מהעיתון "דבר" את האורים והתומים החדשים שלו מאז ברל כצנלסון, כפי שהוא אמר.

אלי גולדשמידט: באמת, אחרי ההודעה המדינית של ראש הממשלה, האומר בצורה ברורה שלא יחזור התקדים של סיני, אותו תקדים שלא מפלגת העבודה המציאה אותו, מדברים אתנו גבוהה גבוהה.

אלי גולדשמידט: אני נפגש, עם חברי משה פלד, עם המתיישבים ברמה, עם בני נוער שמגיעים לכנסת, והוא מדבר על קדושת היישובים.

אלי גולדשמידט: מי לימד את העם הזה שאפשר להוריד יישובים?

אלי גולדשמידט: מי לימד את העם הזה שאפשר להחריב יישובים?

אלי גולדשמידט: ואתם באים אלינו בטענות?

אלי גולדשמידט: מה קרה?

אלי גולדשמידט: אני יודע מה קרה.

אלי גולדשמידט: כולם חושבים שהזיכרון קצר, שלא זוכרים דבר, שהכול נמחק אחרי יומיים, אחרי שלושה ימים, אחרי שבוע, אחרי שבועיים.

אלי גולדשמידט: אני עדיין נותן איזה קרדיט לציבור, שהוא לא שוכח.

אלי גולדשמידט: ראש הממשלה עדיין לא פינה אף לא יישוב אחד.

אלי גולדשמידט: מי שפינה יישובים היה ראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, ומי שניצח על העניין הזה היה אריק שרון.

גדעון פת: בתמיכת מפלגת העבודה.

אלי גולדשמידט: על מי אתם מדברים?

אלי גולדשמידט: אני זוכר את הנאום של יגאל אלון, זיכרונו לברכה, כאן בכנסת; כתוצאה ממנו הוא נאלץ להימנע מהצבעה על הסכמי קמפ-דייוויד, נוכח הוויתור המוחלט שעשיתם בנושא היישובים.

אלי גולדשמידט: אתם באים אלינו בטענות, כשאיש עדיין לא הוציא מפיו את המלה יישוב, וכבר עולים על הדוכן ומטיפים לנו מוסר.

אלי גולדשמידט: הרב הלפרט אומר: אל תפנו יישובים.

אלי גולדשמידט: אני מסתובב ברמת-הגולן.

אלי גולדשמידט: אני גר הכי קרוב מכולם לרמת-הגולן, מתחת להרים האלה.

אלי גולדשמידט: לפני חודש הייתי בבני-יהודה, והשבת הייתי במבוא-חמה, החוגג 25 שנה לעלייתו על הקרקע.

אלי גולדשמידט: לתושבים ברמת-הגולן יש בעיה קשה מאוד, בעיה אמיתית, בעיה כאובה; קודם כול בעיה של חוסר-ודאות, הנובעת מבעיות של משא-ומתן מדיני, ואתם יודעים, או אמורים לדעת מה זה משא-ומתן מדיני, כי אצלכם משא-ומתן מדיני זה רק להגיד: לא, לא, לא, ועוד הפעם: לא, לא, לא.

אלי גולדשמידט: קודם אמר מישהו שראש הממשלה אומר: אני, אני, אני.

אלי גולדשמידט: ראש הממשלה הקודם אמר: לא, לא, לא.

אלי גולדשמידט: זאת היתה מדיניות החוץ של ראש הממשלה הקודם, וככה זה נראה.

קריאה: אני לא.

אלי גולדשמידט: אני לא; או.

אלי גולדשמידט: קיי, אני לא.

אלי גולדשמידט: בעבר היו שלושה לאווים, ובמדיניות הליכוד יש: לא, לכל דבר.

אלי גולדשמידט: ובאים פה לדוכן ואומרים: הפסיקו את תהליך השלום, יש פתרון.

אלי גולדשמידט: פתרונות רציניים לבעיית הטרור איש לא יודע לתת.

אלי גולדשמידט: כולם עלו על הבמה ולא נתנו שום פתרון, חוץ מחבר הכנסת יצחק לוי, נדמה לי, שלפחות הנאום שלו היה ענייני.

אלי גולדשמידט: גם אתם לא ידעתם לתת פתרונות, כי אתם יודעים שהטרור הוא חלק מהנוף של מדינת ישראל, והוא יימשך, כיוון שאנחנו חיים במקום שיש בו טרור, וצריך להילחם בו.

אלי גולדשמידט: אז מה?

אלי גולדשמידט: – להפסיק את תהליך השלום?

אלי גולדשמידט: לתת גיבוי להצלחת הטרור בזה שנפסיק את תהליך השלום?

אלי גולדשמידט: זאת ההצעה שלכם?

אלי גולדשמידט: מה הפתרון שלכם?

אלי גולדשמידט: בכלל, אני אומר, שלהיות בימין הקיצוני או בשמאל הקיצוני – אלו חיים פנטסטיים.

אלי גולדשמידט: למה אנחנו, אנשי מפלגת העבודה, צריכים להיות במרכז, צריכים להתלבט, צריכים לחשוב?

אלי גולדשמידט: יש נוסחה: שלום תמורת שלום – נוסחה כוזבת, שכל אחד מכם יודע שהיא כוזבת.

אלי גולדשמידט: תגידו את האמת, שאתם מעדיפים שנישאר בכל הגבולות האלה, תגידו את זה, שאתם מוכנים לוותר על השלום, זה יהיה יושר אינטלקטואלי.

אלי גולדשמידט: אדרבה, תגידו.

אלי גולדשמידט: יש פה ושם כאלה שאומרים זאת.

אלי גולדשמידט: אני שמעתי את אליקים העצני, הוא אמר אולי פעם אחת את האמת.

אלי גולדשמידט: הוא אמר: מה יש?

אלי גולדשמידט: נחיה פה עוד 150 שנה בלי שלום.

אלי גולדשמידט: תגידו את האמת.

שאול גוטמן: – – –

אלי גולדשמידט: פרופסור גוטמן, תגיד אתה את הדברים.

אלי גולדשמידט: אל תאחזו עיניים.

אלי גולדשמידט: מה לעשות, חברי הממשלה הזאת מנסים להגיע לשלום, רחמנא ליצלן, מנסים לקיים משא-ומתן על אפכם ועל חמתכם, ואני לא בטוח שנצליח להגיע לשלום.

אלי גולדשמידט: מי שמבטיח שנצליח להגיע לשלום – אני לא שותף להבטחתו.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להתאמץ, כמו שאמר מישהו לפני, כדי שאוכל להביט בעיניים של הילדים שלי בידיעה שעשיתי הכול על-מנת להגיע לשלום ולמנוע את המלחמה.

אלי גולדשמידט: זאת מטרתי, וזאת צריכה להיות מטרה של כל יהודי ציוני במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: אינני רוצה להתעלם מהתחושה הקשה שיש בציבור הישראלי.

אלי גולדשמידט: שמעתי ברדיו אשה מראשון-לציון שהתקשרה ואמרה שהיא פוחדת ללכת ברחוב.

אלי גולדשמידט: הפחד הזה לא נוצר ב-13 ביולי.

אלי גולדשמידט: אנחנו חיים עם הבעיה הזאת כבר זמן רב, אנחנו חייבים להתמודד אתה, וקשה מאוד להתמודד אתה, כי בו-זמנית יש חזית המדיניות, החזית שבה אנחנו מנסים להתקדם לשלום, ויש החזית הקשה הזאת של הטרור בפנים.

אלי גולדשמידט: אם יש נושא שהכנסת הזאת צריכה, לדעתי, להיות מאוחדת לגביו, זה הנושא הזה של הלחימה בטרור – והחתירה לשלום בו-זמנית.

אלי גולדשמידט: אילו היתה כאן אופוזיציה אחראית, היא לא היתה מנצלת אותו יום – סמנטי – של מלאות מאה ימים לכהונת הממשלה ומנסה לעשות דיבידנדים פוליטיים על רקע של קורבנות; על רקע הפיגוע הקשה בלבנון שבו נהרגו חיילים, ועל רקע הפיגוע בחברון.

אלי גולדשמידט: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת גולדשמידט.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה אל הדוכן את חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – את חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, גם אני מצטרף לחברי.

רענן כהן: זה יום עצוב, כשאנו מביאים למנוחות עולמים שישה מלוחמינו שנפלו בעת שהגנו בגופם מול הטרור הנפשע.

רענן כהן: קשה למצוא דברי ניחומים במלים.

רענן כהן: אני שולח מעל במה זו ברכת החלמה מהירה לפצועים, והערכה לצה"ל על עבודתו המסורה.

רענן כהן: אני מאמין כי הממשלה תגיב במעשים נחרצים כדי למגר את הטרור.

רענן כהן: יש לרודפו, להשיגו, ולא להמתין שהוא יבוא אלינו.

רענן כהן: באותה עת עלינו להמשיך באותה החלטיות במאבק על השלום, ולא לתת לקיצוניות, לטרור, לפגוע במהלכינו, אף שזאת מטרתם.

רענן כהן: הממשלה מכהנת חודשים ספורים בלבד, ואיש לא יכול להכחיש, בין שהוא שייך למחנה הימין ובין שהוא שייך למחנה השמאל, שמאז הקמתה קיבל תהליך השלום תאוצה ברורה, והנה כל העולם, ואף הממשלה יכולה לרשום לעצמה התקדמות גם במהות וגם בהצגת דרכה בפני העולם.

רענן כהן: תהליך השלום בינינו לבין שכנינו הוא קשה, וככל שאנו מתעמקים בו הוא קשה יותר.

רענן כהן: תהליכי ההתקרבות והפיוס בין אויבים נמשכים שנים רבות.

רענן כהן: ראו מה גורל היחסים בין יפן ובין סין או בין יפן ובין רוסיה בעקבות סכסוכים שפרצו עוד לפני מלחמת העולם השנייה.

רענן כהן: מפלגת העבודה, שהביטחון הוא אחד מסממני ההגשמה שלה, לא תתנכר לו היום.

רענן כהן: הליכוד לא יכול ללמד אותנו מה הם צורכי הביטחון של מדינת ישראל, וודאי לא מה הם צווי ההתיישבות של מדינת ישראל.

רענן כהן: אנו נתונים במלחמה קשה, המהווה איום על קיומה של המדינה, בנשק קונבנציונלי, וחלילה, אולי בעתיד, גם בנשק בלתי קונבנציונלי.

רענן כהן: באותה עת עלינו להתמודד מול תופעות קשות של טרור ורצחנות מצד קבוצות קיצוניות בין תושבי השטחים, שאינן מוכנות להשלים עם נוכחותנו באזור הזה.

רענן כהן: אין ניחומים על הרציחות וההרג הנעשים בתוכנו על-ידי כנופיות.

רענן כהן: המכה היא כאובה למשפחות השכולות, לנפגעים ולכולנו.

רענן כהן: הלב זועק להגיב, להכות, אך עלינו לזכור מייד, שבסוף הדרך קיים השלום הנכסף וההכרחי לנו ולאויבינו כיום.

רענן כהן: אני פונה לכל חברי, בעיקר לנבחרים ממחנה הימין, שלא לשלהב את הרוחות ולא לעורר את הזעם דווקא בשעה כזאת.

רענן כהן: יש לנהוג באחריות ובאיפוק, כיוון שאנחנו נתונים במצב לא פשוט.

רענן כהן: בתוך סערת האירועים האחרונים עלינו להתבונן קדימה.

רענן כהן: אנחנו נתונים במשא-ומתן עם אויב עקשן.

רענן כהן: מיתוסים של שנאה וחשדות קיימים בין ישראל ובין סוריה, והם מקשים מאוד הידברות של אמת וקידומם של סכסוכים ומאבקים רבי-שנים.

רענן כהן: עוד נכונו לנו סיכונים לא מעטים עד שנמצא מכנה משותף שיאפשר תחילת הידברות שיש בה תן וקח.

רענן כהן: בהכירנו את הסורים, על משטריהם ועל שליטיהם השונים, אין מנוס מלהמשיך ולהתעקש על שמירת אחיזתנו ברמת-הגולן.

רענן כהן: אחיזתנו ברמת-הגולן חיונית לקיומו של הגליל, ולקיומה של מדינת ישראל, לכן עליה להיות מרכיב בשלום עם סוריה.

רענן כהן: אני טוען, אולי בשונה מחלק מחברי, שעלינו לדבוק בגולן כפי שאנו דבקים בירושלים.

רענן כהן: אין אני נמנה עם מחנה ארץ-ישראל השלמה, הרוצה לספח את יהודה, שומרון וחבל-עזה למדינת ישראל.

רענן כהן: אני תומך במהלכים המכוונים להביא לשלום וליישוב הסכסוך שבינינו לבין הפלשתינים.

רענן כהן: אני חושב שהגיע הרגע הזה.

רענן כהן: כמובן, אנחנו חייבים להגיע לרגע הזה תוך ויתורים טריטוריאליים והסדרים ביטחוניים קפדניים כמקשה אחת.

רענן כהן: כמובן, אין להשוות בין החזיתות השונות העומדות מולנו: לבנון, סוריה וירדן, ובשום אופן אין להקיש מהשלום עם מצרים לגבי אחת משכנותינו אלה.

רענן כהן: כל אחת מהמדינות שאתן אנחנו רוצים להגיע להסדר, יש לה ייחוד משלה, יש להסדיר את ההסדר עמה.

רענן כהן: באותה עת אסור לנו לשכוח את המעגל השני, הכולל לא רק את סעודיה אלא גם את לוב מחד גיסא ואת עירק ואירן מאידך גיסא.

רענן כהן: מדינות אלה הולכות ומתעצמות, ועלינו להיות מוכנים לקדם סכנות מצדן, על אף הליכתנו לתהליך של שלום.

רענן כהן: לסיום, ממשלת ישראל נוקטת היום מדיניות מאוזנת, שאין לשפוט אותה, איני מציע לאיש כאן לשפוט אותה באופן מיידי, אלא בפרספקטיבה של התקדמות לביטחון ולשלום עד להשגת הסכמים כתובים.

רענן כהן: ככל שיגבר הרצון לשלום בבית הזה, כן נתחזק כולנו ונחזק את שליחינו העושים במלאכה, ומנסים להגיע בסופו של דבר לשלום שכולנו חפצים בו, ואחת ולתמיד לסיים את המאבק הממושך, הנמשך זה שנים רבות.

רענן כהן: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת זאב בנימין בגין, ואחריו – את חבר הכנסת אפרים סנה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בגין, לרשותך 12 דקות.

זאב בנימין בגין: גברתי היושב-ראש, חברי הכנסת, יום דמים היה אתמול, ובימים כאלה ראוי להמעיט בוויכוח מפלגתי ולעמוד יחדיו.

זאב בנימין בגין: אפשר לעמוד בקשיים תוך מחלוקת, אבל רצוי שהעמידה תהיה על יסוד ראייה מפוכחת של המציאות.

זאב בנימין בגין: את חלקה של המציאות צייר ראש הממשלה בנאומו אחר-הצהריים.

זאב בנימין בגין: בסיכומה – אין תזוזה במשא-ומתן עם סוריה, ואין תזוזה במשא-ומתן עם נציגי התושבים הערבים בשומרון, ביהודה ובחבל-עזה.

זאב בנימין בגין: כאשר זה מצב הדברים, יש להתפלא על אמירתו החוזרת של ראש הממשלה, כי ממשלת הליכוד ניהלה בשנה האחרונה משא-ומתן עקר עם הערבים, ואילו הממשלה המכהנת היום מנהלת משא-ומתן מהותי.

זאב בנימין בגין: גם להערכתו של ראש הממשלה, הערבים לא שינו את עמדתם, ורק אנחנו, אם כן, סיפקנו להם מחוות חד-צדדיות.

זאב בנימין בגין: המסקנה היא אפוא, שלדידה של הממשלה הזאת משא-ומתן הוא עקר, כשישראל עומדת על האינטרסים היסודיים הביטחוניים והמדיניים שלה, ואילו משא-ומתן מהותי ופורה הוא כשישראל בלבד היא הנותנת.

זאב בנימין בגין: זה איננו משא-ומתן אלא מתן ומתן.

זאב בנימין בגין: לא נושאים ונותנים, אלא נוסעים – לוושינגטון – ונותנים.

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה אומר בשבועות האחרונים, כי אין תזוזה במשא-ומתן הדו-צדדי בינינו לבין הנציגים של התושבים הערבים בשומרון, ביהודה ובחבל-עזה.

זאב בנימין בגין: המשלחת מבולבלת, לדעתו, ואש"ף מפעיל עליה לחץ שלילי.

זאב בנימין בגין: אבל, האם הקיפאון הזה מצדיק את הצעד שהממשלה נקטה?

זאב בנימין בגין: קיפאון בערוץ הדו-צדדי ולכן מתן פרס לערבים בערוץ הרב-צדדי – מתן ייצוג למה שקרוי הפזורה הפלשתינית בכל שש הוועדות של המשא-ומתן הדו-צדדי, ובייחוד בוועדה לבקרת נשק במזרח התיכון, כלומר הענקת מעמד של מעין מדינה לאותם נציגים של מה שקרוי הפזורה הפלשתינית; הענקת מעמד של מעין-מדינה למאפיה הרצחנית, השואפת אומנם להקים מדינה, בשלב הראשון קילומטרים אחדים מן הבית הזה, היא מתנת חינם חשובה לארגוני הטרור הערביים.

זאב בנימין בגין: גם המשא-ומתן עם סוריה תקוע, להערכתו של ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: לפני שבועות אחדים בלבד, עם פתיחת הסיבוב השישי של השיחות בוושינגטון, חלקו דוברי ממשלת ישראל ופרשנים רבים מחמאות לאין-ספור לסורים על השינוי בעמדתם, על החיוכים שלהם, והדברים האלה נקשרו במחווה הישראלית של ניסוח מחודש של עמדת ישראל ביחס להחלטה 242 וליישומה.

זאב בנימין בגין: תושבי הגליל, תושבי רמת-הגולן ואזרחים רבים במדינת ישראל נזעקו, ובצדק.

זאב בנימין בגין: ואז ניסה ראש הממשלה להרגיע אותם באומרו:

זאב בנימין בגין: אנחנו הודענו כי 242 חלה לא על השטח אלא רק על המשא-ומתן; ואין להגדרתנו – כך הרגיע – ממד טריטוריאלי.

זאב בנימין בגין: בשבוע שעבר הגישה ממשלת ישראל למשלחת הסורית "נוסח משופר", לדידנו גרוע יותר, שיש בו אכן ממד טריטוריאלי.

זאב בנימין בגין: והנוסח המשופר הזה הוגש לסורים, אף שלא חל כל שינוי בעמדתם.

זאב בנימין בגין: כל הצעות ישראל לתמורה סורית על הוויתור הישראלי החד-צדדי נענו בשלילה.

זאב בנימין בגין: את טבען השלילי של התשובות הסוריות עדיין מנסים להסוות.

זאב בנימין בגין: אבל, העניין איננו מתמצה בסירוב הסורים להסכים שבסופו של דבר, בנקודת זמן והסכמה כלשהי, הם ייאותו לחתום אתנו על חוזה שלום ועל חילופי שגרירים ויסכימו לפתיחת הגבולות.

זאב בנימין בגין: כל ההצעות הישראליות האחרות נדחו.

זאב בנימין בגין: סוריה דוחה את הרעיון הישראלי להסדרי ביניים.

זאב בנימין בגין: סוריה דוחה את ההצעה הישראלית להסדר בלבנון.

זאב בנימין בגין: סוריה דוחה את הגישה הישראלית לגבי צעדים בוני אמון.

זאב בנימין בגין: סוריה דוחה את הרמז הישראלי לגבי פגישת פסגה בין ראש הממשלה רבין לבין אסד.

זאב בנימין בגין: סוריה דוחה את תביעת ישראל להסדר סורי-ישראלי נפרד.

זאב בנימין בגין: ואתמול התברר שוב, באמצעות הפיגוע הרצחני בדרום-לבנון, כי סוריה ממשיכה לעודד את הטרור נגד תושבי הגליל, הן במתן חסות בדמשק לארגוני הטרור, הן במתן חופש פעולה ל"חיזבאללה", והן באפשרה מעבר אמצעי לחימה מאירן ללבנון דרך שטחה של סוריה.

זאב בנימין בגין: פרשנים רבים מסבירים בשבועות האחרונים את העלייה בטרור הערבי בשומרון, ביהודה ובחבל-עזה בפעילות ארגוני הסירוב, שמטרתם, על-פי הפרשנים, סיכול התהליך המדיני, סיכול המשא-ומתן המדיני.

זאב בנימין בגין: גם אש"ף, לא נשכח, הוא אחד מארגוני הסירוב.

זאב בנימין בגין: הוא איננו מעוניין בשלום, איננו יודע כנראה לאיית את המלה שלום.

זאב בנימין בגין: וגם "חיזבאלללה" פועל, על-פי הפרשנים האלה, לסיכול התהליך המדיני.

זאב בנימין בגין: אבל, אם התיאוריה הזאת נכונה, חברי חברי הכנסת, אם גם ה"חיזבאללה" פועל לסיכול התהליך המדיני, איך נפרש את העמדה הסורית, המאפשרת ל"חיזבאללה" לפעול לסיכול התהליך המדיני?

זאב בנימין בגין: האם צריך להסיר את האחריות מסוריה ולהטיל אותה על ה"חיזבאללה", או שמא, אם התיאוריה נכונה, צריך לומר שבימים אלה עדיין גם סוריה איננה מעוניינת בהצלחת התהליך המדיני?

זאב בנימין בגין: נחמד יותר, כמובן, לראות את המציאות בוורוד.

זאב בנימין בגין: זה נעים יותר, אבל זה הרבה פחות אחראי.

זאב בנימין בגין: לפני שבועות אחדים ציינתי במאמר, שסוריה היא דיקטטורה מתחמשת.

זאב בנימין בגין: על כך השיבו במאמר פולמוס, אבל באותו מאמר תמהו על כך שאני תוקף את "הדיקטטורה" של אסד – כאילו אין הצדקה לומר שאכן סוריה היא דיקטטורה מתחמשת.

זאב בנימין בגין: סוריה היא עדיין דיקטטורה חמושה, הנותנת חסות לטרור.

זאב בנימין בגין: למרות השיחות בוושינגטון, לא שינו מטבעם, לא שינו מטעמם.

זאב בנימין בגין: סמואל ג'ונסון האנגלי אמר לפני שנים רבות: סוס המסוגל לספור עד עשר איננו מתמטיקאי יוצא דופן, אלא סוס יוצא דופן.

זאב בנימין בגין: דיקטטורה חמושה הנותנת חסות לטרור איננה דמוקרטיה שואפת שלום, אלא היא דיקטטורה חמושה, המתאימה את הדיפלומטיה שלה למציאות המזרח-תיכונית בתחילת שנות ה-90.

זאב בנימין בגין: עם הצגת הממשלה, לפני שלושה חודשים, אמר ראש הממשלה, כי להערכתו אפשר להגיע להסכם עם הערבים בתוך שישה עד תשעה חודשים, כלומר עד חודש אפריל 1993.

זאב בנימין בגין: התאריך הזה הפך להיות תאריך נייד.

זאב בנימין בגין: הימים חולפים, השבועות נוקפים, שלושה חודשים עברו, ובכל זאת אנחנו שומעים על תקווה להגיע להסכם עם הערבים בתוך שישה עד תשעה חודשים.

זאב בנימין בגין: כולנו רוצים בשלום, כולנו יודעים שהוא חייב להתבסס על הביטחון, אבל הגדרת הביטחון חייבת להתבסס מצדה על הערכה מפוכחת של המציאות.

זאב בנימין בגין: ניתנה לנו דוגמה על-ידי משורר לטיבה של המציאות המזרח-תיכונית.

זאב בנימין בגין: יהודה עמיחי כתב את שירו, "מעין אחרית הימים", ובשיר הזה הוא מצייר אולי אחרית ימים מזרח-תיכונית.

זאב בנימין בגין: וכך פותח יהודה עמיחי את שירו על מעין אחרית ימים באזורנו: "האיש תחת תאנתו טלפן לאיש תחת גפנו: הלילה הם בהחלט עלולים לבוא.

זאב בנימין בגין: שריין את העלים, סגור היטב את האילן...".

זאב בנימין בגין: במציאות כזאת, רבותי, חברי הכנסת, אין ללכת בדרך של ויתורים חד-סטריים, חד-צדדיים.

זאב בנימין בגין: ערגה אינה מדיניות, כמיהה אינה מדיניות, געגועים אינם מדיניות.

זאב בנימין בגין: מדיניות אמיתית, אחראית ורצינית, צריכה להרגיל את הצד השני לכך שלא יהיה שינוי בעמדת ישראל; לשיטתכם, חברי ממפלגת העבודה, אלא אם כן יבוא שינוי מהותי, אמיתי ורציני בעמדה הערבית.

זאב בנימין בגין: מבחנה של מדיניות אחראית ישראלית הוא בעיגונה במציאות המזרח-תיכונית, עם תקווה וללא אשליה.

זאב בנימין בגין: תודה רבה לך, גברתי היושב-ראש.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לך, חבר הכנסת בגין.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את אחרון הדוברים, חבר הכנסת אפרים סנה.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כרזה ראיתי אמש ברחוב בלפור בירושלים, וכתוב בה: "צא צא איש הדמים".

אפרים סנה: מניפיה, על-פי חזותם – – –

עוזי לנדאו: את הכרזות נגד מנחם בגין, עליו השלום, בתקופת מלחמת לבנון צריך להזכיר.

אפרים סנה: – – – מניפיה, על-פי חזותם, אמורים לדעת מספר שמואל ב', פרק ט"ז, מי קרא לדוד המלך ובאילו נסיבות: "צא צא איש הדמים ואיש הבליעל".

אפרים סנה: היה זה שמעי בן גרא איש בנימין, בעת שדוד המלך נס למדבר מפני אבשלום שמרד בו.

אפרים סנה: סופה של הפרשה ידוע.

אפרים סנה: אך מן הדין ומן הראוי שהמוסד העליון של הדמוקרטיה הישראלית, גם ביום מר וקשה זה ייתן את דעתו על המרד במלכות היום ועל רקעו.

אפרים סנה: אויבי השלום, שמרכזם בדמשק, מנהלים קרב בלימה כנגד תהליך השלום.

אפרים סנה: באוחזם בנשק הרצח והטרור, גבה הקרב הזה מאתנו בשבועות האחרונים קורבנות יקרים גם באזור הביטחון וגם בדרכי יהודה, שומרון ועזה.

אפרים סנה: אין אלה הקורבנות הראשונים במלחמת הדורות של עם ישראל בארצו.

אפרים סנה: אזורים שונים בארץ ידעו את כאבי המלחמה הזו: כך יישובי הרצועה בשנות ה-50, כך העיר בית-שאן ויישובי העמקים בתקופת מלחמת ההתשה, כך היישובים בגבול הלבנון במשך חצי יובל שנים.

אפרים סנה: אך מבין תושבי היישובים האלה לא קם מעולם מי שהטיל שיקוצים בצה"ל ובמפקדיו, מי שהטיל ספק בכוונות הדרג המדיני ללחום בנחישות בטרור הערבי.

אפרים סנה: אותם לא ראינו מתפרעים ברחובות ירושלים, בין השאר משום שבאתוס של ההתיישבות ההיא, ידיעת המחיר היתה חלק מהבנת השליחות.

אפרים סנה: האתוס הזה חלחל אפילו לשירי הערש שלנו: "אין חריש עמוק בלי נשק", "אין כובשים את ראש ההר אם אין קבר במורד".

עוזי לנדאו: אולי אז נקטו מדיניות ביטחונית ראויה לשמה.

אפרים סנה: להם לא היתה מנהיגות שניצלה בציניות את קשיי הביטחון להשגת יעדים מדיניים.

עוזי לנדאו: לך אחורה למלחמת לבנון.

אפרים סנה: עדיף לך שלא אחזור לפרשה זו.

עוזי לנדאו: אתה נתפס ל"צא צא איש הדמים".

עוזי לנדאו: זה היה מה שאפיין את כל התקופה ההיא.

עוזי לנדאו: אל תקיש מן המשאלות שלך על התנהגות בלתי אחראית.

אפרים סנה: אסור בשום פנים ואופן לזהות את כלל התושבים הישראלים ביהודה, בשומרון ובעזה עם מתפרעים, עם אנשים הפוגעים ברכושם או בגופם של חפים מפשע.

אפרים סנה: מעל במת הכנסת אני פונה לציבור הזה, ברובו המכריע ישראלים שומרי חוק, להתנער מן הזיהוי המזיק עם קבוצת הקנאים האלימה הזאת.

אפרים סנה: דווקא מי שהחליט לבנות את ביתו באפרת, באלפי-מנשה, באריאל ובמעלה-אדומים צריך לרצות להוכיח, כי ניתן לחיות בדו-קיום אלה לצד אלה.

אפרים סנה: הוא צריך להימנע מהוספת עוד פלשתינים למעגל האיבה והנקם.

אפרים סנה: הוא זה שצריך לרצות, שיושג פתרון מדיני שיבטיח יחסים אחרים בין עמי ארץ-ישראל.

אפרים סנה: צה"ל אינו זקוק לכך שיטיפו לו, שילמדו אותו איך להילחם בטרור, שיעזרו לו כביכול או שימלאו את מקומו.

אפרים סנה: ודאי שאין צה"ל זקוק לכך שיסיטו אותו למשימות משטרה על חשבון המטרה העיקרית, שהיא הלחימה במחבלים.

אפרים סנה: לממשלה ולשלטונות הביטחון אסור לגלות שום חולשה, כאשר מדובר בהפרת החוק על-ידי מתנחלים בשטחים ובתחום "הקו הירוק".

אפרים סנה: הקרב על השלום הוא גם קרב על הדמוקרטיה ועל שלטון החוק.

אפרים סנה: ועוד כרזה אחת ראיתי אתמול בערב בירושלים, וכתוב בה: "רבין, אין לך מנדט".

אפרים סנה: יש לי חדשות בשבילכם: יש לנו מנדט.

יהושע מצא: מדראושה יש לכם מנדט.

אפרים סנה: יש לנו מנדט.

אפרים סנה: קיבלנו אותו, ולא באלימות תוציאו אותו מידינו.

יהושע מצא: עם ערפאת יש לך הסכם.

יהושע מצא: הממשלה שלך תלויה בערפאת.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא – – –

יהושע מצא: ערפאת לא ימנה אצלנו שרים.

יהושע מצא: יש לך דרישת שלום מערפאת.

חיים אורון: אתה הלכת לבקש קולות.

יהושע מצא: יש לך דרישת שלום מערפאת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תתבייש לך.

יהושע מצא: אתה תתבייש.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, כל חבר כנסת כאן הוא חבר כנסת הוא חבר כנסת.

יהושע מצא: ודאי, גם חבר הכנסת דראושה שנפגש עם ערפאת הוא חבר כנסת.

שבח וייס: כל מי שמכהן בבית הזה הוא חבר כנסת.

יהושע מצא: הוא הביא לרבין דרישת שלום מערפאת.

שבח וייס: גמרנו, תן לחבר הכנסת סנה לסיים.

אפרים סנה: חבר הכנסת מצא, ההתפרצות שלך מחייבת אותי לחזור ולהזכיר לך עובדה היסטורית.

אפרים סנה: ההסכם הראשון והיחיד עד כה שנעשה עם ערפאת נעשה על-ידי ממשלת הליכוד, ביולי 1981.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות סיכום, ואחר כך נצביע.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת אלי דיין, להביא לפנינו הצעת סיכום לדיון על הודעת הממשלה על פעילותה בתקופה שחלפה ועל תוכניותיה למושב הקרוב.

שבח וייס: ההצעה היא בשם הסיעות: העבודה, מרצ וש"ס.

שבח וייס: בבקשה.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת הסיכום לדיון על הודעת הממשלה על פעילותה בתקופה שחלפה ועל תוכניותיה למושב הקרוב, וכן על ההחלטה לביטול המשרד – – –

שבח וייס: לא, את הסעיף השני לא כללנו, בתוקף הנסיבות.

אלי דיין: בשם הסיעות העבודה, מרצ וש"ס: הכנסת רושמת לפניה את דברי ראש הממשלה ושר הביטחון, שנמסרו לכנסת היום, כ"ט בתשרי התשנ"ג, 26 באוקטובר 1992.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת יהושע מצא, להביא לפנינו הצעת סיכום מטעם הסיעות: הליכוד, צומת, מפד"ל ומולדת.

שבח וייס: בבקשה.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא הצעת סיכום מטעם סיעות הליכוד, צומת, מפד"ל, מולדת: 1.

יהושע מצא: הכנסת מביעה את תנחומיה למשפחות החיילים שנהרגו ומאחלת איחולי החלמה לחיילים הפצועים.

יהושע מצא: 2.

יהושע מצא: הכנסת מברכת את צה"ל, מגן האומה.

יהושע מצא: 3.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לממשלה לנהל מדיניות תקיפה במלחמתה נגד ארגוני המחבלים ולממש את התחייבות ראש הממשלה לאזרחי ישראל בעת הצגת ממשלתו לפני מאה ימים להעניק לכל אזרח ישראלי ביטחון אישי מלא.

יהושע מצא: 4.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לממשלה להבטיח כי פעולות טרור, מעשי רצח וחבלה לא יביאו לוויתורים מדיניים.

יהושע מצא: 5.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לראש הממשלה להכריז קבל עם ועולם על התנגדותו הנחרצת להקמת מדינה פלשתינית ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה.

יהושע מצא: 6.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לממשלה לשמור בעת המשא-ומתן לשלום עם סוריה על ריבונות ישראל בגולן, בהתאם לחוק הגולן.

יהושע מצא: 7.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לממשלה לממש את התחייבות ראש הממשלה בעת הצגת ממשלתו לחסל את האבטלה ולסייע לשכבות החלשות ולעשירונים התחתונים.

יהושע מצא: 8.

יהושע מצא: הכנסת קוראת לממשלה לחזור בה ממדיניות ההבלגה, המחוות והוויתורים, לא לגלות פזיזות, חולשת דעת וקוצר ראות, ולנהל מדיניות ריאליסטית נבונה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: עכשיו תובא לפנינו הצעה לסיכום הדיון מטעם הסיעות חד"ש ומד"ע.

שבח וייס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

יהושע מצא: חברת הכנסת גוז'נסקי, מי כתב לכם את הנאום?

תמר גוז'נסקי: רק אתם לא בוגרי בית-ספר, אני בוגרת.

שבח וייס: חבר הכנסת מצא, אין מפריעים בזמן קריאת הצעת סיכום.

שבח וייס: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת להביא את ההצעה לסיכום הדיון המדיני מטעם הסיעות חד"ש ומד"ע: 1.

תמר גוז'נסקי: הכנסת משתתפת באבלן של המשפחות שאיבדו את יקיריהן ומביעה צער רב על הקורבנות הישראלים והפלשתינים הנופלים עקב המשך הסכסוך.

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה לסלק את המכשולים המונעים את קידום המשא-ומתן לשלום עם הפלשתינים, להפסיק את ההתנחלויות, לחדול מהדיכוי ומרמיסת זכויות האדם בשטחים הכבושים, לאמץ את העיקרון של שטחים תמורת שלום ולהכיר בזכות העם הפלשתיני להגדרה עצמית ולמדינה עצמאית בצד ישראל.

תמר גוז'נסקי: 3.

תמר גוז'נסקי: הכנסת רואה בחיוב את הנכונות של סוריה לחתום על הסכם שלום עם ישראל.

תמר גוז'נסקי: למען הבטחת שלומה וביטחונה של ישראל על הממשלה להסכים לנסיגה מלאה מהגולן תמורת שלום מלא.

תמר גוז'נסקי: הניסיון להשיג הסדר נפרד עם סוריה, תוך המשך הסחבת במשא-ומתן עם הפלשתינים, הוא הרפתקה מסוכנת לישראל ולכל עמי האזור.

תמר גוז'נסקי: 4.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה ליזום את ביטול החוק המזיק והאנטי-דמוקרטי, האוסר על קיום מפגשים עם אנשי אש"ף.

תמר גוז'נסקי: 5.

תמר גוז'נסקי: הכנסת תובעת מהממשלה ליישם מייד תוכנית ליצירת מקומות עבודה עבור 250,000 המובטלים, וזאת באמצעות השקעות בתשתית ובהרחבת השירותים הציבוריים.

תמר גוז'נסקי: 6.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט צעדים ממשיים לחיסול קיפוחה של האוכלוסייה הערבית בכל המישורים, בתקציבים לרשויות המקומיות, בתחומי הבריאות, החינוך והרווחה, בפתרון בעיית כפרי הערבים ובהסדר מוסכם שיאפשר לתושבי הכפר רמיה להישאר על אדמתם.

תמר גוז'נסקי: תודה.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: כאמור, היום עדיין לא נשתמש בהצבעה האלקטרונית.

שבח וייס: מחר נתחיל.

קריאה: תמנה שני מונים.

שבח וייס: כן, שני מונים.

שבח וייס: אני מבקש מחברי הכנסת חגי מירום ומיכאל איתן לסייע לנו במניין הקולות.

שבח וייס: אתם הוועדה שקבעה את הסידור של ההצבעה האלקטרונית, והיום אשתמש בכם.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך בהצעת הסיכום שהובאה לפנינו על-ידי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מטעם הסיעות חד"ש ומד"ע?

שבח וייס: מי שהוא בעד – יצביע.

שבח וייס: ההצבעה היא ידנית.

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי – מיעוט

שבח וייס: הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לא נתקבלה.

שבח וייס: אם כן, בעקבות ההודעה של שני המונים – ההצעה לא עברה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת הסיכום שהביא לפנינו חבר הכנסת יהושע מצא, מטעם הסיעות הליכוד, צומת, המפד"ל ומולדת.

שבח וייס: מי תומך בהצעה הזאת, שהביא לפנינו חבר הכנסת מצא?

שבח וייס: – ירים את ידו.

שבח וייס: מי מתנגד להצעה שהביא בפנינו חבר הכנסת יהושע מצא?

שבח וייס: – ירים את ידו.

שבח וייס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' מצא – 30

שבח וייס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' מצא לא נתקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, בעד ההצעה של חבר הכנסת מצא – 30, נגד – 51.

שבח וייס: ההצעה לא נתקבלה.

שבח וייס: אנו עוברים עכשיו להצבעה על ההצעה שהביא לפנינו חבר הכנסת אלי דיין בשם סיעות העבודה, מרצ וש"ס.

שבח וייס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דיין – 52

שבח וייס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דיין נתקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע בזאת: ההצעה שהביא לפנינו חבר הכנסת אלי דיין נתמכת על-ידי 52 חברי הכנסת, מתנגדים לה 33 חברי הכנסת.

שבח וייס: לפיכך היא התקבלה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: התשנ"ג–1992 (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: חברי הכנסת, אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-יומנו:

שבח וייס: הצעת חוק רשות השידור (אישור תוקפן של אגרות רדיו וטלוויזיה), התשנ"ב–1992.

שבח וייס: יושב-ראש ועדת הכספים יישא דברי תשובה.

ועדת הכספים): מוותר.

שבח וייס: מוותר.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: חוק זה נדון בכנסת בקריאה ראשונה ביום י"א באלול התשנ"ב, 9 בספבטמבר 1992, והועבר לוועדת הכספים.

שבח וייס: החוק מוגש, בצירוף ההסתייגויות, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואנו מצביעים על ההסתייגויות ועל החוק.

מיכאל איתן: על איזה חוק?

שבח וייס: יש חברי הכנסת שאין להם המסמך הזה?

מיכאל איתן: יש.

שבח וייס: אנחנו בישיבה, מפסיקים לחצי דקה; בבקשה, אדוני המזכיר.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצעת החוק נמצאת והיא מונחת על שולחנו של כל חבר הכנסת.

שבח וייס: ייתכן שפה ושם נעלם המסמך.

שבח וייס: נספק את המסמך.

שבח וייס: חבר הכנסת שילנסקי.

דב שילנסקי: אני מבין שחלה טעות של האדמיניסטרציה, ועכשיו הונחה הצעת החוק.

דב שילנסקי: אני רואה פה שלושה דפים מלאים עם הסתייגויות, ואני רוצה לשמוע ולהשתכנע.

דב שילנסקי: אני מציע שלא לקיים את הדיון ואת ההצבעה היום.

שבח וייס: אנחנו נקיים את ההצבעה.

שבח וייס: זה הופיע בסדר-היום.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להסביר את העניין.

שבח וייס: אני מחשיב מאוד הערה של מי שהיה ארבע שנים יושב-ראש הכנסת, ואני רוצה להשיב.

שבח וייס: לכל אחד הייתי משיב.

שבח וייס: הנושא נדון בכנס הקודם, כל ההסתייגויות נומקו; חבר הכנסת מיכאל איתן, במשך כשעה וחצי, או שלוש שעות, נימק את ההסתייגויות.

שבח וייס: אנחנו האזנו לדברים, השתכנענו לכאן או לכאן.

שבח וייס: והישיבה היום היא בעצם המשך.

שבח וייס: לפיכך תתקיים ההצבעה.

שבח וייס: תודה רבה על ההערה.

שבח וייס: חברי הכנסת אנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: אנו עושים תיקון קל בשם החוק: התשנ"ג במקום התשנ"ב, מסיבות קלנדריות מובהקות.

שבח וייס: לשם החוק הסתייגות של חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: אני מעמיד הסתייגות זו להצבעה.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת מ' איתן לשם החוק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת מ' איתן לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: הסתייגות של חבר הכנסת אברהם פורז לשם החוק.

שבח וייס: אני מעמיד הסתייגות זו להצבעה.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת א' פורז לשם החוק – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' פורז לשם החוק לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות של חבר הכנסת פורז לא נתקבלה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את שם החוק, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – רוב

שבח וייס: שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אושר.

שבח וייס: לסעיף 1 הסתייגות של חבר הכנסת פורז.

שבח וייס: אני מעמיד הסתייגות זו להצבעה.

שבח וייס: בעד התיקון של חבר הכנסת א' פורז לסעיף 1 – מיעוט

שבח וייס: התיקון של חבר הכנסת א' פורז לסעיף 1 לא נתקבל.

שבח וייס: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל איתן: צריך למנות את הקולות.

שבח וייס: לא, סליחה.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, תאמין לי שאני רואה מכאן את מה שאתה לא רואה משם.

מיכאל איתן: מה אתה רואה?

מיכאל איתן: יש רוב.

שבח וייס: אין רוב להצעה של חבר הכנסת פורז.

שבח וייס: אני מודיע שההסתייגות של חבר הכנסת פורז נדחתה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את ההסתייגות של חבר הכנסת מיכאל איתן לסעיף 1.

קריאה: כל ההצעות?

שבח וייס: כל החבילה.

דן תיכון: אני מבקש להצביע על כל סעיף בהצעה בנפרד.

מיכאל איתן: אני מבקש להסיר – – –

שבח וייס: מה אתה מבקש להסיר?

מיכאל איתן: אני מבקש להסיר את ההסתייגות 3 לסעיף 1.

שבח וייס: אחרי שהורדנו את ההסתייגות 3 של חבר הכנסת מיכאל איתן לסעיף 1, אני מבקש להצביע עוד הפעם בעד ונגד ההסתייגות של חבר הכנסת מיכאל איתן לסעיף 1, למעט הסתייגות 3.

שבח וייס: נגד – רוב התיקונים של חבר הכנסת מ' איתן לסעיף 1, למעט תיקון 3, לא נתקבלו.

שבח וייס: ההסתייגות נדחתה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את סעיף 1, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – רוב

שבח וייס: סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: הסעיף אושר.

שבח וייס: אחרי סעיף 1 יש הסתייגות של חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: אני מעמידה להצבעה.

שבח וייס: בעד הצעת חבר הכנסת מ' איתן אחרי סעיף 1 – מיעוט

שבח וייס: הצעת חבר הכנסת מ' איתן אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

שבח וייס: ההסתייגות נדחתה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את ההצעה לחלופין אחרי סעיף 1 של חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: בעד ההצעה לחלופין אחרי סעיף 1 של חבר הכנסת מ' איתן – מיעוט

שבח וייס: ההצעה לחלופין אחרי סעיף 1 של חבר הכנסת מ' איתן לא נתקבלה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: ההסתייגות לא נתקבלה.

שבח וייס: אני מעמיד להצבעה את ההצעה לחלופי חלופין אחרי סעיף 1 של חבר הכנסת מיכאל איתן.

שבח וייס: נגד – רוב ההצעה לחלופי חלופין אחרי סעיף 1 של חבר הכנסת מ' איתן לא נתקבלה.

שבח וייס: ההסתייגות נדחתה.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית של חוק רשות השידור (אישור תוקפן של אגרות רדיו וטלוויזיה), התשנ"ג–1992.

שבח וייס: בעד החוק – רוב

שבח וייס: חוק רשות השידור (אישור תוקפן של אגרות רדיו וטלוויזיה), התשנ"ג–1992,

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: החוק אושר בקריאה שלישית.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים להודעה ארוכה מאוד של מזכיר הכנסת, מה שהיה מקובל בראשית ישיבות.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ש' יעקבסון: הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון – ניהול פנקסים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק התקנים (תיקון – שיעור הקנס על הפרת תקן מזון ארוז מראש), התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת ד' צוקר וא' בורג; הצעת חוק סימון הרכב תזונתי ואריזת מזון ארוז מראש, התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת ד' צוקר וא' בורג; הצעת חוק לתיקון פקודת אמנות השמן האנגלו-אירנית 1938 (ביטול סעיף 11), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד צוקר; הצעת חוק התחבורה הציבורית (סידורים לנכים באוטובוסים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הארכת מועדים (תיקון – שעת-חירום חלקית), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (ביטול), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תמריץ לבניית דירות קטנות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – כיסוי הוצאות מיגון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק התחבורה הציבורית (סידורים לנכים באוטובוסים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פתיחת שומות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – העברת כספים לרשויות מקומיות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק דיווח והודעה (תקציב וערבויות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד צוקר; הצעת חוק מס הכנסה (הטבות לחיילים משוחררים) (תיקון – נזק מלחמה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק החברות הממשלתיות (כשירות דירקטור מטעם המדינה), התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת ד' צוקר וח' אורון; הצעת חוק האזנת סתר (תיקון – ראיה בהליך פלילי), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק ערי ואזורי פיתוח (תיקון – יושב-ראש ועדת שרים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הדירקטוריון, התשנ"ג–1992, מאת דוד מנע; הצעת חוק-יסוד:

ש' יעקבסון: הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק הפיקוח על דמי שכירות של דירות (הוראת שעה), התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (תיקון – שיפוט אגב גירושין), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (תיקון – עיון נציגי עובדים במאזן), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביזה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (נציגות לשני המינים בדירקטוריון של חברה ציבורית), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הגבלת תנועה של כלי רכב, התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת י' ביבי וי' לוי; הצעת חוק מס הכנסה (הטבות לחיילים משוחררים) (תיקון – תחילת עבודה מזכה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק השוואת זכויות משפחות ברוכות ילדים לזכויות עולים, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – הנחה לגמלאים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-מיסוי קצבאות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת "ילד"), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקמת ועדת עררים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – טיפול בקטינים נפגעי עבירות מין), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק להקמת קרן לטיפול בחולים בחוץ-לארץ, התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת גיל ביטוח אבטלה לנשים), התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ;

ש' יעקבסון: הצעת חוק רשות השידור (תיקון – סייג למינוי חבר הוועד המנהל), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד צוקר; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) [נוסח משולב] (תיקון), התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי כנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – הבטחת הפתיחה של שנת הלימודים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת רפאל איתן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילדים, הגדרת "ילד"), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות קצבה וזיכוי בעד ילדים) (הגדרת ילדים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק מוסדות ציבור (התרמות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – פנסיית שאירים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק למניעת ניצולו של עובד (הלוואה וערבות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תמריץ למובטל החוזר לעבודה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום מענק חלקי בעבודה מועדפת), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי הגדרת השכר הממוצע), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי כנסת מסיעת מרצ.

שבח וייס: יש לי שאלה, אדוני המזכיר, יש לנו אפשרות להעביר את ההודעה לפרוטוקול?

ש' יעקבסון: לא, רק לשר.

שבח וייס: אני זוכר תקדים לא מקריאה, שפעם חבר הכנסת לשעבר, ד"ר יוחנן בדר, היה באולם לבדו עם יושב-ראש הישיבה, והוא אמור היה לנאום את נאומו.

שבח וייס: כשראה שאין חברי כנסת הוא אמר: אדוני היושב-ראש, רבותי הפרוטוקול, והעביר את כל הנאום לפרוטוקול.

שבח וייס: השאלה היא, האם מזכיר הכנסת יכול לעשות זאת?

ש' יעקבסון: לא הדפסנו את הנאום.

שבח וייס: להבא נתכונן גם לאפשרות כזאת.

שבח וייס: בבקשה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, יש כאן שני חברי כנסת, שאחד מהם יישאר הרבה זמן – – –

שבח וייס: כי לא מצאנו לה מקום במלון.

אברהם בורג: אני מבטיח להישאר כאן עד סוף הדברים של מזכיר הכנסת, שלא יהיה מצב של כנסת ריקה, אבל אני לא מבטיח להקשיב.

שבח וייס: אני מבין שיש עוד 30 הצעות חוק של חבר הכנסת בורג, אז למה שהוא יקשיב?

ש' יעקבסון: הצעת חוק עידוד שיתוף עובדים בבעלות בחברות, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד צוקר; הצעת חוק איסור אפליית נכים בתעסוקה, התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק קצבאות ילדים, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק חיילים משוחררים (תיקון – פטור ממסים לזוגות צעירים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אלכס גולדפרב; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (איסור פעילות מפלגתית של יועצים מקצועיים), התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת א' בורג וד' צוקר; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב] (תיקון – קצבת אלמנה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק שכר בשירות הציבורי ובגופים נתמכים (הגבלה) התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק דמי מחלה (חופשה שלא נוצלה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הסדרים לשעת-חירום במשק המדינה (תיקון – קצבאות ילדים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יעקב שמאי; הצעת חוק הסקרים, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק טיפול רפואי בנפגעי אלימות במשפחה, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק רשות השידור (ביטול אגרת הרדיו והטלוויזיה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – מס ארגון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת יורם לס; הצעת חוק מס מקביל (תיקון – שוויון בין המינים), התשנ"ג–1992, מאת חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ייעוץ או שידול למסירת סודות רשמיים לאמצעי התקשורת), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת נסים זוילי; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (העלאת קצבה לעובדי משרד התקשורת לשעבר), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק איסור פרסום מודעות ברכה מטעם גופים ציבוריים, התשנ"ג–1992, מאת חברי הכנסת אברהם פורז ומיכאל איתן; הצעת חוק לתיקון חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב],

ש' יעקבסון: התשנ"ג–1992, מאת קבוצת חברי הכנסת מסיעת מרצ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שוויון בקצבאות ילדים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד צוקר; הצעת חוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת דוד מנע; הצעת חוק עסקי אשראי ונשך (הוראת שעה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת רפאל אלול; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (מניעת שיבוש בשירותים חיוניים), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הבנקאות (פיקוח על שיעור עמלות של מוסד בנקאי) (הוראת שעה), מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק רשות השידור (תיקון) (הפקה ויצירה ישראלית מקורית), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת ד' צוקר וז"ב בגין; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – התפזרות עקב ויתור על שטחים), מאת חברי הכנסת י' לוי וח' פורת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – היתרי אשראי לרשויות מקומיות), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים) (תיקון – סייג לעניין השתתפות בגוף הבוחר), התשנ"ג–1992, מאת חברי סיעת המפד"ל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגבלות על מאסר בשל אי-תשלום חוב), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סייג למתן רשיון לקטין), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חנן פורת; חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת גדעון שגיא; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת אלי דיין; הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק (תיקון – הסכמת המציע והצבעה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק לתיקון תקנות התעבורה (גיל רשיון הנהיגה), התשנ"ג–1992, מאת חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

ש' יעקבסון: עוד הונחו על שולחן הכנסת: דין-וחשבון כספי ליום 31 בדצמבר 1991, חלק ב'; החלטת ועדת הכנסת בדבר אישור קיום כנסים והרצאות באולם ההרצאות בקומת הוועדות.

ש' יעקבסון: וכן החלטות ועדת הכספים המאשרות הוראות: בצו היטלי סחר (היטל בטחה על יצוא טובין – הגנה על הייצור המקומי) (תיקון מס' 3, 5 ו-7), התשנ"ב–1992; בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13), התשנ"ב–1992; בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 7, 10 ו-20), התשנ"ב–1992; בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מ' 18, 24, 38 ו-39), התשנ"ב–1992; בצו היטלי סחר (היטל מחקר בענפי הטקסטיל וההלבשה), התשנ"ב–1992; בצו היטלי סחר (היטל מחקר בענפי הפלסטיקה והגומי), התשנ"ב–1992.

ש' יעקבסון: תודה רבה, אדוני.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: יש לנו תוכנית עבודה עד שנות האלפיים המאוחרות.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודה למזכיר הכנסת.

שבח וייס: אני מודיע בזאת, שתמה ישיבת הכנסת.

שבח וייס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ל' בתשרי התשנ"ג, 27 באוקטובר 1992.

שבח וייס: ישיבה זו נעולה.