ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 110, 1993-06-29 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שלישי, י' בתמוז התשנ"ג, 29 ביוני 1993.

ש' יעקבסון: כבוד הנשיא!

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מברכים את נשיא מדינת ישראל.

שבח וייס: מאז בחירתו והשבעתו כאן במשכן הזה, זה הביקור הראשון שלו כמשתתף או כמי שנוכח בדיון בכנסת.

שבח וייס: עם כניסתו לתפקיד ביקש הנשיא שאנחנו נשתף אותו במידע על הנעשה בכנסת.

שבח וייס: באופן שוטף אנחנו מעבירים לנשיא, ללשכתו, את סדר-היום שלנו.

שבח וייס: מדי פעם בפעם הנשיא ירצה לפקוד את הבית ובצורה כזו לבטא את יחסו לנושאים השונים הנדונים כאן.

שבח וייס: אני מברך על הסגנון הזה.

שבח וייס: אני מקווה שזו תהיה מסורת מבורכת של בית-הנשיא ושל הבית הזה.

שבח וייס: החלטנו להקדיש את רוב הדיון היום לבעיה חברתית קשה מאוד, למאבק בנגע הסמים.

שבח וייס: חברי הכנסת, יש לנו עכשיו ועדה קבועה בראשות חבר הכנסת רפאל איתן, שעוסקת בנושא.

שבח וייס: פעילות הוועדה היא המשך של ועדה קודמת שפעלה במרץ רב בעניין הזה, בראשות חברי כנסת אחדים.

שבח וייס: אנחנו מיסדנו את זה מתוך תקווה שהדבר יסייע באופן מעשי למאבק בתופעת הסמים.

שבח וייס: יש לנו פעילות מקבילה ברמה של הממשלה.

שבח וייס: יש לנו סגן שר שמייחד את רוב זמנו ומרצו לבעיה הזאת, סגן השר אלי בן-מנחם.

שבח וייס: נמסר לי על-ידי מארגני היום המרוכז והתמציתי הזה, שיש בישראל כ-250,000 משתמשים בסמים, וכי השימוש בסמים גובר והולך.

שבח וייס: נמסר לי גם על-ידי העוסקים בדבר, שהפשע הזה מתפשט.

שבח וייס: מעורב בו עולם הפשע, ופשע גורר פשע.

שבח וייס: זה אולי הדבר, הצרעת או המגפה השחורה של ימינו.

שבח וייס: כל ההתמסרות למאבק בתופעה הזאת, בניסיון לצמצמה, כל כך חשובה, שאם נצליח אפילו להציל חלק מן המעורבים בעניין מן האומללות, לדכא ולרמוס חלק מן הפושעים שעוסקים בפרשה הזאת, הרי עשינו מעשה חשוב.

שבח וייס: אני מברך את כל מי שנתן יד גם לארגון היום הזה.

שבח וייס: יש פה הרבה גופים, ואני מתאר לעצמי שהדוברים יזכירו אותם אחד לאחד.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת רפאל איתן לשאת את דברו.

שבח וייס: סעיף ראשון בסדר-היום שלנו: סמים כבעיה חברתית, לאומית וביטחונית.

שבח וייס: אחריו – סגן השר אלי בן-מנחם, סגן השר הממונה על הנושא.

רפאל איתן: כבוד נשיא המדינה, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, היום לפני 47 שנים היה מה שמכנים "השבת השחורה".

רפאל איתן: שבוע אחרי זה, בגלל "השבת השחורה", התגייסתי לפלמ"ח.

רפאל איתן: ממשלה נכבדה, נגע הסמים מהווה איום גובר על החברה, ללא הבדל וסיווג של שכבות אוכלוסייה, גיל, תעסוקה או מצב כלכלי.

רפאל איתן: הסיכון מתבטא בפגיעה בתפקוד האישי, בהוצאות כספיות כבדות שכיסוין מגביר את הפשיעה הפלילית ועבירות רכוש.

רפאל איתן: באין מרכז מידע ארצי – כלומר, לא קיים מרכז כזה – הנתונים המתפרסמים אינם מדויקים דיים כדי שניתן יהיה לנקוט צעדים נכונים במאבק בנגע הסמים, ובעיקר בתכנון לטווח ארוך.

רפאל איתן: מהנתונים הנפוצים כיום ניתן ללמוד, ש-300,000-200,000 משתמשים בסם כלשהו, מזוהים במדינת ישראל, מהם 50,000-30,000 מכורים.

רפאל איתן: כל משתמש עלול בזמן כלשהו להיכלל ברשימת המכורים.

רפאל איתן: על-פי אומדן, עלות הסחר בסמים היא כ-3 מיליארדי דולר בשנה בתחומי מדינת ישראל.

רפאל איתן: עלות הנזקים עקב פשיעה, כליאה ונזקים אחרים – כ-2 מיליארדי דולר בשנה.

רפאל איתן: סך הכול, 5 מיליארדי דולר, שהם 1% ממחזור הכספים המולבנים בעולם.

רפאל איתן: 500 מיליארד דולר מולבנים מדי שנה בנושא הסמים.

רפאל איתן: שוב, הכול אומדן, כי אין מידע מדויק.

רפאל איתן: היקף הבעיה והשלכותיה המסוכנות בעתיד מחייבים התייחסות שונה בדרג הממשלה, ועל המאבק הזה בכל צורותיו חייב להיות מופקד שר במשרה מלאה.

רפאל איתן: רצוי והגיוני שיהיה זה שר המשטרה.

רפאל איתן: ובמשטרה – רצוי שיהיה אגף מיוחד למלחמה בנגע הסמים במעמד של מרחב, שייזום, ירכז ויפעיל את כל המשאבים האנושיים והאחרים במאבק הזה.

רפאל איתן: תחומי הפעילות הנוגעים למשרדי ממשלה אחרים הם, על-פי סדר עדיפויות יורד: מניעה, גמילה וחקיקה.

רפאל איתן: המאמץ העיקרי צריך להיות מופנה למניעה בשני מישורים: מישור אחד – הסברה ותעמולת נגד, מגילאים נמוכים ועד כלל האוכלוסייה, תוך שימוש נבון ומתוחכם בכל אמצעי התקשורת; והמישור השני – פעילות משטרתית ואחרת לצמצום החדרת סמים לגבולות המדינה, מלחמת חורמה במפיצים, במבריחים ובסוחרי סמים, שיתוף פעולה הדוק עם מדינות אחרות, לרבות הסכמי הסגרה של סוחרי סמים.

רפאל איתן: קיימות שיטות שונות לגמילה, חלקן יעילות יותר וחלקן פחות.

רפאל איתן: אין שיטה אחת טובה ומקובלת.

רפאל איתן: לכן, ככל שירבו המוסדות והארגונים העוסקים בגמילה כן ייטב, בתנאי שכל מי שעוסק בנושא זה מורשה על-ידי משרד הבריאות ופועל בהתאם לחוק ולכללים שנקבעו על-ידי הכנסת והרשויות למלחמה בנגע הסמים, ואני מוסיף – ואלכוהול, כי את האלכוהול צריך לכלול באותה מסגרת.

רפאל איתן: הוועדה למאבק בנגע הסמים והאלכוהול יוזמת ומגישה הצעות חוק שנועדו לתת בידי הרשויות אמצעים הולמים בתחום החקיקה, המותאמים לחומרת הבעיה.

רפאל איתן: אם מעשים של הפצה ושימוש בקטינים לסחר בסמים, או פיתוים להשתמש בסמים הם מעשים דרקוניים, גם הענישה צריכה להיות באותה קטגוריה.

רפאל איתן: ראוי לציין, שצריכת אלכוהול אינה מסוכנת פחות משימוש בסמים, על כל היבטי הסיכון, אולם השימוש באלכוהול מותר ללא הגבלת כמות וסוג, פרט לגילאים שמתחת לגיל 18, שאסור למכור להם אלכוהול; אבל החקיקה הזאת אינה נשמרת, כי גם ילד בן 10 יכול ללכת ביום לצרכנייה ולקנות קרטון ויסקי.

רפאל איתן: צריכת האלכוהול במדינת ישראל נמצאת בעלייה, וגילאי הנזקקים לאלכוהול בירידה.

רפאל איתן: זו תופעה מוכרת בארצות אירופה, והיא מתחילה להיות בעיה חמורה במדינת ישראל.

רפאל איתן: מבנה וארגון – משרד ממשלתי, ואלה יהיו אחריותו ועיסוקו הבלעדיים.

רפאל איתן: דיברתי קודם על משרד המשטרה; הרשות למלחמה בסמים, שהיא הזרוע המקצועית של המשרד – אני מדבר על מה שצריך להיות.

רפאל איתן: יש אגף במשטרת ישראל, המרכז את כל הפעילות היזומה והמזדמנת, לרבות שיתוף פעולה בין-לאומי בדרג של ראשי ממשלה, מעין ועדה מתמדת, שתתכנס מדי פעם כדי לזרז וליזום פעילות משותפת, חוץ מהפעילות המוכרת של שיתוף פעולה בין-לאומי ברמה של משטרות או של מוסדות אחרים; מועדון של ראשי ממשלה, שיתאסף מדי פעם ויטכס עצה בצורה מרוכזת, וינחה את הכפופים להם כדי שיפעלו בצורה יעילה, מרוכזת ונמרצת.

רפאל איתן: אנחנו חייבים להקים מרכז מידע ארצי, שיספק נתונים ויבצע מחקרים לכל הנוגעים בדבר, וכן לאוכלוסייה הזקוקה למידע ייחודי, כגון בנושא גמילה, היכן ואיך.

רפאל איתן: ושוב, לא נתבסס על אומדנים או נתונים שהם בספק, כי אי-אפשר לבסס תוכנית ארוכת טווח על אומדנים.

רפאל איתן: אגפים במשרדי הממשלה: בחינוך, ברווחה ובבריאות, שזה יהיה עיסוקם הבלעדי בתחום המניעה והגמילה, כאשר בניגוד לשיטת התקצוב הרגילה – תקציב שנתי, לצורך המאבק בנגע הסמים והאלכוהול – יוקצה תקציב תלת-שנתי, על-פי תוכנית פעולה מפורטת, שתוכן על-ידי הרשות למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול ותימסר למשרדים כהנחיה לביצוע ובפיקוח הרשות.

רפאל איתן: הוועדה למאבק בנגע הסמים והאלכוהול מגישה היום סדרה של הצעות חוק ותיקונים לחוקים קיימים.

רפאל איתן: התפשטות הנגע מחייבת נקיטת צעדים לא שגרתיים, תקיפים וקשים, כדי לבלום את המגפה הנוראה הזו.

רפאל איתן: אני פונה בזאת לחברי הכנסת לתמוך בהצעות החוק ולהפגין דאגה ומודעות.

רפאל איתן: בהכנת החקיקה המוגשת לפניכם השתתפו מומחים ונציגי משרדי הממשלה.

רפאל איתן: בהמשך תהליך החקיקה ניתן על-פי התקנון להציע הסתייגויות, ואנחנו נתייחס אליהן בכובד ראש.

רפאל איתן: נמצאים אתנו היום אורחים רבים שבאו ליום המלחמה בנגע הסמים בכנסת, ראו את הפעילות, השתתפו בפעילות, תרמו מזמנם ומיכולתם כדי לתת לנו להבין איך מרגישה האוכלוסייה שהיא פוטנציאל לנפילה לשימוש בסמים.

רפאל איתן: תודה רבה.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת רפאל איתן.

שבח וייס: נמצאת לפני רשימת הגופים שהשתתפו בתכנון היום הזה ובארגונו.

שבח וייס: יש כאן משרדי ממשלה, אני לא אקרא בשמותיהם כי זה ברור.

שבח וייס: נוסף על כך – שירות בתי-הסוהר, מרכז הסברה, הרשות למלחמה בסמים, השירות הבולאי, המועצה הלאומית לשלום הילד, האגודה למניעת אלכוהוליזם בישראל, אל-סם, חסל-סם, כמו-כן, בית-הספר התיכון המקיף בהרצלייה.

משה קצב: שישה שרים מופקדים על הגופים האלה, ואף אחד אינו נמצא; שר הבריאות, שר הרווחה, שר המשטרה – – –

דוד מגן: קודם כול ראש הממשלה.

שבח וייס: ראש הממשלה נמצא בשליחות ממלכתית.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב, רצית לומר משהו?

שבח וייס: מהמקום.

גונן שגב: היה רצוי שיהיו כאן שני שרים לפחות, אלה הקשורים קשר ישיר בפעילות נגד נגע הסמים, שר המשטרה ושר החינוך.

שבח וייס: חברי הכנסת, סגן השר אלי בן-מנחם עוסק בנושא הזה, מרכז מידע, והוא כאן.

שבח וייס: אני רואה גם שלושה סגני שרים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה להציע לכם שנרגיש נוח בבית הזה, בכל הרכב.

שבח וייס: עבודתנו היא עצמאית.

שבח וייס: השרים צריכים לבוא, חלקם.

שבח וייס: יש לי רשימה של שרים תורנים.

שבח וייס: אני אעיר את תשומת לבה של הממשלה.

שבח וייס: אין לנו שום סיבה להרגיש לא נוח.

שבח וייס: אני מציע שהם ירגישו לא נוח שהם לא כאן.

משה קצב: אני מציע להפסיק את הדיון.

שבח וייס: לא נפסיק את הדיון.

שבח וייס: איזו הצעה זו?

שבח וייס: הדיון הוא שלנו, לא של הממשלה.

משה קצב: ההצעה היא של הממשלה לא של הכנסת.

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש לכבד את הכנסת ולהירגע.

שבח וייס: יש לנו אורח חשוב.

שבח וייס: חבר הכנסת קצב, אל תעשה עכשיו שערורייה.

אלי דיין: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אלי דיין, אתה שלם עם זה?

שבח וייס: חבר הכנסת הירשזון, נגמר הסיפור.

שבח וייס: אנחנו נעיר לממשלה.

שבח וייס: יש לנו אורח מכובד.

שבח וייס: נקיים את הדיון.

שבח וייס: הדיון הוא שלנו.

שבח וייס: אני אעביר לידי ראש הממשלה את מה שצריך להעביר בנושא הזה.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: כל מי שמוסיף עכשיו מלה פוגע בדיון שהוא חשוב לגופו.

שבח וייס: מספיק לקחת טרמפים על הדיון הזה.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, בבקשה.

אלי בן-מנחם: כבוד נשיא המדינה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מפאת היום החגיגי הזה אני לא רוצה לשאול אתכם, האופוזיציה, מתי בכלל, במשך ארבע שנים, דן ראש הממשלה הקודם בנושא הסמים; מתי הופיעו שרים שלכם, שאתם הולכים להרוס יום יפה כזה.

משה פלד: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

אברהם הירשזון: אתה מרוצה מזה?

אלי בן-מנחם: בושה וחרפה, תתביישו לכם.

אלי בן-מנחם: תכבדו את האורחים.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, תקשיב לי.

שבח וייס: אני מבקש לקיים דיון בנושא, לא להתגרות.

יהושע מצא: תזכור שהכוונה לסגן השר.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני אפסיק את הדיון, לא בגלל היעדרות הממשלה, לא – – –

אלי בן-מנחם: הממשלה פה.

שבח וייס: בגלל ההתנהגות שלנו.

שבח וייס: אני פונה אליכם איש איש באופן אישי.

שבח וייס: זה מעמד מיוחד, במידה מסוימת ראשון מסוגו.

שבח וייס: גם אם מישהו צודק – יבליג עכשיו.

שבח וייס: אני מבין שיש מחאה ואני מבין שיש כאן אי-נחת.

שבח וייס: נברר זאת אחר כך.

שבח וייס: אני מבקש שלא להפוך את האי-נחת לתצוגה, במקום הנושא העיקרי.

שבח וייס: זאת מתחילה להיות הצגה.

שבח וייס: בבקשה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במדינת ישראל כ-250,000 איש ואשה משתמשים בסמים.

אלי בן-מנחם: מכת הסמים היא אחת המכות החברתיות הקשות ביותר הפוגעות בחברה הישראלית.

אלי בן-מנחם: נגע הסמים פשט והגיע לכל שכבות האוכלוסייה.

אלי בן-מנחם: למרות הניסיון להציג זאת כמכה הפוגעת בכולם, שווה בשווה, אני, כתושב שכונת מצוקה, כאדם שחי את השטח ומכיר את הבעיה מקרוב, טוען שהפגיעה קשה יותר באזורים החלשים יותר, וצריך להשקיע משאבים גדולים יותר באזורים החלשים יותר.

אלי בן-מנחם: הממשלה הנוכחית, בראשות יצחק רבין, דיברה על שינוי סדרי עדיפויות לפני מערכת הבחירות.

אלי בן-מנחם: אחד הדברים המרכזיים שראש הממשלה יצחק רבין הוביל אליו הוא הגדלה משמעותית של התקציב למאבק בסמים.

אלי בן-מנחם: התקציב הוגדל בכ-130%.

אלי בן-מנחם: נוסף על כך, ראש הממשלה מינה סגן שר מטעמו שיטפל ישירות, יום יום, בנגע הסמים ובמאבק בסמים.

אלי בן-מנחם: דבר כזה לא ראינו בעבר, ואתם יודעים על מה אני מדבר.

אלי בן-מנחם: הרשות למלחמה בנגע הסמים בעבר היתה רשות בלי אבא, ויושבים כאן נציגי הרשות למלחמה בנגע הסמים.

אלי בן-מנחם: זאת פעם ראשונה בהיסטוריה שממשלה מרחיבה תקציבים, מגדילה תקציבים – – –

נעמי בלומנטל: למה אתה אומר את זה?

נעמי בלומנטל: למה אתה מנצל את הבמה הזאת לעשות תעמולה?

נעמי בלומנטל: הממשלה שלנו הקימה את הרשות למלחמה בנגע הסמים.

נעמי בלומנטל: הממשלה בראשות רבין קיצצה בתקציב ורק – – –

שבח וייס: אל תתגרה, חבר הכנסת בן-מנחם.

קריאות: – – –

אלי בן-מנחם: אמרתי – – –

קריאות: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: רק רגע, חבר הכנסת בן-מנחם, תן לי.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, רק שנייה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה לפנות אליכם שוב – – –

יוסף עזרן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף עזרן, אתה סגן היושב-ראש, תעזור לי.

שבח וייס: עוד מעט תשב כאן במקומי.

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אם יש טעם בייעוד של יום למאורע או למבצע מסוים, הטעם הוא שנשמור על ריסון, ואני פונה גם לסגן השר וגם לחברי הכנסת להוריד קצת מהמתח הפוליטי, שהוא טוב מאוד בבית הזה היום, להדגיש את המטרה העיקרית.

שבח וייס: אני לא צנזור של דברים; מידה מסוימת של ריסון עצמי.

שבח וייס: יש לנו היום, בהחלט, מטרה משותפת.

אלי בן-מנחם: אני מצטער, אבל אני אומר את אשר על לבי.

אלי בן-מנחם: הכנתי לי הרבה מאוד נאומים – – –

שבח וייס: מייד, לא באמצע.

קריאות: – – –

אלי בן-מנחם: – – – אבל אני שם הכול בצד ומתייחס לנאום שאחר כך – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: רבותי – – –

אלי בן-מנחם: היו דברים מעולם – – –

שבח וייס: רבותי, אני חבר הכנסת כבר 12 שנים – – –

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להמשיך ככה.

משה קצב: או שהוא יכבד את הבקשה שלך – – –

שבח וייס: תסלח לי, את זה אני אחליט, לא אתה.

שבח וייס: לא נתת לו להגיד משפט.

משה קצב: ראש הממשלה הקודם היה מופקד אישית על הרשות למלחמה בנגע הסמים – – –

שבח וייס: חבר הכנסת – – –

אלי בן-מנחם: אבל הוא לא היה בכנסת פעם אחת.

קריאות: – – –

אלי בן-מנחם: פעם אחת הוא לא הופיע בנושא הסמים מעל במת הכנסת, ואתה יודע את זה.

נעמי בלומנטל: – – –

קריאות: – – –

אלי בן-מנחם: אל תספרו פה סיפורים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני אפסיק את הדיון הזה – – –

אלי בן-מנחם: אל תספרו ואל תטעו את העם כל הזמן, כי אתם משקרים.

שבח וייס: חבר הכנסת בן-מנחם, תקשיב לי עכשיו – – –

אלי בן-מנחם: ראש ממשלה מנותק מהעם; זה מה שהוא היה.

שבח וייס: חבר הכנסת בן-מנחם, תקשיב לי.

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אלי בן-מנחם: היה.

שבח וייס: רגע, רגע – – –

אלי בן-מנחם: אל תמשכו אותי בלשון.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, רק שנייה.

שבח וייס: אדוני סגן השר, שקט.

אלי בן-מנחם: אם תרגיע אותם, אני אכבד את האירוע בדיוק – – –

שבח וייס: אל תיתן לי עצות את מי להרגיע.

שבח וייס: לולא היתה התגרות – לא הייתי צריך להרגיע.

קריאה: – – –

שבח וייס: אני מבקש שלא לדבר עכשיו.

שבח וייס: אנחנו ננסה עוד חמש דקות.

שבח וייס: אם אנחנו מסוגלים לקיים דיון בנושא החשוב הזה, נקיים; אם לא – אני אפסיק אותו.

גונן שגב: פוליטיקה זה סם, אבל סם זה לא פוליטיקה.

שבח וייס: חבר הכנסת גונן שגב, אתה אמרת את שלך, תסלח לי.

שבח וייס: אתה אמרת את שלך.

שבח וייס: חברי הכנסת, שימו לב, יש לנו כ-30 דוברים, ביניהם דוברים רבים מאוד מטעם הליכוד.

שבח וייס: אני בטוח שהם ישמרו היטב על כבודו של ראש הממשלה הקודם, כי יש מה לומר בנושא הזה.

שבח וייס: אני מציע – – –

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: תקשיבי לי, תקשיבי לי.

שבח וייס: אני מציע שנשלב גם את ההערות בתוך הדיון.

שבח וייס: אני פונה שוב אליך, אדוני סגן השר.

שבח וייס: יש ליום הזה מטרה.

שבח וייס: תן לנו כתף כדי להגשים את המטרה הזאת.

שבח וייס: המטרה היא לעסוק היום בעיקר בעתיד ולא בעבר.

שבח וייס: מותר לי לצפות זאת גם ממך.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: נעשה עוד ניסיון אחד.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעתי כי הממשלה הנוכחית הגדילה את התקציב משמעותית, אבל גם עם ההגדלה הזאת, האם התקציב מספיק?

אלי בן-מנחם: – עדיין לא.

אלי בן-מנחם: יש הרבה מה לעשות.

אלי בן-מנחם: לצערי, תקציבי המלחמה בסמים מפוזרים בין משרדים שונים, כפי שתקציב שיקום השכונות מפוזר בין משרדים שונים ומשונים.

אלי בן-מנחם: לא אנחנו המצאנו את זה.

אלי בן-מנחם: הנושא הזה קיים הרבה מאוד שנים, ואני לא בא לתקוף איש, אבל מעבר להגדלת התקציבים חיפשנו דרכים כיצד משרדים נוגעים בדבר יטפלו טוב יותר, פנימית, בתוך התקציבים שלהם, בכל נושא המאבק בסמים.

אלי בן-מנחם: ברשותכם, אני אתחיל דווקא במשרד החינוך והתרבות.

אלי בן-מנחם: הנתונים מוכיחים שכ-5% מילדי או מתלמידי ישראל משתמשים בסמים מסוג זה או אחר – – –

נעמי בלומנטל: – – –

אלי בן-מנחם: 6.4%, חברת הכנסת בלומנטל, בתל-אביב בלבד, ואני מדבר על נתונים ארציים, לכן אנא, בואו לא ניקח את הנתונים הקשים אלא את הנתונים האמיתיים של כל מדינת ישראל, לא רק של תל-אביב.

אלי בן-מנחם: אותם צעירים שמשתמשים בסמים, אם לא נתחיל לטפל בהם, אם לא נסביר נכון בבתי-ספר, מהיום, אנחנו עשויים להגיע למצב שיחידות שלמות לא תגויסנה לצה"ל בעתיד בגלל שימוש בסמים, וכולנו יודעים זאת.

אלי בן-מנחם: אני לא רוצה להאריך; אני רוצה לתמצת ולומר מה אנחנו מתכוונים לעשות, ומה עשינו.

אלי בן-מנחם: בפגישה עם מנכ"ל משרד החינוך והתרבות, לא מזמן, לפני כשבועיים, דרשנו להפוך את הסרט – אני לא אזכיר את שם הסרט כדי שלא לעשות לו פרסומת, כולם מכירים את הסרט על נערה שהידרדרה לסמים – לסרט חובה בכל בתי-הספר במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: חלק מהשיעורים בבתי-הספר יהפכו שיעורי חובה בנושא הסמים.

אלי בן-מנחם: אני מסתובב בתוך בתי-הספר, כפי שרבים אחרים מסתובבים, ומתברר שהתלמידים רוצים לראות מדריכים שידברו אתם, שיספרו להם, מדריכים שמבחינת הגיל מתאימים להם.

אלי בן-מנחם: יש החלטה של ראש הממשלה להקים יחידות בצה"ל, מדריכות צעירות, חיילות בנות 18, שתעבורנה הכשרה מיוחדת לטיפול בנגע הסמים בבתי-הספר.

אלי בן-מנחם: חיילים נוספים יוכשרו לסגירת הגבולות – גבול הצפון, גבול הדרום – בפני הכנסת הסמים.

אלי בן-מנחם: כפי שאנחנו יודעים, אנחנו מצליחים למנוע 5%, אולי קצת יותר, של החדרת הסמים מכל המקומות, גם משדות התעופה ומהנמלים.

אלי בן-מנחם: הכוונה היא להגביר את הפיקוח, לעשות יותר, לא מתוך התקציב הכללי של הרשות אלא מתקציבי משרדים אחרים.

אלי בן-מנחם: בבתי-הספר הוקמו היום – אני מקווה שבתוך שנה הם יגיעו לכל בתי-הספר במדינת ישראל – קבוצות "נוער אומר לא לסמים".

אלי בן-מנחם: ראיתם אותם היום כאן.

אלי בן-מנחם: אלה קבוצות נהדרות של חבר'ה צעירים שעובדים בהתנדבות במאבק בסמים.

אלי בן-מנחם: אני רוצה, עם משרד החינוך והתרבות, לחבר אותם.

אלי בן-מנחם: יש גם קבוצות אחרות שעובדות תחת משרד החינוך והתרבות, שיעבדו כקבוצות משותפות, כדי להגיע לכל הציבורים הצעירים, כדי למנוע כמה שיותר את החדרת הסמים לתוך בתי-הספר.

אלי בן-מנחם: אם נשקיע כאן בהסברה נכונה בתוך בתי-הספר, מעבר לשעות הלימודים, אולי נצליח להקטין את הממדים האלה, בעיקר בקרב הדור הצעיר שהוא דור העתיד של מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: נוסף על כך, המשטרה הגבירה את התקציבים הפנימיים שלה למאבק בסמים, עם יחידות מיוחדות.

אלי בן-מנחם: נכון שהם לא מצליחים לסגור הרמטית או להגיע לכל סוחר סמים, אבל בפגישות שלנו עם משרד המשטרה הובטח שהטיפול יהיה הרבה יותר עמוק, הם יגיעו יותר מהר, והם יטפלו בנושא בחומרה גדולה יותר.

אלי בן-מנחם: לצערי, אף שהעונשים בחוק כבדים מאוד, עונש לסוחר סמים הוא כ-25 שנות מאסר.

אלי בן-מנחם: בתי-המשפט, לצערי, לא מחמירים דיים.

אלי בן-מנחם: הם לא מחמירים מספיק בנושא הזה.

אלי בן-מנחם: מה לעשות?

אלי בן-מנחם: יש לנו בדיקות בנושא הזה.

אלי בן-מנחם: נפגשנו עם שר המשפטים ודרשנו לפעול ולהחמיר בעונשים.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים הבטיח לפעול כדי ששופטים ידעו מה זה 5 גרמים או מה זה 3 גרמים סמים.

אלי בן-מנחם: הם ידעו ש-3 גרמים סמים – אלה סוחרי סמים ולא לשימוש אישי, כדי שלא יהיה מצב שאנשים יזוכו משום ששופטים לא יודעים מספיק.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים הבטיח לפעול בנושא הזה.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים הבטיח, נוסף על כך, שלא לתת חנינה לסוחר סמים במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: לא תהיינה חנינות לסוחרי סמים.

אלי בן-מנחם: בחוק מופיעים חילוט רכוש ודברים נוספים, ולצערי גם הדברים האלה אינם מבוצעים.

אלי בן-מנחם: אני יודע שהיום גם יועלה חוק עם תיקונים לחוק פקודת הסמים המסוכנים, ומי שיענה בשם הממשלה הוא שר המשפטים, שיושב כאן.

אלי בן-מנחם: הוא יביע את עמדתו ואת עמדת הממשלה.

אלי בן-מנחם: לכן, אני גם לא רוצה להיכנס לחוק, אף שיש לי כמה השגות.

אלי בן-מנחם: יש גם דברים טובים בחוק, אבל בסך הכול שר המשפטים, בשם הממשלה, יענה על החוק.

דוד מגן: הממשלה תומכת בחוק?

אלי בן-מנחם: אמרתי ששר המשפטים יענה.

שבח וייס: נראה עוד מעט.

אלי בן-מנחם: יש דברים טובים, ואני מבטיח לך שיש גם דברים שאתה לא תסכים להם – – –

דוד מגן: מה שחשוב הוא לאשר זאת היום.

אלי בן-מנחם: אולי תשמע את החוק?

אלי בן-מנחם: אולי תבדוק את החוק?

אלי בן-מנחם: אולי יש שם דברים שתתנגד להם?

אלי בן-מנחם: אני אביא לך דוגמה של סעיף בחוק.

אלי בן-מנחם: אני אומר לך זאת שוב, חבר הכנסת מגן, מתוך ניסיון שלי בתוך השכונות.

אלי בן-מנחם: היום מאפשרים, על-פי חוק הנוער מ-1960, לקחת ילדים מבתים שבהם ההורה משתמש בסמים.

אלי בן-מנחם: אני נאבקתי קשות כדי להחזיר ילד למשפחה שלקחו לה את הילד.

אלי בן-מנחם: מתברר שהילד לא הלך למוסד אלא עבר לאימוץ של משפחה כזו או אחרת.

אלי בן-מנחם: בהצעת החוק היום מופיע סעיף האומר – ועל כך דיברתי גם עם חבר הכנסת מנע – שאזור שיוגדר כאזור שיש בו שימוש בסמים, אני אומר לך זאת במלים הפשוטות שלי, אפשר לדוגמה להפעיל את החוק, לקחת את הילד על-פי החוק הזה – – –

דוד מנע: למה אזור?

דוד מנע: כתוב: מקום שבו משתמשים בסמים.

אלי בן-מנחם: כתוב: מקום שבו משתמשים בסמים.

אלי בן-מנחם: המקום יכול להיות שכונה שלמה, המקום יכול להיות רחוב שלם, המקום גם יכול להיות בית.

אלי בן-מנחם: רבותי, ילד הוא דבר יקר להורים.

אלי בן-מנחם: אנחנו צריכים להיות זהירים, לבדוק מאה פעם לפני שלוקחים ילד ומוציאים אותו מההורים ומעבירים אותו לגוף מאמץ.

אלי בן-מנחם: לדוגמה, יש עונשי מינימום בחוק הזה.

אלי בן-מנחם: אני ישבתי עם שר המשפטים, ישבתי עם אנשי מקצוע.

אלי בן-מנחם: הם טוענים שאסור להפעיל עונש מינימום, כי בתי-משפט שאצלם זה יהיה גבולי, יחליטו שלא להעניש, כי יש עונש מינימום.

אלי בן-מנחם: יש פלוסים ויש מינוסים.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים מכיר את הנושא טוב ממני ואני מודה בזה.

אלי בן-מנחם: השר יעלה את ההשגות שלו, אתם תשמעו, ומי שיחליט בסופו של דבר הוא הכנסת עצמה.

אלי בן-מנחם: אני לא רוצה להיכנס לדברים נוספים.

דוד מגן: אני מצפה – – –

שבח וייס: יש לי בקשה, אדוני סגן השר, כדי להדגיש את אחידות העניין בנושא זה, תפנה גם קצת לקואליציה, כי אתה מקפח, ואז זה כאילו ויכוח.

שבח וייס: הנה יש עוד חברי כנסת, שהם חברים שלך, דבר גם אליהם.

שבח וייס: חבר הכנסת נתניהו, אני מבין שאתה צריך לצאת מסיבות אובייקטיביות, לכן אקדם אותך ברשות הדיבור.

אלי בן-מנחם: אני רוצה להודיע לגבי החוק, חבר הכנסת מגן, שבקרוב מאוד יונח חוק ממשלתי עם תיקוני חוק הרשות למלחמה בסמים וגם תיקוני חוק – – –

בנימין נתניהו: אני מתנצל על שמסיבות פרטיות של אזכרה אני חייב לעזוב את האולם.

בנימין נתניהו: אני מכבד את המעמד, אני מכבד את נשיא המדינה.

דוד מגן: אני מציע שתתמכו היום בהצעת החוק, ושאר הנושאים הנתונים במחלוקת יידונו בוועדת הפנים.

שבח וייס: אדוני סגן השר, בתוספת להצעה אני מציע גם לפנות קצת לצד השני.

אלי בן-מנחם: בפגישות משותפות עם משרד הבריאות – משרד הבריאות פועל ומשקיע הרבה יותר בטיפול בנפגעי סמים בכל המקומות, בכל הערים, אולי לא מספיק, אבל משתדלים לעשות הרבה יותר כבר השנה.

אלי בן-מנחם: משרד הבריאות הגדיל תקציבים בנושא המאבק בסמים.

אלי בן-מנחם: בפגישה עם שר האוצר ומנהל מס הכנסה ושר המשטרה סוכם, רבותי, שתיקים של סוחרי סמים וסוחרים גדולים שהמשטרה לא יכולה להגיע אליהם – התיקים האלה יועברו, וכבר יש כמה תיקים שהועברו מהאוצר למס הכנסה לטיפול עם המשטרה, כדי לשאול אותם אנשים מהיכן הגיעו לפנטהאוז שלהם, ל"מרצדס" שלהם; היכן מצאו את הכסף.

אלי בן-מנחם: מס הכנסה עושה זאת טוב יותר מהמשטרה, בחלק מן המקרים, כי המשטרה לא יכולה להגיע אליהם.

אלי בן-מנחם: הנושא הזה בבדיקה ובטיפול, ואני מקווה שמהר מאוד יביאו סוחר גדול כזה לבית-המשפט במדינת ישראל, כדי להפעיל נגדו את מלוא החוק, כפי שעשו זאת בחלק ממדינות אחרות בעולם.

אלי בן-מנחם: אולי זה ירתיע הרתעה נוספת אותם סוחרים גדולים שהיום שולחים את הקטנטנים, את ה"פושרים" שלהם לשטח, כדי למכור סמים, ואל הגדולים אי-אפשר להגיע.

אלי בן-מנחם: אנחנו מתכוונים לסגור טוב יותר את הגבולות – פעולות של מכס, כפי שכל העולם עושה.

אלי בן-מנחם: שיתוף פעולה בין המכס של מדינת ישראל לבין שלטונות המכס באירופה ובמדינות אחרות ימנע החדרת סמים למדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: לצערי, מחדירים סמים למדינה.

עבד-אלוהב דראושה: אולי גם שיתוף פעולה עם המכס בלבנון, אחרי נסיגת ישראל מדרום-לבנון.

עבד-אלוהב דראושה: ..

אברהם יחזקאל: – – –

אלי בן-מנחם: רבותי, אם אתם לא יודעים – – –

נעמי בלומנטל: חלק מהטרור ממומן על-ידי סמים.

נעמי בלומנטל: אש"ף ממומן על-ידי סוחרי סמים, זה דבר ידוע.

שבח וייס: זה נימוק שאני לא בטוח שאש"ף יאמץ, חבר הכנסת דראושה.

– – –

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, תנו לסגן השר לסיים את נאומו.

שבח וייס: נמשיך בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אתה יודע – – –

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דראושה אומר שצה"ל מבריח סמים.

נעמי בלומנטל: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, תראה איזו מהומה גרמת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: עכשיו אני מדבר, אל תדבר.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, יש לי בקשה אליך, מדי פעם אתה מעיר הערה, ואני מבקש ממך שתעשה זאת בקול רגיל ואני אשמע.

שבח וייס: כשאתה מרים את קולך, אני פשוט לא שומע.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת דראושה האשים את קציני צה"ל בהברחת סמים מלבנון.

רחבעם זאבי: אני תובע את כבודו של צה"ל.

רחבעם זאבי: לאיש הזה אין זכות להגיד מלים כאלה על צבא-הגנה לישראל.

תופיק זיאד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זיאד, היה לנו מספיק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שבח וייס: יש לי בקשה, מייד נברר זאת, תראו מה שאתם עושים פה.

שבח וייס: אין כמעט דיון שלא הופך בסופו של דבר להתנגשות ביניכם.

תופיק זיאד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זיאד, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שבח וייס: עשית לנו מספיק בשבוע שעבר.

שבח וייס: פעם בחודש מספיקה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, אני חייב להבהיר במשפט אחד את מה שאמרתי.

שבח וייס: אחר כך.

שבח וייס: אף לא משפט אחד עכשיו.

שבח וייס: אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: אני אתן לך את רשות הדיבור אחר כך, אחרי שסגן השר יסיים.

שבח וייס: אתה יודע שהמשפט שלך גורר משפטים נוספים, והכול בין המשפתיים אחר כך.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, קראתי אותך לסדר בראשית הישיבה, תירגע, אני מבקש ממך.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: כל דבר הופכים מייד לנושא פוליטי חריף, ישר עד הקצה.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני מציע, ברשותכם, להתייחס לכמה פעולות שאנחנו כבר עושים ב-1994-1993 – יעדים לשנים הקרובות: א.

אלי בן-מנחם: הגדלת מספר בתי-הספר העוסקים בחינוך, במניעה ובהסברה ל-1,500 מתוך 4,000.

אלי בן-מנחם: הלוואי שנעשה יותר מזה.

אלי בן-מנחם: אנחנו גם ריאליים, מציאותיים.

אלי בן-מנחם: ב.

אלי בן-מנחם: הגדלת מספר מיטות האשפוז בכפרי הגמילה ובמוסדות הגמילה בתוכניות ארוכות טווח.

אלי בן-מנחם: בתוכנית כזאת מדובר על שנה-וחצי ולפעמים גם על שנתיים.

אלי בן-מנחם: הכוונה היא להגיע ל-300 מיטות, כאשר לפני שנה ושנתיים – ופה אני לא מדבר בנימה פוליטית – היו מעט מאוד מיטות.

אלי בן-מנחם: כבר בקדנציה הקודמת התחלנו להקים את המוסדות האלה.

אלי בן-מנחם: לשמחתי – – –

שבח וייס: אדוני סגן השר, אתה כבר צריך לסיים, יש לנו זמנים קצובים.

אלי בן-מנחם: אני מבקש עוד דקתיים.

שבח וייס: הפעם דקתיים ממש.

שבח וייס: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חיזוק הטיפול בבתי-הסוהר במדינת ישראל, דרך משטרת ישראל, דרך השב"ס – הם עושים עבודה נהדרת.

אלי בן-מנחם: אני רוצה גם יתר שיתוף פעולה, כי היום, לצערי, חלק מאותם אסירים שיוצאים מבתי-הסוהר אחרי הגמילה אין להם מקום עבודה, ואחרי זמן לא רב חלק מהם חוזרים לבית-הסוהר.

אלי בן-מנחם: האינטרס הוא למצוא את השילוב ואת ההמשכיות עם המשרדים הנוגעים בדבר, כמו משרד העבודה והאחרים, כדי להכשיר את האיש, להביא אותו למקום תעסוקה, לתת לו עדיפות, כדי שיוכל לבנות לו חיי קהילה, חיי משפחה, וכדי שיתרום למדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: מסע הסברה פומבי למאבק בנגע הסמים – אני מקווה שבקרוב מאוד יהיו תשדירים בטלוויזיה הישראלית.

אלי בן-מנחם: אתם יודעים שלשדר בטלוויזיה קשה מאוד, וזה עולה סכומי עתק.

אלי בן-מנחם: פניתי לראש הממשלה, וראש הממשלה פועל כדי להפוך את התשדיר, על-פי סעיף 46 לחוק, לתשדיר חינם בטלוויזיה הישראלית.

אלי בן-מנחם: כולנו חושבים שחשוב מאוד שהמאבק בסמים יהפוך מאבק לאומי ותשדירים כאלה יוכלו להתקיים.

אלי בן-מנחם: לגבי הקמת כפר גמילה.

אלי בן-מנחם: הנושא הזה בטיפול, וכבר אושרה במועצת הרשות הקמת כפר גמילה נוסף בדרום הארץ.

אלי בן-מנחם: יש לנו בעיה קשה מאוד בדרום הארץ מבחינת הסמים, ואנחנו מתכוונים להקים כפר גמילה.

אלי בן-מנחם: כבר יש קרקע, יש הכול.

אלי בן-מנחם: צריך להתחיל להריץ את זה.

משה קצב: מתי הוא יקום?

אלי בן-מנחם: זה כבר מצוי בשלבי טיפול.

אלי בן-מנחם: הוויכוח הוא על המיקום.

אלי בן-מנחם: יש קרקע במקום מסוים, ויש קרקע קרוב לבאר-שבע, במרחק חצי שעה מבאר-שבע.

אלי בן-מנחם: אני מעריך שזה יהיה בשנה הזאת.

אלי בן-מנחם: אינני רוצה להתחייב, אבל זה יכול להיות בתוך שישה–שמונה חודשים, נתחיל להזיז את זה, כי זה חשוב מאוד.

אלי בן-מנחם: בפגישה עם יהודי ישראלי עשיר מאוד סוכם שהוא יתרום כ-400,000 דולר להקמת כפר גמילה לנוער.

אלי בן-מנחם: רבותי, אין לנו היום טיפול בנערים.

אלי בן-מנחם: זה טיפול קשה, מיוחד, כל אחד צריך לטפל בעצמו.

אלי בן-מנחם: ואנחנו מתכוונים להקים כבר בשנת התקציב הקרובה, עם התרומות של האדם הזה, כפר גמילה מיוחד לנוער.

רענן כהן: גם אנחנו רוצים לדבר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רענן כהן, האם היתה פעם אחת שלא רצית לדבר?

אלי בן-מנחם: אתה רוצה תמיד, אני יודע, אבל חכה בסבלנות ותדבר בתורך.

אלי בן-מנחם: ובכן, הכוונה היא להקים כפר כזה לנוער, כדי שאלה שהידרדרו ויידרדרו – יהיה להם מקום לטיפול, וכדי שנוציא אותם מזה, ננקה אותם, והם ימשיכו ויתגייסו לצה"ל, ולא כפי שקורה היום, לצערי.

אלי בן-מנחם: "מפעל הפיס" הקצה השנה כ-14 מיליון שקל.

אלי בן-מנחם: גדעון גדות עושה עבודה יפה מאוד, עבודה מצוינת, בנושא כפרי הגמילה, הקמת מרכזי הכשרה, במלכישוע, באילנות.

אלי בן-מנחם: והכוונה היא שבכל מקום כזה יהיה מרכז הכשרה.

אלי בן-מנחם: ואחרי שהמרכז יוקם על-ידי "מפעל הפיס", הטיפול יועבר אלינו, ועם משרד העבודה והרווחה נכשיר את אלה שהתנקו מסמים.

אלי בן-מנחם: ואחרי זה נצא אתם הלאה ללשכת התעסוקה כדי לשלב אותם במקומות עבודה.

אלי בן-מנחם: ודבר נוסף, חשוב שמשטרת ישראל תעודד אותם ותשמור עליהם, ולא כפי שקרה, לצערי, לגבי אותם אנשים שהתנקו מסמים, והמשטרה לא ידעה.

אלי בן-מנחם: היא "דאגה" לכך שחלק גדול מהם יחזור לסמים, בגלל ההטרדות שלה, ולא בכוונה.

אלי בן-מנחם: הנושא הזה טופל על-ידי שר המשטרה, עם הגורמים במשטרת ישראל.

אלי בן-מנחם: אני רוצה שאדם שיצא מזה, יקבל אחרי ההכשרה גם מקום עבודה ויוכל לתרום לחברה בישראל.

אלי בן-מנחם: בשנה הזאת מתכוונים להקים חמישה מרכזי חוסן במדינת ישראל, בעלות של חצי מיליון שקלים כל אחד.

אלי בן-מנחם: המרכזים יוקמו בלוד, באילת, בקריית-מלאכי ובנתניה.

אלי בן-מנחם: הבעיה שלנו עם חלק מהרשויות ועם ראשי רשויות היא, שהם לא נותנים יד להקמת מרכזים כאלה אצלם, כי הם לא מכירים בבעיית הסמים.

אלי בן-מנחם: חלק מכירים ותורמים, חלק אחר לא.

אלי בן-מנחם: אני אומר לראשי הערים: בואו תעזרו לנו לעזור ליישוב, כדי שנדע שיש בעיה, כדי שנוכל לטפל בהם.

אלי בן-מנחם: אנחנו צריכים שיתוף פעולה גדול יותר.

אלי בן-מנחם: באשפוזיות מטפלים בכ-600 איש בשנה; במרכזי יום – כ-600 איש בשנה; בתחנות לחלוקת מתאדון – בכ-1,000 איש בשנה.

אלי בן-מנחם: וכל זה – בנושאי סמים.

אלי בן-מנחם: בקהילות – בכ-1,500 איש בשנה.

משה קצב: אדוני סגן השר, האם ידוע לך שאזרחי ישראל מתים יותר מהמתאדון מאשר מהסם עצמו?

משה קצב: מבין אלה שצורכים את המתאדון, אנשים מתים מתחליף הסם, שהם מקבלים על-פי מרשם של רופאי משרד הבריאות, יותר מאשר מהשימוש בסם עצמו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת קצב, אינני רוצה לומר פה דברים שאינני יודע.

אלי בן-מנחם: קשה לי מאוד מאוד להאמין שאנשים מתים ממתאדון.

אלי בן-מנחם: אבל אני מבטיח להביא לך תשובה מדויקת מהגורמים הנכונים.

אלי בן-מנחם: המתאדון בא להחליף סם.

אלי בן-מנחם: ואם אתה רואה צעירים נרקומנים שהקימו משפחות, שרוצים איזה סם חלופי כדי להחזיק את עצמם, לא לגנוב, לא לפרוץ – וחבר הכנסת רפאל איתן התייחס גם לנזקים למשק, המסתכמים במיליארדי דולרים – חלק מהם מתנקה מהסם בסופו של דבר.

אלי בן-מנחם: אין ברירה.

אלי בן-מנחם: זו שיטה קשה.

אלי בן-מנחם: רק נרקומנים כבדים וקשים באים, וזה נעשה תחת פיקוח של רופאים.

אלי בן-מנחם: מקטינים להם את המינון בהדרגה.

אלי בן-מנחם: חלק מצליחים לחזור לחיי חברה.

אלי בן-מנחם: אבל אנחנו מונעים מהם לעשות דברים, עד אשר הם לא יקבלו את זה.

אלי בן-מנחם: רבותי, נושא הסמים איננו נושא פוליטי.

אלי בן-מנחם: זה נושא שיש עליו קואליציה רחבה מאוד, מקיר אל קיר.

אלי בן-מנחם: המדינה, הממשלה, משתדלת לעשות ככל יכולתה.

אלי בן-מנחם: הכנסת הקימה ועדת סמים, דבר שלא היה בעבר.

אלי בן-מנחם: היתה ועדה, אבל לא במעמד של ועדות אחרות.

אלי בן-מנחם: אני מצפה, ואני אומר זאת בגלוי, ליתר שיתוף פעולה בין ועדת הכנסת לבין הגורמים הממשלתיים.

אלי בן-מנחם: כי הכוונות של כולנו טובות.

אלי בן-מנחם: הממשלה הקודמת התחילה בנושא הזה, היא פעלה והקימה את הרשות.

אלי בן-מנחם: אנחנו ממשיכים; מקווים לעשות הרבה יותר, כי זה נגע חברתי ממדרגה ראשונה.

אלי בן-מנחם: הפגיעה היום היא בחברה, מחר הפגיעה תהיה בביטחון.

אלי בן-מנחם: אני מאמין שבכוחות משותפים, עם הסברה נכונה, עם אכיפת החוק, עם חינוך נכון, כולנו יחד אולי נצליח להביא להקטנת מספר המשתמשים בסמים, דבר שיתרום בסופו של דבר תרומה אדירה לחברה ולמדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: תודה לכם.

שבח וייס: אני מודה לסגן השר אלי בן-מנחם.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו פותחים עכשיו בדיון.

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש לומר משפט אחד.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, מכיוון שעכשיו יש שקט, בוא נעזוב את זה.

עבד-אלוהב דראושה: משפט אחד.

שבח וייס: לא, עזוב את זה.

שבח וייס: האווירה נרגעה, עזוב את זה.

שבח וייס: אחר כך נברר את זה.

שבח וייס: תאמין לי.

שבח וייס: הגענו לאיזה איזון סביר – – –

עבד-אלוהב דראושה: אבל – – –

שבח וייס: מספיק, בלי אבל.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: אז אני לא מרשה לך.

שבח וייס: אל תתווכח.

שבח וייס: לעולם אינך מקבל פסיקה של היושב-ראש.

שבח וייס: וזה יושב-ראש שהיה מורה שלך שנתיים באוניברסיטה, ואוהד אותך.

שבח וייס: אז גמרנו.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: אחר כך.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, מספיק.

שבח וייס: אני מבקש ממך.

שבח וייס: אני רואה שיש רוח טובה.

שבח וייס: ניתן לדיון לנוע במסלולו.

שבח וייס: חברי הכנסת שאלו אותי, כמה זמן יכול שר לדבר.

שבח וייס: על-פי המצב התקנוני הנוכחי, בדיונים כאלה – ללא הגבלה.

שבח וייס: מי שרוצה לשנות את התקנון, יש ועדת הכנסת.

שבח וייס: שלוש דקות לכל משתתף בדיון.

שבח וייס: יש לנו משתתפים רבים מאוד.

שבח וייס: ראשון המתדיינים – חבר הכנסת דוד מנע, אחריו – חבר הכנסת אבי יחזקאל.

שבח וייס: שלוש דקות לכל נואם.

שבח וייס: זה מקובל בדיונים אישיים.

דוד מנע: כבוד הנשיא, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נגע הסמים נוגע לכולנו, לנוער, למבוגרים, לשכונות המצוקה ולשכונות היוקרה, לבני עדות המזרח כמו גם לבני עדות אשכנז, צפון ודרום, נשים וגברים, מזרח ומערב.

דוד מנע: הסם הוא קטלני לא רק לזה שצרך או צורך אותו, אלא גם למשפחתו ולחברה שבה הוא חי.

דוד מנע: נגע הסמים ההולך ותופח בשנים האחרונות מחייב התייחסות שונה מבעבר בכל המישורים, המקומי והבין-לאומי, בתחום החקיקה ובתחום האכיפה, וכן ביחס לנרקומן כפרט.

דוד מנע: ללא התייחסות מעשית יותר ונחושה יותר, תהפוך התופעה בעיה חברתית חמורה ביותר, הראשונה במעלה בחיינו.

דוד מנע: האם מישהו יודע כמה משקיעה החברה כדי לגמול מכור לסמים?

דוד מנע: איזה חיזוקים צריכה משפחתו של צרכן הסמים, ומה עובר עליה?

דוד מנע: לפי ההערכות של הרשות למלחמה בסמים, יש בישראל כ-30,000 מכורים לסמים וכ-200,000 משתמשים.

דוד מנע: העלייה בשימוש היא תלולה, ואומדן הכסף סביב שוק הסמים הוא כ-3 מיליארדי דולר בשנה.

דוד מנע: על-פי דיווחים בין-לאומיים, לפחות 120 מדינות מתמודדות עם הבעיה בדרגות חומרה שונות, וההערכות מדברות על 150 מיליון צרכני סמים ברחבי תבל.

דוד מנע: מתמונת מודיעין עולה בבירור, שהיקף ייבוא הסמים ארצה הולך וגדל במאות אחוזים, והמסקנות מסקירת המצב בארץ כיום הן פשוטות וקשות: 1.

דוד מנע: קיימת אספקה סדירה וקבועה של סמים; 2.

דוד מנע: הפעילות האכיפתית אינה משפיעה על היקף השוק; 3.

דוד מנע: מספר צרכני הסמים הולך וגדל.

דוד מנע: בעיית הסמים מתקרבת למצב של חוסר שליטה, והקורבנות הראשונים של המצב הם החוליות החלשות בחברה.

דוד מנע: הבולט בהקשר של בעיה זו הוא אזור המזרח התיכון וישראל בתוכו, וכן ארצות מזרח אירופה ודרום רוסיה, כשהגבולות הפתוחים של דרום רוסיה עם אירן ואפגניסטן והגידול החופשי בלבנון – אני חוזר: הגידול החופשי בלבנון ובמערב סוריה, הופכים את האזור ל"אסם הסם" של אירופה, אסיה ואפריקה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין אחידות עולמית בהיבט החוקי של הסמים, לא במישור המדיני ולא במישור הפנימי, ובמדינות השונות ניסו גישות ליברליות או גישות שמרניות, והתוצאה היא דומה.

דוד מנע: מכל מקום, מדיניות ליברלית בתחום הסמים נכשלה, והראיה: מספר המשתמשים הולך וגדל, והמדינות בעלות הגישה הליברלית הפכו מוקד עלייה לרגל לצרכני סמים וסוחרי סמים מכל העולם.

דוד מנע: עלינו להקדיש מאמצים לעצירת התופעה בתחילתה, כי אחרת – מאוחר מדי, יקר מדי וקטלני מדי.

דוד מנע: לאלה המנסים לאכוף את החוק כלפי המשתתפים, לדוגמה, ב"מסיבות האסיד" למיניהן: המטרה שלכם היא לא הצעירים, המטרה שלכם היא אלו שמספקים לצעירים הללו את הסם, אלו שמפיצים את הסם.

דוד מנע: אותם צריך לתפוס ולעצור, עליהם יש לשים את היד ולגדוע את הנגע.

דוד מנע: יש להגביר את פעולות האכיפה, לתגבר את המערך המשטרתי בחוץ-לארץ ובארץ, ובעיקר להחמיר את הענישה, כפי שנציג מאוחר יותר כאן בכנסת.

דוד מנע: הסמים הם לא כיף אלא מארה, הם לא לוקחים את המשתמש למעלה אלא מדרדרים אותו אל התהום, ואצטט מווידויה של אשת נרקומן: "נרקומן הוא אדם חולה, ואלוהים שנתן לכולם כוח לעזור לעצמם נתן אותו גם לנרקומנים.

דוד מנע: אני מתפללת בשביל כל אחד ואחד מהם שיצליח למצוא את האלוהים שבתוכו ויחלים ויאפשר לילדיו לחלום חלומות של ילדים".

דוד מנע: ולסיום, הנתונים על הגידול בצריכה ובשימוש בסמים בישראל מחייבים להדליק נורה אדומה אצל כל הרשויות; והנגע הופך להיות אויב הציבור מספר אחת.

דוד מנע: בלא צעדים מיידיים יהיה הנזק בלתי הפיך ויתפשט לכל האוכלוסייה ובכל האזורים, ויפה שעה אחת קודם.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל, אחריו – חבר הכנסת חגי מירום; אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: נמצאים אתנו ביציע גם אנשי משטרת ישראל.

שבח וייס: כל הדוברים כבר העלו על נס את פועלם בתחום הזה, ואני מצטרף אליהם.

דוד מנע: שירות בתי-הסוהר.

שבח וייס: שירות בתי-הסוהר ואנשי משטרת ישראל.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום, לראשונה בכנסת ישראל, מופיע האזרח מספר אחת במדינת ישראל לדיון בתופעת הסרטן החדש במדינתנו, סרטן הסמים.

אברהם יחזקאל: סרטן זה העובר ברקמות החברה הישראלית הולך ומתפשט, הולך וקונה לו מאחזים, הולך ומחריף.

אברהם יחזקאל: ואנו, עד עתה היינו כחולמים, משותקים היינו.

אברהם יחזקאל: הוא עובר לידנו כאילו אין לנו מה לומר ואין מה לעשות.

אברהם יחזקאל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, במחילה מכבודך, ואני מקווה שלא תכעס, הנני מבקש להציג בפניך את החבר מזרק שהופך להיות לידידם הקרוב של עשרות אלפי אזרחים – – –

יוסף בא-גד: אם הרב בא-גד היה עושה את זה כבר היתה שערורייה.

אלי גולדשמידט: – – – הוא עושה את זה פעם ראשונה.

אברהם יחזקאל: מזרק זה הופך מידידו של המשתמש – – –

שבח וייס: אתה מברך אותו כמצטרף למועדון המיצגים, נכון?

שבח וייס: בואו נמשיך.

אברהם יחזקאל: אבל על זה יש קונסנסוס, על זה יש הסכמה, אין כאן פילוג.

שבח וייס: רציתי בדיוק לכתוב לו פתק.

שבח וייס: ראיתי שהוא הולך לעשות זאת, רציתי לכתוב לו פתק, אבל לא הספקתי.

אברהם יחזקאל: מזרק זה הופך מידידו של המשתמש בהתחלה לאדוניו של הנרקומן.

אברהם יחזקאל: למען אותו מזרק מלא חומר יש המוכנים לשקר, לגנוב, להרוס ואולי אף לרצוח.

אברהם יחזקאל: מזרק זה הוא הגורם לדברים שליליים רבים בחברה הישראלית.

גונן שגב: המזרק הזה עושה גם דברים חיוביים, הוא מרפא.

אברהם יחזקאל: הוא מנפח את עבירות הרכוש, הוא מונע מאנשים רבים את האפשרות לעבוד, הוא הופך להיות בעיה ביטחונית לבד מהבעיה החברתית.

אברהם יחזקאל: אנחנו לא אמריקה, אנחנו לא ארצות מערביות, לנו אסור לתת לאותו מזרק להיות בן-בית בחברתנו.

עבד-אלוהב דראושה: הבעיה היא – – –

אברהם יחזקאל: לכן, אדוני היושב-ראש, יש להתחיל אצלנו בבית בהחמרת הענישה של סוחרי הסמים.

אברהם יחזקאל: אנחנו חייבים לקבוע עונש מינימום, כדי שידע אותו סוחר שהוא צפוי לעונש מינימלי של שלוש שנים לפני שהוא מקלקל.

אברהם יחזקאל: יש להוקיעו, יש להשפילו.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, בשפה עממית, ואל תכעס עלי: אם היתה לי אפשרות לתפוס אותו סוכן, הייתי מתנדב גם לירות בו.

אברהם יחזקאל: נכון שהחקיקה העכשווית מאפשרת הטלת עונשים, אבל העובדות הן שעדיין בתי-המשפט במדינת ישראל לא מחמירים בהטלת עונשים.

אברהם יחזקאל: יש לשלול רשיונות נהיגה מאנשים שהורשעו בעבירות סמים, יש לבדוק בדיקות מחפירות, גופניות ואחרות, יש להשפיל את אלו המשפילים ופוגעים בדמותה של החברה הישראלית.

אברהם יחזקאל: היום ניתן לקנות סם תחת כל עץ רענן ועל כל גבעה רמה, ואנחנו חייבים להפחית את היצע הסמים.

אברהם יחזקאל: מדינת ישראל היא בצומת דרכים המאפשר חדירת סמים.

אברהם יחזקאל: יש להקים יחידה צבאית שתעסוק במניעת החדרת הסמים בגבולות.

אברהם יחזקאל: אם לא נפחית את ההיצע, הפיתוי הזה ינצנץ מול עיניהם של חסרי דעת ובינה, אנשים שהתפתו וקיללו את היום שנולדו בו.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

אברהם יחזקאל: לפני זמן מסוים הייתי בכלא מסוים במדינת ישראל – אני מברך את אנשי המשטרה ואנשי שירות בתי-הסוהר – שם יש קבוצה הנקראת "נרקוטיקס אנונימוס" – נרקוטים אנונימיים, והתפילה שלהם היא כזאת: "תן לי את האומץ, אלי, תן לי את השלווה לקבל את הדברים שאין ביכולתי לשנותם, תן לי את האומץ לשנות את הדברים אשר ביכולתי לשנות ותן לי את התבונה להבחין בין השניים".

אברהם יחזקאל: ממשלת ישראל, נכון שאתם עושים, אבל צריכה להיות התבונה והיכולת לומר, שסמים זו לא גזירה משמים, ואם לא נילחם בהם היום, בעוד שנים הם יכו בנו.

אברהם יחזקאל: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת חגי מירום; איננו.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: תנסו להקפיד על הזמן.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני הנשיא, אולי זה מאוד מאוד סימבולי שהנשיא טרח ובא לכאן לכנסת לדיון בנושא הסמים.

מאיר שטרית: מה שנחוץ למדינת ישראל כדי לטפל ברצינות בנגע הסמים זה לא עוד מיליון עצות, כי מהרבה מאוד חתיכות קטנות לא יצא שום דבר.

מאיר שטרית: מה שדרוש למדינת ישראל, לדעתי, זו תשומת לב מרכזית של ראשי הממסד, ואני שמח מאוד שהנשיא טרח ובא לכאן, כי אולי לזה אנחנו זקוקים, שהנושא יעמוד במרכז תשומת הלב של הנשיא, של ראש הממשלה, כפי שהדבר נעשה בארצות-הברית רק לפני שנים אחדות, בתקופתו של ממשל בוש.

מאיר שטרית: חשוב שאזרחים במדינת ישראל ירגישו שהנושא הזה מאוד חשוב לנו; חשוב לנו – זאת אומרת, לישראל כולה.

מאיר שטרית: חשוב שהמשרדים הנוגעים בדבר במדינה ירגישו שראש הממשלה הממונה על המשרדים האלה יודע מה מתרחש שם, מקבל דין-וחשבון ועומד על המשמר שהדברים יבוצעו, כי, רבותי, העניינים האלה הם עניינים של חיים ומוות.

מאיר שטרית: זה לא עניין של עוד X נערים או ילדים או מבוגרים שנופלים לשוליים או מידרדרים, בעיני זה גרוע עוד יותר מאשר רצח ממש, כי ברצח ממש אדם נרצח, נתפס העבריין, הוא בא על עונשו והאיש שנרצח – נרצח.

מאיר שטרית: במקרה הזה מדובר בהרבה מאוד מקרים של גסיסה אטית מאוד, המענה את המשפחה ואת הנוגע בדבר, ואני חושש ששיווי המשקל במדינת ישראל בטיפול בנושא הזה, בין הגזר ובין המקל, הופעל לרעה.

מאיר שטרית: דרוש שיווי משקל כזה.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, מניסיוני כראש עיריית יבנה בעבר, שאם אתה משתמש רק בגזר, אתה לא תשיג מטרה.

מאיר שטרית: לא יכול להיות ששיטת הטיפול שלנו בסמים תהיה רק טיפול חינוכי או הסברתי.

מאיר שטרית: זה טוב וחשוב, אבל בתנאי אחד, שמעבר לחינוך, להסברה ולמניעה מחכה בפינה מקל גדול.

מאיר שטרית: וכאשר מישהו נתפס כשהוא עוסק בסחר בסמים, הוא צריך לתת את הדין, ובעניין הזה צריך שהדין ייקוב את ההר.

מאיר שטרית: צריך שיהיה ברור לסוחרים ולעבריינים, שלא משתלם לעסוק בסמים.

מאיר שטרית: היום משתלם לעסוק כאן בסמים.

מאיר שטרית: יש מדינות כמו תאילנד, שבהן מי שנתפס עם סם, אם הוא מודה הוא מקבל 25 שנות מאסר, ואם הוא לא מודה הוא מקבל 50 שנות מאסר.

מאיר שטרית: אני לא מציע את השיטה הזאת.

מאיר שטרית: אבל אני מציע לשופטי ישראל ולמערכת המשפטית כולה, שהשופטים לא יהיו בעניין הזה רחמנים בני רחמנים.

מאיר שטרית: כי רחמנות על קבוצת אנשים קטנה היא התאכזרות לקבוצת אנשים מאוד גדולה, שמשלמת את המחיר.

מאיר שטרית: אם יש מקל גדול מצד אחד, והמקל הזה צריך להיות מלווה לא רק בשפיטה, אלא אני מוכרח לומר פה לאנשי המשטרה ושירות בתי-הסוהר, הם נראים לי לפעמים כמו אינדיאנים שנלחמים בחצים נגד טנקים.

מאיר שטרית: צריך להעמיד לרשות המשטרה את הכלים הדרושים בעדיפות עליונה, אמצעים, ציוד, כוח אדם מעולה, נבחרת ממש, כדי לסכל את עסקות הסמים עוד לפני ביצוען.

מאיר שטרית: אחרת, זה מאוחר מדי.

מאיר שטרית: רבותי, בכלים המצויים היום בידי המשטרה היא איננה מסוגלת, לדעתי, לטפל בסמים ברצינות.

מאיר שטרית: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש, בעולם יש מקומות שבהם הצליחו יפה מאוד בשיקום נרקומנים.

מאיר שטרית: אני מודה שבמשך שנים רבות לא האמנתי שאפשר בכלל לשקם נרקומנים.

מאיר שטרית: נראה לי תמיד שזה עסק אבוד ואין מה לעשות.

מאיר שטרית: לדאבוני הרב, בארץ משקיעים הרבה מאוד כסף בגמילה, ומי שיעקוב אחרי התוצאות יוכל לראות די מהר, שאחוזים מאוד מאוד גבוהים מהנגמלים חוזרים בתוך חודש-חודשיים להשתמש בסמים כשהם חוזרים לרחוב.

מאיר שטרית: ברגע שנרקומן חוזר לרחוב ואין לו פתרון דיור ופתרון תעסוקה, בתוך חודשיים הוא מוצא את עצמו שוב בסמים.

מאיר שטרית: יש בעולם שיטות, אחת מהן, שאני מכיר, היא שיטת "דיטופ".

מאיר שטרית: נכון שעלות הטיפול בכל אדם המטופל בשיטה זו היא 10,000 דולר, אבל הוא יוצא מזה.

מאיר שטרית: כל זמן שלא ראיתי במו עיני קבוצה של מאות נרקומנים, שהיו מושלכים ברחובות ניו-יורק, משוקמים בכפר מסוים, וזה אחרי שאלפי אנשים כבר עברו את התהליך ושוקמו שם, עד שראיתי זאת לא האמנתי שבאמת מעמק העצמות היבשות האלה קמים אנשים לתחייה.

מאיר שטרית: אני חושב שמדינת ישראל צריכה להקצות לכך את המשאבים המתאימים.

מאיר שטרית: בראש ובראשונה, עליה לנסות ולשקם אנשים ברצינות לאורך כל הדרך.

מאיר שטרית: אני מקווה שאם תשומת הלב, כמו שמפגין אותה היום נשיא המדינה, תבוא גם מצד הממשלה – שאיננה מפגינה אותה פה, כי לצערי הממשלה כנראה קוראת את המלה סמים בתור "שמים".

מאיר שטרית: הם פשוט לא שמים, וחבל.

מאיר שטרית: הממשלה צריכה לשים לב לעניין הזה ולתת לו את מלוא תשומת הלב, ואולי אז ניתן יהיה לעשות טיפול רציני.

מאיר שטרית: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אחריה – חבר הכנסת יוסף בא-גד, ואני כבר יודע מה אתה תגיד בהתחלה.

יוסף בא-גד: אתה יודע מה אני אגיד בהתחלה?

יוסף בא-גד: בוא נתערב, בבקשה.

שבח וייס: אני מחכה.

עבד-אלוהב דראושה: מותר להגיב כך מעל הבמה?

שבח וייס: תהיה לך טענה, אולי אפילו קצת מוצדקת.

שבח וייס: בבקשה, חברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה בראש ובראשונה לברך את הקהל הנכבד הנמצא אתנו כאן היום ולומר, שמאז אני עוסקת בנושא ברצינות רבה יותר, בתוקף תפקידי כחברת הכנסת בנושא המאבק בסמים, נתקלתי ועודני נתקלת באנשים היפים ביותר, הטובים ביותר, הערכיים ביותר שאני מכירה כאן בארץ.

נעמי בלומנטל: כל הכבוד על העבודה שאתם עושים.

נעמי בלומנטל: אני לא אכנס לפרטים בשל הדקות המועטות שיש לי – – –

שבח וייס: אבל יש לך שניות רבות.

נעמי בלומנטל: אתה לא תאריך לי בשניות, כבוד היושב-ראש.

נעמי בלומנטל: אולי תיתן לי להגיד את הברכות, מה שנקרא ON THE HOUSE.

שבח וייס: בסדר, בבקשה.

נעמי בלומנטל: המשטרה, אנשי שירות בתי-הסוהר, הרשות למלחמה בסמים, העמותות למיניהן, הנשים שעוסקות במלאכה, אלה שמטפלות בשירות לשיקום האסירות, עבודה נפלאה, אנשים נהדרים.

נעמי בלומנטל: יישר כוח, ואנחנו נמשיך במאבק ונקווה להצליח.

נעמי בלומנטל: אני גם רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה למאבק בסמים, רפול, שעושה עבודה נהדרת.

נעמי בלומנטל: אנחנו נמשיך יחד כדי להדביר במידת האפשר את התופעה.

נעמי בלומנטל: אני מלאת הערכה לנשיא המדינה, שמכבד אותנו בנוכחותו, מתוך הערכה לבעיה הקשה מאוד, בעיית הסמים הקיימת כאן בארץ.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להראות לכם, זה אינו מיצג, זו מודעה שמזמינה את החבר'ה – אם אתם רואים את המודעות בצדי הדרכים: בואו לפארק המים בנווה-ים, כיף, הזמנה זוגית, מי שלא שם לא קיים.

נעמי בלומנטל: אבל מה יש בין השורות, ובצורה בולטת ביותר, ולצערי מופגנת וקיימת?

נעמי בלומנטל: אנחנו רואים בצדי הדרכים בשפה האנגלית: "PURE ACID" – מסיבת אסיד.

נעמי בלומנטל: כך זה מופיע: "אסיד", "אקסטזי", "אל.

נעמי בלומנטל: אס.די.

נעמי בלומנטל: " אלה סמים מסוכנים ביותר.

נעמי בלומנטל: החבר'ה באים סתם כך, הילדים שלנו הולכים למסיבה, כיף, לרקוד לאור הירח בקרחת של יער, על שפת הים.

נעמי בלומנטל: ומה יש בתוך הסמים האלה?

נעמי בלומנטל: מוות.

יוסף עזרן: צריך לחנך אותם שלא לרקוד לאור הירח.

נעמי בלומנטל: אנחנו נחנך אותם לרקוד, אבל לא תחת השפעת סמים.

נעמי בלומנטל: מותר לרקוד, מותר לשמוח, אבל אפשר לעשות את זה בלי סמים.

נעמי בלומנטל: אנחנו, בהיותנו נערות ונערים, רקדנו ושמחנו ולא היינו זקוקים לסמים.

נעמי בלומנטל: גם הם לא זקוקים לסמים.

נעמי בלומנטל: אלה הם סמים מסוכנים ביותר, אנחנו יודעים את זה.

נעמי בלומנטל: אלה סמים שלאחר זמן מסוים יכולים להביא לידי הפרעות נפשיות קשות ביותר, וחלק מהנערים האלה נמצאים בשלב מאוחר יותר בבתי-חולים לחולי-נפש.

נעמי בלומנטל: אבל כל הסמים האלה מגיעים לארץ דרך נמלי הכניסה אליה.

נעמי בלומנטל: ואני את עיקר דברי רוצה להקדיש לקריאה מעל במת הכנסת להקמה של יחידה מיוחדת בתוך המכס לתפיסה של סמים.

נעמי בלומנטל: מה שקורה היום בארץ, שלא כמו בארצות מערב-אירופה, שלא כמו בארצות-הברית, שלא כמו בתאילנד ובארצות אחרות במזרח הרחוק – המכס איננו תופס סמים.

נעמי בלומנטל: המוכסים אינם יודעים, גם אם הם יראו מול פניהם אבקה לבנה או כל סוג אחר של סם, אם הם יפתחו את המזוודה הם יחשבו שזאת אבקת כביסה.

נעמי בלומנטל: הם לא ידעו שזה סם.

טלב אלסאנע: עד כדי כך?

טלב אלסאנע: מה הם עושים?

טלב אלסאנע: למה הם מקבלים משכורת?

שבח וייס: אני רואה שאת מזלזלת באינטליגנציה של אנשי המכס.

נעמי בלומנטל: המכס עושה עבודה נפלאה, אני חושבת שגם אתה מסכים לכך.

נעמי בלומנטל: אבל פשוט אין שם יחידה המופקדת על תפיסת סמים.

נעמי בלומנטל: המוכסים בארץ אינם אמונים על כך, הם לא הוכשרו לכך.

נעמי בלומנטל: בארצות-הברית, 90% מהסמים שנתפסו בשנה האחרונה בכניסה לשם נתפסו על-ידי המכס האמריקני.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להוסיף עוד משפט אחד.

נעמי בלומנטל: מעבר לקריאה להקמת יחידה מיוחדת, אני רוצה להדגיש שקיים היום מעין אינטרפול של רשויות המכס בארצות השונות.

נעמי בלומנטל: מחליפים מידע עדכני ביותר.

נעמי בלומנטל: אנחנו נפעל לכך, ואני קוראת לכל חברי הכנסת לעזור בכך, שבמהרה תוקם במסגרת המכס יחידה שתפעל לתפיסת סמים.

נעמי בלומנטל: וכולנו יחד, בכוחות משותפים, נביא לכך שתהיה ארץ-ישראל נקייה מסמים.

שבח וייס: אני מודה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, אני מבין שאתה ממונה בתוקף תפקידך גם על המכס, נכון?

אברהם-בייגה שוחט: נכון.

שבח וייס: אם כך, הועלתה פה טענה, ואני צריך להגן גם על עובדי ציבור.

שבח וייס: היתה פה טענה שאנשי המכס אינם מאומנים, אינם מיומנים ולא מבינים בנושא הסמים.

שבח וייס: לי זה נראה מוזר.

נעמי בלומנטל: סליחה, כבוד היושב-ראש – – –

שבח וייס: אני בטוח שהתמונה היא אחרת, אבל פשוט – – –

נעמי בלומנטל: לא, לא, אני מקווה שאתה לא מזלזל בדברי.

שבח וייס: אני לא מזלזל בדבריו של איש, גם לא באנשי המכס.

נעמי בלומנטל: המכס באמת אומר את זה.

שבח וייס: אה, הם אומרים את זה.

נעמי בלומנטל: הם אומרים את זה.

שבח וייס: אם אלה דברים בשם אומרם, מי אני שאעמוד על זה.

נעמי בלומנטל: המשטרה והמכס מעוניינים שתקום יחידה כזאת.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת יוסף בא-גד.

שבח וייס: חברי הכנסת, תשתדלו להיות צמודים לשלוש דקות.

יוסף בא-גד: כבוד הנשיא, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת נכבדים, הכנתי הצעה לסדר-היום ואני שמח לקרוא אותה לכבוד הנשיא.

יוסף בא-גד: אומנם הגיע שר האוצר.

יוסף בא-גד: התכוונתי לומר, שלצערי, אין כבוד לנשיא ואין כבוד לנושא – לא נושא ולא נשיא – אבל שר האוצר תיקן את המצב.

יוסף בא-גד: אם כן, כבוד הנשיא, הגשתי הצעה לסדר-היום: מאה ימי חסד לנשיא המדינה.

יוסף בא-גד: אודה ולא אבוש, לקראת ההצבעה על בחירת הנשיא היו לי חששות מרובים נוכח הצהרותיו הבלתי מבוקרות – סליחה – ונוכח השינוי בדעותיו.

יוסף בא-גד: כיום, במלאות מאה ימי חסד, רצוני לעלות ולשבח מעל דוכן הכנסת את נשיא המדינה, שבטוב טעם וברוב תושייה נכנס לתפקידו ברגל ימין.

יוסף בא-גד: הוא מייצג את כל חלקי העם בהופעותיו, ואף במקומות שיש בהם חילוקי דעות הוא מצליח למצוא את המגשר, כדוגמת הפסקת שביתת הרעב של מתיישבי רמת-הגולן, וכן עמדתו השקולה בעניין המסקנות עם סיום שנה לכהונת הממשלה הנוכחית.

יוסף בא-גד: רצוני לברכך, כבוד הנשיא.

יוסף בא-גד: המשך בכוחך זה והושעת את ישראל.

מאיר שטרית: במלים אחרות, אתה מתנצל.

יוסף בא-גד: מה שאמרתי, אמרתי.

יוסף עזרן: הוא חוזר בו.

יוסף בא-גד: למה לכם?

יוסף בא-גד: אני, ברוך השם, חי ועומד כאן, ואין ויכוח שאני יודע לדבר.

שבח וייס: יש רק בעיה אחת, חבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: אתה מיצית את הזמן שלך.

שבח וייס: מה יהיה על – – –

יוסף בא-גד: לא, אני לא גמרתי, עכשיו אומר על היושב-ראש דבר כזה, שהוא לא יוריד אותי.

שבח וייס: עוד דקה אתה מקבל.

יוסף בא-גד: אבל אני רוצה לגלות לכם סוד, וגם הנשיא אינו יודע שאני יודע את הסוד.

יוסף בא-גד: הנשיא החליט לקחת על עצמו מבצע נוסף, להילחם בהתבוללות ברחבי העולם.

יוסף בא-גד: כך נודע לי ממקורות שלי.

יוסף בא-גד: יישר כוח, כבוד הנשיא, גם על הנושא הבא.

יוסף בא-גד: זה נכון?

יוסף בא-גד: הנשיא מנענע בראשו.

יוסף בא-גד: תודה רבה.

שבח וייס: עכשיו לנושא.

יוסף בא-גד: ועכשיו לנושא, ושוב, כדרכי, סמים בגמרא, מסכת פסחים דף קי"ג, עמוד א'.

שבח וייס: אני מודיע לך שזה לא מיצג, זה בסדר גמור.

יוסף בא-גד: זה לא מיצג, יישר כוח.

יוסף בא-גד: בכלל, אני רוצה לומר לכם שהיום, כאשר הפניתי את תשומת לבו של היושב-ראש שיש למטה תמונה מביישת, שבה כתוב – אני מתבייש לומר מה כתוב.

שבח וייס: אל תאמר.

יוסף בא-גד: היתה תמונה מלוכלכת, עם פירוש מלוכלך, והיושב-ראש ברוב תבונה ביקש שיורידו אותה.

יוסף בא-גד: יישר כוח גם ליושב-ראש, וכולם יהיו מרוצים.

יוסף בא-גד: הגמרא אומרת בפסחים דף קי"ג, בעמוד א': "אמר ליה רב לרב חיא בנו: לא תשתי סמא".

יוסף בא-גד: אומר רש"י דבר פלא.

יוסף בא-גד: תזכרו מתי זה היה: 2,000 שנה – הגמרא, 1,000 שנה – רש"י.

יוסף בא-גד: אומר רש"י: "לא תלמד לשתות סמים, מפני שתקבע להון וסת" – "וסת", מלשון רגילות, קביעות – "ויהא לבך שואלך ותפזר מעות", היינו, לא תוכל להתגבר ואז תפזר מעות.

יוסף בא-גד: אז לא ידעו שאפשר לגנוב ולשדוד, לא היו שיטות כאלה.

יוסף בא-גד: רבותי, אני רוצה לסיים בדבר אחד.

יוסף בא-גד: זאת צביעות מצד כולנו להביא "רובים ושושנים" מסוממים ולהגיד לנוער לא להשתמש בסמים, להביא את אלטון ג'ון המסומם ולהגיד לנוער לא להשתמש בסמים, לשתף אותי בתוכנית טלוויזיה עם אדם, שהיה חשד שהוא מסומם, ולהגיד לעם: לא תשתמשו.

יוסף בא-גד: לכן, אני רוצה לומר: אני נגד הצעת החוק, אני נגד הגברת פעולת המשטרה, אני נגד כל מה שאתם עושים.

יוסף בא-גד: בחלם יש משל ידוע, ובזה אני אסיים: כשנשבר הגשר, החליטו חכמי חלם לבנות בית-חולים בתחתית הגשר.

יוסף בא-גד: קם חכם אחד ואמר: רגע, אולי נתקן את הגשר ולא נבנה בתי-חולים?

יוסף בא-גד: כל זמן שלא תתקנו את הגשר למורשת ישראל, לעם ישראל סבא, לא יועיל.

יוסף בא-גד: וכבוד היושב-ראש אמר זה עתה בפתיחת התערוכה דבר נכון.

יוסף בא-גד: הוא אמר: אני מתלבט, אם כל המודעות והאמצעים האלה הם לא בומרנג שמגביר את הקרע אצל הנוער.

יוסף בא-גד: אני מודיע לכם שזה מגביר, ולכן בואו נחזור למורשת ישראל, ואני מבטיח לכם, שבעזרת השם, לא יהיו סמים בישראל.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת בא-גד.

יוסף עזרן: "וזאת התורה אשר שם משה".

יוסף בא-גד: שם כתוב "שם", בשי"ן שמאלית.

יוסף בא-גד: (חברי הכנסת קמים בצאת נשיא המדינה.

יוסף בא-גד: )

תופיק זיאד: נמאסת על הנשיא, והוא עזב.

יוסף בא-גד: לנוכח הערתך אני חייב להודיע שהנשיא החליט לכבד ולחכות עד סיום דברי.

שבח וייס: לא, זה לא היה ברצינות, זה היה דווקא ברוח טובה.

שבח וייס: תקבל את זה ברוח טובה.

שבח וייס: חברי הכנסת, רק רגע, תאפשרו לי פה את "חילופי השלטון".

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת בא-גד, בתחילת דבריך חשבתי שסוף-כל-סוף חזרת למוטב, אבל בסיום קלקלת את הכול.

שלמה בוחבוט: אנחנו מקיימים היום דיון מיוחד במינו.

יצחק לוי: במה הוא קלקל?

יוסף עזרן: רגע, הוא יסביר.

יוסף עזרן: תנו לו.

דן תיכון: פעם אחת היה לו נאום כהלכה, וגם את זה אתה מקלקל לו.

שלמה בוחבוט: באשר לאלטון ג'ון וחבריו.

יוסף עזרן: אה, זה קלקול?

יצחק לוי: אבל זו האמת.

שלמה בוחבוט: אנחנו מקיימים דיון כבד, רציני, שכל חברי הבית כאן מאוחדים בו, ועלינו, כחברי הכנסת, לקבל החלטות שיהיו להן שיניים.

שלמה בוחבוט: אם אנחנו קוראים ושומעים בכלי התקשורת על כל מה שקורה ביערות ישראל, כל אחד מאתנו, גם ראשי היישובים, גם ראשי המדינה וגם הרשות עצמה, חייבים לצאת למלחמה עיקשת על מנת למגר תופעה חמורה ביותר.

שלמה בוחבוט: אני שמח – ואני רוצה לברך את שר המשטרה – שהבוקר קיבלתי תשובה על שאלה ששאלתי:

שלמה בוחבוט: מה עושה משטרת ישראל במאבק בהברחת סמים בגבול הצפוני?

שלמה בוחבוט: אני רוצה לומר לשר המשטרה: כל הכבוד על שהגדילו בצורה משמעותית את היחידה למלחמה בהברחת סמים בגבול הצפוני, כי דרך הגבול הזה, לצערי, נכנסים למדינה כל הסמים, או נכון יותר רוב הסמים.

שלמה בוחבוט: כל הגורמים – המשטרה, הרשות, הממשלה והשלטון המקומי – חייבים לעשות פעילות יותר נרחבת, ואני הייתי מציע לחזור לאותו מצב שהיה בתקופת שיקום השכונות, כשבכל שכונה העמידו מדריך חבורות רחוב.

שלמה בוחבוט: בזמנו, תפקיד המדריך הזה היה להחזיר אותם נערים שהסתובבו ברחובות לבתי-הספר.

שלמה בוחבוט: הפעם, אותו מדריך תפקידו יהיה להיאבק בתופעה המחרידה שאנחנו שומעים עליה בכל מקום במדינת ישראל: בערי הפיתוח, בשכונות, בערים הגדולות.

שלמה בוחבוט: אולי בדרך הזאת אנחנו יכולים להתחיל בפעולה מסיבית, שבסופו של דבר תיתן אותותיה, כפי שקרה בערי הפיתוח.

שלמה בוחבוט: בערי הפיתוח אנחנו עדים היום לפחות ופחות נשירה מבתי-הספר.

שלמה בוחבוט: זה פרי עבודה של הרבה מאוד שנים.

שלמה בוחבוט: אם נפעל בדרך שבה פעלנו בשיקום השכונות, אנו יכולים להגיע באמת לדברים מאוד חשובים במלחמה זו שכל אחד מאתנו רוצה ללחום אותה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לסיים בקריאה לממשלת ישראל, שכבר בתקציב הזה תתקצב בצורה משמעותית ביותר משאבים הן לרשות והן לרשויות המקומיות, על מנת שאותם עובדים סוציאליים במרכזי גמילה יוכלו לטפל בנגע שכל אחד מאתנו רוצה למגרו.

שלמה בוחבוט: תודה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת בוחבוט גם על הקפדתך על הזמן, ואני מקווה שכך יקפידו כולם.

יוסף עזרן: יש רשימת דוברים ארוכה מאוד.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת רון נחמן, במסגרת שלוש דקות.

יוסף עזרן: אני מבקש להקפיד על מסגרת הזמן.

יוסף עזרן: תודה.

רון נחמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שעל סדר-היום הוא נושא חשוב ביותר, אבל הייתי מחלק אותו לשני תחומים: התחום הטכני והתחום המהותי.

רון נחמן: בתחום הטכני, אין ספק שההצעות אשר הובאו בפני הכנסת היום יש בהן כדי לשנות את ההתייחסות, הן של הציבור, הן של הממשלה והן של הרשויות המקומיות כלפי נגע הסמים והדרך להילחם בו.

רון נחמן: לא על כך אדבר.

רון נחמן: אדבר דווקא על הדבר המהותי, על התחום שבו וממנו מתחילה התופעה.

רון נחמן: הייתי אומר שהמשבר הוא משבר ערכים.

רון נחמן: כאן מתחיל וכאן נגמר אותו תהליך של התמכרות לסמים וחוסר האפשרות להיגמל מהם.

רון נחמן: החינוך מתחיל בבית, קודם כול בבית, ואחר-כך בבית-הספר; אחר-כך בתנועה, אם עדיין קיימת תנועת נוער, ואחרי כן בצבא.

רון נחמן: במסלול מילדות ועד בגרות, אשר כיום, בתקופה שאנחנו נמצאים בה, בתקופה של ציניות, של לעג לערכים שעליהם גדלנו, שעליהם גדלו דורות, התופעה הזאת מחלישה את כושרו ויכולתו של הילד, של האדם, לעמוד בפני הפיתויים אשר החברה והחיים המודרניים היום מציבים בפני כל אחד ואחד מאתנו.

רון נחמן: לפיכך, בזמן הקצר העומד לרשותי, אקרא לממשלה המכהנת היום: לא די במה שנאמר כאן לגבי התחום המניעתי.

רון נחמן: לא די בתוספת השוטרים שקיבלה משטרת ישראל.

רון נחמן: משטרת ישראל חייבת לקבל תגבור של 5,000 שוטרים, ובמערך הזה של המשטרה היא תוכל לשים דגש בתחום המניעה.

רון נחמן: ממשלת ישראל חייבת, בזמן שהיא מדברת עם המשלחת הלבנונית, לברר, מה יקרה אם וכאשר יהיה, לשמחת כולנו, גבול של שלום בגליל.

רון נחמן: מה יהיה חלקה של הממשלה הלבנונית, כיצד יימנע מעבר של סמים מהגבול הזה, שדרכו עוברת רוב הסחורה שמשחיתה את הנוער ואת עם ישראל.

רון נחמן: והדבר השלישי והאחרון הוא לגבי האוטונומיה – כיצד תמנע הממשלה הברחתן של כמויות הסמים דרך שטחי האוטונומיה גם היום וגם בעתיד.

רון נחמן: ולסיום, אדוני היושב-ראש, אני חוזר ואומר: עם ישראל – אחד, ארץ-ישראל – אחת, אלוהינו – אחד.

רון נחמן: אם הערכים האלה, שלושתם יתקיימו גם כאן, בארץ שלנו, אני מניח שאנחנו נראה אפשרות להילחם בתופעת הסמים.

יוסף עזרן: במקום זה יושם מהקטורת בבית-המקדש.

יוסף עזרן: הנואם הבא הוא סגן השר חבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

יוסף עזרן: האם זה השם המדויק?

יוסף עזרן: כי חשבתי שזה חבר כנסת חדש.

יוסף עזרן: אני מכיר את השם וליד צאדק.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לי באמת בעיה עם השם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: שמי וליד צאדק חאג' יחיא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בראשית דברי אני רוצה לברך את כל מי שעוסק במלאכה בוועדת הסמים; סגן השר, אנשי המשטרה, כל מי שלמדתי מהם במשך שנה שלמה על התופעה הקשה, שלא הייתי מודע לה בראשית הדברים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מברך את השוטרים ומחזק את ידם של כל העוסקים במלאכה, כיוון שאפשר להגיד שהיום אפשר להרגיש את טביעות אצבעותיהם בנושא.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לצערי, בעיית הסמים אינה מפלה בין האוכלוסייה היהודית לערבית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדרבה, אם קיימת אפליה, אחוות העמים קיימת הלכה למעשה בקרב סוחרי הסמים בין היהודים לערבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: התופעה קיימת בשתי האוכלוסיות במידה חמורה, הדורשת ריכוז ותשומת לב, גיבוש תוכנית מניעה, טיפול ואכיפת החוק באופן מסיבי ככל האפשר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כי פה, רבותי, מדובר בחיי אדם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: החברה הערבית במדינת ישראל, אשר סובלת מחוליים חברתיים, נפגעת באופן קשה גם מבעיית הסמים, או – התופעות החברתיות מביאות באופן ישיר את בעיית הסמים, תופעה אשר מרחיבה את גבולותיה וגדלה משנה לשנה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בעיית הסמים כרוכה באופן הדוק בבעיות חברתיות יומיומיות קשות לא פחות: עבריינות נוער, שיעורי נשירה גבוהים מבתי-הספר, ריבוי ילדים ונוער החיים מתחת לקו העוני, העדר מסגרת תוך-חינוכית לא פורמלית, ועוד ועוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: עיון בנתונים המתפרסמים על-אודות בעיה זו במגזר הערבי מעורר את הצורך המיידי להגיע לגיבוש תוכניות טיפול ומניעה ייחודיות למגזר זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בכלל המשתמשים בסמים במדינת ישראל מהווים הערבים 25%.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה שיעור גבוה ללא ספק ביחס לשיעור ערביי ישראל בכלל האוכלוסייה בארץ.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נתון מדאיג לא פחות הוא שיעור הסוחרים בסמים, אשר מגיע ל-30% מכלל סוחרי הסמים בארץ.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם אדבר על טייבה או על נצרת – בנצרת לבדה יש 1,500 נרקומנים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: 25,000 מכלל תלמידי התיכון במגזר הערבי משתמשים בסמים, והם מהווים כ-7% מכלל התלמידים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה אחוז גבוה של צורכי סמים, שאינו מותיר הרבה תקווה לנוער זה, ובוודאי אינו צובע את עתידם בצבעים חיוביים וורודים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מספר התיקים במשטרה בגין שימוש או סחר בסמים בקרב צעירים ערבים הולך וגדל משנה לשנה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מדהים לגלות כי מחצית מן התיקים הם בגין שימוש בסם ומחצית בגין סחר בו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לא ניתן יהיה לפתור את הבעיה כל עוד אחוז המתמכרים במגזר הערבי הולך וגדל, בקצב הגדול בהרבה מן הגידול בתקציב המופנה לפתרון בעיה קשה זו, אם זה בתחום החינוכי ואם זה בתחום התרבותי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מצטער שהזמן אזל, אבל אני חושב שיש להפעיל מסגרות חינוכיות, בחינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי לנוער, מסגרות אשר ייתנו משמעות לפעילות הפנאי של הנוער וימנעו ממנו להגיע לפעילות שלילית ופלילית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לפעול גם במסגרות החינוך הממלכתיות למניעת נשירתם של בני הנוער ולהעלות את אחוז המסיימים 12 שנות לימוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נוסף על כך, יש לפעול בצורה מיידית ורצינית למען צמצום היקף עבריינות הנוער במגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: פעילויות אלה יחד יש בכוחן לצמצם את היקף מגפת הסמים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: על כולנו, יהודים וערבים כאחד, לפעול למען קידום פתרון הבעיה, ופעילות כזו תיטיב לא רק עם המגזר הערבי, אלא עם החברה הישראלית, חברה שאנחנו רוצים שתהיה חזקה ומחוסנת בפני מפגעים אלה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה.

יוסף עזרן: תודה, אדוני סגן השר.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שלושה מעגלי מוות מסתובבים בחברה הישראלית ומפילים חללים.

רן כהן: ראשון בהם הוא הסכסוך המדיני.

רן כהן: מדינת ישראל משקיעה בו את כל המאמצים, במיליארדים, בכוח אדם ובכל הדרוש.

רן כהן: מעגל המוות השני הוא מעגל תאונות הדרכים, גם הוא מפיל חללים רבים, והממשלה הזאת החליטה להכפיל, ואף יותר מלהכפיל את התקציב ולהקדיש את כל כוח האדם הדרוש כדי להתמודד עם המוות המשתולל בכבישים.

רן כהן: מעגל המוות השלישי הוא מעגל המוות הנגרם בגין הסמים.

רן כהן: אני רוצה לומר באופן המפורש ביותר, כי למרות התוספת המשמעותית שניתנה בשנה האחרונה, עדיין אין בחברה הישראלית ובשלטון, לא בקודם וגם לא בנוכחי, מידת המודעות הנכונה והמאמץ הנכון כדי להילחם בסם המוות.

רן כהן: צריך לומר את זה במפורש.

רן כהן: תהיה זו אשליה גדולה לחשוב, שהמלחמה שאנחנו מנהלים היום תצליח לעצור את הסם.

רן כהן: הסם מתגבר על המניעה, קצב ההתפשטות שלו גדול מקצב המלחמה בו, ולכן הוא מתפשט, בניגוד לשני מחוללי המוות הקודמים שמניתי.

רן כהן: דבר שני שאני רוצה לציין, ואני רוצה להדגיש אותו דווקא כמי שעומד בראש עמותה שמקיימת שני מוסדות לנפגעי סמים, בית אור אביבה, המוסד לגמילה מסמים בהרטוב, והמוסד לגמילה מסמים באילנות, שפועלים זה שנים – אני אומר את זה לידידי חבר הכנסת שטרית – ויש להם הצלחות גדולות.

רן כהן: מתוך 450 נגמלים, 250 נקיים מסם גם לאחר שנים ולא רק לאחר חודש.

רן כהן: היום יש יותר מ-80 נגמלים, ובתוך תקופה קצרה מאוד אפשר להגיע ל-100, וגם יותר מזה.

רן כהן: דווקא כמי שעוסק בנושא במשך שנים ארוכות, ללא כל פרסום, אלא באמת משקיע עבודה בעשייה בפנים – הבעיה איננה בגמילה.

רן כהן: הבעיה היא במניעה.

רן כהן: השאלה היא, איך לעשות מאמץ גדול יותר כדי למנוע מצעירים, ולא רק צעירים, ליפול לסמים.

רן כהן: אני רוצה להגיד ביתר דיוק, כי גם המניעה איננה בתחום הפעולה של משטרת ישראל.

רן כהן: אגב, הגורמים היחידים, לדעתי, שעושים מאמץ אדיר למנוע הם משטרת ישראל ושירות בתי-הסוהר.

רן כהן: כל שאר המשרדים לא עושים את הנדרש מהם.

רן כהן: מאמץ המניעה העיקרי חייב להיות במערכת החינוך, ושם לא נעשה די, לא בתקציבים, לא בכוח אדם, לא בתוכניות.

רן כהן: זה המוקד אשר בו, סגן השר אלי בן-מנחם, צריך להשקיע השנה מאמץ אדיר, במיוחד לקראת השנה הבאה, כדי שהקצב של מניעת חדירת הסמים יתגבר על הקצב שבו הסם חוזר לחיינו.

רן כהן: צריכה להיות פעולה במערכת החינוך, לא רק בבתי-הספר, גם בתנועות הנוער, גם במתנ"סים; דרושה ראייה כוללת של אופן ההתקפה על חדירת הסם.

רן כהן: מובן שחייבים להכביד את הענישה על סוחרי הסמים ועל מחדירי הסם.

רן כהן: חייבת להיות עזרה גדולה מאוד למשפחות נפגעי סמים.

רן כהן: המשפחות הללו מרוסקות, הן מגיעות להתמוטטות מוחלטת, אינן יכולות לעמוד במעמסה הזאת.

רן כהן: חייבים לעזור לנגמלים.

רן כהן: נגמלים מסמים שאין להם תעסוקה, שאין להם בית, שאין להם חברה לחזור אליה, הם נגמלים שהשקענו בהם 3,000 שקל בחודש ואף יותר מזה, והם עלולים להידרדר לסם בחזרה.

רן כהן: בנושא זה דרושה מערכת כוללת של התקפה ולא התקפה מקוטעת.

רן כהן: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת יגאל ביבי, אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

יוסף עזרן: אני מבקש מאוד להקפיד על מסגרת הזמן.

יוסף עזרן: אני "מצ'פר" כל אחד בדקה וחצי, דקתיים, ועוברים על מסגרת הזמן שנקבעה – שלוש דקות.

יוסף עזרן: זה בלתי אפשרי.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 30,000 מכורים קשים לסמים, רבע מיליון משתמשים בסמים.

יגאל ביבי: תעשייה גדולה, יותר מתעשיית התיירות – 3 מיליארדי דולר.

חיים אורון: השאלה היא מה הערך המוסף...

יגאל ביבי: 3 מיליארדי דולר – זה פיתוי גדול לסוחרים אלימים.

יגאל ביבי: בתי-המשפט סתומים.

יגאל ביבי: למה?

יגאל ביבי: בעקיפין, כל הפשיעה היא סביב הסמים.

יגאל ביבי: מי שרוצה סם צריך לגנוב רכב, לפרוץ, לשדוד, אולי לחנוק איזו זקנה – אנחנו קוראים על מקרים כאלה בעיתון – לתקוף זקנה ולקחת ממנה צמיד או שרשרת.

יגאל ביבי: כל זה מגיע אחרי כן לבתי-המשפט.

יגאל ביבי: אנחנו לא יכולים להגיד שידינו לא שפכו את הדם הזה.

יגאל ביבי: זה עניין של מודעות.

יגאל ביבי: נמצא כאן שר האוצר, אני בטוח שעוד 10 או 20 מיליון שקלים, זה לא הקושי הגדול ביותר.

יגאל ביבי: הבעיה היא שאין מודעות.

יגאל ביבי: ממשלה שחרתה על דגלה שינוי סדרי עדיפויות, והיא מתגאה בסדרי העדיפויות שלה – לנושא הזה היא לא נתנה את העדיפות הדרושה.

יגאל ביבי: אדוני שר האוצר, לנושא הזה לא נתת את העדיפות הנחוצה.

יגאל ביבי: והרי בנושא הזה יש הסכמה לאומית, הכול מסכימים שצריך לנהל את המלחמה הזאת, והממשלה צריכה להיות בראש החנית נגד הפשע המזעזע הזה.

יגאל ביבי: בעניין זה יש קואליציה יהודית-ערבית.

יגאל ביבי: שיתוף הפעולה הפורה ביותר בין יהודים לערבים הוא בקרב סוחרי הסמים.

יגאל ביבי: אומרים גם שיש כל מיני מגמות, שאינני רוצה לדבר עליהן.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לחברי הכנסת היושבים כאן, אני מתגעגע לחילוניות של ברל כצנלנסון, של תקופת ההשכלה.

יגאל ביבי: אז לפחות היו חילונים עם ערכים, עם ויכוחים, עם שבתות-תרבות, עם פעילות.

יגאל ביבי: אתם לא חילונים קלסיים, אתם לא מתנהגים כמו אחד-העם.

יגאל ביבי: אני לא יודע מה אתם.

אלי גולדשמידט: אנחנו מתגעגעים לרב קוק.

אלי גולדשמידט: אתם לא דומים לרב קוק.

אלי גולדשמידט: הולך ופוחת הדור גם אצלנו וגם אצלכם.

יגאל ביבי: אני קורא בעיתון על "מסיבות אסיד".

יגאל ביבי: אין ואקום.

יגאל ביבי: אם אין תוכן, ויהיה התוכן כל מה שאתם רוצים, לא תורה, לא יהדות, אבל משהו – יש תופעות כאלה.

יגאל ביבי: לדעתי, המסיבות האלה נובעות מהחלל הריק שנוצר.

יגאל ביבי: תמלאו תוכן, כל תוכן שאתם רוצים, אבל משהו, רעיוני, אידיאולוגי, התיישבות אתם כבר לא עושים, ערכים מסוימים, ויכוחים תרבותיים, שיהיה לכם משהו.

יגאל ביבי: אם לא יעשו את זה, יהיו "מסיבות אסיד".

יגאל ביבי: התיאורים של המסיבות האלה – עושים את כל התפאורה ואת המוסיקה והתלבושות, ולוקחים כדור בין תקליט לתקליט.

יגאל ביבי: זאת חברה חולה.

יגאל ביבי: הסוחרים הם אלימים, אבל החברה שלנו לא נותנת תשובות.

יגאל ביבי: בד בבד עם המאבק, עם המלחמה, עם השיקום, חייבת להיות תפנית בתחום התרבות והחינוך שלנו.

יגאל ביבי: לסיום, אני רוצה לבקש מחברי הכנסת, שכולנו נתמוך היום בהצעת החוק לביעור נגע הסמים.

יגאל ביבי: אני מקווה שעוד חוקים יקודמו בנושא הזה.

יגאל ביבי: אני חושב שצריכה להיות אמנה חברתית של כל הבית הזה, וראש הממשלה יקבל דיווח על הנושא ועל הנעשה בתחום הזה.

יגאל ביבי: החברה שלנו היא לא ככל החברות בעולם.

יגאל ביבי: אנחנו מצויים במדינה קטנה עם בעיות מיוחדות.

יגאל ביבי: איננו יכולים לקבל עם מסומם, עם שאיננו במציאות.

יגאל ביבי: בוודאי אנחנו לא יכולים להרשות זאת לעצמנו.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

יוסף עזרן: לפני כן הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – מטעם ועדת העבודה והרווחה: הצעת חוק קופת חולים (איסור הגבלות), התשנ"ג–1993; וכן הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 80), התשנ"ג–1993.

ש' כרם: מטעם הוועדה למלחמה בסמים: הצעת חוק הפיקוח על מוסדות לטיפול במשתמשים בסמים, התשנ"ג–1993.

ש' כרם: עוד הונחו מסקנות ועדת העבודה והרווחה בנושא: שביתת העובדים הסוציאליים.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נאמר רבות על-ידי דוברים מספר, וגם על-ידי חבר הכנסת יגאל ביבי, שהנגע שבו אנו עוסקים איננו מבחין לא בשכבות ולא בקבוצות ולא במעמדות, והוא עלול לפגוע כמעט בכל מקום.

חיים אורון: אני לא מציע שנכניס לדיון הזה את הוויכוח הקיים בין חילונים ובין דתיים.

חיים אורון: אפילו לא הייתי מעז לעשות סקר – – –

יגאל ביבי: תעז, תעז.

חיים אורון: הקשב לי היטב.

חיים אורון: אפילו לא הייתי מעז לעשות סקר שבו ייבדק, יוצאי איזה זרם חינוכי, אילו זרמים חינוכיים מאכלסים יותר אותו ציבור שנפל לתוך הרשת הנוראה הזאת של צריכת סמים.

חיים אורון: אני מציע, גם לצורך הדיון הזה וגם לצורך דיונים נוספים, שלא נציג את החילונים כולם ככלי ריק, ולא נציג, חבר הכנסת יגאל ביבי, את מי שכיפה על ראשו כאילו ראשו מלא.

יגאל ביבי: לא אמרתי זאת.

חיים אורון: אבל אני אומר את זה.

יגאל ביבי: היום אין לכם שום מסר.

יגאל ביבי: אמרתי שהיום אין לכם שום מסר; לא התיישבות, שום דבר.

יגאל ביבי: אני לא יודע – – –

חיים אורון: אם אתה אומר שאתה לא יודע – תשאל.

חיים אורון: אם אתה לא יודע, תשאל.

חיים אורון: יש לי שלוש דקות – – –

יוסף עזרן: והזמן אץ.

חיים אורון: הזמן רק התחיל.

חיים אורון: עד עכשיו זה היה חימום.

חיים אורון: רבות נאמר במהלך הדיון על הצורך להחמיר באמצעי ענישה, על הצורך להחמיר את העונשים, על הוספת תקציבים לגמילה, למניעה ולחינוך וכו'.

חיים אורון: אני רוצה להקדיש את הדקה שנשארה לי לא כדי להפחית במשהו מהאמצעים הללו.

חיים אורון: האמירה הרחבה, שלפיה כולם עשויים או עלולים ליפול ברשת הזאת, מתעלמת מממד חברתי שקיים גם בתופעה הזאת.

חיים אורון: יש תשתיות חברתיות מסוימות ומערכות חברתיות מסוימות – ולא על-פי הבחנה בין חילונים לבין שאינם חילונים, חבר הכנסת ביבי – שהן, לצערנו הרב, זמינות יותר לסכנה הזאת, והן קשורות למצוקות חברתיות נוספות ורבות, וגם לרמת חיים.

חיים אורון: אני אומר את הדברים מאוד בזהירות.

חיים אורון: לא שיש קורלציה ישירה של אחד לאחד.

חיים אורון: יש מערכות חברתיות שמצוקות מהסוג הזה נובטות בהן ביתר הצלחה מאשר במערכות אחרות.

יגאל ביבי: – – – בין דתיים לחילונים.

חיים אורון: אמרתי את זה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת יגאל ביבי, אני חושב שחבר הכנסת חיים אורון מעורר נקודה חשובה, שכדאי לשמוע אותה.

חיים אורון: היתה בעבר גרסה שתלתה את כל האשמה במארה הזאת בתהליכים חברתיים.

חיים אורון: אנחנו יודעים שלמארה הזאת יש קרקע צמיחה וקרקעות דגירה מאוד ייחודיות, והן שוברות את הסטריאוטיפים החברתיים.

חיים אורון: אבל, אוי ואבוי לנו אם ננתק את השאלה הזאת מאיזה מכלול של מצוקה חברתית, כלכלית ורוחנית.

חיים אורון: מי כמוך יודע, שלעתים יש קשר בין מצוקה כלכלית לבין מצוקה רוחנית, בין מצוקה חברתית לבין מצוקה כלכלית, ובין שתיהן לבין מצוקות רוחניות.

חיים אורון: בתחומים האלה יש בחברה ישראלית תחומים גדולים יותר ויותר של מצוקה, יש בה תאים קבועים מתרבים של מצוקה כלכלית שהופכת למצוקה חברתית.

חיים אורון: בתוך המערכות הללו, כמו אותה פטרייה, פטריית רעל שצומחת בחלקת צמיחה מסוימת, יש קרקע צמיחה נוחה למארה שבה אנחנו עוסקים.

חיים אורון: בכך, כפי שאמרתי בראשית דברי, אני לא מפחית, לא מהצורך במניעה, לא מהצורך בתקציבים נוספים ישירים למטרה הזאת, ולא מעידוד וברכה לאלה שעוסקים בכך יום יום.

חיים אורון: אבל אם נחשוב שאנחנו יוצאים ידי חובתנו על-ידי תוספת של 50-30-20 מיליון שקל ולא על-ידי התמודדות עם המערכות הכבדות יותר, הרחבות יותר, שבהן מדובר גם בסדרי גודל אחרים וגם בתהליכים הרבה יותר מורכבים – נדמה לי שנעשה מלאכה חלקית.

חיים אורון: אני העדפתי להאיר את ההיבט הזה בתוך הדיון, לא בניגוד להיבטים אחרים, אלא נוסף עליהם.

חיים אורון: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת יורם לס.

טלב אלסאנע: מי אחריו?

יוסף עזרן: אתה עוד במרחק ניכר.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים אורון, לקחת דקה וחצי כתוספת.

יוסף עזרן: אני מבקש.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת הדיון הייתי רוצה להביע מחאה על כך ששום שר משרי הממשלה אינו נוכח ברגע זה.

יורם לס: הנושא הזה הוא בין-מערכתי, הוא נוגע לשרים רבים בממשלה, וחבל.

יורם לס: אני רוצה להתמקד בנקודה אחת.

יוסף עזרן: חברי הכנסת, אני מבקש, סימפוזיון – בחוץ.

יורם לס: אני רוצה להתרכז בנקודה של תפקיד הממסד הרפואי בטיפול בהתמכרות לסמים.

יורם לס: ברור שהתפקיד הוא קטן ומסוים, מפני שכאשר הנרקומן מגיע לידיו של הרופא, זה בראש ובראשונה סימן לכשל של המערכת.

יורם לס: זו אולי הדוגמה מן הבולטות ביותר, שבה למניעה יש תפקיד חשוב הרבה יותר מאשר לטיפול במחלה.

יורם לס: הטיפול הוא טיפול חלקי, אם הוא קיים בכלל.

יורם לס: לכן, לממסד הרפואי יש תפקיד לא גדול בעניין הזה.

יורם לס: אבל, חברי הכנסת, לממסד הרפואי יש "תפקיד" בנושא שהוא כבד לא פחות.

יורם לס: הרבה יותר אנשים במדינת ישראל מכורים לתרופות מאשר לסמים, לתרופות רגילות.

יורם לס: התוצאות של ההתמכרות הזו לגבי אותם אנשים הן הרות אסון.

יורם לס: אנחנו נמצאים היום בחברה שבה לרופא אולי אין כל כך הרבה זמן לדבר עם החולה.

יורם לס: במקום לדבר אתו, אולי קל יותר לזרוק אליו את הרצפט, ושילך.

יורם לס: אנחנו נמצאים בחברה שבה יש פרסומת רבה לתרופות, לחץ גדול של חברות התרופות.

יורם לס: במדינת ישראל נמכרות בכל שנה 40 מיליון גלולות שינה לאוכלוסייה זעירה של 5 מיליונים.

יורם לס: בממוצע, כל אחד בולע שמונה כדורים.

יורם לס: כמובן, אלה שבולעים, בולעים עשרות מונים יותר.

יורם לס: וזו הבעיה שבה הייתי רוצה להתמקד בקצרה.

יורם לס: בקרב הדור הצעיר – מחקר באוניברסיטת תל-אביב הראה שהנגישות לתרופות האלה היא רבה.

יורם לס: 5% מבני הנוער משתמשים בתרופות להרגעה ולשינה, ובאוכלוסייה של הנוער הבעייתי זה מגיע ל-15% ול-40% אצל החוסים.

יורם לס: אחת הבעיות המרכזיות היא הדיאטה.

יורם לס: אם יש משהו שמעניין אנשים, זה לרזות.

יורם לס: בעניין הזה הולכים עד הסוף, לרבות כדורי מרץ, עם תוצאות קשות והרות אסון לבחורות שהתמכרו לעניין הזה והידרדרו לזנות משום שרצו להיות יפות, צעירות ורזות.

יורם לס: הייתי פונה, ברשות היושב-ראש, במלה אחרונה לעמיתי הרופאים, להיות זהירים יותר בשימוש בתרופות הפסיכותרפיות, התרופות האלה שבהתחלה פותרות את העניין ואחר כך גורמות לבעיות קשות של התמכרות, ולנקוט דרכי טיפול טובות יותר ובריאות יותר.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת יורם לס.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון, אחריו – חבר הכנסת ד"ר יוסף ונונו, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לקבל ברגשות מעורבים את התופעה שבה כנסת ישראל וממשלת ישראל מקדישות עוד זמן, עוד משאבים, עוד מוכנות לדון בבעיית הסמים.

מיכאל איתן: מדוע אני אומר שיש לקבל את התופעה הזאת ברגשות מעורבים?

מיכאל איתן: משום שהעובדה שאנחנו מקדישים כאן בכנסת עוד זמן, העובדה שהוקמה בכנסת הזאת ועדה מיוחדת למלחמה בסמים, לא מעידה בהכרח על הצלחות במלחמה בסמים, אבל היא ודאי עדות ניצחת לכך שבעיית הסמים הופכת להיות בעיה קריטית שמחייבת התייחסות, שאנחנו כבר לא יכולים לעצום את העיניים מולה.

מיכאל איתן: התופעה הזאת, שאנחנו עוסקים בנושא הסמים עוד ועוד, היא בהחלט מתקבלת ברגשות מעורבים.

מיכאל איתן: כי מצד אחד טוב שאנחנו מתחילים להיערך ולפעול כנגד, אבל מצד שני זו הוכחה לכך שהתופעה הזאת בינתיים גוברת וכובשת לה מקום נרחב יותר בחברה הישראלית, במשפחות, בשכונות וגם כאן בכנסת.

מיכאל איתן: המלחמה היא מלחמה קשה.

מיכאל איתן: יש ויכוח במה צריך לשים את הדגש.

מיכאל איתן: אתה כמובן לא יכול לבוא ולומר: אני אמנע תקציבים או אחסוך במאמצים לגמול מי שכבר מכור לסמים.

מיכאל איתן: אני לא יכול למנוע השקעת משאבים באמצעי אכיפה נגד מי שמספקים את הסמים, נגד מי שסוחרים וגורמים לתופעה הזאת להתרחב.

מיכאל איתן: אבל בוויכוח הקלסי בתוך כל הפריפריה הזאת שעוסקת בלוחמה בסמים, קולי יישמע בזכות הקצאת משאבים לטובת נושא המניעה, משום שנושא המניעה צריך להיות בעדיפות הראשונה.

מיכאל איתן: מתוך היכרות לא עמוקה שלי עם הנושא – אנחנו מאחרים את הרכבת כאשר אנחנו צריכים לטפל בנושא של גמילה.

מיכאל איתן: המשאבים הנדרשים הם אדירים, זאת האמת.

מיכאל איתן: אפילו אם תשתדל המדינה להקצות את המקסימום לאמצעים של גמילה, היא לא תצליח.

מיכאל איתן: הנושא הזה לא תמיד תלוי במשאבים.

מיכאל איתן: והמשאבים הנדרשים הם יקרים מאוד ביחס לתופעה.

מיכאל איתן: המלחמה בתופעה צריכה להיות בתחום המניעה, גם בתחום המניעה המשטרתית וגם בתחום המניעה החינוכית.

מיכאל איתן: וכאן אני רוצה להידרש במשפט אחד או שניים למה שדובר כאן קודם לכן.

מיכאל איתן: אני לא יכול להשתחרר מהרושם שצדק חבר הכנסת ביבי וצדקו אחרים.

מיכאל איתן: בכל אופן, יש לנו חברה דתית, חברה חרדית במדינת ישראל.

מיכאל איתן: אנחנו, החילונים, רגילים לרדת עליהם, אבל צריך לומר את האמת: שיעור המשתמשים והסוחרים בקרבם הוא כאין וכאפס לעומת מה שקיים בחברה החילונית.

מיכאל איתן: ואם אנחנו צריכים ללמוד, למה לא נלמד גם מהם?

מיכאל איתן: יכול להיות שהחברה כאן לא מחנכת ומקדישה את עצמה רק לערך אחד; יכול להיות שעצם החינוך לחברה ערכית כזאת או אחרת כבר יוצר איזה נוגדן, איזה בלם מפני התפשטות התופעה.

מיכאל איתן: אבל כדאי להקיש את ההיקשים המתאימים, כדאי ללמוד את הלקחים, לא להתנצח ולעצום את העיניים ולהגיד: לא.

מיכאל איתן: אנחנו יודעים יפה מאוד את העובדות האלה.

מיכאל איתן: אשר לכך, אנחנו חברה ערכית פחות ופחות, חברה חומרנית יותר ויותר.

מיכאל איתן: קשה אולי להתמודד עם התופעות האלה, אבל גם כאן לא צריך להרים את הידיים ולומר: זו תופעה שאי-אפשר להתמודד אתה.

מיכאל איתן: היסוד למאבק בבעיית הסמים הוא אי-השלמה עם הביטוי אי-אפשר.

מיכאל איתן: באותה מידה, היסוד להצלחה במאבק על דמות החברה כולה, שהסמים הם חלק ממנה, הוא האמירה: אין דבר בלתי אפשרי.

מיכאל איתן: צריך להשקיע את כל המשאבים גם במניעה ובמאבק ישיר בסמים, אבל גם בטיפוח חברה ערכית כפי שהיינו רוצים להיות, ולא להתייאש מכישלונות שבדרך.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת יוסף ונונו, בבקשה.

יוסף עזרן: אני מבקש מאוד להקפיד על מסגרת הזמן, שיהיה מעט המחזיק את המרובה.

יוסף עזרן: מלכתחילה – לצמצם את הדברים.

יוסף ונונו: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, סיוט האימה של הסמים בישראל הולך ומתרחב, מעמיק וחודר לכל חלקה טובה ומשאיר כתמים הולכים וגדלים בכל מקום ומקום, בכל יישוב, בכל קבוצת אוכלוסייה: ילדים, נוער ומבוגרים, ואין אבחנה בין בני הטובים ובין בני המצוקה.

יוסף ונונו: מגפת הסמים מפילה קורבנות במספר גדל והולך.

יוסף ונונו: אנשים נכחדים ומתים, מבוגרים הגיעו לבטלה ולתופעות של מעשים מגונים, מקרים של ניצול ילדים, אינוסם ועינוים.

יוסף ונונו: ילד ונער הנופלים לסם מפילים אתם את כל בני משפחתם וסביבתם – הורים, אחים, אחיות ושכנים.

יוסף ונונו: זמן רב היתה ההתייחסות לתופעה – אדישות, מתוך מחשבה שהיא עוברת לידנו, לא נרגיש בה והיא תחלוף מאליה.

יוסף ונונו: תלינו את יהבנו בעבודת המשטרה בלבד, שגם היא גיששה באפלה.

יוסף ונונו: מערכות החינוך והרווחה התעלמו לחלוטין מן הבעיה במשך תקופה ארוכה.

יוסף ונונו: רק היום התחלנו להתעורר, אבל לא לגמרי.

יוסף ונונו: לאחר שמכת הסמים הופכת למגפה, זה כבר קרוב לנו, בתוך הבית, בתוך השכונה, בתוך הקהילה, ואף בקרב תלמידים ובני נוער בבתי-הספר, כאשר השכונה הופכת סיוט לכל דייריה, ילדים ונשים משקיפים בחוסר אונים על המסחר, על הסחר-מכר, סחר הסמים הופך להיות שוק פתוח, ללא מורא, ללא פחד.

יוסף ונונו: על-פי הנתונים שהתפרסמו, יש 55,000 מכורים לסמים, ועוד 300,000 משתמשים בישראל אפילו בגיל צעיר יותר מאשר במקומות אחרים.

יוסף ונונו: 7% מקרב בני הנוער הלומד ו-25% מקרב בני הנוער שאינו לומד צורכים סמים בקביעות.

יוסף ונונו: כמעט 40% השתמשו בהם לפחות פעם אחת, מה שמלמד שהעדר מסגרת לימודית מביא לתוצאות הרות-אסון.

יוסף ונונו: עשרות תינוקות נולדים כשהם מכורים לסמים, וכ-70 נערים ניסו להתאבד.

יוסף ונונו: בארבעת השנים האחרונות הוכפל מספר המכורים והמשתמשים בתל-אביב.

יוסף ונונו: בעיר באר-שבע 7,000 מכורים לסמים – – –

יוסף עזרן: סליחה, אדוני, הוכפל במשך שלוש שנים?

יוסף ונונו: במשך שלוש-ארבע שנים.

יוסף ונונו: המשטרה קובעת כי הנגב הוא אסם הסמים של המזרח התיכון.

יוסף ונונו: שוק הסמים הפתוח לאורך מסילת הרכבת בבאר-שבע ידוע, וילדים ובני נוער גם הפכו את המקום לרולטת-רכבת.

יוסף ונונו: כיוון שהזמן הסתיים אני רוצה לומר שני דברים: יש להגביר את המאמץ והמשאבים בנושא המניעה, החינוך וההסברה.

יוסף ונונו: יש להגביר מאמץ ומשאבים בתחום הגמילה והשיקום.

יוסף ונונו: אחד המרכיבים החשובים, השיקום התעסוקתי, שהיום הוא נושא מופקר לחלוטין – –

יוסף עזרן: אל תפריעו לסגן השר.

יוסף עזרן: בבקשה.

יוסף ונונו: – – והוא מכשיל כל אפשרות לגמילה.

יוסף ונונו: אני מציע להקים יחידות משטרה מיוחדות למאבק בסמים, ולא שבין משימה למשימה הם יתעסקו בנושא הסמים.

יוסף ונונו: אני רוצה לברך את ממשלת ישראל ואת סגן השר על המאמץ המיוחד שהם עושים השנה.

יוסף ונונו: אומנם התקציב גדל מ-9 מיליונים ל-17 מיליון לאור הלחצים, אבל זה מעט מזעיר וזה לא מספיק.

יוסף ונונו: לפי דעתי, בתקציב השנה הבאה חייבים להכפיל ויותר את תקציב המלחמה בסמים.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת יוסף ונונו.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יוסף עזרן: אני מודה לך, אדוני, הקפדת, כמעט, על מסגרת הזמן.

יוסף עזרן: עדיין מזדנב בסוף הרשימה חבר הכנסת רפאל אלול.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לברך בתחילת דברי את סגן השר אלי בן-מנחם ואת יושב-ראש ועדת הכנסת למלחמה בנגע הסמים, וכן את כל הגופים, במיוחד הרשות למלחמה בסמים, אשר פועלים נמרצות כדי לנסות לבלום את הנגע הזה ולמנוע את המשך התפשטותו.

טלב אלסאנע: מדובר באויב מסוכן לכלל החברה, שאיננו מבחין בין ערבי ליהודי, והוא מסכן את החברה בהווה וגם בעתיד.

טלב אלסאנע: בהזדמנות זאת אני רוצה לציין, שהיו לי הזדמנויות, ביישובים כמו יפו, אום-אל-פחם, וגם ברהט.

טלב אלסאנע: ראשי רשויות נוטלים יוזמה באופן מקומי, במישור המקומי, להעלות את המודעות – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, תעזור לחבר שלך לסיעה – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – – הערה.

יוסף עזרן: אנא ממך.

יוסף עזרן: אמרתי שאני מבקש שיתחשב בחברו לסיעה – – –

רענן כהן: – – –

טלב אלסאנע: אם זה קשור לנושא – יכול להיות שהם תורמים בהקשר אחר או במישור אחר.

יוסף עזרן: סליחה, אינני שומע.

יוסף עזרן: מה אומר חבר הכנסת דראושה?

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת רענן כהן גילה לי סוד, שהוא אוהב אהבה חזקה את חבר הכנסת תופיק זיאד.

רענן כהן: הוא התחיל – – –

יוסף עזרן: האם זה קשור למסגרת של סמים?

רענן כהן: הוא התחיל להסביר לי – – –

טלב אלסאנע: אהבה כזאת איננה יודעת גבולות.

יוסף עזרן: זאת אהבה שאיננה תלויה בדבר.

יוסף עזרן: טוב.

יוסף עזרן: סליחה, בבקשה.

יוסף עזרן: אני מבקש.

יוסף עזרן: הלאה.

יוסף עזרן: זה לא על חשבונך.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שבסיורי הוועדה שבהם השתתפתי נדהמתי לראות, במיוחד ביישובים המעורבים, ביפו ובחיפה, את הממדים הנוראים שאליהם מגיע הנגע המסוכן הזה.

טלב אלסאנע: באחד מבתי-הספר, ממש בחצר בית-הספר ראינו זרוקים מזרקים של משתמשים.

טלב אלסאנע: מאחר שבית-הספר אינו מגודר, אין שומר, אין משגיח ומשקיף, קיימת סכנה של גורמים מבחוץ שייכנסו לבית-הספר, עם כל ההשלכות השליליות וההשפעות השליליות שיש לדבר על אותם תלמידים בגיל הזה, שהם בשלב ההתבגרות, בשלב של עיצוב האישיות, שבו הם עלולים להיסחף ולהיגרר אחרי גורמים אחרים.

טלב אלסאנע: בהזדמנות אחרת, כשהיינו בחיפה, ראינו איך אב של משפחה מחזיק את המזרקים בתוך המקרר, ועד כמה אדם אחד, מכור, יכול להשפיע ולהפוך להיות גורם מסוכן מאוד במשפחה.

טלב אלסאנע: המשפחה כולה הופכת להיות קורבן; עד כמה אדם מכור לסמים הופך להיות נטל על אנשים שאוהבים אותו ובאיזו מצוקה הוא שרוי.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שהנגב הופך להיות העורק הראשי להעברת סמים מלבנון לכיוון של מצרים.

טלב אלסאנע: קיימים גורמים נוספים, המהווים מרשם בטוח להתמכרות לסמים – מצוקת האבטלה.

טלב אלסאנע: בהעדר מקורות תעסוקה, ובשל התמורה הקשה שעוברת האוכלוסייה הערבית בנגב, כשבערך 50% מכלל האוכלוסייה צפויים לעקירה ממקום מגוריהם, למעבר ליישובי הקבע ולהעדר הכרה ביישובים הקיימים; אנשים שהורסים להם את הבתים, במצב כזה דוחפים אותם להשתמש בסמים או להתמכר.

טלב אלסאנע: מצב של העדר מקורות תעסוקה או אבטלה או משפחות רבות החיות מתחת לקו העוני, שכונות רבות הנתונות במצוקה – כל הגורמים האלה מהווים מרשם בטוח להתמכרות או לשימוש בסמים.

יוסף עזרן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, התחשבתי בך והוספתי לך דקה, אבל תסיים.

טלב אלסאנע: ההפרעה לא רק גזלה את הזמן, אלא הפריעה לקו המחשבה שלי.

יוסף עזרן: הבאתי זאת בחשבון.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לנתק את המצב הכלכלי מהבעיה של ההתמכרות לסמים, לכן צריך לקבוע מדיניות כוללת, על מנת להקל את המצב ביישובים הערביים, בכפרים הערביים, על-ידי המצאת מקורות תעסוקה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין כמה נתונים ובהם לסכם.

טלב אלסאנע: על-פי הנתונים שקיבלתי מעמותת אל-הלאל, שפעילותה במגזר הערבי מבורכת, קיימים במגזר הערבי כ-35,000 משתמשים, בין משתמשים קשים למשתמשים באופן מזדמן.

טלב אלסאנע: כ-10,000 משתמשים באופן קשה, וזה שיעור גבוה מאוד יחסית לאחוז האוכלוסייה הערבית בכלל האוכלוסייה במדינה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: מצד שני, התקציב המוקצה קטן לאין שיעור ממספר המשתמשים.

טלב אלסאנע: לכן יש הבחנה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שהשימוש בסמים לא יודע גבולות בין ערבים ליהודים, ויש השפעה הדדית.

טלב אלסאנע: מי שרוצה שלא תהיה תופעה כזאת במגזר היהודי צריך לטפל בה גם במגזר הערבי וצריך להקצות משאבים.

טלב אלסאנע: לכן אני ממליץ לפעול להקמת שלוש מסגרות במגזר הערבי, נוסף על הקיימות, לפעול להקמת מסגרות לנוער של בוגרי י"ב ביישובים הערביים – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת, אדוני, נא לסיים.

טלב אלסאנע: – – ולפעול בתחום ההסברה במסגרת בתי-הספר.

טלב אלסאנע: תודה.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

קריאה: מי אחריו?

יוסף עזרן: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, ואחריו חבר הכנסת חיים דיין.

יוסף עזרן: היכן חבר הכנסת חיים דיין?

יוסף עזרן: ויתר?

קריאה: בישיבת סיעה.

יוסף עזרן: הוא ביקש ממני להודיע שהוא חוזר מייד.

יוסף עזרן: בבקשה, אדוני חבר הכנסת.

יוסף עזרן: זה לא על חשבונך.

יצחק לוי: בזה אני בטוח.

יוסף עזרן: ברור.

יוסף עזרן: עוד לא התחלנו.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אכן הדיון חשוב.

יצחק לוי: אינני יודע אם נגיע ממנו למסקנות, אבל לפחות העלאת הנושא למודעות הציבור, העלאת רעיונות והעלאת מחשבות, אולי תועיל במשהו.

יצחק לוי: אני מעיין, אדוני היושב-ראש, בהמלצות ועדת המשנה של הוועדה למלחמה בנגע הסמים, וההמלצות האלה כוללות שמונה עמודים.

יצחק לוי: אני בטוח שאותה ועדה, בראשות חברת הכנסת נעמי בלומנטל, עשתה עבודה יסודית; בוודאי.

יצחק לוי: התבוננו נא בהצעות האלה וראו שיש שני דברים שחוזרים כמעט בכל עמוד, עשר או עשרים פעם: א.

יצחק לוי: מניעה; ב.

יצחק לוי: בני נוער.

יצחק לוי: כאשר מדובר בסעיף 2 על מטרות מדיניות המניעה וההסברה – רוב הדוח מדבר על מניעה, כלומר עיקר העבודה צריך להיות מניעה.

יצחק לוי: יכולתי לצטט עמוד עמוד, אבל אין זמן לכך.

יצחק לוי: אוכלוסיית היעד – אוכלוסייה בסיכון גבוה: נוער במצב מצוקה, נוער במצב של ניתוק ממסגרת לימודית, נוער עובד ולומד בצורה חלקית, ילדים במצב סם, נוער המתגורר בסביבה כזאת או אחרת, נוער שהתנסה בשימוש אקראי.

יצחק לוי: אוכלוסייה בסיכון נמוך: נוער במסגרות פורמליות – צה"ל, גני-ילדים, בתי-ספר.

יצחק לוי: כלומר, הדוח אומר: אנחנו יודעים בדיוק מי אוכלוסיית הסיכון, אוכלוסיית הסיכון היא הנוער.

יצחק לוי: אוכלוסיית המבוגרים לא מוגדרת כאן כאוכלוסיית סיכון, אני לא יודע למה, אבל אני רוצה להניח שמי שכתב את הדוח הזה למד את העניין.

יצחק לוי: אני לא למדתי אותו לעומקו.

יצחק לוי: אם הוא נלמד כך – כלומר, אוכלוסיית הסיכון היא הנוער בדרגות סיכון שונות, חלק בסיכון גבוה וחלק בסיכון נמוך.

יצחק לוי: פתרון הנגע הזה, לפי מה שעולה מהדוח הזה, הוא בעיקר נושא של מניעה.

יצחק לוי: מניעה, כיצד?

יצחק לוי: – בעיקר על-ידי חינוך והסברה.

יצחק לוי: כך כתוב בדוח ועדה של הכנסת.

יצחק לוי: רבותי, אני רוצה לומר, מניעה בדרך של חינוך והסברה לא יכולה להיות כאשר אין עקביות בחינוך ובהסברה.

יצחק לוי: אדוני סגן השר, אני רוצה לומר לך שאין עקביות בחינוך ובהסברה.

יצחק לוי: לא ייתכן, בלתי אפשרי שנוער יקבל את המסרים שלך באופן רציני, אם לאחר מכן שרים וחברי כנסת עושים מאמץ להחזיר זמר מסומם לארץ, בכל האמצעים שיש להם.

יצחק לוי: זה מסר ברור.

יצחק לוי: אני לא מתייחס למוסיקה כרגע, אני מתייחס למסר.

קריאה: איזה זמר?

יצחק לוי: איזה זמר?

יצחק לוי: לא שמעת?

יצחק לוי: היה זמר שברח והחזירו אותו, קוראים לו אלטון ג'ון, אני מכיר את שמו.

יוסף עזרן: מה אתה רוצה ממנו, חבר הכנסת יצחק לוי?

יוסף עזרן: תסלח לי, נגמר לו הסם והוא הלך להביא.

יוסף עזרן: מה אתה רוצה?

יצחק לוי: יותר מזה וגרוע מזה, אדוני סגן השר, כאשר העלה מישהו את הפרשה הזאת, עומדים פה חברי כנסת ואומרים: היינו במופע והיה מצוין; מתפארים בכך.

יצחק לוי: אי-אפשר להעביר מסרים כפולים.

יצחק לוי: הנוער לא טיפש, הנוער מבין מה שמדברים אתו.

יצחק לוי: אם אתה משקיע מיליונים על גבי מיליונים כדי להסביר לנוער שהשימוש בסם הוא מסוכן, אל תביא לו אלילי סם, שחלקם אומרים שכל המרץ שלהם וכל היופי שלהם בהופעה בא מפני שהם צרכו קודם לכן סמים.

יצחק לוי: איזה מסר אתה מעביר?

יצחק לוי: אנחנו חייבים לתת מסרים עקביים.

יצחק לוי: אי-אפשר לסטות.

יצחק לוי: אם לא – כל המניעה, כל ההסברה, כל החינוך וכל הכסף לא שווים דבר.

אלי בן-מנחם: להבא תגידו לי מי הזמרים המסוממים, שאדע.

אלי בן-מנחם: אני לא הבאתי אותו.

יצחק לוי: אדוני סגן השר, אני שמח מאוד לשמוע את ההערה הזאת.

יצחק לוי: לא אני הכתובת לומר לך מי מסומם ומי לא, כי אני קראתי את הדברים בעיתונים לאחר מעשה.

יוסף עזרן: אדוני סגן השר, אני חושב שאתה תתקשה לערוך רשימה של מי מהזמרים שאינו מסומם.

יוסף עזרן: אני, חס ושלום, לא מדבר על הזמרים שלנו.

יצחק לוי: קל יותר לערוך רשימה של מי שאינו מסומם מאשר רשימה של מי שכן מסומם.

יצחק לוי: אבל בכל אופן, זה היה המסר.

יצחק לוי: כשהופיעו "רובים ושושנים" – קראתי בעיתון, אני לא מכיר אותם, לא הלכתי לשמוע אותם – נאמר שם, שלפני ההופעה, מאחורי הבמה, הם מסממים את עצמם.

יצחק לוי: כולם ידעו זאת, כתבו על זה יום, יומיים, שלושה ימים קודם.

יצחק לוי: ואתה, סגן השר שאחראי לנושא הסמים – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה לסיים, אתה כבר קיבלת תוספת של שלוש דקות.

יצחק לוי: אני כבר מסיים.

יצחק לוי: – – רוצה לתת מסרים לנוער, אתה אומר: הנה – – –

יוסף עזרן: תודה רבה.

יוסף עזרן: המסר ברור.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

יוסף עזרן: אני מבקש מאוד שלא אצטרך להפסיק חברי כנסת.

יוסף עזרן: אני תמיד נותן שוליים של דקה, דקה וחצי, אבל נא לא להגזים.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד סגן השר, נגע הסמים איננו פוסח על שום שכבה במדינת ישראל, חילונים ודתיים, יהודים וערבים, משכילים ואנאלפביתים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהנגע הזה מסוכן לכולנו.

עבד-אלוהב דראושה: במה שהערתי בקשר למעורבות קצינים בצה"ל או במשטרה, אני לא התכוונתי לפגוע בצה"ל.

עבד-אלוהב דראושה: צה"ל כגוף נאבק בנגע הזה ככל גוף אחר, אבל היו תופעות שהובאו קצינים מהמשטרה ומצה"ל בפני בתי-משפט, בגלל סחר בסמים והעברת סמים ממה שנקרא דרום-לבנון, "הגדר הטובה", שהיא גדר רעה.

עבד-אלוהב דראושה: השער הזה הוא שער של סמים, ולכן אני חושב שצריך לסגור את השער הזה על-ידי נסיגה ישראלית מדרום-לבנון, ולהגיע עם ממשלת לבנון החוקית להסכם שימנע כל פעילות של נרקומנים וסוחרי סמים ישראלים או לבנונים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שבשיתוף פעולה כזה אפשר לצמצם את כמויות הקוקאין והסמים הנוספים שנכנסים דרך מה שנקרא "הגדר הטובה", היא הגדר הרעה.

עבד-אלוהב דראושה: תדעו לכם – – –

חיים דיין: אתה יודע שזה בא גם ממצרים, האם נחזיר את אשקלון?

עבד-אלוהב דראושה: מרבית הסם באה מלבנון, וזה ידוע.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהממשלה החוקית בלבנון החלה ממש בשבועיים האחרונים לטפל בנגע הסמים.

עבד-אלוהב דראושה: כיום הם רומסים את הזרעים ומקלקלים את כל השדות אשר סוחרי סמים מגדלים בהם סמים לסוגיהם.

עבד-אלוהב דראושה: ראינו לאחרונה בטלוויזיה שהממשלה פועלת, אני מקווה שהיא תצליח, בצורה זו או אחרת, לצמצם בצורה דרסטית את התופעה הזאת.

דוד מגן: גם אצל הסורים הם עושים זאת?

דוד מגן: הסורים גם מגדלים שם.

עבד-אלוהב דראושה: זה בשיתוף פעולה עם הצבא הסורי.

דוד מגן: הלוואי שזה היה נכון.

עבד-אלוהב דראושה: בכל אופן, אני מאמין שהסדר של שלום יכול להביא לשיתוף פעולה נרחב בין מדינת ישראל לבין העולם הערבי, ולא רק לשאוף לשיתוף פעולה עם המערב, אירופה וארצות-הברית, אלא גם עם העולם הערבי, כדי לטפל בצורה כנה ואמיתית בבעיה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, נגע הסמים בחברה הערבית במדינת ישראל מתפרס ומתרחב.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא יכול לדבר על מספרים.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מייעץ לאיש לדבר על מספרים.

עבד-אלוהב דראושה: 35,000 נרקומנים – מי ספר אותם, מי מנה אותם?

עבד-אלוהב דראושה: 30% – מי ספר אותם, מי מנה אותם?

עבד-אלוהב דראושה: אם אנחנו מדברים על 35,000 נרקומנים בקרב האוכלוסייה הערבית, זאת אומרת שבתוך מדינת ישראל יש לפחות 400,000-350,000 נרקומנים.

עבד-אלוהב דראושה: האם יש מספר כזה של נרקומנים בתוך מדינת ישראל?

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שצריכים להיות זהירים מאוד בזריקת מספרים.

עבד-אלוהב דראושה: אבל התופעה קיימת, צריך לטפל בה.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, קיים שיתוף פעולה יהודי-ערבי בנושא הזה, לשלילה.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אנחנו צריכים להפוך את שיתוף הפעולה בין כולנו – יהודים וערבים – לחיוב.

עבד-אלוהב דראושה: אני מברך את סגן השר, הפועל נמרצות בנושא הזה, אבל זה לא מספיק, כיוון שהממשלה כולה צריכה לפעול כדי להעמיק את הטיפול המונע וגם לחזק את אלה שהולכים לגמילה.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, אני מכיר אנשים שנגמלו לגמרי אבל לא מצאו תעסוקה, לא מצאו בית, לא מצאו פרנסה, וחזרו להיות נרקומנים כדי לברוח מהמציאות הקשה של החיים הקשים.

עבד-אלוהב דראושה: שכבות העוני במיוחד, המובטלים במיוחד, הם אשר משמשים כתובת ראשונה לנרקומנים וגם לסוחרים אשר משתמשים בהם כבלדרים.

עבד-אלוהב דראושה: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואומר, שיש להקציב את התקציבים הדרושים, להקצות את התקנים הדרושים, כדי שיהיה טיפול אמיתי בנגע הנוגע לכל החברה במדינת ישראל.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשוטר לשעבר אני יכול לומר, גם חברי למקצוע היושבים ביציע, חברי הכנסת, יום ציון המלחמה בנגע הסמים מעלה אצל כולנו רעיונות, איך להילחם בתופעה הקשה והמדאיגה הזאת.

חיים דיין: אנחנו רואים את המעגל המתרחב מדי חודש ומדי שנה, כמה אנשים נכנסים לאותו מעגל, שקשה לצאת ממנו.

חיים דיין: בשנת התקציב 1992 אישרה הכנסת תוספת של 8 מיליוני שקלים לנושא המלחמה בסמים.

חיים דיין: כבר עברה שנה מאז כינון הכנסת הזאת והממשלה הנוכחית.

חיים דיין: בכנסת הזאת הוקמה ועדת סמים, שבעצם מטפלת בצורה נקודתית – איך להתמקד ולתקוף את הבעיות ואת החוקים, גם חוקים מנדטוריים, כדי לשפר את פני החברה.

חיים דיין: מה אנחנו למדים?

חיים דיין: נפתחו כפרי גמילה.

חיים דיין: באותם כפרי גמילה מוחזקים היום 150 נרקומנים, בעלות של 72,000 שקלים לאחד עבור 18 חודשים.

חיים דיין: רק 50% מהם מצליחים להיגמל מהסמים, והשאר חוזרים לאותו מעגל.

חיים דיין: מצד שני, השירותים החברתיים ב-74 רשויות מקומיות ברחבי הארץ מטפלים ב-2,700 נרקומנים, עם 54% הצלחה.

חיים דיין: אנחנו רואים שכ-1,470 נרקומנים יוצאים ממעגל הסמים.

חיים דיין: וזה כבר צריך להראות לנו את תמונת המצב, היכן הממשלה הזאת צריכה להשקיע את הכספים, ולהרחיב את המעגל עוד ב-127 רשויות שלא זכו לשירותים החברתיים האלה, ואין לי ספק שגם שם יש נפגעים כתוצאה מהשימוש בסמים.

חיים דיין: רבותי, "מסיבות האסיד", שכולנו מדברים עליהן בשלושת החודשים האחרונים, נותנות לנו להבין שמטרתם של סוחרי הסמים היא להגדיל את רווחיהם, לפגוע בקטינים על-ידי שידולם, לתת להם להשתמש בסמים.

חיים דיין: הפתרון איננו לקחת 1,500 נערים שנתפסו בשלושת החודשים האחרונים ולהכניסם לבתי-סוהר.

חיים דיין: על-פי הסטטיסטיקה שעשיתי לעצמי, זה המספר.

חיים דיין: האם יכניסו 1,500 נערים לבתי-סוהר?

חיים דיין: ייתנו להם תוכנית טיפולית?

חיים דיין: מה יעשו אתם?

חיים דיין: מה האלטרנטיבות שיש לממשלה?

חיים דיין: איך היא תטפל בהם?

חיים דיין: משרד החינוך הקצה 2% מכל התקציב השנתי שלו לנושא המלחמה בסמים.

חיים דיין: בדקתי בכמה בתי-ספר, הייתי בעצמי, שאלתי נערים, אם הם שמעו שיעור אחד על נושא הסמים.

חיים דיין: מסתבר שלא.

חיים דיין: אבל אינני רוצה לעשות הכללות ולהגיד שזה לא קיים כלל בבתי-הספר.

חיים דיין: אני חושב שמשרד החינוך חייב להשקיע בטיפול בנושא, הוא חייב להחדיר בקרב הציבור את המודעות לנושא הזה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חיים דיין, משרד החינוך הקציב 0.2% מתקציבו לנושא זה, לא 2%.

אלי בן-מנחם: הלוואי שזה היה 2%.

חיים דיין: נכון.

חיים דיין: סליחה, אני טעיתי.

חיים דיין: מדובר ב-0.2%.

יוסף עזרן: אני באמת התפלאתי, כי כל התקציב הוא 17 מיליון, עם התוספת.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים דיין, לידיעתך, אני ממש שמחתי ורחב לבי לאור הנתון שאמרת.

יוסף עזרן: כי 2% מ-7 מיליארדים זה סכום גדול.

עובדיה עלי: אבל זה לא 2%, אלא 0.2%.

יוסף עזרן: עכשיו אני מבין שמדובר ב-0.2%, ועכשיו אני מאוכזב.

יוסף עזרן: אבל קודם, לפחות לכמה דקות חבר הכנסת דיין נתן לי תקווה גדולה מאוד.

חיים דיין: משרד הבריאות הקצה מתקציבו 9 מיליוני שקלים.

חיים דיין: הוא הקים ארבע אשפוזיות, שיש בהן 55 מיטות.

חיים דיין: בסך הכול, כשאנחנו מסתכלים על כל התקציבים האלה, זו טיפה בים.

חיים דיין: מי יטפל באותם 200,000 נרקומנים והיכן?

חיים דיין: לפני שבועיים השתתפתי בתוכנית "פופוליטיקה" ונקבתי במספר 100,000.

חיים דיין: אנשים חשבו שאני שולף איזה נתון מהמותן.

חיים דיין: רציתי להיות זהיר בנושא הזה, לא רציתי לתת סתם מספרים.

חיים דיין: הלכתי על-פי נתון של הרשות למלחמה בסמים, לאור סקר שערכה באזור תל-אביב, כאשר התוצאה התקבלה על-ידי קביעת היחס בין מספר הנשאלים לאוכלוסייה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דיין, אני מבקש ממך לסיים.

חיים דיין: ואני הצעתי הצעה.

חיים דיין: ההצעה שלי היתה בנושא הלגליזציה.

חיים דיין: מי ששומע לגליזציה פוחד מהרעיון.

חיים דיין: הוא אומר: רבותי, איפה אנחנו נמצאים?

חיים דיין: מה, כל אחד שילך לבקש סם יקבל את זה במכולת?

חיים דיין: לא.

חיים דיין: קודם כול, כל נרקומן במדינה מחויב – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת דיין, אני מצטער, כבר עברת את זמנך, ועוד שלוש דקות נוספות.

יוסף עזרן: אי-אפשר כך.

יוסף עזרן: מתי אני אסיים את הרשימה שלפני?

חיים דיין: אולי אצמצם בנושא הלגליזציה, כי חלק מכם שמע את דברי בעניין זה.

חיים דיין: רבותי, אני הפניתי מכתב לשר המשטרה, בעקבות ביקור שערכתי בשירות בתי-הסוהר.

חיים דיין: יש שם צפיפות נוראה של נרקומנים וסוחרי סמים ואנשים שקשורים בעבירות רכוש, שמרצים עונש מאסר.

חיים דיין: למדינה זה עולה 11,000 דולר לשנה להחזיק אסיר כזה.

חיים דיין: ואני שואל שאלה פשוטה – – –

יוסף עזרן: סליחה, חבר הכנסת דיין, אני מבקש ממך להפסיק.

יוסף עזרן: אי-אפשר כך.

יוסף עזרן: אינני יכול לתת שבע דקות במקום שלוש דקות.

חיים דיין: הנושא כל כך רחב, שגם שעה לא תספיק לי להרצות ולהביא את כל הנתונים המדאיגים האלה.

חיים דיין: תודה רבה לכולם.

יוסף עזרן: נכון.

יוסף עזרן: הנתונים חשובים.

יוסף עזרן: נערוך סימפוזיון.

יוסף עזרן: תודה רבה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת תופיק זיאד, בבקשה.

יוסף עזרן: עכשיו אתחיל להקפיד על הזמן בצורה קשה יותר ונוקשה יותר, לא משום שאדוני עולה לדבר.

יוסף עזרן: פשוט אי-אפשר.

תופיק זיאד: אני מאמין לך.

תופיק זיאד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד סגן השר, בעיית הסמים היא לא רק תופעה חברתית קשה.

תופיק זיאד: היא עברה את התחום הזה לתחום של מגפה המתפשטת כמו אש בשדה קוצים, ובמיוחד בשנים האחרונות.

תופיק זיאד: קשה לדעת את המספרים, את הסטטיסטיקה, ולכן אני חושב שזו צריכה להיות נקודת ההתחלה.

תופיק זיאד: לפחות צריכים לדעת מה ממדיה של המגפה הזאת.

תופיק זיאד: למה אומרים שכל שנה מספר המשתמשים בסמים עולה ב-25% עד 30%?

תופיק זיאד: גם זה דבר מאוד מדאיג.

תופיק זיאד: אינני רוצה להיכנס לכל מיני דברים.

תופיק זיאד: אבל אני חושב שיש לציין דבר שאיש מהנואמים לא ציין אותו, וזה השפעת מצב המלחמה והכיבוש והמתח הגבוה, במיוחד על הנוער והדור הצעיר.

תופיק זיאד: המצב הזה דוחף את הנוער לייאוש, לאלימות, לעבריינות ולקלקול הערכים ההומניים והחברתיים.

תופיק זיאד: וזה דוחף את הנוער לחפש את הפורקן מהמצב הזה.

תופיק זיאד: כיבוש דרום-לבנון הוא סיבה ישירה.

תופיק זיאד: כי זה הפך את הגליל לנתיב הברחה לישראל, והפך את ישראל לנתיב הברחה לארצות אירופה וגם לארצות-הברית, לאמריקה.

תופיק זיאד: דובר הרבה על התקציבים הדלים.

תופיק זיאד: מה זה 21 מיליון?

תופיק זיאד: נכון שהסכום כמעט הוכפל לעומת תקציב השנה שעברה, וזה דבר חיובי.

תופיק זיאד: אבל אנחנו עדיין רחוקים מאוד מהתקציב שיש להקציב למלחמה בסמים.

תופיק זיאד: אינני רוצה להיכנס למצב הכלכלי הקשה, למצב העוני, אבל אין ספק שזה חלק אינטגרלי של הבעיה.

תופיק זיאד: בקשר למשטרה, איש אינו מאשים את המשטרה באדישות.

תופיק זיאד: ואני חושב שיש פעולות ויש הישגים בזמן האחרון, שיש לברך עליהם.

תופיק זיאד: אני מתכוון לא רק בממד הארצי, אלא גם להישגים שהיו לאחרונה בגליל, בנצרת ובסביבות נצרת, אבל ברור שיש למשטרה הרבה מה לעשות.

תופיק זיאד: בקשר לאוכלוסייה הערבית – התמונה הרבה יותר קשה בגלל העוני ובגלל חוסר טיפול.

תופיק זיאד: 48% מן המשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני.

תופיק זיאד: 53% מהילדים הערבים חיים מתחת לקו העוני, ובנצרת – 60% מהילדים חיים מתחת לקו העוני.

תופיק זיאד: מ-114,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני בארץ – 9,700 נמצאים בנצרת.

תופיק זיאד: במגזר הערבי עיקר הפעולה נעשית על-ידי אגודות של מתנדבים, וכמעט כל השנים נעשתה כל העבודה בלי תקציבים.

עובדיה עלי: במיוחד צריך לשבח את התנועה האסלאמית בעניין הזה.

תופיק זיאד: למה?

תופיק זיאד: אתה רוצה לסחוב אותי בלשון, כדי שאגיד לך שיש הרבה מוסלמים שמשתמשים בסמים?

תופיק זיאד: – כמו בכל העדות.

יוסף עזרן: לא, להיפך, הוא אמר דבר חיובי.

תופיק זיאד: בסדר, אני יודע מה אני אומר.

יוסף עזרן: אני הבנתי ממנו דבר חיובי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זיאד, אני לא אומר את זה באירוניה, אני אומר את זה בכל הרצינות.

עובדיה עלי: התנועה האסלאמית באום-אל-פחם מטפלת בעניין זה בהצלחה.

תופיק זיאד: זו דעתך, ואתה יכול להגיד אותה מעל הבמה.

תופיק זיאד: אני חושב שבאוכלוסייה הערבית כל התנועות עושות את זה.

תופיק זיאד: אמצעים לטיפול, למניעה: אני חושב שבמגזר הערבי כמעט שאין אמצעים.

תופיק זיאד: אני חושב שיש התעוררות במגזר הערבי, התעוררות מיוחדת למלחמה בסמים, אבל יש לתת לאוכלוסייה הערבית ולמוסדותיה את התקציבים הדרושים ואת האפשרויות למלחמה בסמים.

תופיק זיאד: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת עובדיה עלי, ואחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, הנושא הזה חובק עולם, אבל בשל סד הזמן אתמקד בארבעה-חמישה נושאים בקצרה.

עובדיה עלי: ראשית אני מבקש לברך את הוועדה למלחמה בסמים, שהיה לי הכבוד לעמוד בראשה בקדנציה הקודמת, ואשר הביאה בהחלט למודעות בדבר היקף הבעיה והבעייתיות של הנושא על כל מרכיביו.

עובדיה עלי: אני רוצה לברך את ידידי סגן שר השיכון אלי בן מנחם, שבקדנציה הקודמת היה חבר פעיל מאוד בוועדה, ומטבע הדברים הוא מטפל הפעם בתחום הזה במסגרת האחריות המיניסטריאלית שלו.

עובדיה עלי: אני גם מבקש לברך את הרשות למלחמה בסמים על הפעילות הנמרצת שלה בתחום הזה; היא זקפה לזכותה הרבה מאוד הישגים; את ידידי אליקים רובינשטיין, שעמד בראש הרשות, עם בני ארד, שהיה מנכ"ל הרשות, ועדיין מכהן בתפקיד הזה, וכן חברים נוספים בתפקידים שונים.

עובדיה עלי: לאחרונה שמעתי שנבחר הרמטכ"ל לשעבר משה לוי לעמוד בראש הרשות.

עובדיה עלי: אני מברך אותו ואת רפול – שני רמטכ"לים לשעבר, שהאחד עומד בראש הוועדה למלחמה בסמים, והאחר – בראש הרשות למלחמה בסמים.

עובדיה עלי: כנראה המלחמה היא מלחמה קשה, כבדה, ואכן כך הדברים.

עובדיה עלי: אני מקווה שכשם שרשמתם הישגים בתחום הצבאי, הפעם תרשמו גם הישגים – –

יוסף עזרן: מלחמת לבנון אמיתית מתמשכת.

עובדיה עלי: – – בתחום הזה של המלחמה בסמים, ותעשו כל מאמץ לשרש את הנגע הממאיר והמחריד הזה של נושא הסמים.

עובדיה עלי: רבותי, ההיקף הוא מחריד.

עובדיה עלי: לא צריך להרחיב את הדברים, הם כבר נאמרו ולא צריך לחזור על דברים שנאמרו.

עובדיה עלי: לדעתי, הנושא מתמקד כרגע בתחומים אחדים.

עובדיה עלי: ראשית כול, נושא החינוך.

עובדיה עלי: אחד הנושאים שלוקים בחסר בצורה בולטת הוא נושא החינוך ומערכת החינוך והטיפול של מערכת החינוך בבעיית הסמים.

עובדיה עלי: חלה איזו התקדמות בעניין הזה, ניתוספו תקציבים כאלה ואחרים, אבל אין הקומץ משביע את הארי.

עובדיה עלי: בעניין הזה אנחנו עדיין רחוקים כרחוק מזרח ממערב מטפל טיפול מעשי ויסודי בבעיה הקשה הזאת, כשאחת הבעיות הקשות בנושא התקצוב היא, שהמשרדים הייעודיים יקצו נתחים גדולים יותר בתחום הזה של המלחמה בסמים, ולא נשאיר את כל העול וכל הנטל הזה על הרשות ועל תקציבי המדינה והרשויות המקומיות, והעניין הזה לא יצלח בידינו.

עובדיה עלי: הנושא השני הוא נושא החקיקה והאכיפה.

עובדיה עלי: משטרת ישראל, ייאמר לשבחה, תמיד ראתה בעניין הזה נושא בעדיפות ראשונה, והיא משתדלת להתמודד עם העניין הזה, אבל חייבים לתת את הדעת, בייחוד על סוחרי הסמים, בצורה הרבה יותר רצינית, הרבה יותר מקיפה, ולהכביד עליהם את העונשים.

עובדיה עלי: יש לשנות את החקיקה בתחום הזה.

עובדיה עלי: נושא החקיקה והאכיפה יש לו משקל חשוב, שצריך למצות אותו עד כמה שרק ניתן.

עובדיה עלי: אני שומע שהשעון כבר מצלצל, ולכן אומר שני משפטים בנושא הגמילה.

עובדיה עלי: נושא הגמילה והשיקום הוא בעיה בפני עצמה.

עובדיה עלי: לפני שלוש-ארבע שנים היה המצב קשה מנשוא בתחום הזה.

עובדיה עלי: לאחרונה נפתחו מסגרות אחדות, הוקמו מסגרות אחדות לטיפול בעניין הזה, בייחוד המסגרת של מלכישוע ואילנות ומוסדות פרטיים אחרים, אבל זה עדיין אינו עונה על הצרכים וצריך, להערכתי, להמשיך ולפתח את המוסדות האלה לטיפול באלה שמעוניינים לצאת מהנגע הזה, שמתנקים ורוצים לחזור למוטב.

עובדיה עלי: אני מקווה שאם ניתן את הדעת לנושא התקצוב, למתן נתח יותר גדול, לנושאי החינוך, הגמילה, האכיפה והחקיקה, נוכל לרשום לעצמנו הרבה יותר הישגים ממה שרשמנו עד כה.

עובדיה עלי: תודה.

יוסף עזרן: תודה, אדוני חבר הכנסת.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אחריו – חבר הכנסת גונן שגב.

יוסף עזרן: אם הוא אינו נוכח – חבר הכנסת רפאל אלול, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יוסף בא-גד: כמה זמן יש עד לגמר הישיבה, אם זה לא סוד?

יוסף עזרן: מניין למנחה, אם התפללת.

יוסף בא-גד: למנחה או למעריב?

יוסף עזרן: נראה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי במהלך הדיון דברים שנאמרו פה על-ידי חבר הכנסת יגאל ביבי וחברי כנסת אחרים, שדיברו על אובדן הערכים כבסיס וכסיבה לכך שאנחנו נמצאים בעידן שבו מכת הסמים הפכה להיות מכת מדינה.

אלי גולדשמידט: אני מציע לכולנו להתפכח.

אלי גולדשמידט: אנחנו חלק מהעולם הרחב.

אלי גולדשמידט: בעיית הסמים היא בעיה שמכה את כל העולם, גם העולם המערבי, גם העולם השלישי – – –

יוסף בא-גד: לכן נהיה ככל הגויים?

יוסף בא-גד: זו הבעיה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בא-גד, אני במצב רוח נינוח.

אלי גולדשמידט: עשה לי טובה, תן לי לדבר בשעה כזו.

יוסף בא-גד: אתה תמיד מפריע לי, ולכן אני צועק.

אלי גולדשמידט: אז תפריע, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אני מאפשר לך על חשבון זמני להפריע עכשיו עשר שניות.

יוסף בא-גד: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: נו, תפריע.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסף בא-גד: עוד לא התחלתי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד, אל תאלץ אותי לקרוא אותך לסדר פעם שנייה.

אלי גולדשמידט: תראה, אני נתתי לך את הזמן, לא ניצלת אותו, עכשיו אל תפריע.

אלי גולדשמידט: אני שב ואומר: הבעיה היא בעיה כלל-עולמית, היא איננה רק בעיה של מדינת ישראל, ולכן אנחנו צריכים גם ללמוד ממה שנעשה בעולם המערבי במישור האכיפה, ולנסות לשפר בתחום שהעולם המערבי לא הצליח בו ולא מצליח – במלחמתו בסמים.

אלי גולדשמידט: אני בדקתי לפני הישיבה את העונשים המוטלים על-פי חוק על המפיצים את הסמים.

אלי גולדשמידט: ראיתי דבר, שלמעשה כבר ידעתי אותו קודם לכן – מי שמפיץ סמים, מי שסוחר בסמים, בין היתר כמובן גם הסמים הקשים כמו הירואין, קוקאין ואחרים, צפוי לעונש מאסר של 20 שנה.

אלי גולדשמידט: מי שמספק לקטין, מי שמשדל קטין להשתמש בסמים, דינו מאסר 25 שנה.

אלי גולדשמידט: ואני שואל את כולנו, מה ההבדל בין "פושר" שגורם לילד בן 14 להתמכר לסם כמו הירואין לבין רוצח?

אלי גולדשמידט: על-פי החוק במדינת ישראל, עונשו של רוצח הוא מאסר עולם.

אלי גולדשמידט: מה ההבדל?

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה להתחיל לעשות מה שעושים משפטנים פליליים, הבחנות בתוך חומרה של רצח, מכיוון שרצח הוא רצח, הוא רצח, הוא רצח.

אלי גולדשמידט: בכל פעם שיש פיגוע של מחבלים, עולה מחדש שאלת הסיווג של הרצח; רצח כזה שדינו מאסר עולם, רצח אחר שדינו מוות.

אלי גולדשמידט: יש כאלה שדיברו בזמנם על שוד ורצח של קשישים, ששם צריך להעלות את העונש למידה של עונש מוות.

אלי גולדשמידט: אבל לגבי סמים ולגבי הפצת סמים ומסחר בסמים, ובמיוחד הדחה של קטינים לשימוש בסמים, לדעתי הענישה צריכה להיות יותר חמורה מזו הקיימת בחוק.

אלי גולדשמידט: אם חבר הכנסת רפאל איתן הציע לקבוע ולבטא בצורה הברורה ביותר את הייחודיות ואת החומרה היתירה שאנחנו מייחסים לסחר בסמים, על-ידי קביעת עונשי מינימום, אני תומך בגישה הזאת.

אלי גולדשמידט: אני חושב שנושא הסמים חייב לקבל ביטוי ייחודי בחקיקה ובתחום האכיפה.

אלי גולדשמידט: לדעתי, צריך ללמוד ממה שנעשה בארצות-הברית.

אלי גולדשמידט: שם, בבתי-הספר התיכוניים, יש משטרה מוסווית, היא מסתובבת בתוך בתי-הספר, הורי התלמידים מעודדים זאת, לא על מנת להעניש את הילדים שנלכדים ברשת הסם, אלא על מנת לתפוס דרך המשטרה המוסווית הזאת אותם "פושרים" המסתובבים בחצרות בתי-הספר וגורמים לרכישת סם על-ידי קטינים.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת, אני חושב שהדיון הזה הוא דיון חשוב.

אלי גולדשמידט: אני מציע לכולנו שלא להשלות את עצמנו, שבדיון בכנסת אנחנו נפתור את בעיית הסמים.

אלי גולדשמידט: אנחנו מתמודדים עם בעיה קשה ביותר, אבל כל דרך להחמרת האכיפה ולהחמרת הענישה צריכה, לדעתי, להיות חלק מהמאבק בסמים.

אלי גולדשמידט: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת גולדשמידט.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפי אלול, ואחריו – חבר הכנסת גונן שגב.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לעמוד בלוח הזמנים.

עובדיה עלי: אם תראו את סדר-היום אשר לפנינו – אנחנו לא נגמור גם אחרי חצות.

עובדיה עלי: אבקש מכם לעמוד בלוח הזמנים.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת גונן שגב שאפשר לי להקדים אותו בתורו.

רפאל אלול: אם היו כלל המשתמשים בסמים מקימים מפלגה במדינת ישראל, היו להם בכנסת שלנו 10 מנדטים.

רפאל אלול: אם מחזור הכספים של הסחר בסמים בישראל היה חלק מתקציב המדינה – – –

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלול, צריך להבחין בין משתמשים בסמים ובין מכורים לסמים.

עובדיה עלי: אם מישהו השתמש פעם אחת, הוא לא נקרא מכור, לא צריך להגזים.

עובדיה עלי: הבעיה היא חמורה, אבל לא עד כדי כך.

רפאל אלול: אני דיברתי על משתמשים בסמים, לא על מכורים.

רפאל אלול: אגב, המספרים שעלו בוועדה למאבק בנגע הסמים דיברו על 250,000.

רפאל אלול: אני טועה, אדוני יושב-ראש הוועדה?

עובדיה עלי: בין המשתמשים יכולים להיות כאלה שהשתמשו פעם אחת.

רפאל אלול: אמרתי, שאם היה מחזור הכספים של הסחר בסמים בישראל חלק מתקציב המדינה, הוא היה מהווה 3%, או לצורכי השוואה – כמו התקציבים של משרדי הבריאות, השיכון, המשטרה והתחבורה גם יחד.

רפאל אלול: לעומת זאת, תקציב המדינה למלחמה בסמים הוא רק כ-17 מיליון שקלים, וגם זה – אחרי מאמצים של יושב-ראש הוועדה, של חבר הכנסת אלי בן-מנחם, סגן השר, של הלובי החברתי, הוספנו סכום מסוים.

רפאל אלול: לדעתי, על מנת להיאבק בנושא הזה של הסמים, בצרה הזאת, הסכום הזה – הייתי מגדיר אותו כסכום מצחיק.

רפאל אלול: מכאן צריך לצאת בקריאה להגדיל תקציבים, בגלל היקף הבעיה.

רפאל אלול: השנה זכינו לתופעות חדשות בתחום השימוש בסמים והכותרות זועקות.

רפאל אלול: אצטט כמה מהן: "27 נעצרו ב'מסיבת אסיד' ליד עכו"; "עשרות תינוקות נולדים כשהם מכורים לסמים"; "כ-70 נערים ניסו להתאבד בגלל 'אסיד'"; "חגיגת סמים המונית בגולן תחת אפה של המשטרה"; "הוכפל מספר צרכני הסמים בתל-אביב"; "7,000 מכורים בבאר-שבע"; "33 קילוגרם הירואין נתפסו בחיפה".

רפאל אלול: לא חסרות כותרות.

רפאל אלול: אומר החבר זאב בילסקי, יושב-ראש אגודת "אל-סם": "שתי השיטות העיקריות לצמצום תופעת השימוש בסמים הן בהקטנת ההיצע מחד גיסא – – – אני רואה שזמני תם, ואומר עוד כמה מלים קצרות.

רפאל אלול: שיעור התפיסות של המשטרה הוא 5% מכלל הסמים במדינת ישראל.

רפאל אלול: לכן, צריך להיאבק בתופעה הזאת על-ידי אכיפה רבה יותר וענישה רבה יותר וכמובן עוד חינוך, אבל גם עוד תקציב.

רפאל אלול: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גונן שגב, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: ומי אחרי?

עובדיה עלי: אחריך – חבר הכנסת רענן כהן.

גונן שגב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, זה אחד הדיונים החשובים בכנסת הנוכחית, אך הישועה לא תצמח מהדיון כאן במליאה.

גונן שגב: אין ספק שבעיית הסמים היא אחת הבעיות הקשות של המאה ה-20, ומי שלא ראה מצבם הגופני והנפשי של מכורים לסם אולי לא יכול להתרשם מעומק הבעיה.

גונן שגב: אינני מנסה להרשים כאן במספרים, לא כספיים ולא של המכורים לסמים, כבר עשו את זה לפני.

גונן שגב: אני חושב שלכולנו ידועה חומרת הבעיה בעולם המערבי בכלל ובישראל בפרט, עם צמיחה מאוד מאוד גדולה של הבעיה אצלנו.

גונן שגב: לרפואה אין תשובה מיידית, אין תשובה מהירה, וכנראה גם לא תהיה בעתיד הקרוב תשובה באשר לגמילת מכורים מסמים, או באשר לאיזו תרופה שתגרום למניעה או לאי-התחלה של שימוש בסמים.

גונן שגב: עיקר הבעיה, לצערי, איננו הבלדרים הקטנים, ה"פושרים", כפי שזה נקרא בפי העם.

גונן שגב: הבעיה גם איננה הסוחרים הקטנים, אלא אלה שמעליהם.

גונן שגב: מדובר, כנראה גם בישראל, ברשת לא גדולה של בעלי ממון, וייתכן שאיננו יודעים אפילו מי הם אותם בעלי ממון העומדים מאחורי המימון של עסקות הסמים.

גונן שגב: איש לא חושב שסוחר סמים שמגלגל 10,000 דולר או אולי 100,000 דולר בחודש יכול לממן עסקת סמים של מיליוני דולרים.

גונן שגב: זה בלתי הגיוני.

גונן שגב: לפי דעתי, ההתמקדות במניעה – וזה התחום שבו אנחנו יכולים וצריכים לעסוק בעתיד – צריכה להיות גם ברמות הנמוכות, של אותם סוחרים קטנים, של הסוחרים היותר גדולים, אבל עיקר הפעולה צריך להיות על-ידי התמקדות המשטרה או קבוצת חוקרים מסוימת במשטרה בבדיקה מהיכן מגיע המימון לארץ.

גונן שגב: ברור שזה צריך להיות בשיתוף עם משטרות העולם, כדי לבדוק מאין מגיע המימון לעסקות גדולות של סחר בסמים.

גונן שגב: אני חושב – שוב, כמו רבים מקודמי שהציעו זאת – שצו השעה הוא להקים משרד כמו זה שדיברנו עליו, נדמה לי, בהתחלת הכנסת הנוכחית, משרד שעיקר עיסוקו או כל עיסוקו יהיה נושא הסמים, ולא להסתפק רק בוועדה במסגרת הכנסת.

גונן שגב: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת גונן שגב.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריו – לחבר הכנסת רענן כהן.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסמים, כמו האלכוהול הם אומנם בעיה קשה לעצמם, אבל הם סימפטום לבעיה יסודית הרבה יותר, קשה הרבה יותר; הם ביטוי לבלבול ולמבוכה של דור.

עוזי לנדאו: מרבית הדוברים מנסים להילחם בתופעה הזאת בהסברה ובאכיפה.

עוזי לנדאו: האמצעים האלה חשובים בעיקר לאותן קבוצות שכבר חשופות לתופעה הקשה הזו, משנתפסו לה.

עוזי לנדאו: אבל מבוכת הדור הזה אינה רק מצוקה של שכונות ולא רק מבוכה של עשירים.

עוזי לנדאו: היא אוחזת בכולם.

עוזי לנדאו: הבעיה הזו קשה וחריפה דווקא עכשיו, כשהמדינה מתקדמת יותר ומסודרת יותר, והיא לא אפיינה אותנו בשנים הראשונות, בשנים שבהן היתה המדינה בחיתוליה.

עוזי לנדאו: אבל אלה היו שנים שבהן הזהות הציונית והיהודית של המדינה היתה מובהקת יותר, והיה לחיים בארץ טעם מיוחד.

עוזי לנדאו: היה טעם לחיות דווקא במדינה הזאת, חרף כל הסכנות והמתחים.

עוזי לנדאו: מתחילתה, כאשר הוקמה המדינה, שאפה הציונות להקים כאן עם ככל העמים.

עוזי לנדאו: היינו חייבים לגשר על פער בן מאות שנים.

עוזי לנדאו: עמים שחיו על אדמתם בסדר, במודרג, הגיעו להישגים, ואנחנו, כמו בבת-אחת, רצינו על כל אלה לדלג.

עוזי לנדאו: ישראל אכן מנסה להידמות לכל האומות.

עוזי לנדאו: ואגב הניסיון לחקות את אומות העולם, אנחנו הולכים ומתרחקים מן התכנים היהודיים והציוניים שלנו.

עוזי לנדאו: סגנון החיים הופך להיות מערבי יותר בכל דבר: בלבוש, במנהגים, בדרכי בילוי, בערכים החשובים בחברה.

עוזי לנדאו: בבתי-הספר, במערכת החינוך, אנחנו מחנכים לדמוקרטיה כמו בלונדון ולחירות הביטוי כמו בפריס ולפלורליזם כמו בארצות-הברית, נגד גזענות ובעד זכויות האדם.

עוזי לנדאו: אנחנו מדגישים את הנעשה שם, ולאט לאט מיטשטש המיוחד לנו.

עוזי לנדאו: ולכן קמים צעירים במספרים הולכים וגדלים ושואלים, מה אנחנו בעצם עושים כאן – הם מחפשים את עצמם – מדוע צריך דווקא לחיות בירושלים אם יש דמוקרטיה בלונדון?

עוזי לנדאו: מדוע להילחם למען זכויות האדם ולקדם את הנושא הזה בתל-אביב, אם בפריס עושים את זה לא פחות טוב?

עוזי לנדאו: מדוע צריך להיות בצבא שלוש שנים, לחיות חיים של מתח ושל מלחמות, אם בעצם אנחנו כמו כולם?

עוזי לנדאו: אנשים שואלים את השאלות האלה לא רק פה.

עוזי לנדאו: צעירים טובים, יוצאי סיירות מובחרות, יוצאי קיבוצים, מי שקיבלו אולי את החינוך הטוב ביותר, נוסעים ומטפסים על הרי געש בדרום אמריקה ונוסעים למקדשים בתאילנד ומעשנים סמים בדרום-מזרח אסיה.

עוזי לנדאו: אולי זה משום שהמבוכה הקיימת כאן נובעת מהעובדה הפשוטה הזאת: ככל שפלורליזם חשוב ודמוקרטיה חשובה וזכויות אדם חשובות, כולם חיוניים, אבל הם נדבכים על הבסיס, הם אינם הבסיס עצמו.

עוזי לנדאו: היסוד הוא יהדות וציונות, ואותו אנחנו מזניחים במערכת החינוך.

עוזי לנדאו: רציתי להציע למשרד החינוך, המתהדר בהישגים שהושגו לאחרונה בתחומי המשכורת ובתחומי תוספת השעות, לשנות גם את הרוח, גם את הלב בתוך המערכת, ליהדות רבה יותר ולציונות רבה יותר, ואז מפני טעם החיים שיהיה במדינה הזאת, משאר רוח מיוחד, גם תופעת הסמים תקטן.

עוזי לנדאו: וכל זה נוסף על הסברה ואכיפה.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – לחבר הכנסת דוד מגן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בישראל יש כ-53,000 מכורים לסמים ועוד כ-300,000 משתמשים.

רענן כהן: מחזור הכספים בתחום הסמים הוא כ-3 מיליארדי דולר, בעיקר משום שיש אספקה סדירה של סמים בארץ ומחוצה לה.

רענן כהן: עיקר הסמים מגיע מלבנון, אבל לא אעסוק בדרך ובאופן שבהם מגיעים הסמים למדינת ישראל.

רענן כהן: רק בשבת שמענו כולנו וזועזענו מכך שהמשטרה הגיעה למסיבת סמים שבה השתתפו כ-1,000 בני נוער.

רענן כהן: אני חושב שהנגע הזה הולך ופושה בקרב הצעירים.

רענן כהן: הוא חמור, במיוחד אם נזכור שיש לכך לא רק השלכות חברתיות חמורות, אלא הוא מעורר גם בעיה ביטחונית כבדה ביותר.

רענן כהן: חייל הנמצא תחת השפעת סמים אינו יכול לתפקד, וכבר ראינו את זה במלחמת וייטנאם.

רענן כהן: הבעיות אינן מתמקדות בכך שיש כמה עשרות מכורים לסמים, אלא בכך שזה נעשה ספורט לאומי להצטרף למסיבות ההמוניות הללו, וגם אם אדם אינו מתמכר לסם לאחר שאיפה ראשונה, הסכנה החברתית החמורה היא, שמבין אלפי המשתוללים במסיבות הללו יהיו כמה אלפים שכן יתמכרו לסם ויהפכו נרקומנים, כלומר, יצטרפו למעגל העבריינים המוכנים לעשות הכול כדי להשיג כמה שקלים לקניית הסם.

רענן כהן: כבר אמרנו שיש סכנה נוספת, כאשר חלק מההולכים למסיבות יוצאים מסוממים במכוניותיהם לכבישי הארץ.

רענן כהן: נהג מסומם אינו נהג עירני וזהיר, והדבר יכול להתבטא, ואולי גם מתבטא, בתוספת נפגעים בתאונות דרכים, ואין צורך לומר שגם תאונות הדרכים מהוות מכת מדינה.

רענן כהן: המשתתפים במסיבות הם ברובם מה שאנחנו מכנים "מלח הארץ".

רענן כהן: אנשים צעירים, חלק גדול מהם משכילים, ובוודאי אזרחים טובים, האופנה מושכת אותם לעשות את מה שהם עושים, ואולי גם הם מתפתים על-ידי סוחרי סמים מתוחכמים, שמצאו את הדרך להעשיר את כיסם על-ידי ניצול רוח המרדנות השוררת בקרב הצעירים.

רענן כהן: איתות ממושך, אדוני היושב-ראש.

רענן כהן: אומר רק עוד כמה משפטים.

רענן כהן: אני רוצה להוסיף גם נקודה אישית.

רענן כהן: לפני שנים מספר גיליתי את נושא הפטורים מצה"ל, שמגיעים לממדים של כ-25% מכלל מחזור הבנים.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אלה שצה"ל לא מגייס ויש עליהם סטיגמה חברתית מוצאים בחלקם את דרכם ואת ייעודם בהשתתפות בעישון הסמים, דהיינו, בנקודה האחרונה שיש להם בחיים, לאחר שהם לא הספיקו ולא יכלו לקבל השכלה נכונה.

רענן כהן: הם מוצאים את עצמם ברגע הנכון בפינה הנגועה, של הסמים, ואני אמרתי, בחלקם, ובסופו של דבר אנו מוצאים אותם בבתי-הסוהר.

רענן כהן: מי שמשלם על כך זה אנחנו, החברה שלנו, וחובתה של המדינה לעשות הכול כדי להתחיל קודם כול בחינוך, ואין אפילו שעת חינוך אחת בבתי-הספר, אין דרך לגונן עליהם, ואם אנחנו לא נמלא את חובתנו כנבחרי העם, לא עשינו דבר למען האומה.

רענן כהן: זאת השליחות שלנו, ועל כולנו לעשות הכול כדי לעזור למסכנים האלה וכדי לצמצם את נגע הסמים.

רענן כהן: מלה אחרונה למשטרה.

רענן כהן: אני רוצה להעביר לה מסר: העברת הסמים מלבנון לישראל היא דבר נורא.

רענן כהן: המשטרה איננה משתלטת, המשטרה לא מסוגלת אולי להשתלט.

רענן כהן: השליחות שלכם גדולה מאוד.

רענן כהן: עצרו שם את הסמים ואולי בכך נצמצם את הנגע במדינת ישראל.

רענן כהן: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הנושא חשוב מכדי שנהפוך אותו לעניין של פולמוס בין-מפלגתי.

דוד מגן: אבל אי-אפשר שלא לערוך השוואה בין פעילות הממשלה היום לבין פעילות הכנסת היום בנושא הכאוב והחשוב הזה.

דוד מגן: אי-אפשר, משום שהדברים עומדים ביחס הפוך לסמכויות ולמטלות שיש על הרשויות.

דוד מגן: אם נסקור את פעילותם של שלוש רשויות ומוסד אחד, אנו רואים כי מצד אחד, בתקופת הכהונה של הכנסת השלוש-עשרה הרשות המחוקקת יוזמת.

דוד מגן: אותה רשות הקימה, הפכה את הוועדה שהיתה ועדת רשות, בראשותו של חבר הכנסת עובדיה עלי, בתקופת הכנסת השתים-עשרה, לוועדת כנסת קבועה למלחמה בנגע הסמים בראשותו של חבר הכנסת איתן.

דוד מגן: הכנסת יוזמת דיונים ופעולות הסברה בתוך המשכן ומחוץ למשכן, וצריך לומר שהכנסת קיבלה והעניקה תנופה רצינית לכל מה שקשור להתייחסות לתופעה הכאובה הזאת.

דוד מגן: הרשות השופטת אף היא כורעת תחת נטל השפיטה והדיונים בכל מה שקשור בעבירות הנוגעות לסמים ולאלכוהול.

דוד מגן: גם המוסד הידוע, נשיא המדינה, מוסד הנשיאות – הנשיא מצא לנחוץ ולנכון להטריח עצמו להגיע היום לכנסת ולהדגיש ולאותת לכנסת ולממשלה, כי הנושא הזה חשוב ביותר וחשוב להתייחס אליו בהתאם.

דוד מגן: מול ההתייחסות המכובדת והראויה של הכנסת, של הרשות השופטת ושל הנשיא, אנחנו נתקלים בהתייחסות מבזה של הממשלה, אשר שולחנה יתום כאן מפתיחת הדיון, ואני חושב – עד סוף הדיון, למעט רגעים ספורים ששר האוצר היה כאן.

קריאה: יש סגן שר.

דוד מגן: נתייחס גם לזה.

דוד מגן: היחיד שמייצג את הממשלה היום הוא סגן שר הבינוי והשיכון.

אלי בן-מנחם: הממונה מטעם ראש הממשלה לעסוק במלחמה בסמים.

דוד מגן: יש שתי נקודות אור בממשלה הזאת.

דוד מגן: אחת מהן היא מינויו של סגן השר אלי בן-מנחם, ואני שמח על שהוא מונה לתפקיד הזה.

דוד מגן: לא ראיתי בעין טובה, אף שאלו היו כנראה שאיפותיך, את העברתך ממשרד ראש הממשלה למשרד הבינוי והשיכון.

דוד מגן: אי-אפשר לעשות את הדברים משני משרדים שונים, כשהסמכויות נתפרות עליך או מסתפחות אליך כמעין טלאי.

דוד מגן: אין לי ספק שיכולת לבצע את העבודה טוב יותר, כפי שעשית זאת, לו המשכת בתפקידך כסגן שר במשרד ראש הממשלה.

דוד מגן: אין לי ספק שהכנסת היתה יכולה להיות רגועה יותר אם במסגרת סקירת השרים על פעולות משרדיהם היה מופיע כאן ראש הממשלה, כמו כל שאר השרים, ומוסר דין-וחשבון על פעולות משרדו, ובמסגרת הדין-וחשבון הזה היה מקדיש את הפרק הראוי למלחמה בסמים.

דוד מגן: ידידי סגן השר אלי בן-מנחם, אם אתה עוקב אחרי, אני משתדל להימנע מפולמוסים בין-מפלגתיים בעניינים חשובים.

דוד מגן: אבל אני חייב להשיב לך על דברים שאמרת, ולא כדי להתפלמס, אלא כדי לבדוק וכדי לתקן.

דוד מגן: אני יכול להבין חלק גדול מאוד מהביקורת על ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר.

דוד מגן: אבל בתחום המלחמה בסמים היה זה הוא שעם מזכיר הממשלה אליקים רובינשטיין יזם את הקמת הרשות למלחמה בסמים.

דוד מגן: הוא זה שהציע לכנסת את הקמת הוועדה בראשות עובדיה עלי בכנסת השתים-עשרה, הוא זה שהופיע בפעמים המעטות שאתם טוענים שהוא הופיע בכנסת – חלק ניכר מהפעמים שהוא הופיע בהן, הוא הדגיש את עניין המלחמה בנגע הסמים.

דוד מגן: לעומת זאת, אני לא רוצה להתפלמס, אני אומר את הדברים רק כדי לתקן, וכדי שתעביר את הדברים הללו לראש הממשלה יצחק רבין – – –

אלי בן-מנחם: הוא עשה עבודה נהדרת, ואני אומר את זה בכל מקום, והממשלה הקודמת עשתה.

אלי בן-מנחם: אבל ראש הממשלה לא הופיע ביום כזה של סמים אף פעם אחת.

אלי בן-מנחם: אתה יודע את זה.

דוד מגן: אני לא רוצה לעורר ויכוח.

אלי בן-מנחם: הוא עשה עבודה, וחבר הכנסת עובדיה עלי עשה עבודה.

אלי בן-מנחם: הלוואי שהיושב-ראש הנוכחי יעשה כפי שעשה היושב-ראש הקודם.

דוד מגן: ידידי סגן השר, הנושא חשוב מכדי שנהפוך אותו לוויכוח פוליטי.

דוד מגן: אני אומר את הדברים גם כדי לתקן, ויש לכם הזדמנות לתקן.

דוד מגן: יש לכם שלוש שנים, אולי קצת פחות, אני מקווה שתהיה סיטואציה שתקצר את הקדנציה, יש זמן לתקן.

דוד מגן: צריך להביא את הדברים הללו לידיעת ראש הממשלה.

דוד מגן: ראש הממשלה יצחק רבין צריך לדעת, שהוא אמור לבוא לכנסת ולמסור סקירה, דין-וחשבון על פעולות משרדו מדי שנה בשנה.

דוד מגן: במסגרת הזאת הוא חייב להקדיש פרק לפעילות משרד ראש הממשלה במלחמה בסמים, ול"התחרות" בכנסת; תחרות קונסטרוקטיבית, כמובן, מי פעל יותר במלחמת החורמה שכולנו מבקשים לאסור.

דוד מגן: את זה צריך לעשות.

דוד מגן: ולא, אני רוצה להזהיר, הדברים נרשמים, הסטנוגרמות נרשמות, הפרוטוקולים שמורים, סגן השר בן-מנחם.

דוד מגן: אני מציע לממשלה לשנס מותניה, להיכנס בעובי הקורה, כפי שהתחילה לפעול בהקדשת משאבים תקציביים מתאימים.

דוד מגן: היא צריכה לעורר את תשומת הלב של כל משרדי הממשלה ללא יוצא מן הכלל.

דוד מגן: היא היתה צריכה לוודא היום נוכחות של תשעה משרי הממשלה לפחות, שלכל אחד מהם יש נגיעה כזו או אחרת לנגע החמור הזה.

דוד מגן: והיא זו שצריכה למנוע הקמתה של ועדת חקירה ממלכתית לחקירת התפשטות הנגע הזה בעתיד.

דוד מגן: אפשר למנוע את הקמת ועדת החקירה הממלכתית אם ההתייחסות תהיה התייחסות נאותה.

דוד מגן: הדרישה שלנו בכנסת אינה דרישה יוצאת מן הכלל, זו דרישה המופנית אל הרשות המבצעת להתייחס לעניין לפחות, אם אפשר אפילו יותר, כפי שהרשות המחוקקת, כפי שהכנסת מתייחסת לו.

דוד מגן: אם זאת תהיה ההתייחסות, הרי בתנועת מלקחיים, מצד אחד הממשלה ומצד שני הכנסת, נוכל, בעזרת השם, להשיג כמה ניצחונות בקרבות הללו ולצמצם את התופעה בצורה דרסטית.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלי דיין איננו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עובדיה עלי: אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר, כמי שהיה חבר בוועדה למלחמה בסמים בראשותו של יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת עובדיה עלי, שבוועדה בקדנציה הקודמת היה מאמץ גדול של שרי הממשלה להגיע לכנסת מאוחדים סביב המאבק באותה תופעה מחרידה, שאין לה גבולות.

עמיר פרץ: לצערי הרב, היא חוצה את הגבולות בין המדינות; לצערי הרב, היא חוצה את הגבולות בין סוגי האוכלוסיות; ולצערי הרב, היא חוצה גם את הגבולות בין המפלגות.

עמיר פרץ: היא נמצאת בכל אוכלוסייה, גם של המפלגה הזאת וגם של המפלגה הזאת, גם אצל העניים וגם אצל העשירים.

עמיר פרץ: ואומנם, תמיד מסוכן לקדם נושא כאשר אין עליו מחלוקת.

עמיר פרץ: רק כשיש נושא שנמצא במחלוקת, במאבק, והוא הופך ל"בייבי" פוליטי של אחת המפלגות, הסיכוי לקדם אותו ולהניף אותו בצורה רצינית הופך גדול יותר.

עמיר פרץ: אני רוצה לקוות, שמעבר לוויכוחים שהתקיימו כאן היום, נראה כולנו את המטרה המרכזית.

עמיר פרץ: אני רוצה לאחל הצלחה ליושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים, חבר הכנסת רפאל איתן, שימשיך לעשות את עבודתו בנאמנות.

עמיר פרץ: אני רוצה לאחל הצלחה לסגן השר אלי בן-מנחם.

עמיר פרץ: לא חשוב באיזה משרד יכהן, במקום שיימצא – לבו נתון לאותן אוכלוסיות, ואני בטוח שיעשה יומם ולילה על מנת להביא הצעות אמיתיות.

עמיר פרץ: חברי סגן השר, היום אנחנו מוכרחים גם לתת תשובות.

עמיר פרץ: בקדנציה הקודמת היו לנו חיים קלים, יכולנו רק לשאול את השאלות, ושאלנו אותן, שאלנו שאלות נוקבות.

עמיר פרץ: גם בקדנציה הקודמת התקדמו כמה דברים בנושא הזה.

עמיר פרץ: גדלה המודעות של ראשי רשויות.

עמיר פרץ: בכל פעם שהיתה תוכנית להקים מרכז גמילה קמה מהומת עולם, שום ראש רשות לא רצה שיקום מרכז כזה ליד היישוב שלו – המצורעים מגיעים; להוציא אותם ולהרחיק אותם מאתנו, שמא ידביקו את הילדים שלנו.

עמיר פרץ: אפשר לחשוב שאם "מלכישוע" לא יקום באותו מקום, שום מושבניק ושום עירוני בסביבה לא יתפתו לסמים.

עמיר פרץ: כאילו השימוש בסמים יושפע מהקרבה ל"מלכישוע".

עמיר פרץ: בסך הכול, עשינו צעד קדימה.

עמיר פרץ: החברה כולה מודעת, עניים ועשירים, מושבניקים וקיבוצניקים, עירונים ובני עיירות פיתוח, הכול יודעים שזאת בעיה לאומית.

עמיר פרץ: יש תרומה שאנחנו יכולים להביא ביום הזה שבו כנסת ישראל עוסקת בנושא הזה במשך כמה שעות – קודם כול בפריצת דרך והכרה בצורך שכל קהילה תקבע לעצמה איך היא מנהלת מאבק בנגע הסמים.

עמיר פרץ: משפט אחרון, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

עמיר פרץ: לצערי הרב, אני מוכרח לציין עובדה שהיא אולי לא נעימה.

עמיר פרץ: אני פונה אל חבר הכנסת רפאל איתן, קבל את זה כנושא למחשבה, בלי שום קונוטציות של עמדה פוליטית כזאת או אחרת.

עמיר פרץ: מסתבר, מאז פרוץ האינתיפאדה ירדה צריכת הסמים בקרב האוכלוסייה ביהודה ובשומרון ובחבל-עזה באופן משמעותי ביותר; באזורים מסוימים היא אפילו לא קיימת.

עמיר פרץ: מסתבר שכאשר אוכלוסייה מרגישה שיש לה מאבק לאומי, היא לא יכולה להרשות לעצמה את הלוקסוס לאפשר למישהו מבניה להשתמש בסמים.

עמיר פרץ: אנחנו צריכים להחדיר בקרב הציבור הישראלי את ההכרה שסכנת הסמים היא סכנה קיומית לכולנו.

עמיר פרץ: בגישה כזאת, עם כל העוצמה, באחדות מלאה בכנסת, נמשיך את המאבק, והלוואי שנצליח.

עמיר פרץ: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם פורז איננו.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יעקב שפי, ואחריו – לחבר הכנסת אברהם רביץ.

יעקב שפי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסמים הפכו לנגע חברתי מרכזי בחברה המודרנית בעולם המערבי, לרבות ישראל.

יעקב שפי: כמובן, אין חצי נחמה בשל צרת הרבים.

יעקב שפי: אני תומך נלהב במסע הציבורי המתנהל בימים אלה כנגד הסמים.

יעקב שפי: אם נער אחד בלבד יימנע מלבחור בדרך הסמים המובילה לגיהינום עוד בימי חייו, הצלנו נפש בישראל.

יעקב שפי: אך לא די בכך.

יעקב שפי: קודמי מעל דוכן זה כבר עסקו בצורך בהגברה ובהגדלה של מאמצי החינוך בבתי-הספר ובכלי התקשורת, היו גם כאלה שקראו למאמצים גדולים יותר מצד משטרת ישראל כדי למנוע את הפצת הסמים, עם קריאה להחמיר בעונשם של מפיצי הסמים המובילים למוות.

יעקב שפי: אני אקדיש תשומת לב מיוחדת לצורך החיוני בהגדלת כפרי ומרכזי הגמילה הקיימים בארץ.

יעקב שפי: פרט לצורך בצעדים שיכולים למנוע כניסתם של משתמשי סמים חדשים למעגל הנרקומנים, יש צורך להגדיל ולהרחיב את המאבק להוצאתם של אלה שכבר מצויים בו.

יעקב שפי: רבים מבין המכורים לסמים רוצים לצאת ממעגל המוות והסבל, ויש צורך לעשות כל מאמץ לעזור להם.

יעקב שפי: לאלה שאינם די מודעים יש לעזור בהסברה ובפעילות מוגברת להוצאתם ממעגל זה.

יעקב שפי: יש פער של שנים רבות בין ישראל לבין מדינות אירופה בכל הקשור למרכזי גמילה.

יעקב שפי: רק לאחרונה החלה תזוזה מסוימת בנושא זה, אך עדיין אין שינוי סוחף וכולל.

יעקב שפי: יש היום קושי אמיתי לספק שירותי גמילה אמינים ומקצועיים לכל המבקשים להיגמל.

יעקב שפי: יש רבים המבקשים לקבל טיפול גמילה, אך אינם מוצאים מקום מתאים בארץ.

יעקב שפי: חלקם חושבים לעשות זאת בחוץ-לארץ, אך אינם משיגים את האמצעים לכך.

יעקב שפי: אני יודע כי הולכות ומסתיימות עבודות השיפוצים והקמת כפרי הגמילה במלכישוע, אילנות והרטוב.

יעקב שפי: אך אין די בכך.

יעקב שפי: אני יודע כי סגן השר אלי בן-מנחם וחבר הכנסת רפאל איתן משקיעים זמן ומרץ רב בנושא הכאוב, וכי הקצבת האוצר לרשות למלחמה בסמים גדלה בשנת 1993 ל-17.5 מיליון ש"ח לעומת 9.2 מיליון ש"ח בשנת 1992.

יעקב שפי: אך אין די בכך.

יעקב שפי: מדובר בתופעה חברתית בקנה מידה גדול.

יעקב שפי: הנזקים הינם ישירים ועקיפים.

יעקב שפי: המשתמשים בסמים נפגעים, כמו גם משפחותיהם.

יעקב שפי: מרכיבי אוכלוסייה אחרים נפגעים אף הם, בשל מעשי העבריינות המתרבים בעקבות הצורך לממן את רכישת הסמים, ולאחרונה – גם הסכנה מאיידס.

יעקב שפי: מאחר שזמני תם, אקצר.

יעקב שפי: אומר רק עוד שני משפטים.

יעקב שפי: יש צורך באנשים מקצועיים, בפיתוח ובהעמקת תחומי המחקר הרלבנטייים, במרכזי גמילה, בתחנות סיוע ועזרה.

יעקב שפי: יש צורך במימון ובסיוע, ועל כן אני פונה אל ממשלת ישראל.

יעקב שפי: סגן השר אלי בן-מנחם, מאחר שהממשלה לא נמצאת פה, אני פונה באמצעותך אל ממשלת ישראל ואל משרד האוצר, לשוב ולהגדיל את תקציב הרשות למלחמה בנגע הסמים.

יעקב שפי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת יעקב שפי.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אברהם רביץ, אחרון הנואמים.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו עוסקים היום באחת הסוגיות הקשות של החברה המודרנית, בסוגיית המוות האטי, המוות המוחי, האומללות הלא-נודעת, הניוון האנושי של הנפגעים ממחלת הסמים הנוראה.

אברהם רביץ: לצערנו, הנגע הזה פשה גם בקרבנו, והשחין הזה היה לאבק על הארץ.

אברהם רביץ: אין אנו עוסקים במקרים פרטיים, ברור שאנחנו נמצאים בתוך תהליך של מגפה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, השאלה החשובה ביותר שיש לנו לשאול את עצמנו: האם הצרה הזאת היא הכרח שחייבים בדורנו לחיות אתו, האם זה עוד תשלום שהחברה המודרנית חייבת לשלם תמורת החופש, המתירנות, שבירת המוסכמות, שבירת הכלים?

אברהם רביץ: ועוד שאלה: האם זה כדאי?

אברהם רביץ: האם באמת אנחנו חייבים להקריב למולך 30,000 מבני עמנו המכורים למחלה ועוד 250,000 העומדים בתור לכניסה אל התופת, וכל זה יען כי בראש ערכינו העמדנו את החירות המזויפת ואת החופש מן השעבוד לכללים של התנהגות מחייבת, דבר המאפיין את התרבות המודרנית בבחינת כל אדם לרצונו ולתאוותו?

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, התכנסנו כאן היום לומר כי אין אנחנו מקבלים את הפגע הזה כרע הכרחי.

אברהם רביץ: אנחנו אוסרים מלחמה על הסמים.

אברהם רביץ: אכן, הוועדה שבראשה עומד חבר הכנסת רפאל איתן, שאני זכיתי להיות חבר בה, הכינה ותכין מערכת חוקים.

אברהם רביץ: הוועדה תמריץ את המשטרה ואת כוחות הביטחון למלחמה במוות הזה.

אברהם רביץ: היא תמריץ את משרדי הממשלה, והם יהיו מודעים יותר לבעיה ובוודאי יקדישו משאבים רבים יותר להתמודד, כל אחד בשטחו, עם המחלה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אינני רוצה, חס ושלום, להרוויח ולעשות פרנסה ולציין לשבח את הציבור החרדי בנושא הזה, כי הבעיה היא של כולנו.

אברהם רביץ: כולנו עם אחד, וכל נער או נערה מעמנו הנתפס להשפעה זו, מחריד את כולנו.

אברהם רביץ: אבל, אולי כדאי להתבונן.

אברהם רביץ: הרי בכל זאת קיים ציבור גדול שאולי נפגע בשוליים ואולי לא.

אברהם רביץ: אבל הציבור הזה מלמד את כולנו שני דברים: ראשית, אין זה רע הכרחי.

אברהם רביץ: הנוער הדתי או החרדי הוא אותו נוער, עם אותם רצונות, וגם הוא חי פה.

אברהם רביץ: אבל, נראה שהמערכת החינוכית המעלה את המחויבות של האדם לראש הסולם, מול המשוחררות של "עשה כרצונך", היא המערכת הנכונה ביותר.

אברהם רביץ: המערכת המחנכת להכרה בסמכות עליונה, היא המתאימה יותר למלוא קומתו של האדם.

אברהם רביץ: המערכת המעמידה בראש את זקני העדה וחכמיה, היא המערכת המולידה אנשים בריאים.

אברהם רביץ: זו מערכת הממקמת את האדם במקומו בהייררכיה, הייררכיה מכובדת המכבדת את כל חבריה.

אברהם רביץ: אולי, אדוני היושב-ראש, בכל זאת העמדה של אמונת ישראל, תורת ישראל, מורשת ישראל, במרכז חיינו וחיי ילדינו, תביא תרופה ומזור לנו ולדורות הבאים גם בעניין זה וגם מבחינת עצם קיומנו כעם.

אברהם רביץ: אני מבקש לברך את כל הארגונים הוולונטריים העוסקים במלחמה בסמים, כל אחד לפי שיטתו.

אברהם רביץ: אני בכל זאת מבקש לציין את המתנדבים העוסקים בגמילה על-ידי שיבה ליהדות.

אברהם רביץ: מתברר כי אחת מהשיטות בנות הקיימא היא השיטה הזאת.

אברהם רביץ: ולבסוף, אני מבקש לברך את חברי הארגון AA – א.א.

אברהם רביץ: – אלכוהוליסטים אנונימים, שהתברר, שעל-ידי פנייה לאלוקים, כ-5 מיליוני בני אדם הצליחו להשתחרר ממחלת האלכוהוליזם, והם מסייעים זה לזה להיות אזרחים מועילים ובעלי משפחות למופת.

אברהם רביץ: אני רוצה לשבח מאוד את המרכז הרפואי בכלא איילון.

אברהם רביץ: ביקרתי שם.

אברהם רביץ: נעשית שם עבודה נפלאה מאוד במחלקה הקטנה שיש לו לגמילה מסמים.

אברהם רביץ: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה חבר הכנסת רביץ.

עובדיה עלי: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל אביטל.

עובדיה עלי: הוא איננו.

עובדיה עלי: אני מבין שכאן תם ונשלם הדיון.

עובדיה עלי: האם יש הצעת סיכום?

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל איתן, בבקשה.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, להלן הצעת סיכום על דעת הסיעות: מערך, ליכוד, צומת, מרצ, מפד"ל, מולדת, דגל התורה ואגודת ישראל.

רפאל איתן: הכנסת תומכת במתן תשומת לב ועדיפות למאבק בנגע הסמים, כפי שבאו לידי ביטוי בדברי ההתייחסות של דברי הכנסת מכל סיעות הבית.

רפאל איתן: הכנסת קוראת לממשלה להגדיל משאבים למאבק בנגע הסמים, כנדרש.

רפאל איתן: תודה.

אלי בן-מנחם: אני מבקש לתקן בהצעת הסיכום, במקום "מערך", לכתוב "העבודה".

עובדיה עלי: התיקון נרשם.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים להצבעה.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' איתן – 12 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' איתן נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 12, נגד – אין, נמנע – 1.

קריאה: למה אתה נמנע?

יוסף בא-גד: אני לא מרוצה מהדרך.

עובדיה עלי: אף שיש נמנע אחד, אני קובע שההצעה נתקבלה.

עובדיה עלי: סגן שר הבינוי והשיכון, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ישיב על שאילתות.

עובדיה עלי: אחריו ישיב שר המשפטים על שאילתות, ונמשיך בסדר-היום.

עובדיה עלי: חבר הכנסת א' הירשזון שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ט בסיוון התשנ"ג (8 ביוני 1993):

עובדיה עלי: נודע לי כי כ-100 משפחות נאלצו לפלוש לדירות שקנו לפני כשנה-שנה-וחצי בערד.

עובדיה עלי: למשפחות לא הותר להיכנס לדירות עקב אי–התקנת ציוד כיבוי אש.

עובדיה עלי: העיכוב בהתקנת הציוד גורם סבל רב למשפחות.

עובדיה עלי: ברצוני לשאול: 1.

עובדיה עלי: האם הנתונים נכונים?

עובדיה עלי: 2.

עובדיה עלי: מי אחראי לכך שהמשפחות נאלצות להמתין לציוד כיבוי האש, ומה הם האמצעי שיינקטו בנדון?

עובדיה עלי: 3.

עובדיה עלי: הדיירים טוענים, כי גם מי ששילם 2,500 שקל כדי להיכנס לדירתו בכניסה מוקדמת לא קיבל את המפתחות.

עובדיה עלי: מדוע?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מדובר ב-178 יחידות דיור מבניית עץ של חברת בן-יקר בשכונת מעוף בערד.

אלי בן-מנחם: רשויות מכבי האש דרשו התקנת מתזים מיוחדים בדירות אלו, נוסף על ציוד כיבוי אש שכבר הותקן בדירות.

אלי בן-מנחם: לא ניתנה הרשאה לכניסה לדירה לפני התקנת ציוד זה.

אלי בן-מנחם: להלן ההתייחסות לשאלות: 1.

אלי בן-מנחם: לדירות פלשו 24 משפחות, ולא כמצוין בשאילתא.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מאחר שזו היתה דרישה חדשה של רשויות כיבוי האש, לא ניתן היה לטפל בכך מראש.

אלי בן-מנחם: העניין הוסדר עם רשויות מכבי האש, והאכלוס מתאפשר כבר מ-12 במאי 1993.

אלי בן-מנחם: במקביל, אנו דואגים להתקין את הציוד הנדרש בדירות.

אלי בן-מנחם: עד כה אוכלסו 100 דירות מתוך 125.

אלי בן-מנחם: המשפחות הנותרות ייכנסו לדירותיהן בימים הקרובים.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: לא ברור לנו על איזה תשלום מדובר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת א' רביץ שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ט בסיוון התשנ"ג (8 ביוני 1993): בירושלים, כמו בערים אחרות בישראל, יש משפחות רבות הנמצאות, לפי הקריטריונים של משרדך, במעמד של זכאים לדיור בתנאי שכר דירה סוציאלי.

אלי בן-מנחם: אולם משפחות אלו נתקלות בדחיות חוזרות ונשנות, והן במצוקה קשה מבחינה חברתית וסוציאלית.

אלי בן-מנחם: במקרים רבים המצב הנתון פוגע קשה בבריאותן הפיסית והנפשית.

אלי בן-מנחם: ברצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: כמה משפחות זכאיות אושרו וממתינות לתקציב?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: כמה מהן מירושלים וכמה ממקומות אחרים?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: כמה מהן משפחות עולים חדשים וכמה משפחות ישראליות?

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: האם ירכוש משרדך בירושלים דירות לפתרון בעיית תושבי העיר?

אלי בן-מנחם: 5.

אלי בן-מנחם: מתי יבוא הפתרון המעשי של מסירת 4,000 יחידות הדיור ברחבי הארץ למטרה זו?

אלי בן-מנחם: כפי שפורסם בעתונות, זה ההסכם בינך לבין שר הקליטה.

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: מספר המשפחות הזכאיות שאושרו לדירות בשכירות וממתינות לפתרון זה בערים ירושלים, תל-אביב ויישובי מחוז המרכז הוא 525.

אלי בן-מנחם: לרשות משרדנו עומד מספר מצומצם של דירות מתפנות בשכירות סוציאלית במרכז הארץ, והתקציב העומד לרשות המשרד לרכישת דירות נ"ר – נכסי רכישה – דהיינו, רכישת דירה בשוק החופשי והעמדתה בשכירות מסובסדת לזכאים הוא נמוך ועומד על כ-50 דירות בכל הארץ.

אלי בן-מנחם: עקב המגבלות הנ"ל המשרד דוחה בקשות לקבלת דירות בשכירות של משפחות במצוקה, גם במקרים של משפחות שמתן דירה כזו הוא חיוני לתפקודן, וזאת, כאמור, עקב מגבלות התקציב בנושא זה.

אלי בן-מנחם: על כן מספר האישורים לא מבטא את עומק המצוקה.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מספר המשפחות הזכאיות שאושרו לדירות בשכירות הוא: בירושלים – 105, בתל-אביב – 110, וביישובי מחוז המרכז – 310.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: כאמור, קיימות כ-525 משפחות ישראליות זכאיות שאושרו לדירות בשכירות.

אלי בן-מנחם: הטיפול במשפחות עולים נמצא באחריות המשרד לקליטת עלייה, ולפי הערכת משרד זה ל-20%–25% ממשקי הבית מקרב העולים אין אפשרות לרכוש דירה, בשל העדר יכולת כלכלית, מצוקה תפקודית וגיל.

אלי בן-מנחם: 4.

אלי בן-מנחם: המשרד רוכש וירכוש דירות בירושלים, בהתאם למגבלה כאמור לעיל.

אלי בן-מנחם: 5.

אלי בן-מנחם: רוב הדירות יאוכלסו במהלך השנה הקרובה.

אלי בן-מנחם: לידיעתך, חבר הכנסת רביץ, בתקציב השנה הקרובה אנחנו מתכוונים להגדיל במספר משמעותי את דירות הנ"ר לאוכלוסיות החדשות.

אלי בן-מנחם: יש לנו בעיה תקציבית לגבי שנה זו, אבל אנחנו מתכוונים לתקן את זה בשנה הבאה בצורה משמעותית.

עובדיה עלי: שאלה נוספת לחבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: סגן השר, תשובתך בעל-פה היתה הרבה יותר טובה מהתשובה שהכתיבו לך במשרד.

אברהם רביץ: לפי התשובה שהכתיבו לך במשרד, 50 דירות לשנה ל-525 ממתינים, זה אומר שחלק מהם בלבד היו מגיעים לסוף הדרך.

אברהם רביץ: אנחנו מדברים גם על אנשים קשישים מאוד.

אברהם רביץ: אני רוצה בכל זאת לשאול את אדוני סגן השר: בממשלה שמדברת על סדר עדיפויות שונה, אולי במקום כבישים גרנדיוזיים – אתה, אדוני סגן השר, כל כך קרוב לנושא ולמשפחות של המצוקה – אולי יקדישו יותר לנושא זה?

אברהם רביץ: בסך הכול תקציב הוא פונקציה של חלוקתו על-ידי המשרד.

אברהם רביץ: אולי יעשו כביש אחד פחות ויפתרו את הבעיה של מאות משפחות?

אברהם רביץ: אתה יודע ואני יודע שיש הרבה יותר מ-525, אלא שפשוט לא קיבלו אותם לקריטריונים האלה, כי אין בכלל סיכוי שבעתיד הנראה לעין יוכלו לתת להם דירה.

אברהם רביץ: אלה משפחות שסובלות ונמקות בצער וביגון.

אברהם רביץ: לכן, האם ישקול משרדך מחדש לחלק את התקציב של המשרד?

אברהם רביץ: ימתינו כבישי ישראל או חלקם עוד תקופת מה.

אברהם רביץ: אני רוצה לציין, שגשרון אחד, לפי השלטים – ניקח את השלט הנמוך ביותר – יוכל לפתור את מרבית המצוקה של כל אלה שמחכים היום לפתרון דיור.

אלי בן-מנחם: לגבי השילוט, הבטחנו לשתף את הציבור בעשייה, ואנחנו משתפים את הציבור בעשייה של הממשלה הנוכחית, לרבות דוח ראש הממשלה, שהרגיז הרבה מאוד אנשים.

אלי בן-מנחם: אני חושב שכל ממשלה צריכה פעם בשנה לצאת עם דוח עשייה, גם עשייה חיובית וגם דברים שצריכים להיעשות.

אלי בן-מנחם: לגבי הנושא הכאוב, אמרתי לך שאנחנו מתכוונים להגדיל את התקציב משמעותית.

אלי בן-מנחם: אתה יודע שכשהממשלה הזאת קמה, התקציב כבר היה מונח, עם הסעיפים וכל מה שכתוב בהם, על שולחן הכנסת.

אלי בן-מנחם: הדברים נעשו מהר.

אלי בן-מנחם: זה אחד הנושאים המרכזיים, אמרתי לך שזה בטיפול כדי לפתור בעיות של מצוקה.

אלי בן-מנחם: עכשיו אנחנו מחפשים דרך נוספת לפתרון בעיות המצוקה, על-ידי כך שנפשיר קרקעות מדינה, נבנה דירות לזכאים, גם לזוגות צעירים, חיילים משוחררים, עולים חדשים, במחירים נורמליים, ולא כמו שקורה היום בשוק, שהקרקעות נקנות בסכומים זעומים והקבלנים מוכרים את הדירות בסכומי עתק.

אלי בן-מנחם: בחשבון שעשינו בישיבה עם קבלנים התברר שאפשר לבנות דירות ב-70,000 דולר והדירה לא צריכה להימכר ב-150,000-140,000 דולר.

אלי בן-מנחם: זה אחד הדברים שנעשה.

אלי בן-מנחם: זה בבדיקה ובטיפול.

אלי בן-מנחם: אני מניח שאם נתחיל מהר מאוד לפתור את בעיות המצוקה של זוגות צעירים ועולים חדשים, אוטומטית גם ייפתרו בעיותיהם של המשפחות הגדולות האלה, כי יישארו לנו עוד דירות גם לאנשים האלה.

אלי בן-מנחם: אנחנו יודעים, משתדלים ונעשה את המקסימום.

עובדיה עלי: תודה לסגן שר הבינוי והשיכון אלי בן-מנחם.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים כעת לשאילתות של שר המשפטים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת ח' דיין שאל את שר המשפטים ביום י"ד באדר התשנ"ג (7 במרס 1993): מבדיקה שערכתי בעקבות תלונות עולה, כי אזרחים המבקשים לשחרר את רכושם ממחסני "אב-חן" בקריית-ביאליק נתקלו בדלת סגורה עקב סכסוך בין לשכת ההוצאה לפועל לבין המחסן על חובות שאינם מכסים בגין האחסון.

עובדיה עלי: בתום ההסכם בין לשכת ההוצאה לפועל למחסן, ציוד זה לא הועבר וגורם נזקים רבים למחסן, ללשכה, ובעיקר לחייב.

עובדיה עלי: ברצוני לשאול: 1.

עובדיה עלי: האם הדברים ידועים למשרדך, ומה נעשה בנדון?

עובדיה עלי: 2.

עובדיה עלי: מדוע לא דאגה לשכת ההוצאה לפועל לשחרר את המיטלטלין למכרז על מנת לשלם את דמי האחסון לזוכה?

עובדיה עלי: 3.

עובדיה עלי: מתי תיפתר הבעיה? 4.

עובדיה עלי: מי יישא בהוצאות הנזק שנגרם לבעלי הרכוש ולמחסן?

עובדיה עלי: 5.

עובדיה עלי: בתוך כמה זמן יפונה המחסן מהציוד, למחסן שזכה במכרז?

דוד ליבאי: זכיתי בנוכחותו של חבר הכנסת חיים דיין, והריני משיב על שאלתו.

דוד ליבאי: 1.

דוד ליבאי: הנהלת בתי-המשפט ידעה שמחסן "אב-חן" סגור כבר בתאריך 13 בספטמבר 1992, כאשר בעליו של מחסן "אב-חן" סגר את המחסן ומנע הוצאה של פריטים ומכירתם.

דוד ליבאי: 2.

דוד ליבאי: סגירת המחסן נעשתה אף שהנהלת בתי-המשפט הציעה למחסן "אב-חן" ולבעליו, מר חנן סהר, דרכים להוצאת פריטים מהמחסן.

דוד ליבאי: בחלק גדול של התיקים יש צווים שיפוטיים המונעים מכירת מעוקלים.

דוד ליבאי: 3.

דוד ליבאי: לשכת ההוצאה לפועל אינה יכולה לבצע מכירת מיטלטלין והעברת כספים למחסן ולזוכים מפני שהמחסן אינו מאפשר לה לבצע הליכים אלו.

דוד ליבאי: 4.

דוד ליבאי: בהוצאות הנגרמות לבעלי הרכוש והמחסן יישא מי שבית-המשפט יקבע.

דוד ליבאי: 5.

דוד ליבאי: אם בית-המשפט יאפשר פינוי מהמחסן, נוכל לבצע זאת בתוך 72 שעות מקבלת הצו, כך מודיעים לי מהנהלת בתי-המשפט.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שאלה נוספת לחבר הכנסת חיים דיין.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, רציתי לגשר על הבעיה בין מחסן "אב-חן" לבין לשכת ההוצאה לפועל.

חיים דיין: בוודאי עודכנת לגבי הצעדים שאכן בוצעו לפתרון הבעיה.

חיים דיין: אני חושב שלהרבה אנשים חייבים, שעוקלו להם המיטלטלין, עדיין אין פתרון, בו בזמן שאני יודע ואתה יודע, שבסופו של דבר מי שיישא בהוצאה בעקבות האחסון יהיה החייב, ולא המחסן ולא לשכת ההוצאה לפועל.

חיים דיין: הייתי מאוד מבקש, אדוני השר, שיפעלו מהר ככל האפשר, לפחות לשחרר את המיטלטלין שעדיין עומדים בערכם, דבר שיכול לממן את הוצאות החזקתם במחסן, כי חלק מהתופעה והבעיה הוא גם באחריות לשכת ההוצאה לפועל.

חיים דיין: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת חיים דיין.

עובדיה עלי: אדוני השר, בבקשה.

דוד ליבאי: חבר הכנסת דיין, אני אעביר את דבריך אלה להנהלת בתי-המשפט ולתשומת לב המוציא לפועל.

עובדיה עלי: תודה לשר המשפטים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת ס' טריף שאל את שר המשפטים ביום כ"ח באדר התשנ"ג (21 במרס 1993):

עובדיה עלי: בסוף חודש ינואר פורסמו בעיתונות תוצאות משפטו של מ"מ (שמו המלא מופיע במקור), בן 18 מראשון-לציון.

עובדיה עלי: הנ"ל נמצא אשם באונס ילדה בת חמש ונשפט לשישה חודשי עבודות שירות.

עובדיה עלי: ברצוני לשאול: 1.

עובדיה עלי: איזה עונש, ומתוך אילו שיקולים, דרשה הפרקליטות במקרה הנדון?

עובדיה עלי: 2.

עובדיה עלי: האם תערער המדינה בערכאה גבוהה יותר?

דוד ליבאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד ליבאי: כעולה מגזר-הדין, הפרקליטות דרשה במקרה זה להחמיר בעונש ולגזור עונש מאסר בפועל של שנים מספר.

דוד ליבאי: 2.

דוד ליבאי: למרות האמור לעיל ואף שגזר-הדין לא תאם את בקשת הפרקליטות, הוחלט שלא לערער על גזר-הדין.

דוד ליבאי: בית-המשפט התחשב בכך שהנאשם היה בן 18 בזמן ביצוע העבירה, וכן התחשב בנסיבות אישיות קשות, שאין לפרטן בפומבי.

דוד ליבאי: כמו כן התחשב בית-המשפט בנסיבות ביצוע העבירה.

דוד ליבאי: מדובר בעבירה חמורה מאוד, אולם לא הופעלה במקרה זה אלימות, לא נגרם כאב או נזק גופני לקטינה, והמעשה הופסק לאחר שניות מספר לפי בקשת הקטינה.

דוד ליבאי: כיוון שכך, ובהתחשב בגילו של העבריין ובכך שאיננו עבריין מועד, לא נראתה ההתייחסות השיקומית כלפיו כמופרכת בעליל, מה גם שזו היתה עבירתו היחידה והראשונה.

דוד ליבאי: מהסיבות הללו היה ספק בסיכוי להצליח בערעור על מידת העונש, לפיכך הוחלט כאמור שלא לערער.

דוד ליבאי: חבר הכנסת ר' אלול שאל את שר המשפטים ביום י"ט באייר התשנ"ג (10 במאי 1993):

דוד ליבאי: לפני שבע שנים הוסגר ג'ון איוון דמיאניוק בן ה-73 לישראל כדי לעמוד לדין כרב-הטבחים מטרבלינקה.

דוד ליבאי: באפריל 1988 נגזר דינו למוות, ושבעה חודשים לאחר מכן התקיימה הישיבה הראשונה של טיעוני הערעור.

דוד ליבאי: הישיבה האחרונה בשלב הערעור התקיימה ביוני 1992.

דוד ליבאי: ברצוני לשאול: 1.

דוד ליבאי: האם קיימים כללים לגבי פרק הזמן שבין גזר-דין מוות לערעור עליו? 2.

דוד ליבאי: מדוע ממתינים פרקליטיו של דמיאניוק לדיון לפני בית-המשפט העליון זה 11 חודשים?

דוד ליבאי: 3.

דוד ליבאי: באיזה שלב נמצא הדיון על הערעור?

דוד ליבאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד ליבאי: משפטו של ג'ון דמיאניוק בבית-המשפט המחוזי ובבית-המשפט העליון התנהל לפי הוראות חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982.

דוד ליבאי: 2.

דוד ליבאי: בית-המשפט העליון היה מוכן לשמוע את הערעור בפגרת הקיץ 1988.

דוד ליבאי: סניגורו של המערער ביקש דחייה למועד מאוחר יותר כי ביקש לצרף אליו סניגור נוסף.

דוד ליבאי: לפני מועד שמיעת הערעור התאבד הסניגור הנוסף.

דוד ליבאי: בעת ההלוויה נפגע הסניגור הראשי, עורך-הדין יורם שפטל, עת הותזה חומצה לעיניו.

דוד ליבאי: ממילא היה הכרח לדחות את מועד הערעור.

דוד ליבאי: הדיון בערעור של דמיאניוק התקיים בבית-המשפט העליון במועד שתואם עם הצדדים בחודשים מאי-יוני 1990, במשך שבעה שבועות רצופים.

דוד ליבאי: בתום הדיון הוגשו לבית-המשפט מספר ניכר של בקשות, בעיקר על-ידי הסניגוריה, לדחיית מועד פסק-הדין ולהגשת ראיות נוספות.

דוד ליבאי: בקשות שונות אלו נדונו בימים 14 באוגוסט 1991, 23 בדצמבר 1991 ו-25 בפברואר 1992, וכולן נענו בחיוב.

דוד ליבאי: דיון מסכם לשמיעת טיעוני הצדדים, לאור הראיות הנוספות, התקיים בין 2 ל-4 ביוני 1992, וכן ב-8 וב-9 ביוני 1992.

דוד ליבאי: 3.

דוד ליבאי: כאמור, הדיון בערעור הסתיים ופסק-הדין יינתן במשך חודש יולי הקרוב.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר המשפטים.

עובדיה עלי: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

עובדיה עלי: נמשיך בסדר-היום: הצעת חוק תשפ"ח, הצעת חוק חיפוש בגוף (בדיקות רפואיות), התשנ"ג–1993, של קבוצת חברי הכנסת.

עובדיה עלי: ינמק חבר הכנסת דוד מנע.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להגיש לכנסת הצעת חוק חיפוש בגוף (בדיקות רפואיות), התשנ"ג–1993, הצעת חוק תשפ"ח.

דוד מנע: הצעת החוק הזו נוגעת בעיקר לנושא של חיפוש בגוף האדם.

דוד מנע: כבר בשנת 1980, בית-המשפט העליון, בבג"ץ קטלן, קרא למחוקק שיאמר את דברו בנושא בדיקות בגוף האדם כדי לחפש סמים.

דוד מנע: ועדת הסמים וועדת המשנה לחקיקה הגיעו למסקנה, כי עריכת בדיקות כאלה בצו של שופט היא צורך השעה, ובלבד שתיעשה תוך שמירת כבוד האדם, שלמות גופו וצנעתו, במסגרת של בית-חולים.

דוד מנע: זאת אך ורק לאחר שבית-המשפט הגיע למסקנה, כי קיים חשד סביר שאדם מצניע סמים בנקבי גופו.

דוד מנע: הוראות דומות לחוק הזה קיימות גם במתוקנות שבמדינות העולם המערבי.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מנע.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

דוד ליבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נושא החיפוש בגוף האדם, בדיקתו ולקיחת דגימות ממנו הוא נושא המחייב התייחסות מיוחדת של המחוקק, וזאת הן בשל הסיכון הכרוך בבדיקות רפואיות מסוימות והן בשל הפגיעה בצנעת הפרט שיש בהן.

דוד ליבאי: עוד לפני חקיקת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, קבע בית-המשפט העליון, בפרשת קטלן, שאין לבצע כל חיפוש שיש בו חדירה לגופו של אדם אלא בהרשאה מפורשת של המחוקק, וזאת כדי להגן על כבוד האדם ועל פרטיותו.

דוד ליבאי: עם חקיקתו של חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, הפך האיסור על ביצוע חיפוש בגוף אדם ללא היתר מפורש בחוק חלק מזכויות האדם בישראל.

דוד ליבאי: סעיף 7(ג) לחוק-היסוד קובע, ש"אין עורכים חיפוש ברשות היחיד של אדם, על גופו או בכליו".

דוד ליבאי: לפי סעיף 8 לחוק-היסוד האמור ניתן לסייג את הזכות האמורה רק "בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש".

דוד ליבאי: ברור לנו שלגבי עבירות מסוימות צריך לאפשר חיפוש בגופו של אדם, או על גופו, וזאת כדי להשיג ראיה על ביצוע העבירה.

דוד ליבאי: משרד המשפטים, בהתייעצות עם הוועדה לסדר הדין הפלילי בראשותו של השופט דב לוין, מכין הצעת חוק המתמודדת עם הסוגיה של חיפוש בגוף האדם תוך שמירה על הוראותיו של חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולפי אותה הצעה ייקבעו בחוק סוגי הבדיקות המותרות, והן יהיו מותנות בתנאים שונים, בהתאם לסוג הבדיקה שמבקשים לערוך.

דוד ליבאי: אני מפנה את תשומת לבכם לכך, שהצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת דוד מנע, שהעלה את הבעיה בהצעתו זו, מתייחסת לחיפוש בנקבי גופו של אדם או בפיו של אדם.

דוד ליבאי: הצעת משרד המשפטים המעובדת עתה מבחינה בין חיפוש חיצוני לבין חיפוש פנימי, והיא באה לענות על שורה של שאלות או בעיות, שאין עליהן היום תשובה בחוק.

דוד ליבאי: חיפוש חיצוני מוגדר או מטפל באחת מאלה: בחינה חזותית של גופו של עצור; לקיחת טביעת כל חלק מהגוף, למעט טביעת שיניים או מנשך שיניים; לקיחת דגמי ציפורניים וחומר שמתחת להן; לקיחת דגמים של שיער; לקיחת שאריות חומר מעל הגוף; ביצוע בדיקה כימית על העור שאין בה סכנה לבריאות.

דוד ליבאי: היא מטפלת גם בחיפוש פנימי, שהוא אחד או יותר מאלה: בדיקה באמצעות מכשיר גלים על-קוליים לאבחון רפואי, בדיקת אולטרה-סאונד; בדיקה באמצעות מכשיר רנטגן; בדיקה באמצעות סורק; בדיקה באמצעות סורק בתהודה מגנטית; בדיקה גיניקולוגית; בדיקה בפי הטבעת.

דוד ליבאי: הצעת החוק של משרד המשפטים מטפלת גם בנושא לקיחת דגימה של אחד או יותר מאלה: לקיחת דגמי דם; לקיחת דגמי רוק; לקיחת טביעת שיניים או מנשך שיניים ועוד.

דוד ליבאי: לא הבאתי את הדברים אלא כדי להצביע על כך שהשאלה היא רצינית ביותר, היא לא פשוטה.

דוד ליבאי: אנחנו מקבלים בברכה את הצעת החוק של חבר הכנסת דוד מנע, שהעלה את הנושא לדיון.

דוד ליבאי: בקשתי מחבר הכנסת מנע, מאחר שהצעת החוק של משרד המשפטים, על דעת ועדה בראשות שופט בית-המשפט העליון דב לוין, היא בשלבים אחרונים של הכנתה ובתוך חודש תונח על שולחן הכנסת, שיסכים לכך שהצעתו תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט במקביל להצעת משרד המשפטים.

דוד ליבאי: אני רואה שאתה מסכים, ולכן אני מבקש מהכנסת להעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת דוד מנע לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ושם היא תידון עם הצעת הממשלה.

דוד ליבאי: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר המשפטים.

קריאה: אולי אפשר להעביר את זה לוועדה למלחמה בנגע הסמים?

עובדיה עלי: אדוני שר המשפטים, ההצעה היא של קבוצת חברי הכנסת, כנראה של כל חברי הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

עובדיה עלי: נימק אותה חבר הכנסת דוד מנע.

עובדיה עלי: העירו לי על כך והצטרכתי לומר את זה.

דוד ליבאי: אני מקבל את ההערה.

דוד ליבאי: קיבלנו גם הצעה אחת זהה של חבר הכנסת דוד מנע, מלבד ההצעה של קבוצת חברי הכנסת, ואני מקבל את שתי ההצעות גם יחד מבחינתי.

עובדיה עלי: אם כך, אני מבין שיש הסכמה בעניין זה של כל קבוצת חברי הכנסת, ולא רק של חבר הכנסת דוד מנע.

עובדיה עלי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

עובדיה עלי: מי בעד אישור הצעת חוק חיפוש בגוף (בדיקות רפואיות), התשנ"ג–1993, והעברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון ולהכנה לקריאה ראשונה – נא להצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חיפוש בגוף (בדיקות רפואיות), התשנ"ג–1993, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עובדיה עלי: פה-אחד הוחלט לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

עובדיה עלי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק תשפ"ט, הצעת חוק לביעור נגע הסמים (תיקוני חקיקה), התשנ"ג–1993, של קבוצת חברי הכנסת.

עובדיה עלי: שוב ינמק חבר הכנסת דוד מנע.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לכנסת הצעת חוק בשמם של כל חברי ועדת הסמים של הכנסת, שכולם יחד חתומים על הצעת החוק הזו: חברי הכנסת וליד חאג' יחיא, תופיק זיאד, נואף מסאלחה, רפי אלול, אבי יחזקאל, טאלב אלסאנע, רפאל פנחסי, אברהם רביץ, רפאל איתן, נעמי בלומנטל, דוד מנע ושאול עמור.

דוד מנע: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק זו היא הצעת חוק מסגרת שנועדה לתקן את רוב החקיקה הקיימת כיום בנושא של נגע הסמים, החל בחוק השיפוט הצבאי, המשך בחוקים הקשורים לרישוי עסקים, בחוקים שקשורים לפקודת העיריות, וכן לחוק העונשין וכדומה.

דוד מנע: כל זה נועד למטרה אחת – להחמיר את הענישה הקיימת בנושא הסמים.

דוד מנע: הוועדה שגיבשה את החוקים הללו קיבלה את ההמלצות של כל המשרדים הממשלתיים הנוגעים בדבר; לדוגמה, לקחנו את המלצת הפרקליט הצבאי הראשי, באמצעות נציגו בוועדת הסמים, וגיבשנו תיקונים לחוק השיפוט הצבאי.

דוד מנע: כלומר, זה על דעת כל נציגי משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

דוד מנע: כולם יחד, כל משרדי הממשלה, ביקשו בוועדת הסמים לתקן את תיקוני החקיקה הללו הנוגעים לתחומם.

דוד מנע: דבר נוסף, הצעת החוק הזאת נוגעת, כפי שציינתי, להרבה חוקים.

דוד מנע: יכול להיות שיש התנגדות מצד ועדת שרים לחקיקה לכמה סעיפים – אפשר לדון על ההצעה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, אפשר לדון עליה בוועדת הסמים של הכנסת, על חלק אפשר להתפשר, חלק אפשר להוריד, ובלבד להעביר ולדון בזה בוועדה.

דוד מנע: אני רוצה לבקש מכם את התמיכה בהצעת החוק הזאת.

דוד מנע: אני רוצה לצטט את מכתבו של השר לאיכות הסביבה, שכתב לי: קיבלתי בתודה את חוברת ההמלצות למאבק בנגע הסמים, עיינתי בחוקים הללו בתשומת לב, והיא נראית לי חשובה וראויה להגשמה.

דוד מנע: לכן, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שמקיפה את כל חברי הכנסת ברוב סיעות הבית ונוגעת לאותם תחומים שציינתי בהצעת החוק, החל בתיקון לחוק השיפוט הצבאי, פקודת העיריות, חוק העונשין, וכהנה וכהנה, חוקים שנשלחו לכל חברי הכנסת.

דוד מנע: אין לי כל ספק בכך, שאם הכנסת תאמץ את שורת החקיקה הזאת, יהיה בה כדי לצמצם את נגע הסמים ולבער אותו מהארץ.

דוד מנע: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שר המשפטים, האם כבוד השר רוצה להשיב?

עובדיה עלי: שר המשפטים מתבקש להשיב.

דוד ליבאי: נכבדי היושב-ראש, כנסת נכבדה, לעתים רחוקות נמצאת הממשלה במצב שבו עליה לבקש הסרתה של הצעת חוק בנושא שאינו שנוי במחלוקת מדינית; נהפוך הוא, המלחמה בנגע הסמים היא אחד הנושאים שלגביהם יש הסכמה לאומית, והלכה למעשה משרדי הממשלה השונים לוקחים חלק במלחמה זאת, מייעדים לה תקציבים ומאמצים ניכרים.

דוד ליבאי: אלא שאין במלחמה זאת כדי לקדש את האמצעים המוצעים בהצעת החוק שבפנינו.

דוד ליבאי: נוח היה לי, לא רק בשל ההרכב הנוכחי של חברי הכנסת, שמסמן רוב מסוים, אלא לגופו של עניין, כיוון שהנושא הוא מלחמה בסמים, להסכים להצעת החוק, ואם קשה לי, משמע באמת קשה לי כשר המשפטים להסכים שזאת תשתית רצינית לדיונים בנושא.

דוד ליבאי: אני אנסה להסביר בצורה עניינית, אחת לאחת, מה קשה לי בהצעת החוק שהוצעה.

דוד ליבאי: אני מבין שלחברי כנסת הוצע לחתום על הצעת החוק, להירתם למלחמה בסמים, ואין מי בינינו שלא רוצה להירתם למלחמת חורמה בסוחרי הסמים, בעברייני הסמים, בתופעת הסמים.

דוד ליבאי: עם זה, אני מבקש מאלה שנמצאים כאן ויכולים לשקול את עמדתם לשמוע את סיבות ההתנגדות.

דוד ליבאי: ראשית, מוצע לקבוע עונש מינימום של שלוש שנות מאסר לגבי מי שהחזיק 6 גרמים הירואין או קוקאין או החזיק 300 גרם חשיש.

דוד ליבאי: אני רוצה שתשימו לב, שלוש שנות מאסר.

דוד ליבאי: אולי אתם לא נתקלתם במקרים של אנשים חיוביים וילדים טובים שאיתרע מזלם ונקלעו לסיטואציה שהחזיקו כמות כזאת.

דוד ליבאי: רוצים כאן לגזור עליהם שלוש שנות מאסר, ללא כל אפשרות של שיקול דעת.

דוד ליבאי: העונש המרבי הקבוע לעבירות אלה הוא 20 שנות מאסר.

דוד ליבאי: בתי-המשפט אכן מטילים עונשי מאסר בהתאם לחומרת העבירה, הנמדדת, בין השאר, בכמות הסם, בעובדה שהעבריין הורשע כבר בעבר, אם הורשע,ובסכנה הנשקפת לציבור מהפצת הסם.

דוד ליבאי: בעבירות אלה יש בהחלט מקום להחמיר בגזר-הדין, אבל אין מקום, לדעתי, לקבוע בחוק עונש מינימום של מאסר חובה, ועוד מאסר ממושך שכזה.

דוד ליבאי: קביעת עונש מינימלי כעונש חובה אינה אופיינית לשיטת המשפט שלנו.

דוד ליבאי: מעטות מאוד העבירות שלגביהן נקבע עונש מינימום או עונש חובה.

דוד ליבאי: כך, למשל, על עבירת רצח, אכן נקבע עונש מאסר עולם חובה, וזאת בין השאר משום אי-הטלת עונש המוות.

דוד ליבאי: בשל תקיפת שוטרים קבעה הכנסת תקופת מאסר חובה של חודשים מספר.

דוד ליבאי: כך נקבע גם בפקודת התעבורה לגבי פסלות להחזיק רשיון נהיגה.

דוד ליבאי: בכל המקרים הללו נולדה, מייד, דרך לעקוף את עונש החובה, בין בהטלת עונש המאסר ו/או עונש הפסילה על-תנאי, בין על-ידי הימנעות מהרשעה או בהעמדת הנאשם במבחן, כדי שלא יצטרכו להטיל או לגזור את עונש מאסר החובה, בין על-ידי דחיית ריצוי עונש המאסר על מנת שהעבריין יפנה לכבוד נשיא המדינה ויקבל חנינה, או הפחתת עונש מאסר החובה.

דוד ליבאי: קביעת עונש החובה בחוק פסול בעיני, משום שהוא שולל מבית-המשפט את הסמכות והיכולת לשקול מהו העונש המתאים במקרה הנדון לפניו.

דוד ליבאי: בקביעת עונש חובה פולש, לעניות דעתי, המחוקק לתחומו של בית-המשפט וגוזר בעצמו את מידת וסוג העונש, בלי שהמחוקק מכיר את הנסיבות המיוחדות של המקרה הנדון; בלי שהמחוקק ראה את הנאשם המסוים שעליו נגזר העונש.

דוד ליבאי: זה צדק עיוור לחלוטין, שרירותי לחלוטין, שמטילים פוליטיקאים, אם נרשה לעצמנו לכנות עצמנו כך, באמצעות מכשיר שנקרא בית-המשפט.

דוד ליבאי: לכן, כעניין שבהשקפת עולם אני מתנגד לקביעת עונשי חובה בחוק, מעדיף להחמיר בעונש המרבי הקבוע בחוק לעבירה, ואם בית-המשפט מקל בעונשו של עבריין מסוים, יש לעמוד על כך שיוגש ערעור על קולת העונש וכי בית-המשפט לערעורים יקבע את הנורמה הראויה של הענישה.

דוד ליבאי: אני מבקש להבהיר היבט נוסף של קביעת עונש חובה.

דוד ליבאי: עונש חובה הוא מרשם להתערבותו של מוסד החנינה, ורבים אינם אוהבים שכבוד נשיא המדינה מתערב בגזרי-דין של בתי-המשפט, כי להבדיל מהמחוקק שקובע נורמה כללית של עונש מאסר חובה בלי להשאיר לבית-המשפט שיקול דעת, על נשיא המדינה מוטל לשקול כל מקרה ומקרה לפי נסיבותיו המיוחדות כאשר מוגשות לו בקשות החנינה.

דוד ליבאי: וכאשר נשללת מבית-המשפט היכולת לגזור עונש צודק, קשה לנשיא המדינה שלא להתערב כדי לקרב את מידת הדין למידת הצדק.

דוד ליבאי: לא כן הדבר כאשר בית-המשפט רשאי לשקול את נסיבות המקרה.

דוד ליבאי: במקרה כזה אין הנשיא ממהר ואינו נוטה להתערב במידת העונש, שהרי אותו שקל ומדד בית-המשפט בגזר-דינו, אלא אם יש נימוקים חדשים שלא היו בפני בית-המשפט.

דוד ליבאי: חברי הכנסת, בעבירות על פקודת הסמים המסוכנים, בתי-המשפט גוזרים עונשים חמורים במיוחד, ולמרות זאת נמנע כבוד נשיא המדינה מלהפעיל את סמכות החנינה.

דוד ליבאי: ככלל, עברייני הסמים אין להם חנינה; אין עליהם רחמים.

דוד ליבאי: אני, כשר המשפטים, מאז התחלתי את תקופת כהונתי – אמר זאת קודם לכן במלים אחרות סגן השר בן-מנחם, כי שמע על כך מפי – לא המלצתי בפני כבוד נשיא המדינה להקל בעונשו של מי שסוחר בסמים בשום מקרה, ואני מוכן לומר – זולת מקרה אחד של לבנוני, משום שהוא לבנוני, משום שהיה לזה רקע מיוחד שלא כאן המקום לפרטו, אבל כמקרה מיוחד.

דוד ליבאי: פרט לכך, לא.

דוד ליבאי: בביקורי בבתי-סוהר אני אומר לאסירים: דעו לכם, אם נגזר עליכם או אם בחרתם להיות פושעים, והלוואי שתצאו מזה, בחרו לכם בסוג מקצוע אחר ובסוג פשע אחר, שכן באחרים אפשר שתהיה עליכם מידת החמלה והרחמים.

דוד ליבאי: כמפיצי סמים אין לנו רחמים עליכם.

דוד ליבאי: תרצו כל יום, עד תום תקופת המאסר.

דוד ליבאי: לכן, המסר נמסר.

דוד ליבאי: אני חושב שדווקא אם בית-המשפט גוזר עונש בשיקול דעת, אז אפשר גם לבקש מכבוד נשיא המדינה שיכבד את שיקול הדעת של בית-המשפט.

דוד ליבאי: קשה לבקש שהוא יכבד גזר-דין אוטומטי שניתן בעיניים עיוורות.

דוד ליבאי: שנית, הצעה נוספת שיש להתנגד לה, בשל אי-התאמתה להוראות שבחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, היא ההצעה שמסמיכה את משטרת ישראל להחרים רכוש של אדם ללא צו של בית-המשפט.

דוד ליבאי: האפשרות שניתנת לבעל הרכוש לפנות לבית-המשפט לאחר שרכושו נלקח אינה מספיקה, לדעתנו.

דוד ליבאי: לפני כארבע שנים נדרש המחוקק לנושא חילוט הרכוש של סוחר סמים; אנחנו התרנו את השימוש בכלי מרחיק לכת זה.

עובדיה עלי: סליחה, כבוד השר.

עובדיה עלי: אני מבקש מחברי הכנסת להתיישב.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד צוקר, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שם בוודאי הנושא יידון, אם יאושר, אני מבקש להפסיק את הדיבורים.

דוד ליבאי: בוועדת החוקה, חוק ומשפט בראשותו של חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין, שביקש להחמיר מאוד עם עברייני סמים, והחוק תוקן לפני כשנתיים בכנסת, להחמרה ניכרת עם עברייני הסמים וסוחרי הסמים בייחוד, שם חידשנו חידוש שאיננו בספר החוקים הישראלי – הרשינו לבית-המשפט, עם הרשעתו של אדם בסחר בסמים בנסיבות מסוימות, לחלט את כל רכושו.

דוד ליבאי: ואם הוא סוחר בסמים ויש לו רכוש ויש לו בתים ויש לו בתי-מלון ויש לו יאכטה – להחרים את הכול.

דוד ליבאי: חשבנו שאלה שרוצים להתעשר "נרד" עליהם, בלשון העם, וניקח את כל רכושם, ובלבד שזה נעשה לפי הליך משפטי ונעשה בבית-המשפט.

דוד ליבאי: כאן מציעים לאפשר חילוט רכוש ללא בית-משפט.

דוד ליבאי: זכותו של אדם לקניינו היא זכות בסיסית.

דוד ליבאי: אנחנו הכרנו בה מאז ומתמיד.

דוד ליבאי: היא הועלתה למעמד פורמלי, למעמד-על בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

דוד ליבאי: לי נראה שאסור לכרסם בזכות זאת בצורה שאינה הולמת את עקרונות היסוד של החוק האמור.

דוד ליבאי: שלישית, הוצע גם לפסול אדם שהורשע בעבירת סמים באופן מינהלי ואוטומטי מלהחזיק רשיון נהיגה או רשיון רכב.

דוד ליבאי: נושא הפסלות מלהחזיק ברשיון נהיגה או ברשיון רכב טופל בחקיקה פעמיים בארבע השנים האחרונות.

דוד ליבאי: אין בהצעה שלפנינו שום תרומה של ממש, מאחר שלפי החוק הקיים יש סמכות מינהלית – שהפעלתה אומנם אינה חובה – לפסול אדם מלהחזיק רשיון מהטעם של אי-כשירותו לנהוג.

דוד ליבאי: זה השיקול הרלבנטי והמכריע.

דוד ליבאי: אין זה נאות שגורם שלטוני יעניש אזרח באופן מינהלי במקום בית-משפט.

דוד ליבאי: לבית-המשפט יש כבר סמכות רחבה ביותר לשלול את רשיונו של מי שעבר עבירת סמים.

דוד ליבאי: משרד הרישוי יכול לעשות כן רק אם אין אותו אדם כשיר לנהיגה.

דוד ליבאי: אל נא תיתנו לרשויות מינהליות סמכויות לגזור עונשים.

דוד ליבאי: רביעית, מוצע לתקן את חוק השיפוט הצבאי, כדי להעניק לבית-הדין הצבאי סמכות להחרים רכוש של אדם שהורשע בסחר בסמים באותו בית-דין.

דוד ליבאי: אני לא אכנס לצורך המשפטי בתיקון המוצע.

דוד ליבאי: לי נראה שלא רצוי הדבר שבתי-דין צבאיים בהרכבים שלהם יפעילו סמכות מעין זו.

דוד ליבאי: כאשר חייל חשוד בסחר בסמים, ואם זו עבירה של ממש ועבירה רצינית, היועץ המשפטי לממשלה מוסמך לצוות שדינו יתברר בבית-משפט אזרחי, ובית-משפט אזרחי יכול להפעיל לגביו את כל הסנקציות, לרבות הסנקציה של חילוט רכושו כולו.

דוד ליבאי: חמישית, התיקון המוצע לחוק העונשין עומד בסתירה למושגי יסוד של תורת הענישה.

דוד ליבאי: במצב המשפטי הקיים בית-המשפט מעמיד אדם במבחן כשהוא סבור שיש אפשרות לשקמו.

דוד ליבאי: עומד האדם במבחן – נהנית החברה מזה שהוא השתקם; לא עמד במבחן – רשאי שירות המבחן, קצין המבחן, לפנות בכל מועד לבית-המשפט ולומר: נכשלנו, נא גזור את עונשו.

דוד ליבאי: אז רשאי בית-המשפט לגזור את העונש.

דוד ליבאי: מה שמציעים כאן הוא, שאדם יועמד בפיקוח קצין מבחן, ובלי קשר להצלחת המבחן או אי-הצלחת המבחן, יטיל עליו בית-המשפט עונש שאותו הוא יתחיל לרצות לאחר המבחן.

דוד ליבאי: במושגים שלנו, הפנולוגיים, של תורת הענישה, של תורת השיקום, זה לא אנושי, זה לא מתקבל על הדעת.

דוד ליבאי: אם העמידו אדם למבחן, הוא עמד במבחן בהצלחה, הוא נגמל, הוא השתקם – להחזיר אותו אחרי שנתיים-שלוש שנים לבית-סוהר עוד לחמש שנים?

דוד ליבאי: את זה מציעים פה?

דוד ליבאי: עם כל הכבוד, לי קשה להסכים, עם כל הרצון להעביר הצעה ביום הזה לוועדה.

דוד ליבאי: יש הצעה נוספת, לתקן את חוק הנוער (טיפול והשגחה), כדי להכריז כ"קטין נזקק" מי שהוריו צורכים סמים או מי שגדל במקום שבו משתמשים בסמים.

דוד ליבאי: גם הצעה זו שנויה במחלוקת בין האנשים המטפלים בקטינים.

דוד ליבאי: אני נפגשתי עם שופטי נוער, עם כבוד נשיא בית-המשפט העליון ועם האנשים המטפלים במשרד העבודה והרווחה, ואני שמעתי מהם שיש סמכות היום לבית-המשפט לנוער לתת את הצווים המתאימים במקרים מעין אלה, והם לא מבקשים צווים נוספים.

דוד ליבאי: לכן אני חושש, והם הביעו חשש שהורים לא יפנו בבקשת עזרה בשל התמכרותם לסמים, אם ידעו, שכתוצאה מכך יפסידו בהכרח את המשמורת על ילדיהם הקטינים.

דוד ליבאי: יש כאן הצעות לתיקון חוק הרשות למלחמה בסמים.

דוד ליבאי: בעניין זה מפיץ משרד ראש הממשלה הצעה שהיא שקולה והיא ממילא תבוא ותונח על שולחן הכנסת, כך שאינני חושב שנושא זה בכלל מצדיק את העברת החוק לוועדה.

דוד ליבאי: יש הצעה לתקן את פקודת החברות ואת חוק החברות, כדי לאסור שימוש בשם של חברה או של עמותה שיש בו או משתמע ממנו עידוד או הכשר לשימוש בסם מסוכן.

דוד ליבאי: זה תיקון פרטני.

דוד ליבאי: אילו היה זה בלבד בהצעה – ניחא.

דוד ליבאי: אני רק רוצה לומר, שגם בעניין זה רשם החברות או רשם העמותות רשאים גם היום לשלול שימוש בכל שם שעלול לפגוע בתקנת הציבור או ברגשותיו.

דוד ליבאי: הם מוסמכים גם כן לאסור שימוש בשמות כאלה בעמותה, בחברה, או כפי שרוצים המציעים.

דוד ליבאי: גם מבחינה זו נראית לי ההצעה כמיותרת.

דוד ליבאי: כך שמכל ההוראות שבהצעת החוק נשאר תיקון לפקודת העיריות, תיקון המוצע לחוק רישוי עסקים.

דוד ליבאי: נראה לי שתיקונים עקיפים אלה אינם מצדיקים העברת הצעת החוק כולה לוועדה.

דוד ליבאי: לכן, עם כל רצוני, ובאמת רצוני להביא היום בשורה מסוימת של מלחמה בסמים לעם ישראל ולכנסת, ולטפוח על השכם של חברי הוועדה, אני חושב שהכנסת עשתה מעשה גדול בכנסת הקודמת כאשר החמירה מאוד את הוראות החוק באשר לעברייני סמים, ובייחוד סוחרי סמים.

דוד ליבאי: אני חושב שכאן מעוצבת מדיניות, שהיא לעניות דעתי מיותרת או שגויה.

דוד ליבאי: אני חושב שמוטב יהיה להסתפק בהצעת החוק שהממשלה תגיש בעניין הזה.

דוד ליבאי: אבל לא זה השיקול לכך, שהממשלה מגישה.

דוד ליבאי: השיקול שלי הוא, שהנה למשל כאן מגישה הממשלה, ותמכתי בהצעתו של חבר הכנסת דוד מנע, אף שלי נראים פתרונות אחרים, אבל היוזמה שלו והרעיונות שלו כשירים לבוא, לפי דעתי, לפני הוועדה.

דוד ליבאי: לכן, בהתחשב בכל האמור לעיל, אני מציע לחברי – בעניין זה אין קואליציה, אין אופוזיציה, זה לא עניין של הישג או לא הישג, זה עניין שאני הבאתי את המדיניות כפי שנראית לי.

דוד ליבאי: היא התקבלה גם על דעת ועדת השרים לא לפי שיקול כלשהו, מפלגתי או פוליטי.

דוד ליבאי: לי נראה שצריך להכיר בכך שזו הצעה מרחיקה לכת ואין בה צורך.

דוד ליבאי: אני מבקש להסתפק בתשובתי.

דוד ליבאי: אם לא – אני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום.

דוד ליבאי: תודה.

משה קצב: ואם מסרבים להסיר ומבקשים להעביר אותה לוועדה?

דוד ליבאי: אם אתם רוצים לעשות הצבעה פוליטית.

דוד ליבאי: ..

עובדיה עלי: רבותי, האם אתם מסתפקים בתשובת השר, או שנצביע?

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל איתן, האם נצביע?

רפאל איתן: ועדה.

עובדיה עלי: ועדה.

עובדיה עלי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

עובדיה עלי: אני מבין שצלצלו לפני חמש דקות.

עובדיה עלי: ברגע שהשר עלה לדוכן התחלנו בצלצול ויש להניח שחמש הדקות מוצו.

עובדיה עלי: אבל אם יש טענה בעניין זה, אני מוכן להמתין.

דוד מגן: אולי אפשר לנסות לשכנע את שר המשפטים בכל זאת לתמוך בהעברה לוועדה?

חנן פורת: השר טוען שבית-המשפט – – –

עובדיה עלי: רבותי, אין כעת דיון, יש כעת הצבעה.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים כעת להצבעה.

עובדיה עלי: מי בעד?

רפאל איתן: בעד – זה לוועדה.

עובדיה עלי: תסלח לי, תן לי לסיים את דברי, הכול יובהר, תאמינו לי.

עובדיה עלי: מי בעד הצעת חוק לביעור נגע הסמים (תיקוני חקיקה), התשנ"ג–1993, של קבוצת חברי כנסת, כפי שנימק חבר הכנסת דוד מנע?

עובדיה עלי: מי שמצביע בעד – זה בעד אישור ההצעה הטרומית והעברתה לוועדה.

עובדיה עלי: אני מבין שבמקרה כזה זו ועדת החוקה, חוק ומשפט, אם הצעת החוק תאושר.

דוד מנע: לא ועדת הסמים?

דוד מנע: לא, ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: מי שהוא בעד יצביע בעד, מי שהוא נגד יצביע נגד.

עובדיה עלי: בבקשה.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר את הצעת החוק מסדר-היום – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לביעור נגע הסמים (תיקוני חקיקה), התשנ"ג–1993, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 18, נגד – 7.

עובדיה עלי: ובכן, הצעת החוק אושרה והיא עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנה לקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: לא שמעתי הצעות אחרות, הבנתי – לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: פסילת תנועת "צומת" כמפלגה על-פי חוק המפלגות

עובדיה עלי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, הצעה לסדר-היום מס' 1851: פסילת תנועת "צומת" כמפלגה על-פי חוק המפלגות – של חבר הכנסת יורם לס.

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת לס.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה נכנס לתוקפו חוק חדש בישראל, חוק המפלגות.

יורם לס: הוא חוקק בכנסת הקודמת.

יורם לס: עברה שנה, והוא נכנס לתוקף.

יורם לס: החוק הזה מסדיר את המושג מפלגה, והוא קובע שמפלגה צריכה להירשם אצל רשם המפלגות – – –

עובדיה עלי: סליחה רגע.

עובדיה עלי: רבותי, שמעתי – ועדת החוקה, חוק ומשפט, לא שמעתי הצעה אחרת.

עובדיה עלי: קבעתי שהצעת החוק עברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ובזה נגמר העניין.

עובדיה עלי: אנחנו לא נמצאים כאן בבזאר.

עובדיה עלי: גמרנו את ההצבעה.

עובדיה עלי: יש אפשרות להציע ועדה אחרת לפני ההצבעה.

עובדיה עלי: לאחר שההצבעה נעשתה, אין שום ערעור.

עובדיה עלי: מי שרוצה לערער, ילך לוועדת הפירושים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת לס, בבקשה.

יורם לס: כאמור, החוק קובע שמפלגה צריכה להירשם אצל רשם המפלגות, במשרד המשפטים.

יורם לס: באותו חוק יש סעיף 5, שאקרא אותו כלשונו.

יורם לס: בסעיף 5 נאמר, שלא תירשם מפלגה אם יש במטרה ממטרותיה או במעשיה, במפורש או במשתמע, אחת מאלה: (1) שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יורם לס: זה לשון החוק.

יורם לס: חברי הכנסת, אילו היתה מגיעה מפלגה ערבית לאומנית קיצונית – – –

גונן שגב: יש כזאת.

גונן שגב: מה זה "אילו"?

לימור לבנת: מה זה "אילו"?

לימור לבנת: יש כזאת.

חנן פורת: אתה לא יכול לפסול אחרים.

יורם לס: זה לא על חשבון הזמן שלי, אני מתאר לעצמי, אז אין לי בעיה.

טלב אלסאנע: – – –

לימור לבנת: – – –

גונן שגב: – – –

חיים דיין: – – –

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת דיין, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מודיע לכם, כי אם יהיו קריאות ביניים מוגזמות, אקרא אתכם לסדר.

יורם לס: אני משתמש במלה "אילו", הואיל ורק תנועה אחת ניסתה להירשם עד היום, וגם ראיתי מודעה בעיתון, תנועת מולדת, שדוגלת בטרנספר מרצון – – –

לימור לבנת: – – –

יורם לס: לכן אני אומר, על תקן של היפותזה, הואיל ואיש עדיין לא ניסה להירשם – אילו היתה מגיעה מפלגה ערבית לאומנית קיצונית וכותבת במצעה, אפילו במשתמע, שהיא מבקשת להחזיר את כל הפליטים הערבים, למעשה אלה הצאצאים שלהם, ליפו, לרמלה, למגדל – – –

גונן שגב: אומרים את זה.

בנימין טמקין: מי אומר את זה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: תראה לי מי אומר את זה.

שאול גוטמן: – – –

טלב אלסאנע: – – –

עובדיה עלי: רבותי, אני מבקש להפסיק.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גוטמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טמקין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גונן שגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: מספיק עם הדברים האלה.

עובדיה עלי: מספיק.

עובדיה עלי: ביקשתי להפסיק את קריאות הביניים.

יורם לס: ובכן, אילו אותה תנועה – – –

עובדיה עלי: סליחה.

עובדיה עלי: חברי הכנסת, אני מזהיר אתכם, תיכף אקרא אתכם לסדר פעם שנייה.

עובדיה עלי: מספיק.

יורם לס: ובכן, לו ניגשה אותה תנועה ערבית קיצונית לרשם המפלגות, אין שום ספק שעל-פי הסעיף שקראתי זה עתה היא היתה נפסלת.

יורם לס: מפני שאותה מפלגה שוללת את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

חנן פורת: למה?

יורם לס: אני אומר "אילו".

חנן פורת: אבל למה?

יורם לס: מפני שאם מכניסים לתוך יפו, לתוך חיפה, 3-2 מיליוני ערבים על-פי זכות השיבה, ודאי שדמותה של מדינת ישראל שלנו כמדינה יהודית מתערערת.

שאול גוטמן: זו דמוקרטיה.

שאול גוטמן: מגיע להם.

גונן שגב: – – –

טלב אלסאנע: – – –

אסתר סלמוביץ: מה השטויות האלה?

יורם לס: לעומת זאת, מונחת לפני הצעת חוק שהניח על שולחן הכנסת בעצם הימים האלה חבר הכנסת רפאל איתן – –

גונן שגב: – – –

יורם לס: – – ובסעיף 1 של אותה הצעת חוק, המבוססת על המצע של מפלגת צומת, נאמר שהמשפט, השיפוט והמינהל של מדינת ישראל יחולו על השטח שממערב לירדן.

יורם לס: בסעיף 2 של אותה הצעת חוק, לאחר הסיפוח, נאמר – – –

משה פלד: זה כתוב במצע של מפלגת העבודה.

יורם לס: בסעיף 2, תחת הכותרת – אזרחות, מדובר על מי שנמצא באותם שטחים שיסופחו על-פי סעיף 1, ואם במקרה הוא נולד באותם שטחים – ויש פה מלה גם על הצאצאים שלו.

יורם לס: רבותי, המדינה הזאת תחיה עוד כמה דורות.

יורם לס: ריח חוקי נירנברג עולה באפי.

יורם לס: אם למישהו היה סבא בשכם, בעוד כמה דורות הוא יהיה במצב שלא תינתן לו האזרחות הישראלית, משום שיש לו סבא – – –

גונן שגב: נכון.

גונן שגב: גם שווייץ היא לא דמוקרטית.

יורם לס: רבותי, אלה הדברים הכתובים בהצעת החוק שהוגשה בימים אלה על-ידי חבר הכנסת רפאל איתן.

יורם לס: והם מבוססים על עיקרי מצע תנועת צומת, פרק "דמוגרפיה", סעיף 9, שאני קורא ממנו קטע, לא את כולו.

יורם לס: בסעיף 9 במצע של תנועת צומת נאמר:

יורם לס: גם לאחר סיפוח אזורי יש"ע, כולל עזה, למדינת ישראל, תישאר האוכלוסייה הערבית במעמד זה, בו תוכל ליהנות מזכויות כלכליות, תרבותיות ודתיות, אך לא מזכויות פוליטיות.

יורם לס: כל מי שעיניו בראשו, רבותי חברי הכנסת, ויודע לקרוא עברית, ברור לו שהדברים שקראתי בשמה של תנועת צומת עומדים בסתירה מהותית לסעיף 5 בחוק המפלגות, שמחייב את כולנו – נשבענו על החוק הזה, על כל החוקים – הקובע שמדינת ישראל תהיה מדינה יהודית ודמוקרטית.

שאול גוטמן: אבל עוד מעט היא לא תהיה יהודית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

יורם לס: אני רוצה לקרוא לכם מתוך מגילת העצמאות של מדינת ישראל – – –

גונן שגב: – – –

טלב אלסאנע: – – –

לימור לבנת: – – –

יורם לס: אדוני היושב-ראש, מול ההפרעות האלה קשה לי להתבטא.

עובדיה עלי: רבותי.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלסאנע, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: אני מזהיר אותך.

טלב אלסאנע: – – –

עובדיה עלי: סלח לי, לא שאלתי אותך מה אני צריך להגיד.

עובדיה עלי: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

עובדיה עלי: אני מבקש גם מחבר הכנסת שגב.

עובדיה עלי: אני אאפשר לכם לדבר עשר דקות, לפי סעיף 88(ז).

לימור לבנת: יש החלטה של ועדת הכנסת, שאסורים מיצגים על הבמה.

לימור לבנת: האם המיצג הזה מותר?

עובדיה עלי: איזה מיצג?

יורם לס: חוק של תנועת צומת זה מיצג?

יורם לס: אני מצטט רק את המסמכים של תנועת צומת.

עובדיה עלי: סליחה, איזה מיצג?

יורם לס: לא אמרתי כלום, רק ציטטתי.

לימור לבנת: מה ההבדל בין בא-גד ובין זה?

קריאה: היא לא מתכוונת למסמכים.

יורם לס: אתה חושב שאני לא מבין את חברת הכנסת לימור לבנת?

עובדיה עלי: זמנו של חבר הכנסת לס תם, אבל אני אתן לו עוד שתי דקות, בגלל ההפרעות שהיו.

לימור לבנת: לא, באמת, תן לו עוד כמה דקות.

יורם לס: אני רוצה לצטט את מגילת העצמאות, שבה נאמר: "מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין".

יורם לס: מגילת זכויות האדם, בסעיף 11, מסייגת את חופש ההתאגדות, כאשר ההתאגדות נוגדת את החירויות של האחרים.

יורם לס: והדבר האחרון שאני רוצה להביא בפניכם, רבותי חברי הכנסת – הבאתי רק ציטוטים – אלה דבריו של נשיא בית-המשפט העליון בערעור ניימן נגד יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השתים-עשרה.

יורם לס: קובע כבוד נשיא בית-המשפט העליון באותו ערעור, ואני קורא את סעיף 20: "המערערת מבקשת לשלול מחלק מאזרחי המדינה, אותו היא מאבחנת על-פי מוצאו הלאומי והאתני, את הזכות לבחור ולהיבחר ולמלא תפקיד ממלכתי כלשהו.

יורם לס: שלילת זכויות כאמור היא פגיעה ברורה וחד-משמעית בנפשה של הדמוקרטיה".

יורם לס: זה לא מיצג, ליצנית שכמוך, זה בית-המשפט העליון.

לימור לבנת: – – –

יורם לס: ואני מציע לכם, חברי וידידי חברי הכנסת מתנועת צומת, עצה של ידיד, באמת עצה של ידיד.

לימור לבנת: לא, לא.

יורם לס: לפני שתתייצבו לפני רשם המפלגות אני מציע לכם:

יורם לס: דבר אחד – למשוך מעל שולחן הכנסת את כתב התועבה הזה; ודבר שני – לשנות את המצע שלכם באופן שהמלים תתאמנה לחוק.

יורם לס: תודה רבה.

לימור לבנת: – – –

עובדיה עלי: השר, היות שהיה כאן איזה כתב קטגוריה נגד מפלגה, לפי סעיף 88(ז) יש זכות, אני מבין, לנציג המפלגה להשיב.

עובדיה עלי: האם אתה מעדיף שזה יהיה לפני תשובתך או אחרי תשובתך?

דוד ליבאי: אחרי תשובתי.

עובדיה עלי: מה קובע התקנון?

עובדיה עלי: התקנון קובע: לפני תשובת השר.

עובדיה עלי: אנחנו נפעל בהתאם לתקנון.

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת שגב.

עובדיה עלי: אבל למה אתם כועסים?

עובדיה עלי: אנחנו מבררים את התקנון.

גונן שגב: עליך, אדוני היושב-ראש, מעולם לא כעסנו.

עובדיה עלי: למה אתם כועסים?

עובדיה עלי: מה קרה?

קריאה: איך אפשר לכעוס עליך?

עובדיה עלי: מסתבר שאפשר.

רחבעם זאבי: אנחנו נגן עליך.

עובדיה עלי: יש לך עשר דקות, חבר הכנסת שגב.

גונן שגב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת לס, אני שמח שלפחות חברי מפלגתך לא הגיעו גם כן לשמוע את הפנינים שלך, ואני מקווה שגם השר יבקש להסיר את הצעתך המגוחכת.

גונן שגב: חבר הכנסת לס, אתה משתייך לקבוצת פרובוקטורים מצחיקים המנסים על-ידי הצגת עצמים בכנסת לעורר תשומת לב שאינם מקבלים בגלל חוסר פעילות פרלמנטרית מקובלת.

גונן שגב: חבר הכנסת צריך להתבלט בעבודה בוועדות, בפעילות במליאה, בהצגת הצעות חוק.

גונן שגב: קבוצה קטנה ושולית בכנסת, שאליה משתייך חבר הכנסת לס, מנסה לעורר תשומת לב – – –

טלב אלסאנע: זאת תשובה על הדברים הענייניים שנאמרו?

טלב אלסאנע: למה הוא מעליב חבר כנסת ולא מגיב עניינית על הנושא?

עובדיה עלי: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, ואני מודיע לך: עם קריאת הביניים הבאה אתה תוצא מהמליאה ואתה תהיה חבר הכנסת הראשון שאני מוציא מהמליאה.

עובדיה עלי: אתה אל תגן עליו.

עובדיה עלי: הוא דיבר, יש כאן זכות תשובה, ובזה נגמר העניין.

עובדיה עלי: בבקשה.

גונן שגב: קבוצה קטנה ושולית בכנסת, שאליה משתייך אתה, חבר הכנסת לס, מנסה לעורר תשומת לב על-ידי הצגת עצמים בכנסת.

גונן שגב: חבר הכנסת בא-גד הביא טלית, ולהבדיל – פרופלור מפלסטיק; ופיך, חבר הכנסת לס, מפיק מרגליות פלסטיק.

גונן שגב: אפילו את הפרובוקציה הזאת לא עשית באופן מוצלח, כי אין פה טלוויזיה, וגם יציע העיתונאים לא בדיוק מלא.

גונן שגב: צומת אינה פוגעה באופיה הדמוקרטי של מדינת ישראל.

גונן שגב: חיפושיו של חבר הכנסת יורם לס אחר תקשורת הביאוהו לביזוי עצמי ולפגיעה בכבוד הכנסת והדמוקרטיה.

גונן שגב: עצתי לפרופסור לס: חזור להנחות את תוכנית הטלוויזיה "תצפית" או ללמד באוניברסיטה, שם היית מרצה לא רע, וזאת אני אומר מניסיון אישי כתלמידך.

גונן שגב: מפלגת העבודה, מפלגתך, חבר הכנסת לס, הביעה נכונות לבצע טרנספר לאזרחים החיים בשטח הנמצא בריבונות מדינת ישראל.

גונן שגב: ממשלת ישראל, ממשלתך, עצרה פיתוח סביבתי, בנייה ושירותים בסיסיים לאזרחי מדינת ישראל ביהודה, בשומרון ובעזה.

גונן שגב: פעולות אלו הן שלילת זכויות אזרח בסיסיות ומהוות עילה להוצאת מפלגתך אל מחוץ לחוק.

גונן שגב: חבר הכנסת לס, הסעיף היחיד בחוק המפלגות שעליו אתה יכול להסתמך בטענתך השדופה להוצאת צומת אל מחוץ לחוק הוא סעיף 6(א), ואני אקרא את סעיף 6(א), למי שלא מכיר את החוק: "כל אזרח ישראל בגיר שהוא תושב הארץ רשאי להתנגד לרישום מפלגה".

גונן שגב: תוכל להשתמש בסעיף זה רק אם אתה עומד בקריטריונים להגדרת "בגיר" כמצוין בסעיף הנ"ל, כמו שקראתי אותו, דבר שאינני בטוח בו כלל ועיקר לאחר ששמעתי את טיעוניך המגוחכים.

גונן שגב: תודה.

עובדיה עלי: תודה.

עובדיה עלי: יש לך עוד שש דקות.

עובדיה עלי: אתה מוותר?

עובדיה עלי: טוב.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

יורם לס: אני רוצה למסור הודעה אישית.

עובדיה עלי: אם אתה רוצה הודעה אישית, בתום הישיבה; לא בתום הדיון, בתום הישיבה.

עובדיה עלי: נא להגיש את זה רק בכתב.

עובדיה עלי: תסתכל בתקנון, תגיש את זה בכתב ותקרא את זה מהכתב.

עובדיה עלי: פשוט להבהיר את העניין הזה: אם יש לך נושא כזה, נא להגיש בכתב.

דוד ליבאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סעיף 6 לחוק המפלגות, התשנ"ב–1992, קובע כי "כל אזרח ישראל בגיר שהוא תושב הארץ רשאי להתנגד לרישום מפלגה.

דוד ליבאי: ההתנגדות תוגש לרשם בכתב בצירוף הנמקות בתוך 30 ימים מיום הפרסום ברשומות של ההודעה על הגשת הבקשה".

דוד ליבאי: חבר הכנסת פרופסור לס פנה אלי ב-9 בחודש זה בבקשה לפסול את רשימת צומת.

דוד ליבאי: העברתי את מכתבו של חבר הכנסת לס לרשם המפלגות, שהוא המוסמך על-פי החוק לדון בנושא.

דוד ליבאי: ביום 27 ביוני 1993 השיב רשם המפלגות על מכתבו של חבר הכנסת לס והודיעו כי לפי החוק, רוח החוק והוראותיו, אין להגיש התנגדות לרישום מפלגה בטרם הגישה המפלגה בקשה לרישומה.

דוד ליבאי: לפי החוק, ההחלטה בדבר רישומה של מפלגה אינה מסורה לכנסת ולא לשר המשפטים אלא לרשם המפלגות, לכן אין אני רואה מקום לדיון בכנסת בפסילת תנועת צומת בשל עמדותיה או מצעה או דעה שהביעה.

דוד ליבאי: לא נראה לי ניסיון של חבר סיעה אחרת בכנסת לבקש מהכנסת או מהממשלה לפסול סיעה אחרת בכנסת, שחבריה נבחרו כחוק ומכהנים כחוק, רק משום שמצע המפלגה האחרת אינו נראה לחבר כנסת ממפלגה אחרת מכל טעם שהוא.

דוד ליבאי: אני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-יומה של הכנסת.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר המשפטים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רחבעם זאבי ביקש להעביר לוועדה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, ביקשתי להעביר לוועדה מטעמים טכניים ואני רוצה להגיד בקיצור שתיים-שלוש נקודות.

רחבעם זאבי: ההצעה של חבר הכנסת לס היא מקארתיזם במיטבו, המשך להצגה הבזויה שהיתה כאן בשבוע שעבר בניסיון דומה מצד מפלגה אחות שלו, מפלגת חד"ש, כאשר הם הציעו וההצעה נתמכה גם על-ידי חבריו ממפלגתו – – –

יורם לס: אין לי אחות, איך אני אוכיח לך?

רחבעם זאבי: יורשה לי להמשיך.

רחבעם זאבי: מפלגת צומת, שאינני משתייך אליה, אבל אני מכיר אותה, היא מפלגה של חלוצים, לוחמים, מתיישבים, פועלים וציונים.

רחבעם זאבי: להוציא אותה אל מחוץ לחוק ולהשאיר בבית הזה ובחוק, אליבא דחבר הכנסת לס, מפלגות שתומכות בטרור כנגד מדינת ישראל – עיין ערך "להילחם בכל האמצעים", מפיו של חבר הכנסת מחאמיד – זה קצת מוזר.

רחבעם זאבי: מגילת העצמאות שאותה הוא ציטט מדברת על שוויון לכל אזרחי המדינה.

רחבעם זאבי: ואילו צומת לא מדברת על אזרחי ישראל הערבים, היא דיברה על האנשים שיצורפו או נמצאים מחוץ לשליטה שלנו.

רחבעם זאבי: לכן, אני חושב שההצעה הזאת היתה קנטרנית וצריך לדחות אותה על פניה.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה.

עובדיה עלי: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת לס?

עובדיה עלי: נא להצביע.

עובדיה עלי: מי שהוא בעד הסרתה מסדר-היום – יצביע נגד.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 20 נמנעים – 4 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 1 , נגד – 20, נמנעים – 4.

עובדיה עלי: ההצעה מוסרת מסדר-היום.

עובדיה עלי: התשנ"ג–1992

עובדיה עלי: אנו עוברים להצעת חוק אמנת ז'נבה הרביעית בדבר הגנת אזרחים בימי מלחמה, 1949, התשנ"ג–1992.

עובדיה עלי: הצעת חוק תע"ז.

עובדיה עלי: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עובדיה עלי: אני עובר לנושא הבא לסדר-היום – הצעת חוק אמנות ז'נבה, התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת אברהם פורז, דוד צוקר וחיים אורון.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד צוקר, בבקשה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא לשבת.

עובדיה עלי: כשאני קורא לך אתה צריך לבוא מייד לדוכן ולא לדבר באמצע הדרך.

עובדיה עלי: נא לשבת במקומך.

עובדיה עלי: אני מבקש ממך לשבת במקומך.

עובדיה עלי: כעת ידבר חבר הכנסת דוד צוקר, ואני אחליט אחר כך מה יהיה סדר-היום.

עובדיה עלי: כשאני קורא לך לדוכן, אתה תעלה לדוכן.

טלב אלסאנע: – – –

עובדיה עלי: נא לשבת במקום.

עובדיה עלי: קצת כבוד לכנסת.

עובדיה עלי: אני קובע שהנושא הזה לא יידון היום במליאה.

תמר גוז'נסקי: למה?

עובדיה עלי: ככה.

עובדיה עלי: כשאני קורא לדוכן, לא מנהלים שיחות באמצע.

עובדיה עלי: לך לוועדת הפירושים.

טלב אלסאנע: זה לא עניין של ועדה, זה עניין של יחס לא הוגן בתוך המליאה.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לנהוג בצורה כזאת.

טלב אלסאנע: מה זה?

עובדיה עלי: נא לגשת לוועדת פירושים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת צוקר, בבקשה.

טלב אלסאנע: – – –

עובדיה עלי: נא לשבת במקומך.

עובדיה עלי: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, ותיכף אוציא אותך החוצה מהמליאה.

עובדיה עלי: נא לשבת כעת במקום.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אפשר להעיר הערה לסדר?

עובדיה עלי: שום הערות.

עובדיה עלי: (הצעת קבוצת חברי כנסת)

עובדיה עלי: חבר הכנסת צוקר ינמק את הצעת חוק אמנות ז'נבה, התשנ"ג–1993, בבקשה; הצעת חוק תצ"ד.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא הצעת חוק שבלשונה ובמהותה דומה להצעת החוק שגם חבר הכנסת אלסאנע חתום עליה, ועניינה הוא העניין הבא: ארבע אמנות ז'נבה משנת 1949 להגנת קורבנות המלחמה מהוות תשתית למשפט הבין-לאומי ההומניטרי המעניק הגנה אלמנטרית לקורבנות המלחמה, הן לכוחות המזוינים בים וביבשה, הן לשבויי מלחמה והן לאזרחים בימי מלחמה, לרבות אזרחים בשטח מוחזק – האמנה הרביעית, שהיא עיקר עניינה של הצעת החוק.

דוד צוקר: מדינת ישראל הצטרפה בסוף שנת 1950 לאמנה והצהירה קבל עם ועולם ובפני בית-המשפט העליון כי היא מקבלת על עצמה לקיים את ההוראות ההומניטריות של אמנות ז'נבה, ואולם עד היום טרם ניתן תוקף של חוק מדינה לאמנות ז'נבה.

דוד צוקר: חשיבות מיוחדת נודעת, במצב הפוליטי הנתון, הידוע, שבו נתונה ישראל, לאמנת ז'נבה הרביעית, המכילה הוראות המגבשות סטנדרדים של התנהגות הומניטרית ביחס לאזרחים בשטח הכבוש שהמשפט הישראלי אינו חל עליו.

דוד צוקר: בית-המשפט העליון חזר ופסק כי היות שאמנת ז'נבה הרביעית היא יצירת משפט בין-לאומי-הסכמי, להבדיל ממשפט בין-לאומי-מנהגי, אין האמנה אכיפה בבית-המשפט הישראלי.

דוד צוקר: העותר בבית-המשפט הגבוה לצדק אינו יכול לבסס על האמנה עילת תביעה, בהעדר חוק שעל-פיו נקלטת האמנה במשפט הישראלי.

דוד צוקר: הדבר אכן בא לידי מבחן בבג"ץ המגורשים, כאשר האגודה לזכויות האזרח טענה על בסיס אמנת ז'נבה, ונשיא בית-המשפט העליון הבהיר את הנקודה שכרגע אמרתי, שאי-אפשר לבסס על האמנה עילת תביעה.

דוד צוקר: למעשה נוצר מצב שלפיו אמנה, שישראל אשררה והצטרפה אליה, אכיפה רק באותם מקרים שבהם פרקליטות המדינה מוכנה להתדיין על-פיה.

דוד צוקר: מצב זה הוא בלתי נסבל מבחינה משפטית וגורר ביקורת נוקבת מבית ומחוץ.

דוד צוקר: למרות זאת, מדינת ישראל פתחה את שערי בית-המשפט הגבוה לצדק בפני עותרים, תושבי אזורי יהודה, שומרון ועזה.

דוד צוקר: אך בהעדר חוק הקולט את האמנה הרביעית במשפט הישראלי הפנימי, נמנעת מן העותרים האפשרות לממש זכויות הומניטריות אלמנטריות המוענקות על-פי האמנה הרביעית.

דוד צוקר: בכך נפגע באופן משמעותי היקף התרופות שבית-המשפט מוסמך להעניק לעותרים אלה.

דוד צוקר: אמנות ז'נבה עצמן מחייבות את בעלי האמנה, לרבות מדינת ישראל, לחוקק חוקים הדרושים לקביעת עונשים יעילים על הפרות חמורות של כל אחת מהאמנות.

דוד צוקר: בהצעת החוק מופיע פירוט הסעיפים שבהם יש לנקוט סנקציה כלפי המפר אותם.

דוד צוקר: מטרתה של הצעת החוק היא להביא לקליטתן של אמנות ז'נבה במשפט הישראלי הפנימי, ובכך ליתן מעמד משפטי אכיף בחוק הישראלי להוראות ההומניטריות הבסיסיות שאומצו על-ידי למעלה מ-140 מדינות העולם.

דוד צוקר: נוסף על כך מורה הצעת החוק, בדומה למקובל במדינות נאורות אחרות שאימצו את האמנות, על עונשים שיוטלו על אלה המפירים הפרה חמורה הוראות מיוחדות של האמנות.

דוד צוקר: הניסיון מוכיח כי אין סתירה בין קיום ההוראות לבין צורכי הביטחון, ניהול מלחמה והשלטת החוק והסדר בשטחים המוחזקים.

דוד צוקר: בעבר הובע החשש שמא החלת אמנת ז'נבה הרביעית תהיה בה משום הכרה כלשהי בריבונות ירדנית על שטחי יהודה ושומרון.

דוד צוקר: לגבי חבל-עזה אין כלל טענת ריבונות מצרית, ומשום כך מסיר סעיף 7 להצעת החוק כל חשש או ספק בעניין זה.

דוד צוקר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

דוד ליבאי: נכבדי היושב-ראש, חברי הכנסת, הבקשה לחוקק חוק שיחיל את הוראות אמנת ז'נבה בישראל הועלתה בכנסות קודמות.

דוד ליבאי: עד היום ראו ממשלות ישראל טעם שלא לעשות כן.

דוד ליבאי: ועדת השרים לענייני חקיקה דנה בכמה הצעות חוק המבקשות להחיל את הוראות אמנת ז'נבה גם על האזורים יהודה, שומרון וחבל-עזה.

דוד ליבאי: הדיון בממשלה בעיצומו; הוא לא תם.

דוד ליבאי: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה בשל נושאים מסוימים להעביר את הדיון גם לוועדת השרים לענייני ביטחון, בשל היבטים מסוימים של ביטחון המדינה ועניינים בין-לאומיים.

דוד ליבאי: נראה לי שבנושא כזה מן הראוי לאפשר לממשלה לגבש עמדה לפני שאנחנו נצביע כאן.

דוד ליבאי: אני מבקש מהמציעים להסתפק בדברי אלה היום ולא לגשת להצבעה, עד אשר אוכל להביא עמדה מוסמכת של הממשלה.

דוד ליבאי: לכן הצעתי להסתפק בדברי, לעצור כאן ולא לקיים את ההצבעה.

דוד ליבאי: אם יעמדו על הצבעה, הרי בנסיבות האלה אין לי מנדט אלא לומר שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.

עובדיה עלי: חבר הכנסת צוקר, האם אתה מקבל את הצעת השר?

דוד צוקר: אני מקבל את הצעת השר להמתין עד שתהיה הצעה מגובשת של הממשלה, ואז להצביע.

עובדיה עלי: טוב, תודה.

עובדיה עלי: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

עובדיה עלי: אנו עוברים להצעת חוק מס' שי"ח – הצעת חוק איסור פרסום מודעות ברכה מטעם גופים ציבוריים, התשנ"ג–1992.

עובדיה עלי: בבקשה, חבר הכנסת אברהם פורז.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקבל ממך תשובה.

טלב אלסאנע: יש לי הערה לסדר, אדוני.

עובדיה עלי: בבקשה, שב במקומך.

עובדיה עלי: אני לא מאפשר לך.

עובדיה עלי: נא לשבת במקומך.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פורז, בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחר הבחירות לכנסת השלוש-עשרה ועם הקמת הממשלה החדשה, נתמלאו העיתונים במודעות ברכה לחברי ממשלה וחברי כנסת שונים מטעם רשויות מקומיות וגופים ציבוריים אחרים.

אברהם פורז: הטעם לפגם הזה הוא כפול: המודעות ממומנות בכספי ציבור שאין לו כל עניין בפרסום.

אברהם פורז: שנית, מטרת המודעות היא להעלות את קרנו של המברך בעיני האיש שאותו מברכים.

אברהם פורז: יש כאן לא רק שימוש לרעה בכספי ציבור, אלא גם חנופה פסולה לבעלי שררה.

אברהם פורז: אני חושב שאפשר היה לפתור את הבעיה הזאת גם בלי חוק.

אברהם פורז: ראיתי את החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה, ואני חושב שאפשר היה אולי לעשות את זה כהוראה מינהלית.

אברהם פורז: אני חושב שגם אם הממשלה ושר המשפטים שולטים על הנעשה בממשלה, וגם זאת שאלה גדולה, בוודאי אין להם שליטה על הרשויות המקומיות וגופים מתוקצבים אחרים.

אברהם פורז: אגב, לא רק באירוע הזה, אלא הרבה פעמים אנחנו רואים בעיתונים מודעות על עמודים שלמים, מודעות חנופה שבאות מכספי משלם המסים.

אברהם פורז: אלה דברים הפוגעים בטעם הטוב.

אברהם פורז: מאחר שיש פה מעורבות של גופים שאינם ממשלה, אני חושב שלא יהיה מנוס אלא ללכת לחקיקה.

אברהם פורז: אני אהיה מוכן לעשות אותה מתונה ומתקבלת על הדעת.

אברהם פורז: אני חושב שהפורום המתאים הוא ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, שאליה צריכה ההצעה הזאת לעבור לדיון.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

דוד ליבאי: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה בדעה שהנושא שהעלו חברי הכנסת אברהם פורז ומיכאל איתן בהצעת החוק ראוי לדיון ולבחינה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד ליבאי: משום כך ולשם כך תומכת הממשלה בהעברת הצעת חוק פרטית זאת לוועדה.

דוד ליבאי: חברי הכנסת מבקשים לאסור על משרדי הממשלה והרשויות המקומיות לממן בכספי הציבור מודעות ברכה לשרי הממשלה, לחברי הכנסת או לעובדי המדינה.

דוד ליבאי: מודעות אלה נראות לעתים כחנופה לאישים בעלי השפעה וכבזבוז כספי ציבור, כדי לקדם יחסי ציבור של בעלי תפקידים היכולים לממן מודעות שלא מכיסם הפרטי.

דוד ליבאי: ועדת השרים לענייני חקיקה התלבטה אם יש צורך בחקיקה בנושא זה, או שמא ניתן להשיג את המטרות שמבקשים להשיג חברי הכנסת פורז ואיתן על-ידי מתן הנחיות מינהליות שיאסרו או יגבילו את הפרסומים הנדונים.

דוד ליבאי: כך, למשל, הוצע ששרי האוצר והפנים וכן החשב הכללי יוציאו הנחיות מתאימות.

דוד ליבאי: החלטנו להעביר לוועדה של הכנסת את ההתלבטות האמורה.

דוד ליבאי: כאמור, הממשלה תומכת בהעברת הצעת חוק זו לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

עובדיה עלי: מי בעד העברת הצעת חוק איסור פרסום מודעות ברכה מטעם גופים ציבוריים לוועדה?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור פרסום מודעות ברכה מטעם גופים ציבוריים, התשנ"ג–1992, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 11, ללא מתנגדים וללא נמנעים, אושרה ההצעה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנה לקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: (הצעת חבר הכנסת ז"ב בגין)

עובדיה עלי: חברי הכנסת, אנו ממשיכים בסדר-היום.

עובדיה עלי: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים של חברי הכנסת); הצעת חוק תקצ"ג.

עובדיה עלי: חבר הכנסת זאב בנימין בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זכיתי פעמיים להשתתף בטקס פתיחת הכנסת.

זאב בנימין בגין: אני יכול להעיד שבטקס הזה יש משום התרוממות רוח.

זאב בנימין בגין: אני חושב ומקווה שההרגשה הזאת היתה והינה נחלתם של כל חברי הכנסת, ומכיוון שהטקס הזה מועבר בדרך כלל בתקשורת לצפייה ולשמיעה של כל העם בישראל, אני חושב שאני יכול להניח במידה רבה של ביטחון שהטקס הזה מביא להתרוממות רוח בציבור כולו.

זאב בנימין בגין: זה יום של אחדות, והטקס הזה הוא טקס של אחדות.

זאב בנימין בגין: אבל בדקתי ומצאתי שכללי הטקס נתונים במידה רבה לשרירות לבם, אם מותר כך לומר, של מארגניו – קצין הכנסת, יושב-ראש הכנסת, ואני חשבתי לנכון לתקן את המצב הזה, ולעגן את הטקס בחוק כדי שיתקיים כהלכתו, על-פי המסורת שנקבעה, ללא שינויים תכופים.

זאב בנימין בגין: התיקון שאני מתכבד להביא בפני הכנסת נוגע לשתי תוספות.

זאב בנימין בגין: התוספת הראשונה – בשנותיה הראשונות של הכנסת נעלו לעתים את הטקס בשירת ההמנון הלאומי, "התקווה", ולעתים לא.

זאב בנימין בגין: הצעתי בסעיף 14 לחוק-יסוד: הכנסת, תוספת סעיף קטן (ד): "טקס פתיחת הכנסת יינעל בשירת 'התקווה'".

זאב בנימין בגין: אני מבקש להביא בפני הכנסת תוספת אחרת, וכך אני מציע: באותו סעיף 14 לחוק-יסוד: הכנסת, יבוא סעיף קטן (ב) כדלקמן: "משהצהיר זקן חברי הכנסת את הצהרת האמונים" – ובכך היה לחבר הכנסת – "יקרא בפני המליאה פרק קכ"ב בתהילים", שזו לשונו: 'שמחתי באמרים לי בית ה' נלך, עמדות היו רגלינו בשעריך ירושלם.

זאב בנימין בגין: ירושלם הבנויה כעיר שחברה לה יחדו, ששם עלו שבטים שבטי יה עדות לישראל להודות לשם ה'.

זאב בנימין בגין: כי שמה ישבו כסאות למשפט כסאות לבית דוד: שאלו שלום ירושלם ישליו אוהביך.

זאב בנימין בגין: יהי שלום בחילך שלוה בארמנותיך.

זאב בנימין בגין: למען אחי ורעי אדברה נא שלום בך.

זאב בנימין בגין: למען בית-ה' אלהינו אבקשה טוב לך'.

זאב בנימין בגין: " אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מניח שתוכלו להסכים שפרק זה ראוי שייקרא ביום פתיחת הכנסת כאן בירושלים שחוברה לה יחדיו, ואני מציע לעגן את זה בחוק-יסוד: הכנסת, כדי שיעמוד עד אשר יעלה רעיון אחר מצד אחד מחברי הכנסת בכנסות הבאות.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: מותר לשאול שאלה?

רחבעם זאבי: שאלה למציע.

זאב בנימין בגין: אדרבה.

עובדיה עלי: בבקשה, חברת הכנסת גוז'נסקי, יש לך שאלה?

תמר גוז'נסקי: ואם זקן חברי הכנסת יהיה חבר כנסת מוסלמי, הוא יקרא פרק מהקוראן?

זאב בנימין בגין: אני הצעתי כאן, חברת הכנסת גוז'נסקי, שייקבע שייקרא פרק בתהילים, ולא בכדי, מפני שפרקי תהילים מקובלים לא רק על העם היהודי.

זאב בנימין בגין: יופיים וחשיבותם מקובלים היום בעולם הרחב.

זאב בנימין בגין: כדי לענות על שאלה שנשאלתי הבוקר על-ידי חבר כנסת, ואולי לא שאלת, אבל התכוונת לשאול, אני מבקש להביא לידיעת החברים שאינם יודעים זאת, כי הקונגרס האמריקני, על-פי תקנונו, נפתח כל יום בתפילה.

זאב בנימין בגין: על כן, אם הכנסת שלנו תתקין תקנה כזאת ותקבל את ההצעה הזאת, אני חושב שאחת לארבע שנים ראוי שבטקס הפתיחה ייקרא כאן הפרק הזה.

זאב בנימין בגין: אבל, גברתי חברת הכנסת גוז'נסקי, כיוון ששאלתך איננה פשוטה, אינני רוצה לענות עליה באופן מוחלט.

זאב בנימין בגין: הרי אני מציע כאן הצעה טרומית, ואני מבקש מהחברים להעביר אותה לוועדה, ושאלה זו ושאלות אחרות שיכולות לעלות על-ידי חברי כנסת אחרים ימצאו בוודאי את פתרונן בוועדה.

זאב בנימין בגין: זו הצעה ראשונית באופיה, טרומית על-פי תקנון הכנסת, ועל כן, חברת הכנסת גוז'נסקי, אני מציע שתצטרפי להצעה להעביר אותה לוועדה.

זאב בנימין בגין: אני חושב שאין שום סיבה שלא להעביר הצעה כזו לוועדה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת בגין, האם תסכים להוסיף להצעה שלך ששירת "התקווה" תתקיים בעמידה, כמקובל לגבי המנונים, כדי שגם לא יהיה מקרה שמישהו יישאר לשבת מתוך מחאה, התנגדות או אינני יודע מה.

זאב בנימין בגין: אומר באופן מאוד כללי: הצעות שונות יכולות לעלות בוועדה.

זאב בנימין בגין: אם אתה שואל לדעתי, אני חושב שיש יתירות בהצעתך.

זאב בנימין בגין: כאשר נאמר שטקס פתיחת הכנסת יינעל בשירת "התקווה", שר המשפטים בוודאי מכיר טוב ממני את חוק הפרשנות, ואני חושב שעל-פי הפרשנות המקובלת שירת "התקווה" תושר, על-פי הנוהג המקובל בשירת ההמנון הלאומי, בכל אתר ואתר, בכל מקום בעולם, כמובן, בעמידה, מתוך מתן כבוד להמנון הלאומי.

עובדיה עלי: יש עוד שאלות?

עובדיה עלי: אין.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

זאב בנימין בגין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

דוד ליבאי: נכבדי היושב-ראש, חברי הכנסת, מן הראוי בדרך כלל שלא לתקן חוק-יסוד אלא אם התיקון נדרש לתיקון מעוות, או נובע משינוי במחשבה הקונסטיטוציונית.

דוד ליבאי: השינוי המוצע על-ידי חבר הכנסת זאב בנימין בגין הוא עניין של טקס, שניתן לקיימו אף בלי שינוי נוסח חוק-היסוד.

דוד ליבאי: ניתן לכלול את הצעתו של חבר הכנסת בני בגין בתקנון הכנסת.

דוד ליבאי: הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה ואכיפת החוק, ואנו החלטנו שלא לקבוע עמדת ממשלה לגביה ולהשאיר את ההחלטה בנדון לשיקול דעתכם, חברי הכנסת.

דוד ליבאי: אם יוחלט להעביר הצעה זו לוועדה, מאחר שמדובר בחוק-יסוד, ראוי שתהא זו ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: תודה רבה לשר המשפטים.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים להצבעה.

עובדיה עלי: מי בעד אישור הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים של חברי הכנסת), של חבר הכנסת זאב בנימין בגין, והעברתה – לוועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת בגין?

זאב בנימין בגין: על-פי הצעת השר, כן.

זאב בנימין בגין: אני חושב שזה הכרחי, כי זה חוק-יסוד.

עובדיה עלי: אם כן, ההצעה היא להעביר את הצעת החוק לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 12 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון הצהרת אמונים של חברי הכנסת) לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עובדיה עלי: בעד – 12, מתנגד אחד, שני נמנעים.

עובדיה עלי: אני קובע שהצעת החוק אושרה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנה לקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

עובדיה עלי: אנחנו ממשיכים כעת בסדר-היום: הצעת חוק תשמ"ז – הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הוראות שונות), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת מיכאל איתן ויגאל ביבי.

עובדיה עלי: ינמק חבר הכנסת מיכאל איתן.

דוד ליבאי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה מוכן שלא להעלות את הצעת החוק היום?

דוד ליבאי: קיבלנו הודעה על הצעת החוק הזאת רק לפני יומיים – – –

מיכאל איתן: למיטב ידיעתי, הנושא עבר סינון מוקדם, עבר הליך מוקדם של התייעצות ראשונית בין מפלגות שונות.

מיכאל איתן: אני לא בטוח שזה נושא שדווקא מחייב את – – –

דוד ליבאי: אני משתדל שלא תהיה חריגה, כי אני לא רוצה שיהיו תקדימים, שלא יעלו שלא לפי הנוהל.

מיכאל איתן: אני מוכן להעלות את זה היום, וההצבעה תהיה במועד אחר.

מיכאל איתן: יש איזו בעיה עם כך?

מיכאל איתן: יש בעיה לדחות את ההצבעה, כלומר, לא לקיים את ההצבעה היום?

מיכאל איתן: אני לא מבין מה הבעיה.

מיכאל איתן: לא ירדתי לסוף דעתך.

דוד ליבאי: הבעיה היא לא בהצעה.

דוד ליבאי: הבעיה היא בנוהל.

דוד ליבאי: אני מנסה להקפיד שלא לעשות חריג, כדי שלא יאמרו לי אחר כך שנוהגים איפה ואיפה בחבר כנסת זה משום שהוא מסיעה זו, משום שהוא מקורב.

דוד ליבאי: אני משתדל שתינתן לנו הודעה כמה ימים מראש, כדי שבכל הצעת חוק של חבר כנסת יהיה דיון בוועדת השרים לחקיקה ואנחנו נודיע על החלטתנו.

דוד ליבאי: כאן, אדוני היושב-ראש, הובא לידיעתנו שהצעה זו תעלה לדיון לפני יומיים, אף שלפי החלטת ועדת הכנסת צריך היה לתת לנו הודעה מוקדם יותר.

דוד ליבאי: לכן הצעה זו לא הובאה לפני ועדת השרים.

דוד ליבאי: נכון הוא שכשהיא תובא, גישתי תהיה שבעניינים אלה יש להשאיר שיקול דעת לכנסת.

דוד ליבאי: אם כך, ישאל השואל, הרי זו תהיה עמדתך, למה לך לדחות – הרי מבחינה עניינית אני אומר שזה לשיקול דעת חברי הכנסת, שזו גישתי.

דוד ליבאי: מה שקשה לי, אדוני היושב-ראש – אינני רוצה שיגידו שהיה תקדים.

דוד ליבאי: היום מנעתי מיושב-ראש סיעת העבודה להעלות הצעה בנושא זה ואמרתי לו: לא ייתכן שאתה, יושב-ראש סיעה, תעלה הצעה שלא לפי הנוהל.

דוד ליבאי: הוא אמר: אחר מעלה.

דוד ליבאי: אמרתי: אתה לא תעלה.

דוד ליבאי: והוא שמע לי.

דוד ליבאי: לכן, יש לי קושי, ואני מציג את זה לפני היושב-ראש הנכבד.

דוד ליבאי: לכן, אם ניתן להגיש את זה בשבוע הבא, זה יעלה בשבוע הבא ואביא את עמדתי כפי שאמרתי.

דוד ליבאי: אם אדוני עומד על כך, העניין הוא בידי יושב-ראש הישיבה.

דוד ליבאי: אני בכלל לא יכול לקבוע.

דוד ליבאי: אני רק רציתי להבהיר שאני עומד על משמר הנוהל שקבעה ועדת הכנסת בצורה שווה לכל חברי הכנסת.

עובדיה עלי: אדוני שר המשפטים, הדברים שאמרת הם דברים חשובים והצדק עמך באופן עקרוני.

עובדיה עלי: אבל מה לנו כי נלין על חבר הכנסת מיכאל איתן?

עובדיה עלי: הנושא מופיע בסדר-היום של הכנסת; אני אפנה את תשומת לבו של יושב-ראש הכנסת להערה המלומדת והחשובה שלך.

עובדיה עלי: אבל ודאי שחבר הכנסת איתן אינו הכתובת לטענה הזאת.

עובדיה עלי: הוא העלה את הנושא, הנושא מופיע בסדר-היום, לא נותרה בידנו שום ברירה, אני חייב להביא את זה לדיון, ובזה נגמר העניין.

מיכאל איתן: אני מוכן לקבל את הבקשה.

מיכאל איתן: אבל אם מדברים על עמידה על משמר של עקרונות, אני חושב שהעיקרון של כיבוד הכנסת הוא חשוב לא פחות מהעיקרון שעליו דיברת.

מיכאל איתן: הצעת החוק הזאת היתה מונחת למעלה מ-45 יום, תקופה מספקת על מנת שהממשלה תוכל להתייחס אליה.

מיכאל איתן: יותר מ-45 יום; היא הונחה על שולחן הכנסת לפני היציאה לפגרה.

מיכאל איתן: היא היתה אמורה להיות מובאת לדיון כבר בשבוע שעבר.

מיכאל איתן: אני לא יודע, זה נדחה, יכול להיות שמשום שהיתה בעיה מנגנונית, או במנגנון המפלגה שלי שלא הגיש את זה או במנגנון הכנסת או במנגנון הממשלה.

מיכאל איתן: אני לא יודע מה קרה בדיוק.

מיכאל איתן: לכן, אני לא בטוח שזה בסדר שאני כל כך בקלות מוותר על העיקרון, שחבר כנסת שהגיש הצעת חוק פרטית והיא חיכתה 45 יום, ואחר כך עברו עוד שבוע או שבועיים עד שהגישו אותה.

מיכאל איתן: אני לא בטוח שאם אסכים לקבל את ההצעה הזאת ולוותר על עמידה על העיקרון הזה אני אנהג בסדר.

מיכאל איתן: אלא מאי?

מיכאל איתן: מבחינה פרקטית בהחלט מקובל עלי שהצעה זו, כמו ההצעה של חבר הכנסת השני שאת שמו הזכרת, חבר הכנסת אלי דיין, תעבורנה ביחד, משום שיש כאן סוגיה שהיא מורכבת מאוד, היא נוגעת באספקטים שונים – מצד אחד של מימון, אבל מצד שני גם של הגבלות חמורות, אי-מימון או הגבלות על מימון המפלגות, והצעות כאלו לא יכולות לעבור לא בשיטה של רוב מקרי ולא בשיטה של איפה ואיפה.

מיכאל איתן: לכן, מתוך הבנה שההצעה של חבר הכנסת אלי דיין לא נדונה היום, אני מקבל בהחלט ששתי ההצעות תידונה בשבוע הבא.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, להקל עליו: למיטב ידיעתי, ועדת הכנסת קיבלה החלטה, בגלל עומס הצעות החוק הפרטיות, שדרושה הודעה של שבועיים מראש לוועדת השרים לחקיקה, כי אחרת על-פי העיקרון של 45 יום יש פה מאות חוקים, ונדמה לי שהשיבוש הוא פה.

מיכאל איתן: אני כבר ביקשתי להגיש אותה לפני יותר משבועיים.

מיכאל איתן: אולי היום זה שבועיים.

מיכאל איתן: אם יש אי-הבנה, אני מקבל בהחלט, ונגיש אותה בשבוע הבא.

עובדיה עלי: אני מבין שהמציע מסכים.

מיכאל איתן: אני מקווה שזה בסדר מבחינת מנגנון הכנסת.

עובדיה עלי: מבחינת מנגנון הכנסת זה בסדר.

עובדיה עלי: למזכיר אין כל קושי.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת איתן.

עובדיה עלי: אמרתי למזכיר הכנסת, מבחינה פרוצדורלית, אם חבר הכנסת אלסאנע יימצא, הנושא שלו יידון בסוף הישיבה.

עובדיה עלי: אני לא סבור שמבחינת כבוד הכנסת זה ראוי שקוראים לחבר כנסת והוא ממשיך לנהל שיחות, ואני אומר לו: תעלה לדוכן, והוא מחכה רגע ועוד רגע.

עובדיה עלי: יש כאן נוהלי עבודה, יש כאן גם קצת כבוד לבית הזה.

עובדיה עלי: לכן, היות שהוא כותב לי שהוא נענה לקריאת השר, אמרתי: זה יהיה בסוף סדר-היום.

עובדיה עלי: אבל לא ייתכן דבר כזה.

עובדיה עלי: יש איזה כבוד מינימלי לבית.

עובדיה עלי: אנחנו הופכים את המשכן הזה לבית-מרזח.

עובדיה עלי: לכן, היות שהוא הודיע מה שהודיע, הסכמתי שבסוף סדר-היום יעלה את הצעתו, אף שאני מוחה גם על ההתנהגות שלו ועל ההתבטאויות שלו ועל כל מה שהוא אמר כאן אחר כך.

עובדיה עלי: כך לא נוהגים.

עובדיה עלי: אבל נעבור על כך לסדר-היום.

עובדיה עלי: שלילת חופש הפולחן מראובן מנינג בארצות-הברית

עובדיה עלי: הצעה לסדר-היום מס' 1931: שלילת חופש הפולחן מראובן מנינג בארצות-הברית.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כבוד שר המשפטים, כנסת נכבדה, כבוד שר המשפטים, אני מוכן לרדת מהדוכן אם השר יאשר לי, ונגמור.

יוסף בא-גד: הציבור עייף.

יוסף בא-גד: אני פונה אליך בבעיה הומנית ממדרגה ראשונה.

יוסף בא-גד: יש אדם, הוא ואשתו, ראובן מנינג, שכבר 13 שנים מתענים בכלא.

יוסף בא-גד: 13 שנים.

יוסף בא-גד: מה כבר אפשר לתת לו יותר?

עובדיה עלי: 13 שנים?

יוסף בא-גד: 13 שנים הם בכלא.

יוסף בא-גד: אני מודיע לכם, רבותי, הוא הגיע מארצות-הברית, שירת בצה"ל, קיבל צל"ש בצה"ל, ואז התחיל העניין הזה.

יוסף בא-גד: 13 שנים מתענים הוא ואשתו.

יוסף בא-גד: דברים איומים.

יוסף בא-גד: איש לא יודע אם הוא חייב או לא.

יוסף בא-גד: עכשיו החליט מי שהחליט, בית-המשפט העליון, להסגיר אותו לארצות-הברית, בניגוד ל"לא תסגיר עבד אל אדניו".

יוסף בא-גד: יש לנו צו בתורה.

יוסף בא-גד: אבל מה מתברר כרגע?

יוסף בא-גד: ששלטונות ארצות-הברית לא מתחייבים לספק לו את שירותי הדת המינימליים.

יוסף בא-גד: מדובר פה על אוכל כשר, לא התחייבו.

יוסף בא-גד: מדובר פה ללכת בכיפה, לא ייתנו לו ללכת בכיפה, בוודאי לא בציצית, וגם שמירת שבת.

יוסף בא-גד: זה נגד מגילת העצמאות שלנו, של מדינת ישראל.

יוסף בא-גד: כבוד השר, אני מקווה שאתה מקשיב כי אני מדבר בלב רוטט ובכאב.

יוסף בא-גד: מגילת העצמאות מאפשרת לכל אדם את חופש הפולחן.

יוסף בא-גד: זה יסוד ראשון במגילת העצמאות.

יוסף בא-גד: מאחר שמתברר שממשלת ארצות-הברית לא מוכנה להתחייב, אני אומר, כבוד השר, יש גם רחמים בדין.

יוסף בא-גד: אם מעמידים שפוט לתלייה ונקרע החבל, זה מזלו של אותו אדם.

יוסף בא-גד: אחרי כל כך הרבה זמן, ניתוק משתי בנותיו, אשתו בכלא, הוא בכלא; הגבר הוא גבר גדול וחסון, ואילו ראית איך פרץ בפני בבכי, הוא לא יודע למה מתעללים בו.

יוסף בא-גד: אני מבקש בקשה של רחמים, שלא נצטרך להעמיד את זה להצבעה.

יוסף בא-גד: האדם שילם, אם עשה את המעשה.

יוסף בא-גד: אני לא נכנס לעניין הזה.

יוסף בא-גד: אפשר גם להסביר לארצות-הברית, שנקיים את המשפט בישראל כמקרה מיוחד, אם צריך להישפט.

יוסף בא-גד: אבל להסגיר אותו ממדינת ישראל, לא לתת לו את חופש הפולחן – – – אני מסתפק בדברי הקצרים, מתוך תקווה שהדברים נוגעים ללבך וללב עם ישראל.

יוסף בא-גד: לחלופין, אם לא תקבל את הצעתי, אני מבקש להעביר את הנושא לוועדה, כל ועדה שתבחר, אבל עד לדיון בוועדה, אני מבקש שתעוכב כל ההסגרה, ואני אבקש להיות נוכח בדיוני הוועדה.

יוסף בא-גד: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: שר המשפטים, בבקשה.

דוד ליבאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנושא שהעלה חבר הכנסת הנכבד נמצא בשעות אלה בעיון בבית-המשפט הגבוה לצדק, בעקבות עתירה שהוגשה לו בעניין זה נגד שר המשפטים, והחלטת בג"ץ תינתן מחר, 30 ביוני 1993, בשעה 09:00.

דוד ליבאי: נראה לי שעלי להתחשב בכך ולא להוסיף דברים על מה שטענה פרקליטות המדינה בעניין זה בפני בג"ץ.

דוד ליבאי: פרקליטות המדינה הבהירה לבג"ץ, שהטענה היא שבבית-כלא בארצות-הברית לא יינתן למר מנינג חופש הפולחן לפי מצוות הדת היהודית, וכי מטעם זה אין לבצע את צו ההסגרה.

דוד ליבאי: אני מבקש להדגיש בפני חברי הכנסת את אשר הדגישה הפרקליטות בפני בג"ץ, שהעותר, בא-כוחו של מר מנינג, השהה את העלאת טענתו בדבר שלילת חופש הפולחן עד לאחר תום כל ההליכים המשפטיים נגדו ועד לאחר שאנוכי חתמתי על צו ההסגרה, כנדרש לפי סעיף 18 לחוק ההסגרה.

דוד ליבאי: הפרקליטות הבהירה שהעותר ידע שמדובר בבקשת הסגרה לארצות-הברית והיה, לטענתו, יהודי דתי המקפיד על כל הלכות הדת גם בעת תחילת ההליכים.

דוד ליבאי: לפיכך היה ראוי והוגן כי העותר יעורר טענה זו, שהיא חשובה בעיניו, כבר בתחילת ההליכים, לאחר שהשר דאז דן מרידור הורה בהתאם לסעיף 3 לחוק להביא את עניינו בפני בית-המשפט המחוזי, כדי לקבוע אם הוא בר-הסגרה.

דוד ליבאי: לו הועלתה הטענה באותו שלב, היה בית-המשפט נזקק לדיון ולהחלטה בטענה זו, ולו קיבלה ניתן היה לחסוך מזמנם של כל המעורבים בדיון.

דוד ליבאי: פרקליטות המדינה ציינה, שבא-כוח העותר פנה למחלקה הבין-לאומית בפרקליטות המדינה, כנטען בסעיף 3 לעתירתו.

דוד ליבאי: במענה נאמר לבא-כוחו, כי זכויות אלה מובטחות לעותר לפי התיקון הראשון בחוקת ארצות-הברית.

דוד ליבאי: נוסף על כך, וכדי להפיס דעתו של העותר, פנתה פרקליטות המדינה, לפנים משורת הדין, למשרד המשפטים בארצות-הברית וביקשה הבהרה לגבי חופש הפולחן.

דוד ליבאי: התשובה שקיבלה פרקליטות המדינה צורפה לתשובתה לבית-המשפט הגבוה לצדק.

דוד ליבאי: התשובה אכן מבטיחה זכויות אלה למר מנינג.

דוד ליבאי: כמו כן עולה מן הנספח, נספח א', כי יש במערכת הכליאה הפדרלית הבנה ורגישות לעניין זה.

דוד ליבאי: אני רוצה להדגיש שבפני, לפני שחתמתי על צו ההסגרה, הטענה הזאת לא הובאה, וגם הפנייה הזאת לפרקליטות המדינה והתגובה לא היו בפני.

דוד ליבאי: אני מציין זאת לשם הפרוטוקול.

דוד ליבאי: בינתיים חתמתי על צו ההסגרה, והטענה הועלתה בפני לראשונה לאחר שצו ההסגרה כבר נחתם.

דוד ליבאי: אני רוצה להדגיש שהעותר, כפי שהדגישה פרקליטות המדינה, בחר לחיות בארצות-הברית עד 1981, והפרקליטות סברה שהוא קיבל את שיטת המשפט האמריקני, ובכלל זה שיטת הענישה, הכוללת את הנהגים בבתי-הכלא שם.

דוד ליבאי: אמנת ההסגרה שבין ארצות-הברית לישראל והחוק מפרטים את הסייגים, שאם מתקיימים לא יוסגר המבוקש.

דוד ליבאי: כך, לדוגמה, בסעיף 16 לחוק נקבע, שאם קיים עונש מוות במדינה המבקשת, כמו שקיים במקרה זה, בגין עבירה מסוימת, ואין עונש מוות ואין עונש כזה לאותה עבירה במדינת ישראל, לא יוסגר המבקש, אלא אם כן התחייבה המדינה המבקשת שלא יוטל עליו עונש מוות, ואם יוטל לא יבוצע.

דוד ליבאי: לכך אומנם קיבלנו התחייבות מממשלת ארצות-הברית.

דוד ליבאי: אבל אין בחוק או באמנה סייג המונע הסגרה ללא הבטחה מפורשת לגבי חופש הפולחן.

דוד ליבאי: בהעדר סייג כזה בחוק, אין הטענה של פגיעה בחופש הפולחן יכולה לשמש בסיס לאי-הסגרה.

דוד ליבאי: היענות למבוקש בעתירה משמעה קיום אבחנה פסולה בין מי שטוען להיות שומר מצוות לבין אדם חילוני, בכך שזה האחרון בלבד יוסגר ואילו שומר המצוות יוצא פטור.

דוד ליבאי: מכל מקום, מר מנינג אמור ליהנות מחופש הפולחן המוגדר בחוקת ארצות-הברית – – –

יוסף בא-גד: ידוע לי שזה לא מדויק.

דוד ליבאי: סליחה, אני אומר שהוא אמור.

דוד ליבאי: פניית פרקליטות המדינה לשלטונות האמריקניים היתה – – –

יוסף בא-גד: התשובה לא היתה חיובית.

דוד ליבאי: התשובה צורפה לבג"ץ, והיא מצויה לפניו.

דוד ליבאי: אנחנו נמתין להחלטת בג"ץ מחר.

דוד ליבאי: אני כשר המשפטים לא יכול, אלא אם כן יורה בג"ץ אחרת, לשנות את החלטתי.

דוד ליבאי: אבל אני מקבל עלי, שאם עניין זה חשוב למר מנינג וחשוב לשואל הנכבד, אנחנו נבהיר את החשיבות גם למי שממונים על הנושא בממשלת ארצות-הברית.

דוד ליבאי: תודה רבה.

עובדיה עלי: מה אתה מציע?

דוד ליבאי: אני חושב שאפשר להסתפק בדברי, כי העניין הוא בפני בג"ץ, והרי הודעתי מה שהודעתי.

דוד ליבאי: אפשר להסתפק בתשובתי.

דוד ליבאי: אם חבר הכנסת הנכבד מסתפק – – –

יוסף בא-גד: לא.

דוד ליבאי: אם הוא לא מסתפק, אפשר להעביר את הנושא לוועדה לבירור נוסף.

דוד ליבאי: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יוסף בא-גד: האם כל זמן הדיון בוועדה אפשר לעכב את ההסגרה?

דוד ליבאי: לא, אדוני.

דוד ליבאי: הצו נחתם, ומי שיכול לעכב זה רק בית-המשפט הגבוה לצדק.

חיים אורון: אפשר להציע דיון במליאה, זאת תהיה דחייה עוד יותר גדולה.

דוד ליבאי: הדיון שלנו טוב ומעניין, טוב להחליף דברים בנושא.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רביץ מבקש להסיר את הנושא מסדר-היום.

יוסף בא-גד: מה בדבר העברה לוועדה?

יוסף בא-גד: אני דורש להעביר את הנושא לוועדה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת בא-גד, שב בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, ביקשתי, כמובן פורמלית, להסיר את ההצעה מסדר-היום.

אברהם רביץ: גם אני ניסיתי להגיש הצעה לסדר-היום בנושא הזה עצמו, וקיבלתי ייעוץ מהיועצים המשפטיים של הכנסת, שהעניין הוא בגדר סוב-יודיצה, ומשום כך לא הגשתי את ההצעה.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר, אדוני שר המשפטים, אני מאוד מתפלא שהפרקליטות הגישה סוג כזה של טיעונים במקרה כה רגיש וכה עקרוני לגבי אדם דתי.

אברהם רביץ: להסתתר מאחורי פרוצדורה, לאמור יכולת להגיש את הדבר קודם, כאשר פנית בשלב מוקדם לבג"ץ – יכול להיות שהוא לא הגיש מכיוון שהוא היה בטוח שיזכה בבג"ץ.

אברהם רביץ: אבל אינני מדבר על כך.

אברהם רביץ: כאשר מדברים בדבר שהוא כל כך עקרוני לאדם דתי, אני לא בומבסטי.

אברהם רביץ: לפעמים זו שאלה של חיים ומוות, אם ייתנו לו לקיים את מצוות דתו או לא.

אברהם רביץ: לכן אני חושב שרמת הטיעונים – אני אומר את זה לפרוטוקול, כי אני יודע שהעניין הוא סוב-יודיצה ואין לנו מה לעשות כאן הערב – אבל אני אומר שרמת טיעונים כזאת, שהיא בגדר הפרוצדורה, לא היתה נאה בהקשר של נושא מן הסוג הזה.

אברהם רביץ: תודה.

עובדיה עלי: רבותי, חבר הכנסת בא-גד, אתה מסכים שזה יעבור לוועדה?

יוסף בא-גד: כן.

יוסף בא-גד: אני דורש שזה יעבור לוועדה.

עובדיה עלי: אתה דורש.

עובדיה עלי: אתה יכול לדרוש אולי למליאה.

עובדיה עלי: לוועדה אתה יכול להסכים.

יוסף בא-גד: אני מסכים להעביר לוועדה.

עובדיה עלי: אני מודה לך מקרב לב.

עובדיה עלי: מי בעד העברת ההצעה לסדר-היום בעניין שלילת חופש הפולחן מראובן מנינג בארצות-הברית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יוסף בא-גד: – – – לבג"ץ?

עובדיה עלי: סליחה, מספיק עם הדברים האלה.

עובדיה עלי: יש גבול.

עובדיה עלי: שמונה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ההצעה הועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, שר המשפטים, אני מבין שהודעת הממשלה בדבר העברת סמכות תידחה לישיבה אחרת.

דוד ליבאי: אני מבקש לדחות את זה לישיבה אחרת.

מיכאל איתן: הנושא הזה נדחה בכל פעם.

מיכאל איתן: אני לא מבין מה קורה עם זה.

עובדיה עלי: השר ביקש והנושא נדחה.

עובדיה עלי: זה עניינה של הממשלה.

עובדיה עלי: אני יכול להתנגד לכך?

עובדיה עלי: הממשלה מבקשת לדחות – דוחים.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים לנושא הבא: חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83) (לימודים במסגרת קדם-צבאית).

מיכאל איתן: הנושא הזה נדחה פעם אחר פעם.

מיכאל איתן: לפחות יגידו את הסיבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, בעניין זה אני פועל לפי תקנון.

עובדיה עלי: זו הודעת ממשלה.

עובדיה עלי: השר ביקש לדחות.

עובדיה עלי: אני יכול לאלץ את הממשלה לקיים את הדיון?

מיכאל איתן: אני מבין את הבעיה.

מיכאל איתן: השר דוחה זאת פעם אחר פעם.

מיכאל איתן: חברים שרשומים לדיון מחכים שעות כדי להשתתף בדיון.

מיכאל איתן: השר מבקש לדחות, לא אומרים למה; ככה, כלאחר יד.

מיכאל איתן: זו לא תחושה הכי נעימה.

מיכאל איתן: אני מבקש להעיר לממשלה לעשות מאמץ, כשקובעים דיון – לקיים אותו.

מיכאל איתן: יש סיבה טובה?

מיכאל איתן: – אומרים מה היא.

מיכאל איתן: זו תחושה לא נעימה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה צודק.

עובדיה עלי: אני משוכנע שהדברים נפלו על אוזניים כרויות.

עובדיה עלי: התשנ"ג–1993

עובדיה עלי: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון להביא את חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83) (לימודים במסגרת קדם-צבאית), התשנ"ג–1993.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שחבר הכנסת איתן יתמוך בהצעת החוק, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83), שעניינה הרחבת המונח "ילד" בחוק הביטוח הלאומי.

חיים אורון: זו הצעת חוק פרטית, שעברה דיון בוועדת העבודה והרווחה, ואני מודה ליושב-ראש על הדיון שהתקיים.

חיים אורון: על-פי החוק הקיים, ילד יתום או נכד, זכאי לקבל גמלה מהביטוח הלאומי עד גיל 18; אם מלאו לו 20 שנה ועדיין הוא לומד; בתקופת שירותו הצבאי – עד גיל 22.

חיים אורון: נוצרה בחוק לקונה.

חיים אורון: אם אותו יתום או יתומה הולכים לקורס קדם-צבאי לפני שירותם הצבאי, ובכך הם תורמים שנה על חשבונם למען שירות משמעותי בצה"ל, הקבוצה הזאת נופלת מחוץ לחוק.

חיים אורון: הצעת החוק שלי באה לתקן את הפגם הזה; זה מושתת על הביטוח הלאומי.

חיים אורון: כפי שמסומן כאן, העלות השנתית המוערכת היא כ-270,000 שקלים.

חיים אורון: לא מדובר במאות רבות, אבל על-פי הערכת הביטוח הלאומי, מדובר בכמה עשרות מקרים כאלה, שעד עכשיו נגרם להם עוול, וזה יתוקן עכשיו.

חיים אורון: אני מקווה שכולנו נסכים לתיקון.

אסתר סלמוביץ: תודה.

אסתר סלמוביץ: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את ראשון הדוברים, חבר הכנסת אביגדור קהלני.

אסתר סלמוביץ: הוא איננו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת רן כהן, גם הוא איננו.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: רשימת הנואמים סגורה; לכל נואם – שלוש דקות.

אסתר סלמוביץ: נואם שלא יהיה נוכח במליאה וייקרא שמו, לא יוכל לנאום.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חבר הכנסת חיים אורון על הצעת החוק שבאה לתקן עיוות באשר, לא הייתי אומר בהכרח לילדים, כי ה"ילדים" האלה הם כבר אנשים די בוגרים.

מיכאל איתן: אני יכול לקבל את העובדה שצריך לדאוג להם, אבל במונח "ילד" יש אולי משום הטעיה מסוימת.

חיים אורון: זו ההגדרה בחוק, עד גיל 22.

מיכאל איתן: אני מבין.

מיכאל איתן: נאמר: ""ילד" – ילד של המבוטח, לרבות נכד שכל פרנסתו על המבוטח, ובלבד שנתמלא בהם אחד מאלה: 1.

מיכאל איתן: לא מלאו להם 18 שנה; 2.

מיכאל איתן: לא מלאו להם 20 שנה ועיקר זמנם מוקדש לסיום לימודים במוסד חינוכי על-יסודי; 3.

מיכאל איתן: לא מלאו להם 22 שנה והם בשירות סדיר כמשמעותו בחוק שירות הביטחון".

מיכאל איתן: ה"ילד" הזה, שבו מדובר, יכול להיות באופן תיאורטי כבר אבא, אם הוא נשוי ויש לו ילד והוא עדיין משרת בשירות סדיר.

מיכאל איתן: הערתי שלא מדובר בילדים במובן הרגיל של המלה, אלא כמשמעותם על-פי חוק.

מיכאל איתן: הברכה מגיעה לחבר הכנסת חיים אורון, והיא מתייחסת לשתי נקודות.

מיכאל איתן: נקודה ראשונה שאני רוצה להדגיש היא, שחבר הכנסת הנכבד, כמו גם יושבת-ראש הישיבה ועוד כמה חברי כנסת, מגישים בעת האחרונה הצעות חוק שמתייחסות לאותם אזרחים במדינה שממלאים חובה בשירות צבאי.

מיכאל איתן: לא מזמן קיימה הכנסת דיון בנושא של קצבאות יוצאי צבא, והיתה הסכמה די כללית, שקצבאות יוצאי צבא יבוטלו.

מיכאל איתן: אבל גם התומכים בהצעה ההיא הדגישו שאין הכוונה לבטל את הקצבאות ליוצאי צבא כדי לבטל העדפה של גורמים המשרתים בצה"ל.

מיכאל איתן: אלה ניתנו למשפחות שחוק שירות הביטחון חל עליהן ויצרו אפליה בין הילדים, ולכן אני רואה בברכה שיש דאגה לכל קטע וקטע שקשור לשירות הביטחון, כדי שמי שנושאים בעול יקבלו תגמולים בהתאם.

מיכאל איתן: הנקודה השנייה, שגם אליה רציתי להתייחס, היא דברי ההסבר.

מיכאל איתן: אני רואה שזאת תוספת שחבר הכנסת אורון ציין אותה, כאשר הוא הגדיר במפורש הערכה של עלות החוק כ-270,000 שקלים לשנה.

מיכאל איתן: אני מבין שאלה המספרים שהוא קיבל כנראה מהמוסד לביטוח לאומי.

מיכאל איתן: ובכן, גם זה שינוי מרענן וחיובי שלפיו, כאשר אנחנו מביאים הצעות חוק, אנחנו מציינים בדברי ההסבר את עלות החוק.

מיכאל איתן: הדבר הזה מסייע לחברי הכנסת לקבל החלטות, כאשר הם יודעים מה העלות בצדן.

מיכאל איתן: בעלויות כאלה כמובן אין להתייחס להצעת האוצר בזמנה ולהצעות אחרות, גם הצעת חוק פרטית שאני הצעתי, שלפיהן חברי כנסת שמגישים הצעות חוק, שיש בהן עלויות כספיות משמעותיות יותר, יצטרכו לציין גם את המקור התקציבי.

מיכאל איתן: אני מניח שלגבי 270,000 שקלים הבעיה הזאת לא קיימת, היא לא רצינית ולא משמעותית.

חיים אורון: זה היה בחוק יסודות התקציב הקיים.

מיכאל איתן: אני לא בטוח.

חיים אורון: בטוח.

חיים אורון: צריך לציין את העלות הכספית.

מיכאל איתן: צריך לציין את העלות הכספית, אבל לא צריך לציין את המקור.

מיכאל איתן: לגבי 270,000 שקלים, אני לא חושב שיש טעם לדקדק.

מיכאל איתן: זה לא סכום שיש בעיה אתו, מבחינת היקף התקציב.

מיכאל איתן: בסך הכול, אם יש בכך לתקן פגם, אני חושב שהיוזמה היא חיובית.

מיכאל איתן: אם היא באה לתקן פגם שקשור באלה הנושאים בשירות הביטחון, היא חיובית גם במובן זה.

מיכאל איתן: גם לגבי הנושא של הקורסים הקדם-צבאיים, אני רואה את זה במובן חיובי מאוד, ולכן אני מצטרף בשתי ידי לתמיכה בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דוד מגן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עמנואל זיסמן – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת סלאח טריף – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גונן שגב – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת פנחס בדש – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת חיים דיין – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אברהם בורג – איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עובדיה עלי – בבקשה.

עובדיה עלי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשל השעה המאוחרת אני אקצר.

עובדיה עלי: אני סבור שחבר הכנסת חיים אורון ראוי לכל הברכות על הצעת החוק הזאת, שבאה לתקן עוול משווע שנעשה למוזכרים בחוק הזה.

עובדיה עלי: מה גם שעלות החוק היא קטנה, היא מזערית, ואם ב-270,000 שקלים, כפי שהביטוח הלאומי מעריך את הוצאות החוק הזה, אפשר לתקן עוול משווע שכזה, אני בהחלט תומך בהצעת החוק ומברך את חבר הכנסת חיים אורון על הרגישות שלו בנושאים כאלה.

עובדיה עלי: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את אחרון הדוברים – חבר הכנסת יעקב שפי; איננו.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אורון, אתה רוצה להשיב?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: תודה על התודות ונצביע.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת להצבעה בעד או נגד הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83) (לימודים במסגרת קדם-צבאית), התשנ"ג–1993, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת חיים אורון, והעברתה לוועדת העבודה והרווחה.

אסתר סלמוביץ: נא להצביע.

אסתר סלמוביץ: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83) (לימודים במסגרת קדם-צבאית), התשנ"ג–1993, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

אסתר סלמוביץ: שלושה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אסתר סלמוביץ: אני קובעת שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83) (לימודים במסגרת קדם-צבאית), התשנ"ג–1993, של חבר הכנסת חיים אורון, עברה בקריאה ראשונה והיא מועברת לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, הישיבה הבאה – מחר, יום רביעי בשעה 11:00.

אסתר סלמוביץ: ישיבה זו נעולה.