ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 138, 1993-10-25 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אנו פותחים את ישיבת הכנסת, יום שני, י' בחשוון התשנ"ד, 25 באוקטובר 1993.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1994, התשנ"ד–1993; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ד–1993; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (השבתת מוסדות חינוך) (הוראת שעה) (תיקון), התשנ"ד–1993.

ש' יעקבסון: כן הונח התקציב הלאומי לשנים 1996-1994.

ש' יעקבסון: תודה.

דן תיכון: לסדר.

שבח וייס: רגע, לסדר צריך בכתב, אבל תיכף אטפל גם בעניין הזה.

דן תיכון: סיכמנו.

שבח וייס: לא סיכמנו, אבל יהיה בסדר.

שבח וייס: חברי הכנסת, הודעה קצרה, לא הודעה, בקשה, ואני אומר את זה במתכוון בפתיחת הישיבה.

שבח וייס: לפני זמן פנה אלי חבר הכנסת דן תיכון וכן פנו חברי כנסת נוספים, וביקשו שאנחנו נניח את התקציב ימים אחדים לפחות לפני הדיון עליו בקריאה ראשונה.

שבח וייס: אני ביררתי את העניין הזה, מכיוון שהבקשה נראתה לי מאוד סבירה ומאוד פרלמנטרית.

שבח וייס: יש חברי כנסת שמבקשים ללמוד את התקציב היטב לפני שהם מופיעים בדיון בקריאה ראשונה.

שבח וייס: השנה זה לא הסתייע, ואמרו לי שגם בשנים הקודמות זה הונח יום-יומיים לפני.

שבח וייס: אני מפנה בקשה בעל-פה, וגם הפניתי את זה בכתב לשר האוצר, כדי שבשנה הבאה נעשה את כל הסידורים שהתקציב יהיה מוכן ימים אחדים לפני כן.

שבח וייס: זאת דרישה, פנייה, בקשה סבירה.

משה נסים: אדוני היושב-ראש, מותר לי להעיר?

שבח וייס: בבקשה, בתור שר אוצר לשעבר.

משה נסים: לפי מיטב זיכרוני, יש לי מעט ותק בבית-הנבחרים, מעולם לא התקיים דיון על תקציב המדינה בסמוך לנאומו של שר האוצר.

משה נסים: תמיד היתה הפסקה, היה אפשר לעיין בתקציב.

חיים אורון: אף פעם.

רן כהן: אף פעם.

שבח וייס: נברר.

משה נסים: – – – אחר כך מקיימים את הדיון, כדי לאפשר לחברי הכנסת לעיין בתקציב ולא לדבר דברים בעלמא.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו נביא בחשבון את כל ההערות, אפילו לא נחקור מה היה בעבר, כי נניח שבעבר זה היה כך ויש סיבה לשנות לטובה, נעשה את זה.

שבח וייס: עניין שני, ואני רוצה לסיים את הפרק הזה, כדי שניגש ממש לדיון.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון פנה אלי בקשר לסדרי הדיון.

שבח וייס: אני, כמובן, ביררתי, ואנחנו נוהגים גם על-פי התקנון וגם על-פי המסורת.

שבח וייס: יש לנו סעיף 131 בתקנון, שעל-פיו ועדת הכנסת קובעת את סדרי הדיון בתקציב.

שבח וייס: זה מה שקרה גם היום.

שבח וייס: לפעמים זה קצת שונה ממה שהיה בעבר.

שבח וייס: זאת המסגרת התקנונית.

שבח וייס: אם יש השגות כלשהן, תמיד אפשר לתקן בעתיד.

שבח וייס: אנחנו ממש נוהגים לפי התקנון בעניין זה, לפי המסורת.

דן תיכון: לא לפי המסורת.

שבח וייס: לפי התקנון, נכון.

שבח וייס: אגב, ועדת הכנסת, במסגרת אותה סמכות, יכולה גם לשנות.

שבח וייס: אחרי הכול, בוועדת הכנסת יושבים נציגים של כל הסיעות, מתדיינים ומגיעים להחלטה.

דן תיכון: – – –

שבח וייס: זה לא בניגוד לתקנון.

דן תיכון: הדיון הוא דיון סיעתי, אני מצטער לומר לך, אדוני היושב-ראש – – –

שבח וייס: בקיצור נמרץ.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, לשאלתו של השר לשעבר משה נסים, הוא לא צודק.

דן תיכון: לפחות ב-13 השנים האחרונות לא הפסיקו את הדיון.

דן תיכון: אבל תמיד הניחו את הקופסאות הללו לפחות יומיים לפני הדיון.

דן תיכון: לגבי הדיון: הדיון הוא דיון סיעתי.

דן תיכון: במסגרת הדיון הסיעתי, כל חבר מקבל כחמש דקות.

דן תיכון: מותר לסיעה לקבוע שחבר כנסת זה או אחר ידבר יותר מחמש דקות, ובלבד שהיא לא תחרוג מסך כל הזמן שהוקצה לה.

דן תיכון: כך היה מקובל מאז הקמת הכנסת.

שבח וייס: חברי הכנסת, זה נושא מעניין.

שבח וייס: התקנון בסעיף 131 קובע, שהוועדה קובעת את סדרי הדיון.

שבח וייס: יכול מאוד להיות שהיתה כאן סטייה מסוימת מהמסורת.

שבח וייס: עדיין התקנון קובע את זה.

שבח וייס: נברר את זה בעתיד הקרוב.

שבח וייס: (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב),

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: רבותי, נעבור לעיקר כרגע.

שבח וייס: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את תקציב המדינה לשנת 1994, את התקציב הרב-שנתי לשנת 1995 ולשנת 1996, ואת חוק הסדרים במשק המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: זאת בשבילי הזדמנות לסקור את תוצאות הפעילות של המשק – – –

שבח וייס: סליחה, אני מבקש, כדי שלא נצטרך להעיר עוד שום הערה, לסגור את הדלתות, ומחברי הכנסת – לא לשוחח כעת עם עובדי הממשלה ועם עובדי הבית.

שבח וייס: יש נאום תקציב של שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: זאת בשבילי הזדמנות לסקור את התוצאות של הפעילות במשק בשנה הנוכחית, זאת הזדמנות לבדוק אם השגנו את היעדים אשר הצבנו כאשר קבענו את תקציב 1993, וזאת, כמובן, ההזדמנות לדבר על המגמות הכלכליות ועל התוכניות והעדיפויות שלנו לשנת התקציב 1994.

אברהם-בייגה שוחט: כמובן, אין להתעלם מההסדרים המדיניים ומהמתחולל בארצנו ובמזרח התיכון בקשר לנייר ההסכמות עם אש"ף ולדיונים עם ארצות אחרות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני אומר שהתקציב הזה, כפי שהוא מובא לכאן, נערך לפני ההסכם.

אברהם-בייגה שוחט: הדיונים בממשלה, האישור הממשלתי והפעילות אצלנו במשרד ובמשרדים האחרים היו לפני ההסכם.

אברהם-בייגה שוחט: עם זאת, עדיין לא הסתיימה ההיערכות לקראת ההסכם.

אברהם-בייגה שוחט: עדיין לא ברור כיצד יתבצעו הדברים, ולכן לא חשבתי שמן ההיגיון לבצע שינויים בתקציב המוגש לכאן, אף שייתכן שבמהלך שנת 1994 יצטרכו להתקיים שינויים כאלה או אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, אם נצטרך לעשות שינויים בתקציב, לפי הערכתי הדברים לא יהיו בעלי משמעות כל כך דרמטית מבחינת ההיקף, ואני אעשה כל שביכולתי, כדי שאם נצטרך לשנות – לא נשנה את מסגרת הגירעון, לא נעלה את שיעור המס, אלא נמצא את הדרך, כפי שממשלה אחראית עושה; כך עשינו בעבר, נשנה בתוך התקציב, לא נחרוג מהמסגרות ולא נחפש מקורות אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לכם, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שהכנת התקציב השנה נעשתה בדרך אחרת מזו שבה דנו בתקציבי המדינה בשנים קודמות, בהרבה מאוד שנים.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלת ישראל דנה בתקציב לאורך תקופה של שלושה חודשים, במהלך שש ישיבות, ולא בישיבה אחת חפוזה של יומיים, כפי שראיתי כאשר נכנסנו לממשלה, וכך אישרנו את תקציב 1993.

אברהם-בייגה שוחט: דרך הדיון הזאת נתנה לנו אפשרות גם לקבל אינפורמציה, גם לקבל החלטות מקרו-כלכליות נכונות וגם לקבוע סדרי עדיפויות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שכך יימשך הדיון בתקציב בעתיד.

אברהם-בייגה שוחט: לפני שאכנס לפרטי התקציב ולפרטי מצבנו הכלכלי, ברצוני לומר שאם אכן נצליח להגיע להסדר עם הפלשתינים, ואם אכן, כפי שכולנו מקווים, נגיע להסדר של שלום עם מדינות ערב השכנות לגבולנו ועם האחרות, תהיה לכך השפעה כלכלית מכרעת על דרך החיים הכלכלית בארץ הזאת, על היכולות, על הפוטנציאל ועל העתיד של המשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי אומר שדבר ראשון הוא כמובן הקטנת רמת הסיכון לכל מי שרוצה להשקיע בארץ.

אברהם-בייגה שוחט: מדינת ישראל, שנמצאה במצב בלתי יציב מבחינת מלחמה ושלום, מבחינת שקט וטרור, היתה מדינה שבה מרכיב הסיכון היה מרכיב מרכזי בשיקוליו של כל משקיע.

אברהם-בייגה שוחט: הרבה מאוד מההשקעות הבין-לאומיות לא הגיעו לכאן בגלל מרכיב זה.

אברהם-בייגה שוחט: ואם אכן נגיע להסדר מדיני, הרצון להשקיע במשק הישראלי יהיה לגמרי אחר, יקבל ממדים אחרים.

מיכאל איתן: מספרים שכבר – – – איפה המשקיעים?

אברהם-בייגה שוחט: אם אכן נגיע לשלום באזור, הרי יש הרבה מאוד תחומים שבהם אפשר להגיע לשינוי מהותי בתחום הפעילות ובתחום הסכמים אזוריים; נושא התיירות הוא אולי אחת הדוגמאות הטובות ביותר לפוטנציאל גדול ורחב שיכול להתממש ולתת פיתוח כלכלי עצום.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, כפי שהשלום באופן טבעי מביא פיתוח כלכלי, בלי קשרים כלכליים אין שלום, והדברים כרוכים זה בזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח שאם נתקדם בתהליך המדיני, וכך אכן יהיה, תהיה לכך תמורה כלכלית גדולה מאוד; אם נצליח לקיים פיתוח כלכלי וקשרים כלכליים – זה יהיה אחד המרכיבים בחיזוק השלום ובמימושו.

רון נחמן: מה יקרה אם לא?

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר כמה דברים, כפי שאמרתי בתחילת דברי, על מה שקרה השנה בתחום הכלכלי.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שלא הסתיימה השנה, אני יודע שאנחנו עומדים בסיום החודש העשירי, אבל יש תחזיות גם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גם של בנק ישראל וגם של האוצר, והייתי רוצה לשתף אותך, אדוני היושב-ראש, ואת חברי הכנסת, בכמה נתונים ובכמה אינדיקטורים, שמעידים כאלף עדים על המשק הישראלי, על מצבו ואל איכותו.

אברהם-בייגה שוחט: התוצר המקומי יגדל כנראה בשיעור שבין 3.5% ל-4%.

אברהם-בייגה שוחט: זה גידול יפה מאוד בהתייחס למה שקורה בעולם המערבי המפותח.

סילבן שלום: מה הגידול באוכלוסייה?

אברהם-בייגה שוחט: מי שמכיר את הנתונים יודע, שהמשק המערבי נמצא בעצם באפס גידול, והמשק שלנו גדל ומתפתח.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להוסיף, שהתוצר המקומי העסקי, למעט בנייה, ששם היתה ירידה כתוצאה מהחלטות הממשלה על הורדת הבנייה, התוצר המקומי העסקי יגדל ב-6.7%.

אברהם-בייגה שוחט: כל מי שמבין יודע, שמשמעות העניין היא צמיחה של המשק, גידול בתעסוקה – – –

משה נסים: השנה?

אברהם-בייגה שוחט: השנה.

משה נסים: זה לא מה שאומרת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

משה נסים: היא מדברת על 4%.

אברהם-בייגה שוחט: זה בדיוק מה שאומרת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, חבר הכנסת נסים.

אברהם-בייגה שוחט: 4% מהתוצר בסך הכול, בתוצר העסקי, למעט בנייה – 6.7%.

אברהם-בייגה שוחט: היצוא התעשייתי יגדל זו שנה שנייה ברציפות.

אברהם-בייגה שוחט: יש הערכות שונות, אני מאלה שרוצים להיות מאוד זהירים, וההערכה שלי היא שהגידול יהיה בסביבות 14%–15%.

אברהם-בייגה שוחט: אנשי התאחדות התעשיינים מדברים על יצוא תעשייתי יותר גדול, למעט יהלומים.

אברהם-בייגה שוחט: מי שיודע את משמעות הדבר מבחינת המשק הישראלי, מבחינת יצירת מקומות עבודה, מבחינת החוזק שלנו, מבחינת העובדה שאנחנו מייצאים, אף שהמשק המערבי גם באירופה וגם בארצות-הברית לא נמצא במצב של פריחה, יודע עד כמה התעשייה צריכה להיות חזקה, מתוחכמת ובעלת יכולת כדי שהדבר יקרה.

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה זה שבע שנים יש ירידה באבטלה.

סילבן שלום: מה הגידול באינפלציה?

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה זה שבע שנים יש ירידה באבטלה, ואני מניח שהממוצע של הבלתי-מועסקים השנה, על-פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יעמוד על 10.2%, לעומת 11.2% בשנת 1992.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להדגיש נוסף על כך, שברבעון האחרון של שנת 1992 שיעור הבלתי-המועסקים היה 11.4%, ברבעון השני של שנת 1993 – כ-10%, ואני מניח שברבעון הרביעי של השנה הזאת, אני מניח ומקווה, ששיעור הבלתי-המועסקים יהיה פחות מ-10%, תוצאה שהיא מעל ומעבר למה שתכננו כאשר הבאנו את התקציב.

רון נחמן: איפה מוקדי האבטלה?

אברהם-בייגה שוחט: אביא שני נתונים נוספים שהם חשובים לקבלת התמונה.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1991, הסכום שהעביר מרכז ההשקעות למפעלים מאושרים כמענקים היה 400 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: הסכום היה קטן יותר – 300 מיליון, אבל מכיוון שזה היה בתשעה חודשים, אני מעביר את זה לסכום השווה ל-12 חודשים.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1992, הסכום שהעביר מרכז ההשקעות למפעלים מאושרים היה כבר, לשמחתי, 616 מיליון ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: השנה, בשנת 1993 הנחנו בבסיס התקציב דרישה וצורך של כ-676 מיליון ש"ח, ועכשיו אנחנו מגדילים זו פעם שנייה, והסכום הנדרש הוא מיליארד ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר: מיליארד ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: זאת אומרת, פי שניים וחצי מאשר בשנת 1990.

מיכאל איתן: כמה השקעות חוץ היו?

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת איתן, מייד אגיע לזה.

מיכאל איתן: – – –

אברהם-בייגה שוחט: מכל מקום, הסכומים שמשקיעים היו מוכנים להשקיע ולבצע בהשקעות גדלו פי שניים וחצי, ואנחנו נמצאים היום בתנופה של פיתוח.

מיכאל איתן: כמה השקעות היו?

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, השר נמצא רק בראשית נאומו.

שבח וייס: אם בתום הנאום הוא לא יספק אותך, אולי נאפשר שתיים-שלוש שאלות.

שבח וייס: לא ייתכן שכל הזמן תפסיק אותו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, ואולי באופן חלקי זה יענה על קריאת הביניים של חבר הכנסת איתן; אני רוצה להגיד משהו על גיוס קרנות הון, רובן המכריע מחוץ-לארץ, להשקעה בתעשייה הישראלית.

אברהם-בייגה שוחט: יש שלוש קבוצות – – –

דן תיכון: המשק הישראלי משקיע בחוץ-לארץ יותר מאשר – – –

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת תיכון, אני מבקש ממך לא להפריע לי.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אפריע לך.

אברהם-בייגה שוחט: בסדר?

אברהם-בייגה שוחט: יש כ-500 מיליון דולר אשר גויסו על-ידי קרנות, רובן המכריע מחוץ-לארץ, להשקעה במשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: 200 מיליון דולר בשיתוף עם חברת "יוזמה", 55 מיליון עם "ענבל", ו-250-200 מיליון דולר קרנות פרטיות למיניהן, אשר גייסו כסף.

אברהם-בייגה שוחט: זה אמון במשק הישראלי, זה רצון להכיר בו כמקום טוב להשקעה.

אברהם-בייגה שוחט: התייחסתי לעניין האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, המשק הישראלי ייצור השנה 85,000 מקומות עבודה חדשים, חלקם לעולים החדשים, חלקם לצעירים שמסיימים את שירותם הצבאי, וחלקם, לראשונה, להקטנת שיעור המובטלים.

אברהם-בייגה שוחט: המספרים שהבאתי על שינוי, לראשונה, בעקומת האבטלה הם תוצאה של מדיניות נכונה שלנו, תוצאה של שינוי סדרי העדיפויות.

אברהם-בייגה שוחט: יש בערך 25% ירידה במספר מקבלי ביטוח אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: היה ויכוח לא קטן בעניין הדרך להורדת האבטלה, האם זה צריך להיעשות על-ידי עבודות יזומות, האם זה צריך להיעשות על-ידי השקעות במשק.

אברהם-בייגה שוחט: אני שמח שהממשלה אימצה את גישתי, ולמעט מספר קטן ומוגבל של עבודות יזומות, שהיו חשובות באותם מקומות שבהם היה סעיף של אבטלה, הגידול נובע מגידול התוצר ומגידולו של המשק.

אברהם-בייגה שוחט: גם בתחום העלייה עשינו לא מעט.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שמספר העולים היה נמוך מאשר קיווינו.

אברהם-בייגה שוחט: מספר העולים אשר יגיעו השנה למדינת ישראל יהיה כ-80,000.

אברהם-בייגה שוחט: הגדלנו מאוד את התקציב לקליטת העלייה, אולי לא בצורה מספקת.

אברהם-בייגה שוחט: הדרישות גדולות יותר.

אברהם-בייגה שוחט: יש תוכניות מיוחדות למדענים, שהוגדלו, יש קרן יוזמות שהוגדלה.

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה נבנו בבנייה תקציבית מלאה יחידות הוסטלים לעולים קשישים, ודרך המגזר העסקי נפעיל תוכנית נוספת לכך.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו פועלים להשכרת דירות.

אברהם-בייגה שוחט: כ-8,000 דירות הוקצו לעולים אשר אינם יכולים לקנות דירות בשוק החופשי.

אברהם-בייגה שוחט: יש תוכנית מיוחדת למשכנתאות לעולי אתיופיה, אשר נותנת להם סכום משכנתה בהיקף גדול, כדי שיוכלו לצאת משכונות הקרוונים ולרכוש דירות.

אברהם-בייגה שוחט: כמה מאות מהם כבר עשו זאת.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רואים בעלייה נושא מרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לא יכולים לתת תשובה על כל הדברים, אבל אני יכול להגיד, שגם בתחום התעסוקה, אף שחלק מן העולים אינם עובדים במקצועותיהם, 83% מהעולים החדשים נמצאים במעגל העבודה, מספר הרבה יותר גדול מאשר היה לפני שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אחת ההחלטות החשובות ביותר שקיבלה הממשלה היא מתן העדפה כספית לתשתיות בתחום מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: כדי שחברי הכנסת והיושב-ראש ידעו במה מדובר אומר, שב-1986, הכסף אשר הוקצה למערכת הכבישים, במחירים של היום, היה 160-150 מיליון שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1994 התקציבים, גם של מע"צ וגם של משרד התחבורה, יגיעו ל1.8 מיליארד שקל בתחום תשתית הכבישים.

אברהם-בייגה שוחט: כל מי שנוסע בתחומי מדינת ישראל, מי שיוצא מירושלים רואה את המסלול השלישי שנסלל ממוצא לעלייה לירושלים; הוא מגיע ל"נתיבי איילון", הוא רואה את העבודה בתוך הנתיבים, אשר תקציבה הוכפל והקצב הוכפל.

אברהם-בייגה שוחט: הוא ממשיך הלאה, הוא רואה את המחלפים לאורך כביש החוף אשר נמצאים בבנייה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא מגיע לוואדי-עארה, לנחל עירון, והוא רואה את העבודות העצומות שנעשות שם.

אברהם-בייגה שוחט: אם הוא מחליט לנסוע דרך ואדי-מילק הוא רואה שגם שם נעשית עבודה של הרחבה לארבעה מסלולים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא נוסע לנגב, הוא רואה הרחבת הכביש באר-שבע–אשקלון לארבעה מסלולים, בהשקעה של כ-300 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אם הוא נוסע ממצפה-רמון להר-הנגב, לציחור, הוא רואה את היקף העבודות שם, פתיחת כל הנגב למסלול תיירות.

אברהם-בייגה שוחט: ולא רק בתחום הכבישים עשינו מהפכה.

אברהם-בייגה שוחט: עשינו מהפכה גם בתחום התעשייה.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1991 הושקעו בתשתית התעשייה כ-97 מיליון שקל, ב-1993 – 250 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: בתחום המים והביוב, ב-1991 – 150 מיליון שקל, ב-1993 – 470 מיליון.

אברהם-בייגה שוחט: בתיירות נעשתה מהפכה.

אברהם-בייגה שוחט: במקום 35 מיליון, קרוב ל-200 מיליון רק בתחום הפיתוח.

אברהם-בייגה שוחט: כך ברכבות, כך בכל תחום.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהחלטת ממשלת ישראל, שנפלה כבר בתקציב הקודם, לקראת הכנסת התקציב הקודם, וממשיכה ביתר עוצמה בתקציב הזה, של פיתוח תשתיות, של העלאת הרמה במדינת ישראל, של יצירת תשתית נכונה להשקעות, היתה אחת ההחלטות החשובות, שבעצם מצעידה אותנו קדימה לעולם המודרני.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לחברי הכנסת, שאם יסתייע בידינו ונשמור על המתוכנן, בשלוש השנים הבאות נשקיע בתשתיות 25 מיליארד שקל, כ-8 מיליארדי שקל בשנה.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו גם פרויקטים מיוחדים.

אברהם-בייגה שוחט: אם הכול יהיה בסדר, בחודש נובמבר יצא המכרז למנהרת הכרמל, פרויקט שיבוצע על-ידי המגזר הפרטי וייתן פתרון של תעבורה נכונה מדרום הארץ למרכז הארץ.

סילבן שלום: מי יזם אותו?

סילבן שלום: אתה או הליכוד?

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מדברים על הרבה מאוד דברים שהיו יוזמות, שכבו על המדפים, לא קרה אתם דבר, אף אחד לא הזיז אותם.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד דיבר עליהם ושום דבר לא קרה.

אברהם-בייגה שוחט: אם תבחן, חבר הכנסת הנכבד, כמה מתקציב הפיתוח הועבר משנה לשנה, יתברר לך עד כמה הדיבורים היו גדולים, אבל בשטח לא בוצע דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אחרי ששר התחבורה השלים את ההכנה, בהיקף של 500 מיליון דולר, לבניית הטרמינל בשדה התעופה לוד, שיענה גם על התנועה של האוכלוסייה וגם בעניין התיירות, אנחנו עומדים להתחיל בביצוע.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו משלימים במאות מיליוני שקלים את הרחבת המסילה למסילה כפולה מתל-אביב לחיפה ומחיפה לקריות.

אברהם-בייגה שוחט: אם הכול יתנהל כיאות, בתוך תקופה של כמה חודשים או שנים אחדות תהיה תחבורה מהירה על הציר הזה, כאלטרנטיבה לכבישים.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי אומר, רבותי חברי הכנסת, אם אתם חושבים שכל עיסוקנו הוא בתחום התשתית וההשקעות, אתם טועים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עוסקים גם בדברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: לא אכנס לתחום איכות הסביבה, אף שהתקציב גדל בהיקפו, אומנם לא לשביעות רצונו של השר, אבל במונחים של גידול, יש לזה משמעות.

אברהם-בייגה שוחט: יש תחומים רבים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה בונים חדרים ומיטות בבתי-החולים בנגב, אחרי הרבה מאוד שנים שבהן לא נעשה דבר, לצערי הרב.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני רוצה לומר משהו בתחום החברתי.

אברהם-בייגה שוחט: הגדלנו את תקציבי הרווחה והחברה ב-21% בין תקציב 1992, שקיבלנו מהממשלה הקודמת, לתקציב 1994.

אברהם-בייגה שוחט: דרמטי ביותר השינוי בחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: גידול של 42% בשנתיים, לרבות שכר המורים.

סילבן שלום: שכר המורים – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתעלם מזה, אבל הרבה מאוד פעולות נוספות, שאפרט אותן.

מאיר שטרית: יום חינוך ארוך – – –

אברהם-בייגה שוחט: הגידול בתחום ההשכלה גבוהה הוא בשיעור של 22%.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי חברי הכנסת, בחודש מרס החזרנו למשפחות את קצבאות הילדים עבור ילד ראשון וילד שני.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר עלה לנו 700-650 מיליון שקל, אבל 400,000 משפחות קיבלו לראשונה בחודש אפריל את הקצבה עבור הילד הראשון והילד השני.

אברהם-בייגה שוחט: היינו המדינה המערבית היחידה בעולם – –

סילבן שלום: גם העשירים קיבלו.

אברהם-בייגה שוחט: – – שבה זוג צעיר בלי ילדים קיבל אותו מיסוי ואותן הטבות כמו זוג צעיר, שהרוויח "הרבה מאוד" כסף, 2,800 שקל ברוטו, ולא זכה לקבל קצבאות ילד ראשון ושני.

אברהם-בייגה שוחט: שילשנו את תקציב שיקום השכונות, מ-67 מיליון שקל לקרוב ל-200 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לומר לכם, שכל הדברים האלה נעשו ללא פגיעה בשום סעיף חברתי אחר, אם זה בתחום הרווחה, אם זה בתחום הבריאות.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, לא יכולנו להעלות את התקציבים באותם שיעורים שעשינו בחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בשום סעיף אחר לא פגענו.

אברהם-בייגה שוחט: בין הקריאה ראשונה לקריאה השנייה והשלישית נטפל בחוק חיילים משוחררים ונגיע להסכמה, ויובא לכנסת חוק אשר יקיים את ההתחייבות שלנו בנושא הזה.

רענן כהן: בינתיים אין שום דבר.

משה נסים: זה בשביל ההצבעה שלך.

רענן כהן: רק ראש הממשלה – – –

רון נחמן: איפה חבר הכנסת יעקב שפי?

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר משהו בתחום החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: נשאלה שאלה בעניין החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: התוספת בחינוך היא בערך 2.5 מיליארדי שקלים בשנתיים, על בסיס של כ-7 מיליארדי שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: זה גידול עצום, 40%.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא חושב שיש או היתה ממשלה בישראל שעשתה מהלך כל כך דרמטי.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, מתוך זה 1.2 מיליארד שקל יהיו תוספות שכר למורים, כאשר יושלם ההסכם בעוד כשנתיים; עכשיו זה קצת פחות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, מי מאתנו לא טען שהמורה צריך להיות אדם בעל איכות?

אברהם-בייגה שוחט: מי מאתנו לא טען שהמערכות האחרות סוחבות את המורים החוצה כיוון שהשכר נמוך?

אברהם-בייגה שוחט: אבל, מעבר לשכר המורים, הגדלנו את מספר השעות במאות אלפי שעות, לכיתה א', לכיתה ב', לכיתה ג'.

אברהם-בייגה שוחט: היום ילדים לומדים בבית-ספר יותר מכפי שהם למדו קודם.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו הולכים לבצע את דוח-הררי, שהוא דוח שבא להעמיק את החינוך הטכנולוגי.

מאיר שטרית: קוצצו 60,000 שעות בגני-הילדים, והורים חויבו לשלם כסף.

דן מרידור: אם שכר המורים יעלה יהיו מורים יותר טובים?

דוד צוקר: – – –

מאיר שטרית: תוספת השכר לא שינתה מאומה.

דוד צוקר: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, חבר הכנסת שטרית.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

אברהם-בייגה שוחט: בימים האלה הושלמה ההיערכות של התוכנית שנקראת קרן-קרב, ובערך 3,000 מורים נכנסו לעשרות בתי-ספר בכל חלקי הארץ.

קריאה: – – –

דן תיכון: חוץ מאשר לצבן.

אברהם-בייגה שוחט: הם נכנסו לעשרות בתי-ספר בכל חלקי הארץ לחינוך משלים ולפעילות משלימה באותם מקומות שבהם הדבר הכרחי.

אברהם-בייגה שוחט: בהשכלה הגבוהה, בתוכנית תלת-שנתית, הגדלנו את השתתפות הממשלה במועצה להשכלה גבוהה ובות"ת – ועדה לתקצוב ולתכנון – בשיעור של 400-350 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה בקשר למגזר המיעוטים, התקציבים ביישוב הערבי וביישוב הדרוזי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עשינו מהפך איכותי וכמותי, ואביא בסך הכול ארבעה מספרים.

אברהם-בייגה שוחט: תקציב הפיתוח ב-1992 למגזר הדרוזי והערבי היה 127 מיליון ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב ב-1993 היה 315 מיליון ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הרגיל היה 58 מיליון ש"ח; ב-1993 הוא 115 מיליון ש"ח; ב-1994 – 202 מיליון ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר יש גידול של 400%.

אברהם-בייגה שוחט: יש סעיפים שלמים שלא היו בספר התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: למשרד התחבורה לא היה תקציב לפיתוח המגזר הערבי והדרוזי.

אברהם-בייגה שוחט: למשרד התיירות לא היה תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: למשרד התעשייה והמסחר היה תקציב זעיר ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרואה היום את הפעילות במקומות האלה יודע, שאנחנו לא מדברים על שינוי קטן, אלא אנחנו מדברים על שינוי גישה, על מדיניות ברורה וחד-משמעית.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הזאת התחייבה בעניין השוואת הקצבאות בין המגזר היהודי למגזר הערבי והדרוזי.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר יבוצע, כפי שהבטחנו, אף שעדיין הוא לא מצא את ביטויו בספר התקציב.

תמר גוז'נסקי: למה?

טלב אלסאנע: מתי הוא יבוצע?

טלב אלסאנע: מתי תקבל את החוק?

טלב אלסאנע: מתי הוא יבוצע, כשיבוא המשיח?

קריאות: – – –

רון נחמן: ב-31 בדצמבר תקבל הכול.

טלב אלסאנע: מתי זה יבוצע?

אברהם-בייגה שוחט: זה יהיה ב-1 בינואר 1994.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להוסיף כמה דברים.

רון נחמן: עד 31 בדצמבר תקבל.

רון נחמן: תהיה שקט.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להוסיף כמה דברים ששייכים למדיניות הביצוע של הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: מי שמכיר את הדברים יודע, שהיתה מדיניות שנשמרה, שגרסה שאסור להוציא את תקציבי הפיתוח.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, משנה לשנה עברו מיליארדים של שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: יש היום מדיניות אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: יש מדיניות שאומרת: מה שמצוי בתחום התקציב, בתחום הפיתוח, רצוי לבצע אותו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן עשינו כמה שינויים.

אברהם-בייגה שוחט: השקענו הרבה מאוד כסף בתכנון.

אברהם-בייגה שוחט: גרמנו לכך שעודפים יועברו בתחילת השנה ולא בסופה.

אברהם-בייגה שוחט: אכן, אני יכול להגיד לכנסת בביטחון מלא, שביצוע תקציבי הפיתוח יהיה השנה ברמה של לפחות 50% מעל מה שהיה בשנה שעברה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו משדרים למשרדים ואנחנו רוצים שאכן הדברים יבוצעו.

אברהם-בייגה שוחט: את כל זה עשינו תוך הורדת מסים והקטנת הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הזאת, מאז כוננה, הורידה מסים בתחומים רבים.

אברהם-בייגה שוחט: היא הורידה מסי הכנסה לחברות.

אברהם-בייגה שוחט: בהצעת התקציב המונחת פה מדובר בהוראת המיסוי ליחידים גם בתחילת שנת 1994 וכהשלמה בשנת 1995.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו את המע"מ.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו את היטל היבוא.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו את מס הנסיעות.

אברהם-בייגה שוחט: הורדנו מסי קנייה.

אברהם-בייגה שוחט: בסיכומו של דבר, עשינו פעולה רחבה ביותר בתחום הורדת המסים.

סילבן שלום: מה יהיה גובה הגירעון בשנת 1994?

משה נסים: מס נסיעות הורדתם.

משה נסים: כל הכבוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שפרצנו דרך בנושא חקיקה בתחום הבנקאי.

אברהם-בייגה שוחט: חברי מצד ימין בבית הזה דיברו במשך תשע שנים על שינויי חקיקה ועל מכירת בנקים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מכל הדיבורים לא יצא דבר.

דן מרידור: את שר האוצר פרס אתה זוכר?

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה – – –

דן תיכון: את השוואת הזכויות יצרתם?

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה התפתח תהליך של מכירת בנקים ושינויי חקיקה, שאפשר היה להעבירם בכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: גם בתחום הנכסים הריאליים, גם בתחום קרנות הנאמנות וקופות הגמל יגיעו החוקים.

אברהם-בייגה שוחט: לשמחתי הרבה, אנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך מכירת הבנקים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שבשנים 1994 ו-1995 נשלים את כל המכירה.

סילבן שלום: למי?

נעמי בלומנטל: להסתדרות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שב-1994 נמכור במכרז את גרעיני השליטה, וסוף כל סוף עם ישראל יוכל לקבל חזרה 6 מיליארדי דולר, אשר ממשלת הליכוד בשעתה, כאשר היתה בממשלה וגרמה למשבר מניות הבנקים, שילמה כדי להציל את הבנקים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו ניקח את הכסף הזה ונממן בו את הגירעון.

סילבן שלום: מה יהיה גובה הגירעון השנה?

אברהם-בייגה שוחט: תהליך ההפרטה הוא תהליך מואץ.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מוכרים חברות בהיקף הרבה יותר גדול מכפי שהיה בעבר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל זה לא מספיק ולא לשביעות רצוני.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לעשות יותר, צריך לעשות יותר, ואני מקווה שאכן נעשה כך.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר לחברי הכנסת ולבית, שבשנת 1992 היו הכנסות הממשלה ממכירת חברות ובנקים 1.3 מיליארד ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1993 הסכום יעמוד, ככל הנראה, על 3.3 מיליארדי ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: בשנת 1994 הכנסנו לספר התקציב 4.6 מיליארדי ש"ח.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שנעמוד בתחזית הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר חשוב, שכן הוא מוציא אותנו מהצורך לגייס כסף למימון הגירעון שהוא קטן, הוא 3% השנה, הוא קטן יותר מכפי שהוא היה בשנה שעברה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, כמעט לא נצטרך לגייס כסף בשוק ההון.

סילבן שלום: מה היה צריך להיות התכנון המקורי?

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מבצעים רפורמות.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת סילבן שלום, יש לי אליך בקשה, אל תפריע לי.

אברהם-בייגה שוחט: אענה לאחר מכן על הכול.

סילבן שלום: אתה לא אומר מה הגירעון.

שבח וייס: שר האוצר יאמר מה שהוא מבין שהוא צריך לומר.

אברהם-בייגה שוחט: אם לא אשלים משהו תוכל לשאול אותי.

אברהם-בייגה שוחט: ברצון.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עושים שורה של רפורמות.

אברהם-בייגה שוחט: יש האחדת שערים וביטוח השער בוטל.

אברהם-בייגה שוחט: יש היום מערכת שבה יש שער אחד לגבי הדולר.

אברהם-בייגה שוחט: יש שורה של רפורמות, שאת חלקן ביצענו וחלקן מצויות בתהליך של החלטה.

אברהם-בייגה שוחט: בחוק ההסדרים תמצאו את העניין של רפורמות בפטם.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה החליטה על רפורמה בתעופה ולא השלימה את הדיון.

אברהם-בייגה שוחט: אבל היא תעשה את הרפורמה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: המכרז לפלאפון, כתחרות, יצא בחודש נובמבר.

אברהם-בייגה שוחט: הרפורמה בתחום התקשורת, אשר הוחלט עליה בשנה שעברה, חלקה יבוצע בחודש הקרוב.

סילבן שלום: כולל שיחות בין-לאומיות?

מיכאל איתן: מה עם הפחתת המיסוי?

אברהם-בייגה שוחט: דיברתי על זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שאני לא מתעלם מכמה בעיות אשר עומדות לפנינו ומכבידות עלינו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להתייחס בכמה מלים למשבר בתעשיות הצבאיות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עברנו משבר חמור בתע"ש, שעלה לנו לא מעט כסף.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אף אחד לא יכול לטעון שאנחנו יצרנו את המשבר, שכן המשבר יצא לדרכו וראינו אותו מייד כשבאנו לממשלה.

דן תיכון: רבין לא היה שר הביטחון?

דן תיכון: תהיה הוגן.

דן תיכון: זה נכון שבשנה וחצי – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, זה נאום תקציב, זה לא נאום היסטורי.

שבח וייס: אנחנו לא יכולים לשחזר את כל ההיסטוריה של מדינת ישראל.

שבח וייס: תשאירו את זה לכם.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שטיפלנו וניסינו להיחלץ מהמשבר של התעשייה הצבאית בדרך לא קלה, והיינו שותפים בהזרמת כסף, כדי שהדבר יצלח.

אברהם-בייגה שוחט: היום יש לתעשייה הצבאית היקף פעילות שמתאים לכוח האדם ולרמת השכר שיש שם.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו בעיצומו של משבר בתעשייה האווירית, משבר קשה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: התעשייה האווירית מספקת סחורה ותוצרת שהביקוש להן בעולם ירד.

אברהם-בייגה שוחט: כל התעשיות הקשורות בענף הזה בכל העולם צומצמו, ירד מספר העובדים, הרווחיות ירדה וירדה רמת השכר.

אברהם-בייגה שוחט: אין לנו שום רצון ושום כוונה להגיע למצב שבו התעשייה האווירית לא תתקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רוצים תעשייה אווירית חזקה, בריאה, בעלת יכולת תחרות, בעלת כושר להילחם בשוק העולמי, תעשייה שלא תהיה שעונה על כספים שממשלת ישראל כבעלים תצטרך להעביר אליה.

אברהם-בייגה שוחט: ואני מבקש ופונה מעל דוכן הכנסת גם לעובדים וגם להנהלה, להגיע למצב של הסכמה ולמצב שבו התעשייה האווירית תוכל להיות בת-תחרות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, אי-אפשר שהתעשייה תוכל להתמודד עם העולם המתחרה ומול השוק היורד, בלי שיהיו שינויים גם במספר העובדים, גם בשכר, גם בנוהלי ההסכמה בין הוועד לבין ההנהלה.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר שהדבר יתקיים בלי זה.

אברהם-בייגה שוחט: ואני מבקש ופונה גם להנהלה וגם לעובדים לשבת באופן אינטנסיבי ולא להרפות מהעניין ולנסות להגיע להסכם, שיהיה הסכם מכובד לעובדים מחד גיסא, ומאידך גיסא יאפשר לחברה להתקיים ולהתחרות בשוק העולמי הקשה.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מאוחר.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה איננה רוצה בקריסתה של התעשייה האווירית.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה יודעת את עוצמתה הטכנולוגית ואת חשיבותה של התעשייה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, הממשלה לא תוכל להיות מקור מימון בלתי פוסק במצב שבו התעשייה הזאת איננה מתחרה.

אברהם-בייגה שוחט: נשאלה פה שאלה בעניין הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: בהצעת חוק ההסדרים אנחנו מבקשים אכן לשנות ולתקן את חוק הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו חושבים שגירעון של 2.2% מהתוצר, כפי שהופיע בחוק הגירעון, הוא נמוך מדי.

אברהם-בייגה שוחט: הצעת החוק שאנחנו מביאים אומרת, שבשנה זו נרד מגירעון של 3.2% מהתוצר לגירעון של 3%, והחוק המתוקן המוצע אומר, שמשנה לשנה ירד הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: הוא איננו מגדיר את ההיקף.

אברהם-בייגה שוחט: אנו מבטלים לראשונה את המס האינפלציוני בשיעור של 10%.

אברהם-בייגה שוחט: כל מכירה וכל עסקה – – –

דן מרידור: זה טוב.

אברהם-בייגה שוחט: ודאי שזה טוב.

דן מרידור: על כך תבורכו.

אברהם-בייגה שוחט: כל מכירה וכל עסקה, הקטע של התוספת משנת 1993, יהיה פטור מתשלום מס אינפלציוני.

אברהם-בייגה שוחט: יש לכך משמעות גם מבחינת המגמה, יש לכך משמעות גם מבחינת כניסתה של מדינת ישראל לקבוצה של עמים שבהם יש יציבות ויש כיוון נכון.

אברהם-בייגה שוחט: הגשנו גם הצעת חוק, שאני מניח שהיא תיתקל בהתנגדות של חברי הכנסת, אבל אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, חייבים להעביר את החוק הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר שחברי הכנסת יציעו הצעות חקיקה הכרוכות בהוצאה של מאות מיליונים ומיליארדים, כאשר הם לא מסמנים את המקור.

סילבן שלום: איפה היית כאשר היית באופוזיציה?

אברהם-בייגה שוחט: הייתי בעד.

אברהם-בייגה שוחט: קריאה:ומה על החיילים המשוחררים?

שבח וייס: אני מציע לא להשתלח בצורה כזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שחברי הכנסת ינהגו באחריות, וכפי שקיים בהרבה מדינות בעולם, שבהן אי-אפשר לעשות חקיקה שכרוכה בהוצאת כספים בלי שמסמנים את מקור המימון, צריך שתהיה אחריות מספקת לעשות את הדבר גם כאן.

מאיר שטרית: זה קיים גם היום.

אברהם-בייגה שוחט: הפעילות הכלכלית מורכבת גם ממדיניות תקציבית, גם ממדיניות המשק, גם ממדיניות שער החליפין, גם ממדיניות הריבית, ואני שמח על כך שגם בתחומים אלה יש יציבות, יש כיוון ויש אחריות.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלת ישראל מקרינה בתחום הכלכלי גם יוזמה וגם יציבות, גם החלטות נכונות.

אברהם-בייגה שוחט: לראשונה זה הרבה מאוד שנים, אולי לראשונה מאז קום המדינה, נחתם הסכם עבודה לארבע שנים גם עם הסתדרות עובדי המדינה, גם עם הסתדרות הפקידים.

אברהם-בייגה שוחט: ואני שמח על כך, שיש בכך שידור של יציבות ושל משק שמתנהל באווירה טובה, בלי זיגזגים, בלי כותרות רעשניות, אלא בתוך מערכת החלטות אחראית.

אברהם-בייגה שוחט: ואין ספק, שהאווירה הכלכלית הזאת, ונוסף עליה, ואולי יותר ממנה, האווירה של הסכם מדיני ושל תקווה לשלום, יוצרים לנו מצב במשק שהוא, במידה רבה, מצב שלא היה קיים מעודו, ועל כך יעידו לאו דווקא חברי למפלגה, אלא הרבה מאוד אנשים המעורבים במשק.

אברהם-בייגה שוחט: זה תקציב עם גירעון נמוך, ויש בו מימון נכון של הגירעון באמצעות הפרטה.

אברהם-בייגה שוחט: יש הורדת מסים, יש החלטות נכונות לגבי סדרי העדיפויות, גם בתחום התשתיות, גם בתחום החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אני בא אל הכנסת, הממשלה באה אל הכנסת, עם תקציב שמסמל יציבות, שיקול דעת, העדפות נכונות ואחריות ממלכתית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל יש עוד לעשות הרבה.

אברהם-בייגה שוחט: יש לעשות בתחום החברתי, בתחום העלייה.

אברהם-בייגה שוחט: השלום יוצר אתגרים מיוחדים.

אברהם-בייגה שוחט: יש לבצע צמיחה יותר גדולה.

אברהם-בייגה שוחט: יש לקוות ולפעול להורדה יותר מהירה של האבטלה; ואני אומר לכם, שזה נושא העומד בראש מעייניה של הממשלה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: כל זאת תוך כדי יציבות וכל זאת תוך כדי אחריות.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים את דברי ולהודות לאנשי האוצר באגף התקציבים, אשר עשו לילות כימים בהכנת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש מהכנסת לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק התקציב לשנת 1994 ואת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) ולהעבירן לוועדת הכספים להכנתן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שבח וייס: אני מודה לשר האוצר; אני מקווה שבשם כל הכנסת אפשר להצטרף לתודה שהוא העניק לאנשי הציבור, לאנשי הסגל במשרד האוצר, שעמלו על הכנת התקציב.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

שבח וייס: ועדת הכנסת קבעה את הסדרים הבאים: סיבוב ראשון – עשרה דוברים, נציג של כל סיעה, במסגרת של עשר דקות לנציג.

שבח וייס: ואחר כך, לפי הסדר שנקבע כאן, כל דובר חמש דקות.

שבח וייס: אנחנו נשב הערב בוודאי עד 24:00-23:00, גם מחר בוודאי עד השעות המאוחרות, ואני מקווה שנספיק.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת דן תיכון כדובר ראשון, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

דן תיכון: אדוני שר האוצר, כנסת נכבדה – – –

משה נסים: מה עם היושב-ראש?

דן תיכון: אדוני היושב-ראש.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, אני צריך לנצל כל שנייה – – –

שבח וייס: לא, לא, אנא דבר.

דן תיכון: בפעם הראשונה קובעים לנו עשר דקות בלבד, אז כל מלה מחושבת.

שבח וייס: אה, הבנתי, אני מוריד לך חצי דקה בשביל "היושב-ראש".

דן תיכון: קראתי, אדוני שר האוצר, ולא האמנתי.

דן תיכון: זהו תקציב של שר אוצר, שיש לו, שיש לו הכול ולכל דבר.

דן תיכון: התקציב הזה מניף את כל הדגלים בעת ובעונה אחת, ואולי משום כך לא ישיג דבר.

דן תיכון: השנה, אדוני שר האוצר, נכנעת לכל קבוצת לחץ.

דן תיכון: לכולם נתת.

דן תיכון: לרופאים, לאחיות, למורים, לעובדי המדינה, לתע"ש, לרפא"ל.

דן תיכון: חבר הכנסת שפי, הוא ייתן גם לתעשייה האווירית.

דן תיכון: בעצם, למגזר אחד לא נתת – לפנסיונרים בשירות המדינה.

דן תיכון: שם אתה גיבור.

דן תיכון: התקציב ושיעור הגידול בו מזכירים לי כאילו היינו בשנת בחירות, חבר הכנסת נסים.

דן תיכון: כאשר נותנים לכולם, אולי יש מאחורי זה רעיון.

דן תיכון: אני מציע לך לזכור, זה תקציב בחירות.

אברהם יחזקאל: איפה ארידור?

דן תיכון: נאומך, כצפוי, עומד בסימן אופוריית השלום.

דן תיכון: בהבל פה אתם מדברים על שוק מזרח-תיכוני משותף.

דן תיכון: צינור נפט, צינור גז, קווי חשמל, מה לא?

דן תיכון: רכבת לילה לקהיר, רכבת יום לבגדאד, קרחונים מטורקיה.

חיים אורון: זה רפול.

דוד צוקר: רכבת לילה – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, זמננו קצוב.

שבח וייס: הרי אנחנו מנכים כל הפרעה.

דן תיכון: בתחום הכלכלי, חבר הכנסת צוקר, אין פריצת דרך מהירה.

דן תיכון: מי שסוקר את מסכת היחסים שלנו עם מצרים יודע, שבתחום הכלכלי כמעט שלא נעשה דבר, אנחנו קונים ממצרים, רק ישראלים נוסעים כתיירים למצרים, שום דבר נוסף כמעט שלא נעשה.

דן תיכון: בצדק אומר שר האוצר, שהתקציב הזה אושר בממשלה עוד לפני חתימת ההסכם עם אש"ף.

דן תיכון: אני שואל את עצמי: הרי בהצגת תקציב המדינה מציגה הממשלה את תוכנית העבודה שלה לשנת 1994.

דן תיכון: לפיכך, מדוע אתם לא כוללים את סעיפי ההוצאה בגין הסכם השלום כביכול עם אש"ף?

דן תיכון: אומר הרמטכ"ל: ההיערכות החדשה של צה"ל מחייבת הוצאה של 700-500 מיליון שקל.

דן תיכון: אומר שר האוצר: 700-500 מיליון שקל זה מוגזם, אבל 300-200 מיליון שקל – בוודאי.

דן תיכון: אני שואל את עצמי: היכן מופיעים הסכומים הללו בתתקציב המדינה?

דן תיכון: היכן ההתאמה של תקציב המדינה לתוכנית העבודה של ממשלת ישראל?

דן תיכון: מדובר בתקציב המתבסס על עלייה בהיקף של 100,000 איש.

דן תיכון: בשנים האחרונות הסתכמה העלייה ב-70,000, הלוואי 80,000 איש בשנה.

דן תיכון: פרט קטן, הממשלה קיבלה על עצמה התחייבויות להשתתף במימון השיקום הכלכלי של האוטונומיה בסכום של 25 מיליון דולר לחמש שנים.

דן תיכון: גם הסכום הזה איננו מתוקצב.

משה נסים: ועוד ערבויות של 50 מיליון דולר.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: רבותי, בואו נסתכל בצד הריאלי של התקציב.

דן תיכון: מעולם – אני חוזר: מעולם – מאז קום המדינה, לא היה גידול ריאלי בתקציב של כ-10%.

דן תיכון: התקציב המקורי לשנת 1993 הסתכם ב-100 מיליארד שקל.

דן תיכון: התקציב לשנת 1994 מסתכם ב-125 מיליארד שקלים.

דן תיכון: מאין אתם לוקחים את הכסף, רבותי?

דן תיכון: איך אתם עושים זאת?

קריאה: – – –

דן תיכון: כן, יש לנו חוק הסדרים במשק המדינה.

חיים אורון: עמוד 12 מסביר.

חיים אורון: אתה הרי יודע לקרוא תקציב.

דוד צוקר: תקרא את עמוד 10.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, אני עדיין לא לומד ממך איך לקרוא.

דן תיכון: אני מחזיק בידי את חוק הסדרים במשק המדינה – – –

דוד צוקר: דן, אנחנו רוצים לענות לך על השאלה הקודמת.

שבח וייס: מה זה דן?

שבח וייס: דדי?

שבח וייס: רבותי, זאת כנסת, וגם קצת יותר בשקט.

דן תיכון: חבר הכנסת צוקר, התשובה מצויה בחוק הסדרים במשק המדינה; בעצם בחוק שנקרא החוק להפחתת הגירעון.

דן תיכון: אגב, הניחו על שולחננו היום, לאלה שלא יודעים, את חוק הסדרים במשק המדינה.

דן תיכון: רק 20 חוקים בחוק אחד.

דן תיכון: נכון שאנחנו התחלנו בעניין הזה, אבל אנחנו גם התרענו, התרענו כנגד התופעה הזאת של חוק מאסף, שבו עוסקים בכל הנושאים בוועדת הכספים, ללא התייחסות רצינית.

דן תיכון: החוק הזה מדבר על הגירעון.

דן תיכון: חברי, השר לשעבר דן מרידור, הביא לנו את החוק להפחתת הגירעון.

דן תיכון: ואכן, ממשלת הליכוד ידעה שלשרים יש יצר הרע כשזה מגיע לתקציב.

דן תיכון: לכן חוקקנו חוק שנקרא החוק להפחתת הגירעון, ואמרנו, שבשנת התקציב 1994 יקטן הגירעון ל-2.2%.

דן תיכון: הולכת הממשלה הזאת – כבר בשנה הראשונה לשלטונה המשחית, על-ידי שינויי חקיקה חפוזים – ומגדילה את הגירעון מ-2.2% ל-3.2%.

יורם לס: 3%.

משה נסים: במקום להוריד מסים.

דן תיכון: לא, הם גם מורידים את המסים.

דן תיכון: אני מציע לך לשים לב – הם מבטיחים כי ב-1995 יקטינו לנו את הגירעון, על-ידי הורדת המסים, חבר הכנסת נסים.

דן תיכון: הם עושים את הכול.

דן תיכון: הכול אפשר במדינת ישראל – להוריד מסים ולהגדיל את התקציב.

דן תיכון: איך עושים את זה, אני לא מבין.

דן תיכון: לא היה שר אוצר במדינת ישראל, שיכול היה לעשות את הכול בעת ובעונה אחת.

דן תיכון: הפעם יש שר אוצר כזה, ממש "אש"ף" פיננסי.

יורם לס: מי הביא את הערבויות?

דוד מנע: הוויתורים שלכם.

נעמי בלומנטל: אתם הבאתם עולים?

נעמי בלומנטל: אתם קלטתם עולים?

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, הגל הזה עבר.

חגי מירום: חבר הכנסת דן תיכון, אתה אומר כאילו זה עומד בסתירה זה מול זה.

חגי מירום: אתה יודע שאפשר שתהיה מדיניות כלכלית כזאת שמצד אחד יורידו מסים ומצד אחר יגדילו גירעון, מתוך כוונה להשיג מטרות – – –

דן תיכון: לא רק שאינני יודע, אני אומר לך, זה בלתי אפשרי.

דן תיכון: שום שר אוצר לא עשה דבר כזה, ואין להניח שהפעם זה יצלח.

דן תיכון: זה פשוט לא יצלח.

דן תיכון: אי-אפשר להיות טוב עם כולם.

דן תיכון: אין דבר כזה שיש כסף לכל דבר.

דן תיכון: רבותי, בשיעור הראשון בכלכלה, ששר האוצר לצערי לא למד, מלמדים אותך דבר אחד – הכסף זה מוצר המצוי במחסור.

דן תיכון: כאן יש כסף לכל דבר.

דן תיכון: אני חוזר ואומר: לכל דבר.

יורם לס: היה כסף להתנחלויות?

שבח וייס: חברי הכנסת, הרי שר האוצר ישיב לכל הנואמים ביום רביעי, והוא בוודאי יתייחס להערות האלה אחת לאחת.

מיכאל איתן: לחיילים משוחררים גם יש כסף?

דן תיכון: הם יקבלו.

שאול יהלום: – – –

נעמי בלומנטל: לחיילים משוחררים – – –

שבח וייס: חברת הכנסת בלומנטל, הקטע הזה מוצה.

דן תיכון: עיקר התקציב מתחלק בעצם לשלושה סעיפים חשובים: תעסוקה, קליטת עלייה צמיחה ורפורמות.

דן תיכון: השרה אורה נמיר, שאני מעריך אותה כשרה של ממש, אמרה לנו השבוע במסיבת עיתונאים, לאחר שעמדה על ההתפתחויות השליליות שחלו בתחום התעסוקה.

עמנואל זיסמן: מה זה "שאני מעריך אותה כשרה של ממש"?

שבח וייס: חבר הכנסת זיסמן, תרשה לי, זמנו של חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אני מוסיף לו שתי דקות הפרעות.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, תוריד אותי מהדוכן.

דן תיכון: אם אלה הם הסדרים החדשים – – –

שבח וייס: תעזוב את הוויכוח הזה.

שבח וייס: טענות – לוועדת הכנסת.

שבח וייס: אתה יודע שזה לפי התקנון.

דן תיכון: לא, זה לא לפי התקנון.

שבח וייס: עוד שתי דקות.

שבח וייס: נעשה בירור אחר כך.

דן תיכון: – – – לאחר שעמדה על ההתפתחויות השליליות שחלו בתחום התעסוקה, פסקה נחרצות: אין מה להציע למצטרפים החדשים לכוח העבודה, כי אין במשק צמיחה.

דן תיכון: אני חוזר ואומר, לא אני אמרתי זאת, אמרה זאת שרת העבודה והרווחה.

דן תיכון: היא הסירה את המסך ואמרה: במשק הישראלי אין צמיחה.

דן תיכון: בעוד כמה ימים יפרסם המוסד לביטוח לאומי את הדוח השנתי שלו על מצב העוני בישראל.

דן תיכון: לפי כל הסימנים, הדוח הנ"ל יהיה החמור ביותר שפורסם אי-פעם בתולדות מדינת ישראל.

דן תיכון: על-פי הדוח הזה, מספר העניים יגיע לשיא חדש, והפער בין העניים לבין העשירים ילך ויגדל.

דן תיכון: זאת עושה ממשלה סוציאליסטית, שחרתה כביכול על דגלה את המלחמה בעוני וטיפול נמרץ בבעיות החברתיות.

תמר גוז'נסקי: – – –

דן תיכון: אני נזכר בנאומיו המצוינים של השר צבן על מצב העוני בארץ.

דן תיכון: מה אתם עשיתם בתחום הזה, מלבד לדבר?

דן תיכון: גברתי שרת העבודה והרווחה, אדוני שר האוצר, מה אתם עשיתם במלחמתכם נגד מספר העניים בארץ?

דן תיכון: אומרים לנו, שממשלת הליכוד לא נערכה לקליטת עלייה גדולה, ובהעדר תשובה לצורכי הדיור והתעסוקה העולים לא יבואו.

דן תיכון: אמר לנו מישהו: אתם מחסלים את העלייה, כי אינכם מסוגלים ליצור מקורות תעסוקה; העולים מודיעים למשפחותיהם שאין עבודה בארץ, ולכן לא כדאי לעלות.

דן תיכון: מי אמר זאת?

דן תיכון: אתה אמרת זאת, אדוני שר האוצר, לממשלה שיצרה 109,000 מקומות תעסוקה חדשים בשנת 1991.

דן תיכון: ואתה, בשנתך השנייה כשר האוצר, נכשל כישלון חרוץ כשאתה מצליח ליצור 58,000 מקומות תעסוקה חדשים.

דן תיכון: ואם אתה לא מאמין לי, תקרא זאת בעמוד 25 בספר התקציב שלך.

דן תיכון: זו החמצה היסטורית.

דן תיכון: לאן הולכים העולים?

דן תיכון: מדוע הם נושרים?

דן תיכון: מדוע הם יורדים?

דן תיכון: מדוע הם לא מגיעים?

דן תיכון: השר מיכה חריש, ברגע של אמת, לפני כשבוע, אמר:

דן תיכון: מספר אישורי ההשקעות השנה בתעשייה כנראה לא גדל.

דן תיכון: ההשקעות בביצוע כנראה אף הן לא גדלו בצורה משמעותית.

דן תיכון: מה לא סיפרתם לנו השנה?

דן תיכון: מי לא בא אליכם כדי להשקיע?

דן תיכון: כל החברות הגדולות בעולם שיחרו לפתחכם, ואתם זרעתם אופטימיות.

דן תיכון: ומה עשיתם?

דן תיכון: כלום אחד גדול, אפס בתחום התעסוקה בתעשייה.

דן תיכון: יש לכם חוק לעידוד השקעות הון.

דן תיכון: אמרתם שתשנו אותו.

דן תיכון: לא שיניתם דבר.

דן תיכון: אתם באים לכאן ואומרים לנו: אנא, האריכו את תוקף החוק לעידוד השקעות הון בשנה נוספת.

דן תיכון: אני רוצה לעסוק קצת ברפורמות שנערכו כביכול בשנה האחרונה במשק הישראלי.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, אתה צריך כבר לסיים.

אסתר סלמוביץ: זמנך תם מזמן.

דן תיכון: גברתי, את יכולה להוריד אותי.

דן תיכון: מקובל היה מאז ומעולם שהדובר הראשון של האופוזיציה מקבל כ-20 – – –

אברהם-בייגה שוחט: לא נכון.

דן תיכון: למה לך, אדוני שר האוצר?

דוד צוקר: עם כל הכבוד, מה שמקובל זה מה שמחליטה ועדת הכנסת.

דן תיכון: אדוני, ועדת הכנסת החליטה על זמן קצוב לסיעה.

דן תיכון: הסיעה שלי נתנה לי 25 דקות.

דן תיכון: אם מישהו חושב שצריך לסתום את הפה, שיקום ויאמר.

דוד צוקר: על הבמה הזאת הסבירו לפני כשלושת-רבעי שעה מה יהיה סדר הדיון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אני מבקשת ממך.

דן תיכון: אתה שמעת רק את יושב-ראש הכנסת, לא שמעת את ההערה שלי.

דן תיכון: אפשר לומר: יש לך עשר דקות.

דן תיכון: ואז אני יורד.

דוד צוקר: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אני מנהלת את הישיבה הזאת ואני מחליטה פה מה לעשות.

אסתר סלמוביץ: אל תעזור לי, בבקשה.

דוד צוקר: אני רוצה שגם את תראי את ההודעה של יושב-ראש הכנסת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אני מבקשת ממך.

דוד צוקר: ואני מבקש שהוא יסיים את דבריו, כי הוא עבר את זמנו מזמן.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת ממך שלא תעזור לי.

אסתר סלמוביץ: אני אחליט מתי הוא יסיים את דבריו, ואם יש לך תלונות אלי – – –

נעמי בלומנטל: פייצל חוסייני – – –

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת בלומנטל, אני מבקשת ממך.

דן תיכון: חבר הכנסת צוקר, ועדת הכנסת החליטה להקצות חמש דקות – – –

דוד צוקר: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת צוקר, מאחר שאתה יושב-ראש ועדה, אנא הסכת ושמע.

דן תיכון: ועדת הכנסת החליטה שהדיון הוא סיעתי, וכל חבר יקבל חמש דקות.

דן תיכון: סיעת הליכוד – – –

דוד צוקר: ואין העברה.

דן תיכון: יש העברה.

דן תיכון: תמיד היה כך, חבר הכנסת צוקר.

דוד צוקר: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אני מבקשת ממך.

אסתר סלמוביץ: אני מבררת כעת את העניין, ואם מגיע לו יותר אתן לו יותר.

אסתר סלמוביץ: אם לא, הוא ירד.

דוד צוקר: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אני מבקשת ממך.

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

דן תיכון: חבר הכנסת צוקר, אני חוזר ואומר, אני רוצה שתדע שעד היום – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, עוד שתי דקות ואנחנו מסיימים.

דן תיכון: אני מוכן לרדת עכשיו.

אסתר סלמוביץ: אני לא קובעת פה את הזמנים.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש – – –

דן תיכון: אני חושב שמעולם לא עשינו דבר כזה.

דן תיכון: אתם מנסים לסתום את הפה לאופוזיציה.

דן תיכון: מעולם לא עשינו דבר כזה.

דן תיכון: מעולם במשך שנות שלטון הליכוד לא נעשה דבר כזה.

דן תיכון: חברי הכנסת, אנחנו מקבלים הקצאה של חמש דקות, ואנחנו מחלקים את זה כפי שאנחנו מבינים.

דן תיכון: כך היה מאז קמה הכנסת.

דן תיכון: אם אתם רוצים לסתום את הפה, אני מוכן לרדת בזה הרגע.

דוד צוקר: זו לא סתימת פה.

דוד צוקר: זו החלטה על דעת נציגי הליכוד.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, אני אברר את זה, ואם מגיע לך יותר, תקבל יותר.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, תמיד הדובר הראשי של האופוזיציה דיבר מעבר למכסה.

דן תיכון: אני רוצה לחזור עכשיו לעניין ההשקעות.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, תרשה לי שנייה אחת, ולא על חשבון זמנך.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה לקרוא לפניכם את החלטת ועדת הכנסת: בתום דברי שר האוצר יתקיים דיון בקריאה ראשונה.

אסתר סלמוביץ: במסגרת זו נציגי עשר הסיעות ינאמו ראשונים לפי סדר הסיעות, כל אחד במכסת זמן של עשר דקות.

דן תיכון: גברתי היושבת-ראש, תרשי לי להעיר לך.

דן תיכון: אני משתתף בדיון בענייני תקציב זו השנה ה-13.

דן תיכון: מעולם לא היה כדבר הזה.

דן תיכון: הדיון הוא דיון סיעתי, ניתנה מכסה לסיעה, והסיעה יכולה לחלק את הזמן הזה כפי שהיא מבינה.

דן תיכון: אם רוצים לסתום את פיה של האופוזיציה, שיבואו ויאמרו זאת.

גדעון שגיא: אבל ועדת הכנסת מוסמכת לקבל החלטות.

דן תיכון: אני ארד כשאת תקבעי לי.

דן תיכון: אבל אני רוצה לומר לך, שלא זכור לי דיון שאני לא נאמתי בו למעלה מ-25 דקות, על-פי החלטת הכנסת, ועדת הכנסת והסיעה שלי.

דן תיכון: איך נחלק את הזמן בתוך הסיעה, זה ענייננו שלנו.

דן תיכון: אם רוצים לסתום את הפה לאופוזיציה – – –

דוד צוקר: זו לא סתימת פה.

דוד צוקר: זו החלטה על דעת נציגי הליכוד.

דן תיכון: לא על דעת נציגי הליכוד.

דוד צוקר: אני הייתי בישיבה של ועדת הכנסת.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת צוקר, אתה מדבר ללא רשות.

אסתר סלמוביץ: האם קיבלת ממני רשות לדבר?

אסתר סלמוביץ: זה לא יכול להיות כך.

עוזי לנדאו: אני מוכן לוותר על חמש הדקות שלי.

דן תיכון: אבל היושבת-ראש לא נותנת.

דן תיכון: הם לא נותנים.

דן תיכון: הם החליטו הפעם שלא נותנים.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, אני מבררת עכשיו את העניינים.

גדעון שגיא: – – –

דן תיכון: אני מציע לך ללמוד קצת את התקנון.

דן תיכון: אני לא מונע מאיש את זכות הדיבור.

דן תיכון: אתה לא בקיא בענייני תקנון, אינך יודע מה אתה סח.

גדעון שגיא: אבל אני יודע מה החליטה ועדת הכנסת.

דן תיכון: אני חוזר ואומר, חברי הכנסת אורון וצוקר, תמיד הסיעה קיבלה זמן, זה דיון סיעתי, מעולם לא סתמו את הפה לדובר הראשון של האופוזיציה.

דן תיכון: אתם רוצים – בבקשה, אני מוכן לרדת בזה הרגע.

דוד צוקר: אתה לא קדוש מעונה.

דוד צוקר: ההצגה הזאת – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, עשיתי כעת בירור, ועל-פי הנחיות שקיבלנו מיושב-ראש הכנסת אתה ממשיך כעת עוד שתי דקות, ובזה זה יסתיים.

אסתר סלמוביץ: אני מצטערת.

דן תיכון: אני חוזר תוך מחאה ואומר: שר התעשייה והמסחר מיכה חריש, ברגע של אמת אמר השבוע: אישורי ההשקעות בתעשייה לא גדלו השנה.

דן תיכון: ההשקעות בביצוע כנראה אף הן לא גדלו בצורה משמעותית.

דן תיכון: מה לא סיפרתם לנו השנה?

דן תיכון: מי לא בא להשקיע?

דן תיכון: כל החברות הגדולות בעולם שיחרו לפתחכם ואתם זרעתם אופטימיות.

דן תיכון: מה עשיתם?

דן תיכון: כלום אחד גדול, אפס בתחום התעסוקה והתעשייה.

דן תיכון: אפילו את החוק לעידוד השקעות הון לא הצלחתם לשנות.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, קיבלתי עכשיו הנחיה חדשה, שניתן לך עוד חמש דקות.

אסתר סלמוביץ: תקבל עוד חמש דקות.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אינני יודע למה אני צריך לנהל מלחמה כזאת.

דן תיכון: אני רוצה לעסוק עכשיו ברפורמות, אדוני שר האוצר, שהבטחת לנו בנאום התקציב הקודם שלך.

דן תיכון: אמרת לנו שאתם תשנו את מבנה המשק.

דן תיכון: אני לא ראיתי ולו שינוי אחד מאז עליתם לשלטון, לפני כשנה וחצי.

דן תיכון: יכול להיות, חבר הכנסת נסים, שראיתי שיש שינוי.

דן תיכון: אכן העברתם לקופת-חולים 300 מיליון שקל.

דן תיכון: ואני שואל את עצמי: אמור לי, אמור לי אדוני, האם השתנה משהו בקופת-החולים?

דן תיכון: מה קרה לתוכנית ההבראה?

יורם לס: בוודאי.

דן תיכון: האם מישהו מן העובדים שהתחייבו בפני ועדת הכספים להוריד, לצמצם את שכרם, האם מישהו מעובדי קופת-חולים פוטר?

דן תיכון: האם מישהו מעובדי קופת-חולים הוריד את שכרו?

דן תיכון: הרי זה היה התנאי לתוכנית ההבראה שלכם.

דן תיכון: דיברנו על קרנות הפנסיה.

דן תיכון: אתה ודאי יודע, שבקרנות הפנסיה מצוי גירעון של כ-28.3 מיליארד שקלים.

דן תיכון: מה אנחנו עושים בעניין הזה?

דן תיכון: האם שינינו משהו?

דן תיכון: דיברת על ההפרטה.

דן תיכון: קשקוש אחד גדול.

דן תיכון: אתם לא הפרטתם.

דן תיכון: אתה רוצה שאקרא לך מה אמרת בנאום התקציב שלך לפני שנה?

דן תיכון: שום דבר מזה לא עשית.

דן תיכון: אם אתה חושב שכשאתה מנפיק מניות בבורסה אתה מפריט – אתה יודע שאין אמת בדברים הללו.

יוסף עזרן: אבל הכסף נכנס – – –

דן תיכון: ואני אומר לך במלוא האחריות: בתחום ההפרטה אתם כישלון אחד גמור.

יוסף עזרן: מה זה משנה?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עזרן.

יוסף עזרן: אני רוצה להבין – – –

דן תיכון: ברשות היושבת-ראש.

יוסף עזרן: מה מטרת ההפרטה?

יוסף עזרן: להכניס כסף – – –

דן תיכון: לא, למכור ליזמים פרטיים.

דן תיכון: אני חוזר ואומר: כל הפרטה שנעשית באמצעות הבורסה ולא מוכרים בה גרעין שליטה איננה הפרטה, היא הולכת שולל.

דן תיכון: זאת יכלה לעשות ממשלת הליכוד במשך שנים רבות.

דן תיכון: אבל היא לא האמינה במקסמי שווא.

גדעון שגיא: היא לא יכלה.

דן תיכון: היא לא קראה לזה הפרטה.

דן תיכון: זו אחיזת עיניים.

דן תיכון: לפני שנה, אדוני השר, סיפרת לנו על ההצלחה הגדולה של החברה לסיכוני סחר חוץ, ובפרק מיוחד עמדת על חשיבותה של החברה לסיכוני סחר חוץ.

דן תיכון: אולי תאמר לי מה עשתה החברה לסיכוני סחר חוץ במרוצת השנה האחרונה?

דן תיכון: דבר אחד היא עשתה: אתה החלטת להחליף את המנכ"ל.

דן תיכון: בוא נדבר על חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דן תיכון: ביחד רצינו, רצינו.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, חלפה שנה וחצי.

דן תיכון: מה עשיתם בתחום הזה?

דן תיכון: האם ועידת מפלגת העבודה תיתן לחוקק את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, לפי דעתך?

דן תיכון: אני אומר לך: לא ולא.

דן תיכון: אתם תביאו לכך ששר הבריאות שלכם יתכופף, יתקפל ויתפטר.

דן תיכון: כשהעברתם את הדיון הזה לוועידת המפלגה גנזתם את כל הרפורמה בתחום הבריאות.

דן תיכון: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שצריך לעבור, אליבא דשר הבריאות, לא יעבור.

סילבן שלום: חבר הכנסת תיכון, האמנת להם פעם?

דן תיכון: אני תמיד מאמין.

דן תיכון: אדוני השר, דיברת כאן על השלום, על העולם החדש, על מזרח תיכון חדש.

דן תיכון: אולי תגיד לי מה עשיתם בתחום ביטול החרם הערבי?

דן תיכון: אולי תספר לי?

דן תיכון: כשביקרו כאן שרי חוץ לפני שלוש שנים, דיברו אתנו על מעמד של חברה נלווית בשוק האירופי.

דן תיכון: מה עשינו בעניין הזה?

דן תיכון: מי מדבר אתנו על העניין הזה, מעבר לססמאות ולחלומות של שר החוץ שלכם?

רענן כהן: מה זה קשור לשר האוצר?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן.

דן תיכון: מה זה קשור לשר האוצר, חבר הכנסת רענן כהן?

דן תיכון: ואני שואל אותך: חברותנו או מעמדנו בשוק האירופי אינם קשורים לשר האוצר?

דן תיכון: היעלה על הדעת?

דן תיכון: אתה תשאל שאלה כזו?

רענן כהן: אבל יש כל כך הרבה דברים.

דן תיכון: אני שואל אותך: אתה, שמתיימר להיות מחוקק חדשן, ואני תומך בך, אתה תשאל שאלה – תסלח לי מאוד – מטופשת כזאת?

דן תיכון: ואני לא רוצה לפגוע בך, אתה יודע שאני מעריך אותך.

דן תיכון: נעבור, אדוני, לרפורמה במטבע-חוץ.

דן תיכון: מדברים אתנו על רפורמה במטבע-חוץ, אבל המשק הישראלי הוא המשק המפוקח ביותר.

דן תיכון: שום דבר או כמעט שום דבר לא נעשה בתחום הרפורמה במטבע-חוץ, שום דבר כמעט לא נעשה בנושא הורדת הריבית.

דן תיכון: חשיפה, חשיפה, חבר הכנסת צוקר, חבר הכנסת אורון.

דן תיכון: הלכנו קדימה בכנסת הקודמת, ועכשיו אנחנו הולכים אחורנית.

דן תיכון: האם אתה זוכר את מה שנעשה בתחום המינויים הפוליטיים והשחיתויות?

דן תיכון: אמרתם לנו: נמאסתם, מושחתים.

דן תיכון: ואני אומר לך, חבר הכנסת אורון: אתה צריך להתבייש במה שאמרת, אתה צריך לחזור בך ממה שאמרת לקראת מערכת הבחירות.

חיים אורון: אני גאה בחוק שחוקק.

דן תיכון: עוד לא היו מושחתים כמותכם.

חיים אורון: אני גאה בחוק שחוקק.

דן תיכון: עוד לא היו מינויים פוליטיים כמו אצלכם.

דן תיכון: תתביישו לכם.

דן תיכון: אתם מסבירים לנו, חבר הכנסת אורון, על פיתוח תשתית התחבורה במדינת ישראל.

דן תיכון: ואתה הרי נוסע בישראל ובארץ-ישראל, ואתה יודע שמפתחים רק את הקטע שבין כפר-שמריהו לצפון תל-אביב.

דן תיכון: תראו לנו מה אתם עושים באזורי פיתוח, אדוני שר האוצר, איך נוסעים לכרמיאל, איך נוסעים לדרום, איך נוסעים לקריית-שמונה.

דן תיכון: איזה מדינה אתה עושה לנו, מדינה של הרצלייה–תל-אביב?

חיים אורון: דן, התקלקל לך האוטו, אני חושב.

דן תיכון: ואני, אדוני השר, רוצה לסיים בכמה משפטים.

אברהם-בייגה שוחט: או.

דן תיכון: אני יודע שלא נעים לך לשמוע.

דן תיכון: לי דווקא נעים היה לשמוע את החשבונאות הלאומית שהצגת בפנינו, שבינה לבין מה שקורה בפועל אין שום קשר.

דן תיכון: פשוט לקחת והטית את המספרים.

דן תיכון: 1993 היתה שנה גרועה למשק הישראלי בהשוואה ל-1992, ל-1991.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת דן תיכון, אתה מדבר כבר 23 דקות.

דן תיכון: אני כבר מסיים.

דן תיכון: אני חוזר ואומר: מכל הרפורמות שהצעתם לא קיימתם דבר.

דן תיכון: אמרתם – כלכלה חופשית, וחזרתם לכלכלה ריכוזית; הבטחתם משק מודרני וקיבלנו את ההסתדרות; הבטחתם שינוי בסדרי העדיפויות והבאתם לנו משק סוציאליסטי, ריכוזי, מפגר, בשלטון בנק הפועלים; הבטחתם לנו מלחמה בקרטלים ובמונופולים והבאתם לנו את שלטון הבנקים, ובנק הפועלים בראשם.

דן תיכון: בתוך כשנה וחצי, במקום רפורמות, הצלחתם להחזיר עטרה ליושנה, חבר הכנסת עזרן.

דן תיכון: הצלחתם להחזיר את ההסתדרות, ואת חברת העובדים בניתם מחדש, את קופת-החולים הכושלת מיניתם כאחראית לבריאותנו.

דן תיכון: במקום רפורמות במשק והפיכת הכלכלה לכלכלה חופשית אתם מנהלים הכול בעצמכם, הכול בעצמך, אדוני שר האוצר, וממשיכים לדבר על משק חופשי.

דן תיכון: איפה?

דן תיכון: בגדה המערבית, ביהודה ובשומרון ובפלשתין.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת דן תיכון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת עמיר פרץ, אחריו – חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת גונן שגב.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, בדרך כלל בדיוני התקציב אחד הקטעים היותר-מעניינים הוא דבריו של חבר הכנסת דן תיכון.

עמיר פרץ: אני מוכרח לציין, שגם בתקופת היות ממשלת הליכוד על כנה ידע חבר הכנסת דן תיכון לבוא ולהציג בפנינו נתונים, הרבה פעמים הפנה תשומת לבנו לסעיפים אלה ואלה שאנחנו, שמתמצאים בנבכי התקציב פחות ממנו, לא עמדנו עליהם.

עמיר פרץ: וגם היום, אני מוכרח לומר, נאמרו הרבה מאוד דברי טעם.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה לומר, חבר הכנסת דן תיכון: יש אפשרות לבוא ולנתח את התקציב לפרטיו, על סעיפיו, ויהיה קשה מאוד להתמודד עם זה, מכיוון שבאמת אתה מתמצא.

עמיר פרץ: אבל לקום פה ולומר שאין בנייה של כבישים, שהבנייה של הכבישים מסתכמת מגדרה לחדרה?

עמיר פרץ: אני אומר לך – הכרתי את כל נאום התקציב שלך, היה לך נאום טוב – כשאזרח ישראלי שגר במצפה-רמון או בקריית-שמונה או בפרדס-חנה או, אם אתה רוצה, באופקים, שומע מה שאתה אומר – הוא קם כל בוקר, הבולדוזר שעובד על הכביש מפריע לו לנסוע, הוא רואה צוותים מכל הסוגים עובדים על הכבישים – – –

דן תיכון: מתי נסעת לאחרונה לקריית-שמונה?

עמיר פרץ: אתמול, לגמרי במקרה.

עמיר פרץ: אני אקרא לך על מה מדובר, למה לא?

עמיר פרץ: אתה הלוא נשען על ספר התקציב.

עמיר פרץ: על מה אתה רוצה שאני אדבר?

עמיר פרץ: על המחלפים?

עמיר פרץ: יש פה שורה שלמה.

עמיר פרץ: יכולת לבוא ולומר, שרושמים בסעיפי התקציב ולא מתכוונים לבצע.

עמיר פרץ: ייתכן.

עמיר פרץ: אבל פה יש שורה שלמה של מחלפים – מכפר-שמריהו; אלוף-שדה; הכפר-הירוק; רעננה; שפירים; מורשה; שער-הגיא – – –

דן תיכון: תחזור על הרשימה.

עמיר פרץ: יד-מרדכי–באר-שבע.

דן תיכון: תחזור על הרשימה.

עמיר פרץ: אני אחזור, אין בעיה.

עמיר פרץ: בבקשה.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שגיא, חברת הכנסת בלומנטל, חבר הכנסת דן תיכון, חבר הכנסת אורון, חברת הכנסת בלומנטל.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: אפשר להמשיך, גברתי?

עמיר פרץ: תודה.

עמיר פרץ: אני מודה לך.

עמיר פרץ: התחלנו במרכז הארץ.

עמיר פרץ: אזרח מהדרום שנוסע למרכז הארץ, בדרך כלל הוא מאבד הרבה זמן והרבה כסף.

עמיר פרץ: בעבר זה היה גורם לדבר אחד – כשהיינו נתקעים בצמתים במרכז, היינו אומרים: לחזור לנגב, כמה שיותר מהר.

עמיר פרץ: אניממשיך

עמיר פרץ: לקרוא:

עמיר פרץ: כביש יד-מרדכי–באר-שבע; מצפה-רמון–ציחור; פלוגות–קריית-גת; בית-עובד–פלמחים – – –

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא היה שם.

עמיר פרץ: אני לא נכנס להעלבות האלה.

עמיר פרץ: אני בטוח שחבר הכנסת דן תיכון מכיר את הארץ לאורכה ולרוחבה, אין לי ספק.

עמיר פרץ: אני פשוט קורא כאן אחד לאחד.

עמיר פרץ: אתה רוצה שנלך לצפון?

עמיר פרץ: צומת אפק–גלעם; מעלות–כברי; עין-שרה–נהרייה; עכו–כרמיאל; עוקף נווה-ימין; צומת השומרים – – –

דן תיכון: תרשה לי.

עמיר פרץ: בבקשה, למה לא?

דן תיכון: לפני שלושה ימים נסעתי לכרמיאל.

דן תיכון: כביש עכו–כרמיאל – בושה.

דן תיכון: כביש שהתחילו לטפל בו בשנת 1987, הוא יושלם – איך אומרים אצלנו, אם ירצה השם, ב-1994.

דן תיכון: הכול טלאים טלאים.

דן תיכון: אתה נוסע, זו סכנת נפשות, פשוט לא ייאמן.

עמיר פרץ: אני מניח, ידידי, חבר הכנסת תיכון, שממשלת רבין, עם כל הכישלונות שמנסים להדביק לה מימין, לא הצליחה ליצור בשנה אחת את הפקקים בכביש עכו–צפת.

עמיר פרץ: כך אני מניח.

עמיר פרץ: לא השליתי את עצמי ולא השליתי את הציבור – – –

דן תיכון: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, כבר אמרת.

אסתר סלמוביץ: עכשיו זה מפריע.

עמיר פרץ: לא השליתי את עצמי ולא השליתי את הציבור.

דן תיכון: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת תיכון, כבר הערת, זה בלתי אפשרי.

אסתר סלמוביץ: אני לא מאפשרת לך.

עמיר פרץ: תודה.

עמיר פרץ: לכן, אני חושב שמדינת ישראל ועם ישראל צריכים לדעת שהשתנו סדרי העדיפויות, ועדיף להשקיע בצמתים שגרמו נזק כלכלי רב לכל הציבור הישראלי שהיה תקוע שם מאשר להמשיך ולהשקיע בכבישים שהיו שממה ודממה ביהודה ובשומרון.

עמיר פרץ: אלה שינויים בסדרי העדיפויות, ואין לנו להתבייש בזה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, אני שמח שבא חבר הכנסת – – –

רון נחמן: עד מתי תמשיך עם – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן.

קריאות: – – –

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת בלומנטל, חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן, אני מבקשת ממך.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת נחמן, אתה לא שומע אותי אני רואה.

רון נחמן: תספר.

עמיר פרץ: אני מספר הכול.

עמיר פרץ: חבר הכנסת דן תיכון מדבר על כך שנתנו כסף לכולם.

עמיר פרץ: אני יודע?

עמיר פרץ: בוועדת העבודה והרווחה יש לנו ויכוחים קשים עם שר האוצר.

עמיר פרץ: ואני אומר לך, אדוני שר האוצר, גם בשנה הבאה יהיו לנו ויכוחים קשים.

עמיר פרץ: אין ספק שלמרות השינויים שיש בנושאים חברתיים רבים, עדיין יש פער גדול, של עשרות שנים, שלא הצליחו להדביק אותו.

עמיר פרץ: מוטלת עליך חובה, אדוני שר האוצר, להתמודד עם בעיות הגמלאים, עם בעיות הנכים, עם בעיות האלמנות.

עמיר פרץ: יש הרבה מאוד קבוצות של מקבלי גמלאות במדינת ישראל, אבל כשאתה פוגש אלמנות שאירים – זה פשוט קורע את הלב.

עמיר פרץ: 621 שקל, 700 שקל, 730 שקל, ואם יש שני ילדים – תוספת של 7.5% לכל ילד.

עמיר פרץ: יש כאן מצוקה, עוני אמיתי.

עמיר פרץ: יש אוכלוסיות גדולות שמוכרחים לטפל בהן.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שצודק חבר הכנסת דן תיכון ויש מספיק כסף לכולם.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שכל 125 מיליארד השקל, שעליהם דיבר פה חבר הכנסת דן תיכון מהאופוזיציה, הולכים לאוכלוסיות, ונתת לכולם.

עמיר פרץ: אני רק מתפלא על כך שחבר הכנסת דן תיכון מצא הזדמנות, בדיון על התקציב, לתקוף, את מי?

עמיר פרץ: את עובדי קופת-חולים.

עמיר פרץ: מדוע מימשו תוכנית שלמה ולא קיצצו בשכר האחיות?

עמיר פרץ: כשהאחיות הפגינו כאן על שכרן, כל האופוזיציה עמדה לצדן, ובצדק, בעיקר חברות הכנסת מהאופוזיציה.

עמיר פרץ: חברת הכנסת בלומנטל, שנמצאת כאן, עמדה לצדן, ובצדק, מדוע היה צורך לקצץ בשכרן של האחיות שעובדות כל כך קשה ותורמות מעצמן?

עמיר פרץ: מדוע מוצא לו חבר הכנסת דן תיכון את הסעיף להיתלות בו?

עמיר פרץ: זה הסעיף שמדאיג אותו?

עמיר פרץ: הלוואי שקופת-חולים תצא לדרך והלוואי שהיא תבריא, כי כל העם זקוק לקופת-חולים בריאה.

עמיר פרץ: קופת-חולים משרתת למעלה מ-70% מהציבור, וכפי שאתם יודעים, מפלגת העבודה לא מקבלת, לצערי, 70% בקלפי.

עמיר פרץ: קופת-חולים משרתת את כל האוכלוסיות, בלי קשר למפלגות.

עמיר פרץ: זו קופה של כל העם, וצריך להבריא אותה.

עמיר פרץ: אני חוזר, במשך אותן ארבע שנות שלטון הליכוד, כשאני הייתי חבר כנסת מהאופוזיציה – – –

רון נחמן: מה עם החיילים המשוחררים?

עמיר פרץ: זו מחלקה של חבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רון נחמן.

עמיר פרץ: אמרתי בשנה הקודמת ואומר את זה גם השנה.

עמיר פרץ: צריך לעשות מהלך אמיץ.

עמיר פרץ: אני יודע שזה לא נוח.

עמיר פרץ: לראות כל פעם מחדש, בכל דיון תקציבי, את הסכום המדהים של 4 מיליארדים ו-792 מיליון הפחתת עלות העבודה, שאיננו מתורגם למקומות עבודה – שום עורך-דין, שום בעל מסעדה, שקיבלו הפחתת עלות העבודה לא הוסיפו בגלל זה מקום עבודה אחד – זה מחייב לעשות הפחתת עלות העבודה מול תוספת בתוך המפעלים.

עמיר פרץ: אם תעשה את זה – אני אתך.

עמיר פרץ: אחרי ארבע שנות הפחתת עלות העבודה, דבר שעלה למשק הישראלי, לאוצר, כמעט 18 מיליארד שקל, אני חושב שצריך לבחון את זה מחדש.

עמיר פרץ: צריך לקבוע כללים חדשים.

עמיר פרץ: והנושא האחרון, גברתי, ברשותך.

עמיר פרץ: מלה אחת על התעשייה האווירית.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, הצעת ההסכם שהנהלת התעשייה האווירית והאוצר הגישו לתעשייה האווירית, לעובדי התעשייה האווירית, כבסיס לתוכנית הבראה, זה הסכם, שאני אומר לך פה, גם אם עובדי התעשייה האווירית יקבלו אותו, אני אגייס פה חברי כנסת מימין ומשמאל כדי להפיל אותו.

עמיר פרץ: זה הסכם שמעקר את כל היסודות של ניהול המשק במדינה הזו.

עמיר פרץ: זה שם ללעג את כל ההסכמים הקיבוציים.

עמיר פרץ: זה משבש את כל ההסדרים במפעלים, שאליהם הגיעו במשך שנים.

עמיר פרץ: תגיע לקיצוץ שאתה תובע, תתבע כמה שאתה רוצה, 10% או 20%, הורדה בעלויות – לא בשיטה הזאת, לא בדרך הזאת.

עמיר פרץ: תבחן עוד הפעם את ההסכם, תראה שיש שם סעיפים שהם בבחינת שמן על המדורה, שהם שמים מכשלה וגורמים לכך שלא יהיה אפשר להגיע להסדר.

עמיר פרץ: תבחן את זה.

עמיר פרץ: תרד לפרטים.

עמיר פרץ: תראה שיש הרבה טעם במה שאנחנו אומרים לך.

עמיר פרץ: תודה רבה.

עמיר פרץ: אני מאחל לך שהתקציב יצא לדרך, ומדינת ישראל ועם ישראל ידעו להתברך בו.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת חיים אורון, אחריו – חבר הכנסת גונן שגב, ואחריו – חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה רק להזכיר לחברי הכנסת, שהזמן המוקצב לכל חבר כנסת עכשיו הוא עשר דקות.

אסתר סלמוביץ: מי שייעדר כשייקרא שמו, לא יוכל לנאום.

אסתר סלמוביץ: הנואמים הראשונים נואמים עשר דקות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, ועדת הכנסת החליטה בינתיים, שכל חברי הכנסת, גם אלה שנואמים ראשונים מטעם סיעותיהם, שווים.

חיים אורון: לא בטוח שהדרך שבה ניכסו נכסי מליאה בדמות זמן לאחד הדוברים הראשונים היא הדרך המקובלת בכנסת.

חיים אורון: גם אם אני חושב שהחלטת ועדת הכנסת אולי היתה שגויה, אבל משהיא התקבלה והונחה על שולחן הכנסת, היא מחייבת את היושבים-ראש ואת חברי הכנסת.

חיים אורון: אבל, כנראה מה שהיה כאן בעת שחבר הכנסת תיכון דיבר הוא ביטוי גם לחלק מתוכן דבריו, ולכך אתייחס בהמשך.

חיים אורון: בדיון על תקציב המדינה לשנת 1993 אמרתי, שאני חושב שהמעשה הכלכלי היחיד החשוב ביותר שהממשלה יכולה לעשות הוא להביא שלום.

חיים אורון: אמרתי שהמעשה החברתי החשוב ביותר והמשמעותי ביותר שהממשלה יכולה לעשות הוא להביא שלום.

חיים אורון: לא ניתן להבין את נאומו המשתלח של חבר הכנסת תיכון אלא בנקודה זו.

חיים אורון: בעצם, היות שיש מעט לומר על נושא התקציב, והמחלוקת האמיתית היא בנושא השלום, נואמים מין נאום כפי ששמענו כאן.

חיים אורון: אני ממשיך לומר גם עכשיו, כאשר הממשלה הזאת – כן, למרות זעקות השבר מטעם האופוזיציה – תמשיך במעשה השלום, וזה המעשה הכלכלי המשמעותי ביותר, כמעשה כלכלי, זה המעשה שתפוקותיו החברתיות הן המהותיות ביותר ואין שום מעשה אחר שיכול להידמות לו ולהשתוות אליו, חובה על הממשלה הזאת ועל שר האוצר להוביל מהלך של תקציב שלום.

חיים אורון: תקציב שלום משמעותו איננה רק היענות לצרכים המיוחדים שיעלו במהלך הגשמת ההסכם עם אש"ף.

חיים אורון: תקציב שלום, על-פי הבנתי, הוא תקציב שנותן משקל מרכזי למצוקות הכלכליות והחברתיות של תושבי מדינת ישראל, משום שאני משוכנע שחברה ישראלית שהולכת לשלום חייבת לחזק את מערכותיה הפנימיות.

חיים אורון: אבל, בתקציב הקודם טענה האופוזיציה: גנבתם לנו את התקציב; בעצם תקציב 1993 הוא תקציב המשך של התקציב שלנו.

חיים אורון: בתקציב הנוכחי, לאחר שהתברר עד כמה הבל היה בדברים האלה אז, אומרים: יוצרים תקציב יש מאין.

חיים אורון: אין פה שום יש מאין, חבר הכנסת יצחק לוי.

חיים אורון: אם יש צמיחה של 7.1% בתוצר הלאומי ב-1992, ו-4.6% אומדן ב-1993, לצערי אולי יהיה פחות, ותחזית של למעלה מ-6% ב-1994, יש מאיפה להגדיל מקורות.

גונן שגב: מה היתה תחזית הצמיחה ב-1993?

חיים אורון: התחזית ב-1993 היתה גבוהה ב-0.7%.

חיים אורון: חבר הכנסת גונן שגב, היות שאתה תדבר אחרי, בדוק את הנתונים.

חיים אורון: אני מאחל לכל תחזיות הממשלות, אף שאני מצר על שהצמיחה לא היתה גדולה יותר, ואני אפילו מבקר את הממשלה ואת שר האוצר על כך שלא הוקדשו משאבים נוספים לצמיחה, זו צמיחה בשיעורים שאינם מקובלים היום במשק העולמי; וגם הגידול ביצוא.

חיים אורון: זאת ירידה לעומת השנה הקודמת עם בנייה, וכאשר מנכים את הבנייה, שבחלקה היתה בניית מבנים לריק, מדובר על שיעורי צמיחה גבוהים.

חיים אורון: אבל אני רוצה לומר באופן ברור מאוד, שאני לא מרוצה מהתוצאות הללו ואינני שותף למשב רוח אופטימי, אם לא לומר לפעמים אופורי, שנושב מחוגי האוצר.

חיים אורון: משום שגם כאשר התקציב הלאומי מדבר על הפחתת האבטלה מ-10.2% ל-9.2% – 9.2% אבטלה כיעד תקציבי הוא יעד גבוה מאוד, לטעמי, והיה הכרח שהממשלה הזאת תציב לעצמה כיעד הפחתה משמעותית יותר של האבטלה, בכל האמצעים, גם באמצעים ישירים, גם באמצעים עקיפים, גם בעידוד השקעות הון, גם בעידוד תעסוקות, גם ביתר השקעות בתשתיות ובנושאים נוספים.

יצחק לוי: אפשר לשאול אותך שאלה, חבר הכנסת אורון?

חיים אורון: אם זה לא על חשבוני אני מוכן.

אסתר סלמוביץ: בסוף דבריו של חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: לא, אולי זה נוח עכשיו.

חיים אורון: אני מוכן.

אסתר סלמוביץ: בבקשה.

יצחק לוי: האם אתה מודע לכך שבתקציב אין שום הקצבה שמאפשרת להפעיל את חוק חינוך מיוחד?

שאול יהלום: וזה ההמשך.

חיים אורון: תאמין לי שאני אגיע לחוק חינוך מיוחד, לילדים מפגרים, למעונות גריאטריים, למעונות לנשים מוכות וכו' וכו'.

חיים אורון: תן לי רק להתקדם על-פי שיטתי ותראה שאני אתייחס לזה.

יצחק לוי: רציתי רק לדעת שאתה מודע לכך.

חיים אורון: מודע לחלוטין.

חיים אורון: עמוד 16 בעיקרי התקציב מדבר על עלויות תקציביות של פטורים שונים, ושם מופיע הסכום, לטעמי מבהיל, חבר הכנסת יצחק לוי, של מיליארד וחצי שקלים.

חיים אורון: אגב, זו פעם ראשונה מופיע בתקציב המדינה מיליארד וחצי שקל ויתור על מס מרווחי בורסה.

חיים אורון: הוויכוח על מיסוי הבורסה חותך את הבית הזה.

חיים אורון: אם זה הנתון, ואם אנחנו מתווכחים על כל 20 מיליון שקל תוספת לילדים מפגרים, ועל כל 15 מיליון שקל תוספת למעונות גריאטריים, אין בעולם שום הצדקה לוותר על הכנסה של מיליארד וחצי שקלים של רווחים בבורסה, וזה נתון שהאוצר מספק אותו.

חיים אורון: אני לא נכנס לוויכוח באיזו שיטה – מס על המחזור, מס רווחי הון ריאליים.

חיים אורון: אני מוכן לוותר מראש בוויכוח על השיטה.

חיים אורון: שיבוא האוצר ותבוא הממשלה ויאמרו: אנחנו מתכוונים, בראשית 1994, לא לכתוב פעם נוספת מיליארד וחצי, ואולי אז זה יהיה כבר 2 מיליארדים, אלא אנחנו מתכוונים למסות את הבורסה ולהוסיף מקור לתקציב המדינה.

חיים אורון: כאשר אני מדבר על כלכלת שלום, חבר הכנסת יצחק לוי, אני מדבר על ארבעה פרמטרים.

חיים אורון: פרמטר ראשון – המשך השקעות משמעותיות בתשתיות פיסיות ובהון אנושי.

חיים אורון: התקציב הזה מבטא גידול, אבל מעבר למה שמופיע בו, ותוספת של 25% בשנה אחת על תקציבי החינוך זו מהפכה, ואתה קרוב לענייני חינוך.

חיים אורון: זאת מהפכה, ואני חושב שצריך להמשיך בשיעור הזה בשנים הבאות.

יצחק לוי: אבל הרוב הולך לשכר המורים.

חיים אורון: מרכיב שני בכלכלה של שלום הוא מאבק ישיר בצמצום האבטלה.

חיים אורון: מרכיב שלישי בכלכלה של שלום הוא מעשה ישיר להגברת העלייה, לא בשיעורים של 70,000-60,000 עולים בשנה, אלא ביעד שמופיע בתקציב, שיהפוך ליעד ריאלי, השנה 100,000 עולים, ובשנה הבאה – 120,000 עולים.

חיים אורון: צמצום הפער הזה בידינו, ולכך צריך להקדיש תקציבים.

חיים אורון: המרכיב הרביעי, חבר הכנסת יצחק לוי, הוא השקעה משמעותית יותר בשורה של שירותי רווחה, שסך כל הסכומים שלהם אינו כל כך גדול.

חיים אורון: אם ב-300-200 מיליון שקל, שזה לא מעט כסף אבל זה גם לא סכום שאי-אפשר להרים אותו, ניתן לקדם באורח משמעותי בעיות של הגשמת חוק חינוך מיוחד – – –

שאול יהלום: אבל היום זה אפס.

חיים אורון: רגע.

חיים אורון: בעיות של הגשמת חוק חינוך מיוחד, הגשמת פתרון הבעיה המכאיבה של הפיגור במקומות סיעודיים, של הפיגור במעונות למפגרים; לקדם שורה של נושאים חברתיים, מאבק בסמים וכו' וכו' – אם הממשלה הזאת תנקוט את המדיניות הזאת, גם במחיר של גידול בתקציב, שחבר הכנסת תיכון יכעס עליו, אני חושב שהוא ראוי; אם הוא יגדל למטרות הללו, הוא יביא ברכה גם כלכלית וגם חברתית.

חיים אורון: אני מאמין, שכמו בפעם הקודמת, סיעת מרצ תתמוך בתקציב הזה, לא רק משום שהוא הצבעת אמון בממשלה, היא תתמוך בתקציב הזה משום שאנחנו חושבים שהממשלה הזאת מבטאת באורח הנכון ביותר, גם אם לא בכל התחומים ללא מחלוקת, את הכיוון שאנחנו שואפים אליו גם בנושא החברתי וגם בנושאים אחרים.

חיים אורון: אני מקווה שכמו בתקציב השנה שעברה, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, התקציב המוגש כאן ישופר, וישופר באותם נושאים שאני לפחות רואה עצמי שותף לך, יצחק לוי, במאבק עליהם.

חיים אורון: אני לא רוצה להבטיח למישהו הישגים.

חיים אורון: תוספת תקציבית לשורה של נושאים חברתיים, נקודתיים, שסכום קטן בהם יכול לתת תשובה לאוכלוסיות מהקשות והחלשות ביותר.

חיים אורון: אני מקווה שהמחלוקת הזאת לא תהיה בין קואליציה לאופוזיציה; אולי היא חותכת בין גישות חברתיות שונות, אבל לכך כבר אין לי זמן, ועל כך אולי אפרט במסגרת דיון אחר.

חיים אורון: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אורון.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת גונן שגב, אחריו – חבר הכנסת אבנר חי שאקי, ואחריו – חבר הכנסת יוסף עזרן.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני אוהב לדבר אחרי חבר הכנסת אורון, לא בגלל דבריו, אלא משום שאני לא צריך לשנות את הדוכן, וזה מאוד נוח לי.

גונן שגב: חבר הכנסת אורון, אני די מתפלא, ואני חייב להתחיל במתן כמה תשובות לנאומך, ולהגיב על ההתקפה שלך על נאומו של חבר הכנסת דן תיכון.

גונן שגב: אתה בעצם אומר בדיוק אותם דברים.

גונן שגב: אני רואה שאתה צריך ללכת.

חיים אורון: אני צריך ללכת, זה נכון.

חיים אורון: אבל אם אני והוא אומרים אותם דברים – או שאני לא הבנתי או שאתה לא הבנת.

גונן שגב: אני הבנתי טוב מאוד.

גונן שגב: אתה אומר דבר כזה: אתה מברך על תוספת בתקציב רווחה כזה, אתה מברך על תוספת עתידית בתקציב חינוך כזה, אתה מברך ומברך – – –

שאול יהלום: הוא לא מברך.

שאול יהלום: כל התקציבים – זה אפס.

גונן שגב: על חלקים הוא מברך, ועל מה שלא הוסיפו – הוא ייאבק.

שאול יהלום: הוא אמר: ניאבק יחד.

גונן שגב: הוא אמר; אבל מעבר לזה, הוא אמר שהוא מקבל את זה שיש גידול של 10% בתקציב, כמו שדן תיכון אמר, אבל אם זה הולך למקומות המבורכים האלה, הוא מברך על כך.

גונן שגב: אין בעיה.

גונן שגב: אני מברך על תוספת לכל תקציב רווחה.

גונן שגב: אבל, שאל פה חבר הכנסת דן תיכון מהיכן בא הכסף.

גונן שגב: אל תראה לי את העמוד שמראה את ההכנסות מהפרטה.

גונן שגב: אתה מדבר או דיברת על נושא של צמיחה.

גונן שגב: אני טוען שכל מה שאתם מדברים דומה מאוד למה שדיברתם בפעם הקודמת.

גונן שגב: יש שלושה הבדלים בין התקציב הקודם לתקציב הזה: הבדל ראשון – החוברת הקודמת היתה ירוקה, החוברת הזאת כחולה.

גונן שגב: הבדל מאוד משמעותי, ואני פוחד שבערך בזה יסתכם ההבדל מבחינה כלכלית.

שאול יהלום: סגולה, לא כחולה.

גונן שגב: זה כחול סגלגל.

גונן שגב: שינוי שני, מאוד משמעותי, בין התקציב הקודם לתקציב הזה – פעם קודמת הבשורה היתה שיש תקציב חדש, כי השלטון השתנה וסדר העדיפויות השתנה.

גונן שגב: בכל עמוד היה כתוב למעלה: לפי סדר העדיפויות החדש – 1, 2, 3, 4.

גונן שגב: לפי סדר העדיפויות החדש – 4, 5, 6.

גונן שגב: כך היה כתוב.

גונן שגב: הפעם יש SLOGAN חדש, יש כותרת חדשה: השלום, כלכלת השלום.

גונן שגב: בגלל כלכלת השלום – 1, 2, 3, 4.

גונן שגב: בגלל כלכלת השלום – 4, 5, 6.

גונן שגב: יש שינוי.

גונן שגב: אי-אפשר להגיד שאין שינוי.

גונן שגב: אבל, אם אנחנו מעיינים בפרטי התקציב, שאני מצר על כך שאני צריך לדבר עליו, אפילו באופן כללי, כשאני מקבל אותו שעה לפני שאני מדבר, אבל זו כנראה שיטת העבודה בכנסת, שאסור להתעמק בשום נושא, אחרת עוד עלולים להגיע למסקנות מרחיקות לכת – אם אני מסתכל על התקציב הזה, הוא העתק של התקציב הקודם בכל הנושאים.

גונן שגב: אין פה שום בשורה.

גונן שגב: יותר מכך אגיד, כל ההבטחות שהייתי צריך לפני שנה להתייחס אליהן בצורה רצינית, כמו: בגלל שינוי סדרי הממשלה, בגלל שינוי סדר העדיפויות, תהיה צמיחה – לא הגענו לצמיחה המיוחלת, לא הגענו גם ל-5.5% או ל-6% שהבטיחו.

גונן שגב: אני מאמין שיגמרו את השנה הזאת עם 4%–4.5%.

גונן שגב: אותו דבר מבטיחים השנה.

גונן שגב: כנ"ל בנושא האבטלה.

גונן שגב: הבטיחו בנושא האבטלה, שמ-11.2% בשנת 1992 תרד האבטלה ל-10% ופחות השנה הזאת, עקב הצמיחה.

גונן שגב: צמיחה לא היתה ולא ירדה האבטלה.

גונן שגב: אני לא צריך להיות העד של החוברת הזאת.

גונן שגב: שרת העבודה אורה נמיר טוענת שאין ירידה באבטלה עכשיו.

גונן שגב: היתה ירידה קלה, ומי שקצת מכיר את השוק יודע שזה היה בגלל עבודות עונתיות ותקופה של עבודות יזומות שהקצו להן כסף, וזה לא מביא לא צמיחה ולא מקומות עבודה.

גונן שגב: כאשר מעסיקים רופא בתור שתלן, זה בשביל שהוא לא ישב בבית, אבל זה לא עוזר לא למשק ולא לאותו בן-אדם, לפי דעתי.

גונן שגב: נושא יצירת מקומות עבודה, כמו שאני זוכר שאנשי מרצ אז צעקו: תנו כסף ליצירת מקומות עבודה – רבותי, מקומות עבודה לא קונים בכסף.

גונן שגב: מקומות עבודה קונים בשינוי שיטה כלכלית.

גונן שגב: במקום ללכת חזרה לבולשביזם, תלכו חזרה לנושא השוק החופשי, תלכו חזרה לשינוי שיטת מיסוי.

גונן שגב: אני מעריץ אותם אנשי אוצר, לא שר האוצר, אלא המקצוענים של האוצר – פוגל ונעריו, אנשים מקצוענים, כולם כלכלנים מקצוענים, שמכירים את השוק.

גונן שגב: ומה עושים?

גונן שגב: אומרים לאדון פוגל או לאדון גבאי או למישהו אחר: תכין לי מסקנות ועדה, תבדוק לי האם איל"ח – אזורי ייצור ליצוא חופשיים – הוא דבר טוב לצמיחה.

גונן שגב: הוא בודק, והוא בודק בצורה רצינית, עם מיטב המוחות בארץ בנושא הכלכלי, שמבינים בנושא, שמכירים אותו.

גונן שגב: ואז שר האוצר נוסע לארצות-הברית, אוכל כמה ארוחות צהריים אצל המשקיעים, ופתאום מסקנות גבאי מתהפכות, ועושים איל"ח.

גונן שגב: זה יציל את המשק הישראלי.

גונן שגב: אמרתי פה ואחזור על זה שוב, אם רוצים לעשות ניסיון, תעשו איל"ח, תעשו אזור ייצור ליצוא חופשי בכל המדינה, ותשאירו אזור אחד ניסיוני שייראה כמו משרדי הממשלה של היום או כמו מדיניות הממשלה של היום, לראות איך היינו פעם, ואולי לצחוק מזה.

גונן שגב: זה נושא אחד.

גונן שגב: מבקשים ממר פוגל, מד"ר פוגל, נזכור שהוא ד"ר בכלכלה, להכין תוכנית – רפורמה במיסוי.

גונן שגב: ואכן יושבים ומכינים תוכנית רצינית ביותר לרפורמה במיסוי, ומה נשאר מהתוכנית הזאת לרפורמה במיסוי?

גונן שגב: 1% ירידה במע"מ.

גונן שגב: מהפכה עולמית.

גונן שגב: מזה מקווים לצמיחה, מזה מקווים לשינוי, ומזה הגיעו לכך שבמקום שהגירעון התקציבי ירד ל-2.2%, כמו שהיתה המטרה והיה רשום בחוק, משנים את החוק כדי שלא נראה שסטינו ופתאום זה 3.2% גירעון תקציבי.

יורם לס: 3%.

גונן שגב: 3.2%.

יורם לס: 3%.

יורם לס: תקרא בחוק ההסדרים במשק.

גונן שגב: אני מוכן לקבל את הטעות.

גונן שגב: אני מוריד את הכובע בפני שר האוצר.

גונן שגב: לא 3.2%; 3%.

שאול יהלום: זה היה צריך להיות 2.2%.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

גונן שגב: זו לא ירידה.

גונן שגב: חבר הכנסת לס, יצחק מודעי, שר האוצר לשעבר בליכוד, השאיר רזרבת מטבע – – –

שאול יהלום: לא מסוגלים לטפל בכלכלה נכונה.

יורם לס: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לס – – –

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום – – –

גונן שגב: מדברים על כלכלת שלום עתידית, היא תשנה הפעם את המפה.

גונן שגב: הכול פה ישתנה.

גונן שגב: מנין אתם שואבים את האמרות הליצניות האלה?

גונן שגב: מנין?

גונן שגב: מכלכלת השלום שפרחה אחרי מצרים?

גונן שגב: מצרים יש לה אוכלוסייה מעט יותר גדולה מאשר הפלשתינים ביהודה ובשומרון ומכל מי שרוצה להיות פלשתיני בכל העולם.

גונן שגב: קצת, לא הרבה, קצת יותר גדולה.

גונן שגב: פי 15, פי 20.

גונן שגב: איזו כלכלה צמחה לנו מהסדר השלום עם מצרים?

גונן שגב: איזו כלכלה פרחה פה?

גונן שגב: מה השתנה פה מאז?

שאול יהלום: מדיניות של מלים וגימיקים.

גונן שגב: מה יקרה עכשיו בכלכלת השלום החדשה?

גונן שגב: אני רוצה לדעת, ששר האוצר יגיד לי, שלא יכתוב לי עוד הפעם כמו בחוברת עבודה לחופש של הילד שלי בכיתה א': "בשנת 1994 יחולו שינויים מדיניים באזורנו נוכח התקדמות תהליך השלום.

גונן שגב: שינויים אלה עשויים לתרום רבות להאצת הפעילות הכלכלית".

גונן שגב: לפי דעתי, לפי ההכרזות ששמעתי עד היום מכלכלני אש"ף, כלכלני אש"ף אומרים שלא רוצים כל קשר כלכלי, לא רוצים השקעה של אגורה אחת ביהודה ובשומרון מצד ישראל.

גונן שגב: הם הודיעו, הם הכריזו כבר.

גונן שגב: לא רוצים מעורבות שלכם במשק שלנו.

גונן שגב: מה אני למד מכך?

גונן שגב: שמה שיצמח לכלכלת ישראל זה עוד מדינה לחרם הערבי – מדינת פלשתין שבדרך.

גונן שגב: דגל יש, כלכלנים יש, כסף מושקע.

גונן שגב: עוד מדינה לחרם הערבי.

גונן שגב: שינוי משמעותי בכלכלה האזורית.

שאול יהלום: יהיה להם גם מטבע.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

יוסף עזרן: לא יעזור מה שיצהירו – – –

גונן שגב: לא יעזור שתנפנף באצבע, כי אני לא שומע מה שאתה אומר.

גונן שגב: אני רוצה לשמוע, כי אני מאוד מעריך אותך, חבר הכנסת עזרן.

יוסף עזרן: לא יעזור מה שיצהירו.

גונן שגב: אתה – – – שלום עם מדינה, ולא יעזור שהם יגידו שירושלים שלהם, לא יעזור שלא תשקיע, לא יעזור שום דבר.

גונן שגב: יעזור רק מה שרבין יגיד, באמת.

גונן שגב: ..

יוסף עזרן: הם קשורים בטבורם בכלכלת ישראל, והם יבקשו, הם יעמדו בפתח כדי להיות קשורים בכלכלת ישראל, בהשקעות ובתשתיות.

שאול יהלום: ואם לא – – –

גונן שגב: חבר הכנסת עזרן, אשרי המאמין.

גונן שגב: טוב לך ואשריך שאתה איש מאמין ונאיבי.

שאול יהלום: – – –

יוסף עזרן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום, חבר הכנסת עזרן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עזרן, אני אפשרתי לך, אבל כעת זה מפריע.

גונן שגב: אני ממש מעריץ אותך ומקנא בך על האמונה שלך ועל הנאיביות שלך.

גונן שגב: אסביר למה.

גונן שגב: כיוון שהיום עומדים להשקיע ביהודה ובשומרון מיליארדים של שקלים, לא מצד מדינת ישראל, מצד אירופה, מצד יפן, כנראה גם מדינות ערב בסוף יישברו וייתנו כספים.

יוסף עזרן: הבטחות.

גונן שגב: החיבור היחיד שיהיה בין יהודה, שומרון וישראל יהיה כמו עם מצרים.

גונן שגב: אנחנו נקבל את הסחורות שלהם בלי מיסוי, בלי גבולות, עם הברחות ובלי הברחות, בזול, דבר שיפיל פה את שוק הטקסטיל שלנו, החקלאות שלנו תיגמר בתוך שנתיים-שלוש שנים.

גונן שגב: לזה אף אחד לא מתייחס בתקציב.

גונן שגב: בשנה הקרובה, אם באמת הסכם השלום הגאוני הזה יתחיל לפעול, תהיה פה בעיה קשה לחקלאים בנושא ירקות, ביצים ופטם.

גונן שגב: אף אחד לא עונה על הנושא הזה.

גונן שגב: שר החקלאות כבר אמר: אתן פנסיה לחקלאים.

גונן שגב: זאת הבשורה לחקלאות ולכלכלה הישראלית.

גונן שגב: אני לא רוצה לחרוג מהזמן, אפשר לעמוד פה שעות ולהלל את גדולת התקציב.

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

גונן שגב: חבר הכנסת עזרן, לא אמרתי שהכלכלה תיפגע בגלל כסף שייתנו לש"ס, כי אני לא חושב שמזה תיפגע.

גונן שגב: אני לא מקבל את שיטת העבודה הזאת, אבל לא מזה תיפגע הכלכלה.

גונן שגב: אני יודע למה אתה כועס עכשיו.

גונן שגב: אני אמרתי שהכלכלה תיפגע, כי אין פה כל בשורה, אין פה מחשבה, אין פה מחשבה על העתיד.

יוסף עזרן: אני נדהם מההיגיון שלך – – –

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עזרן, חבר הכנסת יהלום, אתם רוצים לתת לנואם לשאת את דבריו?

יוסף עזרן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עזרן, זה לא יכול להיות כל הזמן.

אסתר סלמוביץ: אפשרתי לך פעמיים.

אסתר סלמוביץ: אי-אפשר להמשיך כך.

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום.

יוסף עזרן: – – –

גונן שגב: זה מה שנקרא מותנה בזמן.

יוסף עזרן: אתה משווה את הכלכלה הישראלית – – – אתה מבלבל את הכלכלה הפלשתינית ואת הכלכלה של הגדה כולה – – –

גונן שגב: רבותי, אני רוצה לסכם בכמה מלים.

גונן שגב: שר האוצר, בחוברת כרומו, כל דף כרומו: בשנת 1994 צפויים שינויים מרחיקי לכת בגלל כלכלת השלום.

גונן שגב: עם מי שלום?

גונן שגב: עם הכלכלה הפלשתינית.

גונן שגב: על איזה כלכלה אתה מדבר?

גונן שגב: אני אמרתי את זה?

גונן שגב: אתה אומר מה שאני אומר.

גונן שגב: שניהם עוסקים לא בכלכלה אלא בפתפותי ביצים פוליטיים, וזאת בושה.

גונן שגב: בושה לקבל חוברת כזאת עם הקדמות כאלה, ואני מציע לשר האוצר, כי הרי תקציב השנה הבאה ייראה אותו דבר, עם פחות צמיחה אחרי 1994, ויותר אבטלה, אני מציע לו לחשוב כבר על הצבע לחוברת הבאה ועל ה-SLOGAN הבא, שאני מקווה שאולי יהיה מוצלח יותר.

שאול יהלום: אחרת מתכוונים לרדת מהגולן – – –

גונן שגב: עקב הנסיגה מהגולן הכלכלה תפרח...

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת גונן שגב.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אבנר חי שאקי, אחריו – חבר הכנסת יוסף עזרן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

שאול יהלום: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום, אפשר לבקש שקט?

שאול יהלום: כשחבר הכנסת שאקי ידבר יהיה שקט גמור.

אבנר-חי שאקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר הביא לפנינו תוכנית של תקציב המבוסס על מדיניות כלכלית, כפי שנקראה על-ידו.

אבנר-חי שאקי: יש בה שילוב של הנושא המדיני והנושא הכלכלי.

אבנר-חי שאקי: עיינתי בחוברות וקראתי אותן, שמעתי את הרצאתו, וכמו קודמי אני שואל: במה זה יתבטא?

אבנר-חי שאקי: מעבר לביקורת הקשה שיש לי על מה שנקרא תוכנית השלום ועל הסיכויים שאכן המצב הנוכחי יקדם כלכלה ושיתוף פעולה כלכלי באזור ועם ערביי ארץ-ישראל, אני רוצה לומר, שחסרים פרטים בתוכנית הממשלתית לגבי האופן שבו יפותחו קשרים כלכליים בתהליך השלום.

אבנר-חי שאקי: אני מאמין בחזון של כמה מהאנשים שעוסקים במלאכה הזאת, אני מאמין באמונתם התמימה, שייתכן ששוקי המזרח התיכון נפתחים בזה לישראל.

אבנר-חי שאקי: בפועל קשה לראות כיצד זה יתבטא ובאיזו צורה הכלכלה הישראלית תימצא נשכרת.

אבנר-חי שאקי: שר האוצר דיבר על שני יעדים מרכזיים של חוק התקציב הנוכחי.

אבנר-חי שאקי: יעד ראשון – הגדלת העלייה וקליטת העולים, תוך הבטחת תעסוקה, פתרונות דיור ושירותים חברתיים בסיסיים.

אבנר-חי שאקי: והיעד השני – הגברת התעסוקה במשק בדרך של צמיחה כלכלית יציבה במגזר העסקי.

אבנר-חי שאקי: מאוד הייתי רוצה בכך.

אבנר-חי שאקי: מי מאתנו אינו רוצה לראות צמיחה כלכלית של אמת ושל ממש, כמו שאין מי מאתנו שאינו רוצה בשלום אמיתי, אלא שכשאני בודק את שיעורי האבטלה בשנתיים האחרונות ואת אלה הצפויים לשנת 1994, ויש בהם כביכול ירידה, אני מציב שאלה לידידי שר האוצר – האם אין פה טעות, טעות אופטית, שכן הסגר על יהודה, שומרון ועזה סגר את הכניסה לישראל בפני רבבות פועלים ערבים, ואת מקומם תפסו בצורה זו או אחרת רבבות פועלים ישראלים, לשמחתנו.

אבנר-חי שאקי: העלייה צומצמה בהרבה, ממדיה פחותים לאין ערוך מן התחזיות האופטימיות של כולנו, ועל כך כולנו מצרים.

אבנר-חי שאקי: הווי אומר, אף-על-פי שפורמלית צפויה איזו ירידה בממדי האבטלה, בפועל אין כאן צמצום האבטלה, מפני שאנחנו צריכים לצפות לעלייה הרבה יותר גדולה; הצרכים האמיתיים הדוחקים במה שהיתה פעם ברית-המועצות הם צרכים אמיתיים.

אבנר-חי שאקי: מה שקרה בהפיכה האחרונה, שהסתיימה כפי שהסתיימה, צריך להזעיק את כולנו להציל בהקדם רבבות ומאות אלפים, ואז כמובן יתברר שאחוזי האבטלה, לצערנו, גדולים יותר.

אבנר-חי שאקי: מה שחשוב הוא להראות השקעות בקנה מידה רציני.

אבנר-חי שאקי: שמחתי לשמוע על 500 מיליון דולרים שעליהם דיבר שר האוצר והם בגדר השקעה.

אבנר-חי שאקי: אבל אלה אינם מושגים, עדיין אינם מושגים של צמיחה כלכלית בהיקף הגדול, שאני מאמין באמונה שלמה ששר האוצר רוצה בה.

אבנר-חי שאקי: נקודה נוספת – שירותים חברתיים.

אבנר-חי שאקי: אני מברך על עצם המגמה של חיזוק השירותים החברתיים.

אבנר-חי שאקי: אני מברך על המגמה של חיזוק החינוך.

אבנר-חי שאקי: אבל, צר לי לומר, שכאשר אני בודק את הגידול בתקציב, קצת למעלה מ-2 מיליארדי ש"ח, אני מוצא שאחוז מכריע הולך לשכר.

אבנר-חי שאקי: לא שאני מזלזל, חלילה, בשכרם של מורים.

אבנר-חי שאקי: הייתי שותף בשעתי בוועדה למעמד המורה, שמצאה בין הממצאים הראשונים במעלה, שהשכר הנמוך של המורה הוא זה שמבריח כוחות וכשרונות מן המקצוע החשוב הזה.

אבנר-חי שאקי: אם פתרו חלק מן הבעיה, בוודאי כי טוב הוא.

אבנר-חי שאקי: אבל האם שופר, משופר, ישופר החינוך בישראל בשנים הקרובות ובשנה הקרובה עם הגידול ב-2 מיליארדי ש"ח אלה?

שאול יהלום: התשובה שלילית.

אבנר-חי שאקי: בוודאי.

שאול יהלום: חבר הכנסת שאקי, בתקציב לשנת התשנ"ה יש אפס לחינוך המיוחד.

אבנר-חי שאקי: צר לי מאוד להסכים אתך.

אבנר-חי שאקי: אני מסכים אתך, כי גם אני שמתי לב שהחינוך המיוחד לא זוכה לתקציב, ואני נדהם.

אבנר-חי שאקי: הרי הכנסת הזאת העבירה את חוק החינוך המיוחד.

אבנר-חי שאקי: ראינו יום חג לאותם רבבות מסכנים המצפים לעזרה הזאת, ההורים והילדים גם יחד.

אבנר-חי שאקי: איך אפשר לתאר שיפור בחינוך, העלאת רמת החינוך וקידום החינוך, ראיית החינוך כתשתית וראיית התשתית כחלק מהצמיחה הכלכלית, כאשר נושא אדיר כזה אינו זוכה לתקציב שהוא ראוי לו?

אבנר-חי שאקי: אני רוצה לעמוד בקיצור נמרץ על נושא החינוך היהודי בישראל.

אבנר-חי שאקי: אני שמח לראות שיש מגמות של חיזוק החינוך הטכנולוגי, החינוך המדעי.

אבנר-חי שאקי: הכול שפיר ויפה.

אבנר-חי שאקי: אבל אם יש חינוך כושל, חלש, והוא התבטא בצורה מזעזעת באחוז הגבוה של הנבחנים בבחינות הבגרות בשנה הזאת בבתי-הספר הממלכתיים שכשלו בתנ"ך, כישלון מחפיר, והיתה הודאה על כך מאת משרד החינוך, מפני שהכשרת המורים לקויה, מפני שמספר המורים נמוך, מפני שמספר השעות ללימודי תנ"ך וללימודי יהדות ומקצועות היהדות נמוך.

אבנר-חי שאקי: ציפיתי לראות הגדלה של כמה עשרות אלפי שעות בלימודי היהדות, הדבר הראשון, הבסיסי, היסודי, העיקרי – – –

שאול יהלום: מבטלים בחינות בגרות חובה בתנ"ך.

שאול יהלום: מה התשובה של משרד החינוך?

אבנר-חי שאקי: הערתי לשרת החינוך לפנים, ועכשיו אני אומר לידידי שר החינוך פרופסור אמנון רובינשטיין, לשים לב לכך שאם לימודי היהדות לא יחוזקו – יש עכשיו דוח שעומד להתפרסם, של פרופסור עליזה שנהר, רקטור אוניברסיטת חיפה, שממנו ילמד כל עם ישראל שלימודי היהדות בבתי-הספר הממלכתיים הם מערכת של כישלון רצוף מתחילה ועד סוף.

אבנר-חי שאקי: זה מעיד על זלזול בחשיבות לימודי היהדות, והדבר מצער ביותר.

אבנר-חי שאקי: אינני אומר זאת כדי לקנטר.

אבנר-חי שאקי: אני כואב את כאבה של ישראל, שיהדותה וזהותה היהודית ועצמיותה היהודית והתודעה היהודית שניתנת בה הולכות ונחלשות.

אבנר-חי שאקי: מי שתודעתו היהודית לקויה, גם זיקתו אל עמו ואל ארצו ואל מורשתו ואל עתידו, זיקה זו חלשה והולכת ונחלשת.

אבנר-חי שאקי: אני רוצה לקוות שבכל זאת יושם לב לעניין, ונגיש הסתייגויות בעניין זה.

אבנר-חי שאקי: נקודה נוספת היא כמובן עניין העלייה, הקצב של העלייה.

אבנר-חי שאקי: לפני כמה שנים דובר על 200,000 עולים.

שאול יהלום: איפה שר האוצר?

אסתר סלמוביץ: אני לא יכולה לחייב אותם לשבת פה.

שאול יהלום: איפה זה נשמע?

אסתר סלמוביץ: אני לא יכולה לחייב איש.

אבנר-חי שאקי: אני מאוד מצטער.

אבנר-חי שאקי: אני מקווה שהוא ישמע את הדברים או יקרא אותם.

אבנר-חי שאקי: אין לי כל כוונה אלא לחזק את החינוך הישראלי, כי אני מאמין שזה יעד ראשון במעלה.

אבנר-חי שאקי: כשמדובר על טיפול בנושאי חברה ורווחה, אני רואה כוונות טובות, אבל כפי שאמרנו, אם החינוך המיוחד עדיין לוקה, אם הנכים בישראל עדיין אינם זוכים לתקציב שהם ראויים לו, אם אנחנו שומעים משרת העבודה והרווחה, שאיננה חשודה על ניסיון להחליש את הממשלה או לבקר אותה ביקורת לא קונסטרוקטיבית, אם היא אומרת שעדיין האבטלה גבוהה ועדיין למשרדה אין תשובה יומיומית לרבבות המתדפקים על שעריה – זה אומר שהתשובה הניתנת בתקציב הזה עדיין איננה תשובה הולמת.

אבנר-חי שאקי: אני רוצה לומר יותר מזה.

אבנר-חי שאקי: כשדובר בנושא של שירותים דתיים, הבחנתי בתקציב משרד הדתות שנושא כל כך חשוב כמו קליטה רוחנית נעלם מן האופק.

אבנר-חי שאקי: אין לי צורך להעריך את הדבר הזה ששמו קליטה רוחנית; את משמעות הקליטה של אלפי ורבבות התלמידים והתלמידות שמגיעים מחוץ-לארץ, ובעיקר מברית-המועצות לשעבר, מחבר העמים היום, וההכנה הניתנת להם להכיר את יהדותם, להגביר את זיקתם לעמם, למורשתם ולארצם, הקיימת והעתידה.

אבנר-חי שאקי: אני שומע ורואה תקציב שגרתי במועצות הדתיות.

אבנר-חי שאקי: מסתבר שגידול האוכלוסייה בארץ זה 20 שנה לא הובא בחשבון בתקציבי המועצות הדתיות.

אבנר-חי שאקי: פירושו של דבר, שבשירותים הדתיים הניתנים היום לכלל האוכלוסייה – ואני שמח לומר, ואין לי ספק שבעניין הזה אין הבדל בין שר לשר ובין אדם לאדם בין אלה שעוסקים במשרד הזה, והכוונה היא לתת שירותים לכל הקהילה, לכל העם, לכל הציבור כולו – אין התחשבות בגידול הטבעי של האוכלוסייה ואין ביטוי לכך בהעלאה משמעותית הולמת של התקציב.

אבנר-חי שאקי: מלים מעטות על בתי-העלמין: רבותי, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זהו המקום שאליו הגיע, מגיע ויגיע כל אדם.

אבנר-חי שאקי: לכן, כבוד המת הוא כבוד החי.

אבנר-חי שאקי: אם בתי-העלמין ראויים לשמם ומטופלים כהלכה, אם הם נקיים ואם יש התייחסות נאה לקרובים ולהורים ולכל אלה שיקיריהם מצויים שם, הרי זה לטובת כבודה של המדינה.

אבנר-חי שאקי: התקציב שאני רואה רחוק מלענות על הצרכים.

אבנר-חי שאקי: 6 מיליונים לשנה, זהו סכום עדיף ממה שהיה בשנה שעברה, אבל עדיין רחוק מן הצרכים, ואני אגיש הסתייגויות לכך בבוא העת, כדי שהדבר הזה יבוא על תיקונו.

אבנר-חי שאקי: ועכשיו, אדוני שר האוצר, אתה לא נמצא כאן, אבל אני מפנה את דברי אליך – יש בארץ הזאת ניצולי שואה, יש רבבות נפגעי שואה שלא באו על סיפוקם ואינם באים על סיפוקם.

אבנר-חי שאקי: התשלומים הניתנים להם מעוררים רחמים, אינם עונים על הצרכים.

אבנר-חי שאקי: האנשים עומדים בפתח המשרדים ומבקשים סיוע, עומדים בפתחי העיריות ובפתחי משרדי הממשלה.

אבנר-חי שאקי: ראוי גם ראוי שממשלת ישראל תעשה יותר לרווחתם ולהקלת מצבם, מצוקתם ובריאותם של אנשים אלה, שסבלם אינו ניתן לתיאור במלים.

אבנר-חי שאקי: לא מדובר בסכומי ענק.

אבנר-חי שאקי: ממשלת גרמניה המערבית הסכימה להוסיף משהו בתחום הזה.

אבנר-חי שאקי: ממשלת ישראל מצדה חייבת להוסיף את שלה, כדי שניצולי שואה בישראל יהלכו כאן בגאווה ובהרגשה שמדינת ישראל עושה את המוטל עליה כלפיהם.

אבנר-חי שאקי: והדבר האחרון, עניין קריית-שמונה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שאקי, עליך לסיים.

אבנר-חי שאקי: הייתי אתמול בקריית-שמונה, הייתי בה בימי ההפגזות.

אבנר-חי שאקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראויה היא וראוי הצפון להתייחסות תקציבית גלויה וברורה, כי אם רוצים למנוע נטישה, אם רוצים להחזיר את אלה שעזבו, אם רוצים לתת לתושבי היישובים הללו ביטחון במובן הכפול של המלה, לא זו בלבד שלא ייתכן שיימצא בית אחד בקריית-שמונה שמקלטו איננו במצב תקין – ולצערנו, גם זה עדיין לא בא על מלוא תיקונו, ואני מאמין שזה כן יבוא על תיקונו, כי לא יעלה על הדעת אחרת – אנחנו צריכים לדעת שבעיר הזאת, האנשים הנפלאים האלה, שהחזיקו מעמד כל השנים, ושכולם רוצים ביקרם, מעבר להשקפות המפלגתיות האחרות, צריך לחזק את תשתיתם הכלכלית, צריך להגביר שם תעסוקה, לצמצם בצורה משמעותית את האבטלה, שהיא בין הגבוהות בארץ, צריך לחזק את החינוך, את התשתית החינוכית, ואז נוכל לומר שבתקציב הזה יש באמת בשורה בנושאים החברתיים המרכזיים שלנו בשעה זו.

אסתר סלמוביץ: תודה.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף עזרן, אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אסתר סלמוביץ: לפני חבר הכנסת עזרן, הצעה לסדר של חבר הכנסת צחי הנגבי.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, נדמה לי שנושא תקציב המדינה הוא בין הנושאים המהותיים ביותר שהכנסת – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת הנגבי, אתה צריך לקרוא מהדף.

צחי הנגבי: נושא תקציב המדינה הוא אחד הנושאים המהותיים ביותר שנדונים במליאת הכנסת.

צחי הנגבי: לא לחינם הוא מוגדר כהצעת אמון או אי-אמון בממשלה.

צחי הנגבי: היעדרות נציג הממשלה בדיון כזה, יש בה משום זלזול מופגן במעמדה של הרשות המחוקקת, במעמד האופוזיציה והקואליציה כאחת.

צחי הנגבי: אני מציע שגברתי היושבת-ראש תבקש מלשכת יושב-ראש הכנסת או מגורם מוסמך אחר לאתר את שר האוצר, שנמצא בבניין, או שר אחר מטעמו, שיהיה נוכח בכל שעות הדיון, כפי שהיה בעבר, בכל השנים הקודמות.

צחי הנגבי: אם זה לא יהיה כך בתוך כמה דקות, הייתי מבקש להפסיק את הדיון עד אשר תואיל בטובה הממשלה להאזין לדברי האופוזיציה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת הנגבי, שמעתי את דבריך.

אסתר סלמוביץ: הדברים נרשמו בפרוטוקול.

אסתר סלמוביץ: אין לנו שום יכולת וסמכות לחייב איש לשבת פה בזמן הדיון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת עזרן, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להסב את תשומת לבם של חברי הכנסת – – –

רענן כהן: חבר הכנסת עזרן, חשבתי שאתה מהקואליציה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכך, שאחרי הסדרה הראשונה שבה ינאמו נציגי הסיעות, הזמן המוקצב הוא חמש דקות לכל נואם מכל סיעה.

אסתר סלמוביץ: חבר כנסת שלא ינצל את זכותו לדיבור בתורו, יאבד את זכות הדיבור שלו.

שאול יהלום: חבר הכנסת עזרן, אתה מהקואליציה או מהאופוזיציה?

שאול יהלום: מה התשובה?

יוסף עזרן: אם אדוני שואל אותי, אני נואם כעת על נושא התקציב, ואני אופוזיציונר לכל דבר.

שאול יהלום: תלוי אם זה לפני הבחירות המוניציפליות או אחרי הבחירות המוניציפליות.

רענן כהן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יהלום, חבר הכנסת רענן כהן.

יוסף עזרן: מה אתה רוצה?

יוסף עזרן: סיימת?

יוסף עזרן: – תודה רבה, אדוני, אני מודה לך על עזרתך החשובה ועל כל ההדגשות, בלי יוצא מן הכלל.

יוסף עזרן: אפשר להתחיל?

יוסף עזרן: – תודה.

אסתר סלמוביץ: בבקשה, חבר הכנסת עזרן.

יוסף עזרן: ובכן, רבותי, הגשת התקציב השנתי היא למעשה האירוע המסכם של כל הפעילות הכלכלית החברתית של השנה, וכולנו תקווה שהוא גם נושא בשורה של רווחה, של התפתחות ושל צמיחה כלכלית.

יוסף עזרן: לצערי הרב, אני חייב לציין, במה שנוגע לסיכום, שאולי יש עוד הרבה דברים כאן שצריך להבהיר, אבל, מבחינת הבשורה – אין הרבה בשורה.

יוסף עזרן: כנראה, עולם כמנהגו נוהג.

יוסף עזרן: יש הרבה תקוות והרבה הבטחות, אבל מעשית אני לא יודע איך הנושא הזה יתפתח.

יוסף עזרן: אני רוצה כעת לעסוק בתחום מסוים, שבזמני עסקתי בו באוצר במיוחד.

יוסף עזרן: אני חושב שתחום זה הוא מפתח חשוב מאוד לצמיחה כלכלית.

יוסף עזרן: הנה, רבותי, בואו ניקח את נושא ההפרטה של החברות.

יוסף עזרן: מיותר להדגיש איזה מחיר פוליטי אנחנו משלמים בעד הערבויות של האמריקנים, שהן חשובות, אין שום ספק.

יוסף עזרן: אבל, לדוגמה, לאחרונה הם קיזזו 437 מיליון דולר מהערבויות, בגלל הטיעון שהיתה בנייה שלא כמסוכם בפריפריה של ירושלים.

יוסף עזרן: לצערי, עדיין הם חושבים שזה אזור כבוש, דבר שאנחנו מתנגדים לו בתוקף, דוחים אותו ולא מקבלים אותו.

יוסף עזרן: להצביע על ליקויים ועל לאקונות – זו לא חוכמה.

יוסף עזרן: אבל מאין ניקח את הכסף?

יוסף עזרן: רבותי, דובר הרבה והובטח הרבה בנושא ההפרטה.

יוסף עזרן: הנה, ניקח לדוגמה את כי"ל – כימיקלים לישראל – שהוא אחד המפעלים החשובים ביותר במדינה, ולכל הדעות הוא מוביל בתחום שלו.

יוסף עזרן: הוא אולי אחד המפעלים המובילים בכל המזרח התיכון, ועתידו לפניו.

יוסף עזרן: בקושי הצליחה הממשלה למכור לציבור 25%, במחיר של קרוב ל-300 מיליון דולר.

יוסף עזרן: אני רוצה להזכיר, שהיתה תקופה שהציעו מחיר כולל לכל מאת האחוזים, של קרוב ל-600 או 550 מיליון דולר.

יוסף עזרן: כאשר הגיעו להחלטה הנבונה והנכונה, כדי לקבל אינדיקציה על השווי האמיתי, דהיינו לצאת לציבור, הוברר שהמחיר שהציעו הוא פחות מ-50% מהמחיר הריאלי.

יוסף עזרן: אני חושב שזאת השיטה האמיתית והנכונה, ובפרט כשהולכים בנתחים נתחים, כאשר אין שום הפרזה לשום כיוון.

יוסף עזרן: הוקמו ועדות, שילמנו מיליוני דולרים למומחים בין-לאומיים כדי שהם יעריכו את השווי של חברת כי"ל, לדוגמה.

יוסף עזרן: הפערים ביניהם היו אדירים, ואף אחד לא ידע בדיוק מה יש לו, מה הוא מוכר, מה הערך.

יוסף עזרן: מה קרה?

יוסף עזרן: – כאשר יצאנו לבורסה ב-25%, שנמכרו, כידוע וכפי שהזכרתי, בקרוב ל-70% מהמחיר המוצע לכל כי"ל, הרי לא רק שזו היתה אינדיקציה, אלא ממה נפשך?

יוסף עזרן: מה יכול להיות?

יוסף עזרן: אם נמכור בזול – עם ישראל נהנה, ה"עמך" נהנה; ואם נמכור קצת ביוקר – המדינה נהנתה, ובסופו של דבר זה יחזור לעם בצורה של תשתית, של השקעות.

יוסף עזרן: זאת הדרך הנכונה.

יוסף עזרן: קודם כול, יש לעמוד בצורה אמיתית, בצורה נכונה, על הערך, השווי הערכי וגם המהותי, האמיתי.

יוסף עזרן: שנית, אנחנו בטוחים שאנחנו לא הולכים לקראת שליטה שאינה רצויה למדינה, כי מי יודע מי יכול להשתלט על המפעלים הגדולים האלה.

יוסף עזרן: אבל זה נתקע.

יוסף עזרן: הנה, הכול מוכן ליציאה נוספת לשוק החופשי הציבורי, ב-26%, דבר שיכול להכניס עוד כמה מאות מיליוני דולרים.

יוסף עזרן: מה קרה?

יוסף עזרן: לצערי הרב, פתאום מתעוררים כאן, או מתעורר המשרד לאיכות הסביבה, עם כל הכבוד לו.

יוסף עזרן: דרך אגב, אני לא חייב לקפח אותו, ואני צריך להזכיר שהוא מסכים להוראת שעה.

יוסף עזרן: אבל הוא מתעקש, על מה?

יוסף עזרן: – חייבים בהוראת שעה, ואלה למעשה התנאים הנחוצים והנדרשים ביותר להפרטה, להמשך ההפרטה והיציאה לציבור.

יוסף עזרן: הם מתעקשים שיהיה הסדר קבע.

יוסף עזרן: איך יכול להיות דבר כזה?

יורם לס: שיהיה חוק.

יורם לס: יש חוק התכנון והבנייה, והוא מחייב את כל עם ישראל.

יוסף עזרן: סליחה, יש הוראת שעה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת לס, אתה מפריע עכשיו.

יוסף עזרן: לא, הוא לא הפריע לי.

יוסף עזרן: אדוני, הדגשתי ואמרתי שאני לא מתנגד.

יוסף עזרן: הרי כולם מסכימים להוראת שעה לשנה אחת, כדי שלא תעוכב העגלה הזאת, ההתפתחות.

יוסף עזרן: גם משקיעים מבחוץ וגם משקיעים מבפנים מוכנים כעת להשקיע.

יוסף עזרן: חבל, חבל על כל יום.

יוסף עזרן: זה מפעל מבטיח.

יוסף עזרן: זה מפעל ששכרו בצדו, שעתידו לפניו.

יוסף עזרן: בגלל התעקשות ביורוקרטית, שתהיה חשובה ככל שתהיה, נפסיד?

יוסף עזרן: אני שואל שאלה פשוטה: אנחנו נמצאים כעת במשא-ומתן.

יוסף עזרן: ויכול להיות שאין הקבלה בין הדברים, אבל יש היגיון, חוט השני עובר בין שני הדברים.

יוסף עזרן: אנחנו אומרים היום במשא-ומתן המדיני, שאי-אפשר ואסור להיכנס להסדר הקבע, וזה הגיוני, כי יש דינמיקה ויש התפתחות.

יוסף עזרן: האם העניינים הכלכליים אינם אותו דבר?

יוסף עזרן: הרי יש דינמיקה והתפתחות כלל-עולמיות.

יוסף עזרן: הכול משתנה.

יוסף עזרן: כבוד השר לאיכות הסביבה רוצה דווקא שבהסדר, בהוראת שעה לשנה, נחליט ונכלול גם את הוראת הקבע.

יוסף עזרן: זה לא הגיוני, זה מעכב, זה מפריע להתפתחות, וחבל מאוד.

יוסף עזרן: אנחנו מאוד זקוקים לכסף הזה.

יוסף עזרן: אנחנו זקוקים לו לתשתיות, להשקעות, כדי למנוע אבטלה, ובאופן טבעי גם כדי לדחוף את הצמיחה הכלכלית.

יוסף עזרן: בואו ניקח לדוגמה את "בזק".

יוסף עזרן: הכול תקוע.

יוסף עזרן: גם כן נתנו מחירים מגוחכים לפני שיצאו לבורסה, כאשר יצאו ב-25%, בקרוב ל-250 מיליון דולר.

יוסף עזרן: עכשיו הערך, השווי המשוערך, הוא מיליארד ו-700 מיליון.

יוסף עזרן: הרי איש לא חלם שיושג מחיר כזה.

יוסף עזרן: בזמנו, לפני שפרש חבר הכנסת דהיום ושר התקשורת דאז, חבר הכנסת פנחסי, הוא חתם על התקנות לרשיון כללי לפתיחת החברה הזאת לתחרות אמיתית, למניעת מונופול משתק, שהוא לא רק משתק ומייקר את השירות החיוני הזה, אלא, פשוט מאוד, היות שהוא יקרן, הערך שלו בשוק יורד, כדבר שאין לו ערך אמיתי מבחינת המחיר.

יוסף עזרן: גם אין לו שווי אמיתי מבחינת הקנייה.

יוסף עזרן: זה דבר פשוט מאוד.

יוסף עזרן: מה יש להתווכח?

יוסף עזרן: התחלפו כבר שני שרי תקשורת.

יוסף עזרן: השר שחל, שהיה שר התקשורת לפני כמה חודשים, הקים שתי ועדות מקצועיות שבדקו את כל הנושא הזה, וגם פרופסור זמיר, והגיעו למסקנות שההמלצות וההחלטות שעליהן החליט שר התקשורת דאז, פנחסי, הן נכונות, אמיתיות וטובות.

יוסף עזרן: מה קרה לפלאפון?

יוסף עזרן: למה זה מתעכב?

יוסף עזרן: הרי זה בלתי-אפשרי שכל נושא ביורוקרטי הוא בעוכרינו.

יוסף עזרן: עד מתי הבולשביזם הזה יחגוג?

יוסף עזרן: ומ"בזק" נעבור ל"בדק", התעשייה האווירית, תעשיית הדגל של המדינה.

יוסף עזרן: נכון, יש משבר עולמי בתחום הזה, כי כולם מכרו הרבה נשק, וכעת אולי מרחף עידן של שלום.

יוסף עזרן: לכן יש משבר בתחום הנשק ובתחום של כל התעשייה הכבירה הזאת, העצומה והמשחיתה.

יוסף עזרן: יש גם תנאים אובייקטיביים.

יוסף עזרן: הרי מכרו בעיקר לצבא, וקיבלו את המחירים שרצו, פחות או יותר.

יוסף עזרן: אבל בגלל זה חייבים, חס ושלום, לסגור את המקום הזה ולעשות פיטורים המוניים?

יוסף עזרן: יש דרך אחרת לייעל, והיא לנצל את כל הטכנולוגיה האדירה שלהם, והיא מתקדמת, וכולם מכירים בזאת.

יוסף עזרן: אנחנו בני תחרות טבעיים גם כלפי התעשיות עתירות הידע ביותר, המתקדמות טכנולוגית בכל העולם.

יוסף עזרן: והראיה, אנחנו מוכרים במאות-מאות מיליונים רבים.

יוסף עזרן: אלא מאי?

יוסף עזרן: כל דולר שאנחנו מייצאים, לצערי, יש עליו הפסד.

יוסף עזרן: למה?

יוסף עזרן: כי המרכיב החשוב, של השכר, הוא יקר.

יוסף עזרן: אז אולי חייבים בייעול, כדי שהתעשייה הזאת, שעדיין אנחנו זקוקים לה בכל קונסטלציה, בכל התפתחות שתהיה, חס וחלילה לא תיפגע.

יוסף עזרן: אנחנו חייבים, אולי לטובת העניין, במקום פיטורים המוניים, לייעל על-ידי הסבה של כל הידע והעוצמה לשוק האזרחי, ויש אפשרות.

יוסף עזרן: למשל, אני מאוד מרוצה מההפרטה הסופית של השק"ם, של "מבני תעשייה".

יוסף עזרן: זה ישחרר המון משאבים שאנחנו זקוקים להם, רבותי, כדי שלא נהיה תלויים.

יוסף עזרן: אני לא אומר: לא נהיה תלויים, זו יומרה, אבל לפחות נצמצם את התלות הזאת.

יוסף עזרן: עם ישראל, מדינת ישראל נאבקת מאז הקמתה על קורטוב של עצמאות כלכלית, כי אין תלות כלכלית שלא גוררת לחצים פוליטיים-מדיניים.

דב שילנסקי: עם ישראל נאבק עכשיו על קיומו.

דב שילנסקי: שוחטים את ארץ-ישראל.

יוסף עזרן: ארץ-ישראל, חס ושלום, לא נשחטת, לעולם עומדת.

יוסף עזרן: אני פונה לשר האוצר, שלצערי אינו שומע אותי, ואני מבקש ממנו, שהנושא של תקציב הדתות יעבור רביזיה כוללת.

יוסף עזרן: הרי זו בושה וחרפה.

יוסף עזרן: עם כל תוספת האוכלוסין שהגיעו לישראל, עם כל הגידול הטבעי, בלי עין הרע, כן ירבו, אנו עומדים על 72 מיליון שקל תקציב לשירותי הדת לכל מדינת ישראל.

יוסף עזרן: לא ייתכן דבר כזה.

יוסף עזרן: ואני מבקש ופונה, יש הצדקה מוסרית וחברתית, לשר האוצר, שיביא בחשבון תקציבי סיוע ותמיכה לשומרי השמיטה.

יוסף עזרן: אלה הם חלוצים שבחלוצים, גיבורים שבגיבורים, מוסרים נפשם על קיום ארץ-ישראל לפי תורת השם.

יוסף עזרן: ובמשך השנה הם חוזרים לספסל הלימודים ומתחזקים באמונה וממלאים את המצברים ברוחניות, ואחר כך חוזרים אל החומר ואל הקשר עם הקרקע ועם קדושת הארץ.

יוסף עזרן: אני מבקש לערוך רביזיה בתחום הזה ולהקציב הקצבה משמעותית לשומרי השמיטה.

יוסף עזרן: והייתי מסיים בדבר אחד: לא ייתכן, רבותי, שהיום, כאשר קמות שכונות כפטריות אחר הגשם – ואני שמח ומברך על כך – וברוך השם התבשרנו על 13,000 יחידות דיור בירושלים רבתי, לפחות על זה אני רוצה לברך את כבוד השר בנימין בן-אליעזר; אני מאוד מודה ומוקיר ומעריך, אבל אני מבקש שכל שכונה שיש בה 500 יחידות דיור, באופן צמוד יוקמו בה מקווה טהרה ובית-כנסת.

יוסף עזרן: חייבים שני הדברים האלה להיות צמודים, יחד.

יוסף עזרן: כי לא ייתכן שנקפח את השירות החשוב הזה; לכל דבר יש תקציב, ורק דברים אלה אנו דוחקים הצדה לשוליים שבשוליים.

יוסף עזרן: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה לחבר הכנסת עזרן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אברהם רביץ, אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת יוסף בא-גד.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, שר האוצר שאיננו, חברי הכנסת שישנם, בשלהי הקדנציה הקודמת התקבל חוק חשוב, חוק שביטל את חרפת הייחודיים, אבל במקביל לכך התקבל חוק נוסף, אשר מטרתו להסדיר באופן מכובד וחוקי את הצרכים האמיתיים של החינוך החרדי ושל התרבות החרדית במדינת ישראל, בלי להזדקק למשא-ומתן מביש, למדיניות של קח-ותן בדברים החיוניים ביותר שלנו; כי הכול הבינו, שבדברים כגון חינוך, יינקט הכלל, שלמרות היותנו שונים, נהיה שווים.

אברהם רביץ: והנה, גברתי היושבת-ראש, חוזר על עצמו מחזה מביך.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים ונאלצים היום, בערב התקציב, להתווכח על מספר התלמידים שיאושרו במסגרת החינוך שלנו.

אברהם רביץ: ויאמרו לנו, כי הגידול הטבעי של ילדינו הוא נושא למשא-ומתן.

אברהם רביץ: מדוע, אדוני שר האוצר שאיננו, זה צריך להיות כך?

אברהם רביץ: הרי זה עומד בניגוד לתפיסה האנושית, בניגוד לתפיסה אידיאולוגית-חברתית, ובעיקר בניגוד לתפיסה היהודית.

דב שילנסקי: תסלח לי.

דב שילנסקי: אני רוצה להציע לכבוד יושבת-ראש הישיבה לעשות הפסקה לחמש דקות, כי אין שום שר ליד שולחן הממשלה.

אסתר סלמוביץ: היתה כבר הצעה לסדר בנושא הזה.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת שילנסקי, אני אפשרתי הצעה לסדר בנושא הזה.

דב שילנסקי: אולי תרשי לי, אני מציע שהמזכירות תודיע את ההודעה שלך לממשלה, ואם בתוך חמש דקות לא יהיה פה שום שר, הרי תכריזי על הפסקה.

דב שילנסקי: נהוג לעשות את זה.

אסתר סלמוביץ: אני אבקש שבתוך דקות אחדות יגיע שר האוצר.

אברהם רביץ: אני מודה לך, חבר הכנסת שילנסקי.

אברהם רביץ: אבל אני אומר: בעידן כזה, כאשר מתייחסים אל ילדים כאילו הם מספרים לא מוכרים, כאילו אינם ילדים חיים, ואומרים לנו במערכת החינוך החרדית: הגידול הטבעי שלכם איננו מוכר, אתם תקבלו אותו תקציב ותסתדרו ביניכם.

אברהם רביץ: מדוע?

אברהם רביץ: מדוע זה קורה לילדים חרדים, שומרי תורה ומצוות?

אברהם רביץ: מדוע זה שונה?

אברהם רביץ: מדוע ילדים אלה יהיו שונים מילדי ישראל האחרים?

אברהם רביץ: האם להם לא מגיע להתחנך וללמוד בכבוד כמו כל ילד בישראל?

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אני מוכרח לומר לכם, שאין עיני צרה בכך שהממשלה הזו עוסקת במחיקת האפליה במגזרי המיעוטים – אין עיני צרה – ועושה אפליה מתקנת, ומקציבה לבניית כיתות למגזר המיעוטים 60 מיליון שקל לשנה זו לעומת כ-24 מיליון שקל בשנה שחלפה, גידול של למעלה מ-100%.

אברהם רביץ: אני קיוויתי – וזו גם כן אחת הסיבות שאין עיני צרה בכך, כי אני רוצה לחיות בחברה שוויונית – אני קיוויתי שבעניין הזה ייעשה תיקון גם לגבי המגזר החרדי.

אברהם רביץ: והנה, שם – כלום, כלום.

אברהם רביץ: אנחנו חייבים להיאבק על כל כיתה, על כל חדר לימודים עבור ילדי ישראל הלומדים בבתי-הספר של החינוך החרדי ולנהל משא-ומתן.

אברהם רביץ: זו הבשורה החדשה של ההשוואה של ממשלת ישראל הנוכחית?

אברהם רביץ: חשבנו פעם, שזה לא יהיה נכון שאנחנו, הציבור הדתי, או החרדי, במדינת ישראל, נגדיר את עצמנו כמיעוטים.

אברהם רביץ: חשבנו שאנחנו נמצאים במרכז, חוליה בשרשרת אשר החלה ממעמד הר-סיני עד סוף הדורות.

אברהם רביץ: עם כל הוויכוחים שיש בינינו, סברנו שיש הכרה בכך שאנחנו חלק אינטגרלי ומכובד של החברה בישראל.

אברהם רביץ: אבל, אני אומר לעצמי, אולי, שמא, אם אנחנו נוגדר כמיעוט, מצבנו יהיה טוב יותר.

אברהם רביץ: מדוע ילדינו צריכים ללמוד בתת-תנאים, במרתפים, במקלטים, בקרוונים מצמררים בחורף ולוהטים בקיץ?

אברהם רביץ: מדוע?

אברהם רביץ: אני רוצה לפנות – אני רואה שחבר הכנסת הרב עזרן כבר הלך – אני שמעתי שש"ס הודיעה, שהיא תצביע בעד התקציב, מכיוון שכאשר הבטיחו לה הרי יקיימו.

אברהם רביץ: מדוע ש"ס, שהיא כל כך רגישה לאפליה, ובצדק, מדוע היא לא רגישה מספיק לאפליה של ילדי ישראל אחרים שלהם לא הבטיחו, ואם הבטיחו לא יקיימו, וילדי החינוך החרדי ימשיכו ללמוד בתת-תנאים?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רביץ, אני מבקשת לציין, שכבוד השר חריש נוכח באולם.

אברהם רביץ: אני מודה לך, אדוני.

אברהם רביץ: אני בטוח שתעביר את דברי לשולחן הממשלה.

אברהם רביץ: אני מוכרח לומר, כולנו יודעים, אנחנו עוסקים בתקציב, ותקציב הוא מספרים.

אברהם רביץ: אבל תקציב הוא גם אידיאולוגיה, או נכון יותר תקציב הוא ביטוי מעשי לאידיאולוגיה.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר, שוב, אין עיני צרה בתקציבים אחרים, אבל מדוע למשל – ואני אתן לכם דוגמה – בתקציב לחינוך גופני, ואני לא מזלזל בחשיבות של חינוך גופני, יש הגדלה של למעלה מ-100%, ולחינוך ללימודי היהדות בחינוך הכללי אין בכלל אזכור?

אברהם רביץ: או, נניח, למפעלי ספורט ואירועים יש תוספת של למעלה מ-50%.

אברהם רביץ: מדוע?

אברהם רביץ: האם כבר הגענו לנקודת רוויה, שהחברה בישראל יודעת כבר מספיק על עברה, על תרבותה, על יהדותה, על ההיסטוריה האמיתית שלה?

אברהם רביץ: מדוע מדברים על תוספת שעות במגזר החינוך הכללי, והדבר איננו בא בכלל לידי ביטוי כאשר מדובר על החינוך החרדי?

אברהם רביץ: והנה, אנחנו מוצאים בספר התקציב סעיף חדש, שלא היה בשנים האחרונות.

אברהם רביץ: הסעיף מדבר על חידוש מבנים במערכת החינוך, והוקצבו לסעיף הזה כ-63 מיליון שקל.

אברהם רביץ: אני רוצה להודיע לשר האוצר, על-ידי שר התעשייה והמסחר, מתוך היכרות אישית שלי עם מבני החינוך של מערכת החינוך החרדית – דרך אגב, אני רוצה לומר לשר האוצר, וחשוב שנדע זאת, שמערכת החינוך במגזר החינוך החרדי ברובה הגדול נבנתה מכספי הורים ותורמים.

אברהם רביץ: מדינת ישראל נתנה מעט מאוד, בכל ההיסטוריה של המדינה, למבני חינוך במגזר החינוך החרדי, ובמיוחד לגבי הגילאים המקבילים לבית-ספר תיכון.

אברהם רביץ: המבנים הללו, ברובם הגדול, זקוקים, כאוויר לנשימה, לשיפוץ ולחידוש.

אברהם רביץ: אני רוצה לשמוע, שאותו תקציב מיוחד של 63 מיליון שקל יעבור במקביל – אני מתאר לי, שיש גם מגזרים אחרים, שיש צורך לתקן מבנים, ואין עיני צרה – אנחנו חלק מהחברה בישראל, אנחנו אזרחי מדינת ישראל, אנחנו חיים פה, אנחנו משלמים את מסינו כאן, היינו כאן תמיד ונהיה כאן תמיד, ולא ייתכן שיקום שלטון כלשהו, זה היה גם בממשלות אחרות, ויראה אותנו כאחרים, כשונים, כמופלים לרעה, אזרחים מדרגה ג' וד', ויבקש שתמיד לפני שנת התקציב נעמוד כעניים בפתח בפני שר האוצר לבקש על הדברים האלמנטריים ביותר המגיעים לכל אזרח ולכל ילד בישראל.

אברהם רביץ: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

אסתר סלמוביץ: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ש' כרם: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון), התשנ"ד–1993, מאת חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (הארכת מועד לתביעת גמלת כסף), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון – מקום קבורתו של חייל), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אפרים סנה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – ותק מגורים), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש מועצה) (תיקון – ותק מגורים), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תרופות חינם), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אלכס גולדפרב; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – החמרת עונשים), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – מחלה ממארת), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק המוהלים, התשנ"ד–1993, מאת חברי הכנסת ח' מירום, י' עזרן וי' לוי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (השבתת מוסדות חינוך) (תיקון – חינוך מיוחד), התשנ"ד–1993, מאת חברי הכנסת א' בורג, א' הירשזון, ש' יהלום וד' איציק; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – השגה על שומה), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – מועד למתן עדות), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק המסים (החלטות מקדמיות), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אלי גולדשמידט; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – התיישנות תביעה של חולה נפש), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור התקנת מכשיר אזעקה מרעיש), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת יוסף בא-גד; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – עסקאות נוגדות),

ש' כרם: התשנ"ד–1993, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק לתיקון הסדרי הכופר, התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (הצמדת ערבות למדד מחירים), התשנ"ד–1993, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: חופש העיסוק (תיקון), מאת חבר הכנסת יגאל ביבי.

ש' כרם: עוד הונחה החלטת ועדת הכספים המאשרת הוראות בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 40), התשנ"ג–1993.

ש' כרם: הננו להודיעכם, כי חבר הכנסת דוד צוקר ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הפיקוח על דמי שכירות של דירות (הוראת שעה), התשנ"ג–1992.

ש' כרם: כן ביקש חבר הכנסת צוקר למשוך את הצעתו בנושא חוק הירושה (תיקון – סכומים שאינם בכלל העיזבון), התשנ"ג–1993.

ש' כרם: עוד הונחו החלטות ועדת הכנסת מהיום בנושאים האלה: כנסי הכנסת במושב השלישי של הכנסת השלוש-עשרה; החלטה בדבר הופעת מלך ספרד בפני הכנסת ביום כ"ה בחשוון התשנ"ד, 9 בנובמבר 1993; וכן החלטה מס' 2 בדבר סדרי הדיון בתקציב השנתי לשנת 1994 וחוקים נלווים.

ש' כרם: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

אסתר סלמוביץ: (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב)

אסתר סלמוביץ: (קריאה ראשונה)

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחריה – חבר הכנסת יוסף בא-גד, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תקציב המדינה לשנת 1994 מוגש בימים של עלייה על דרך של פתרון הסכסוך הישראלי-הפלשתיני, על דרך שבסופה, אני מקווה, יהיה השלום עם הפלשתינים.

תמר גוז'נסקי: לכן, השנה הבאה תהיה שנת מבחן ליישום עקבי של ההסכמים, לחיסול הדרגתי של ההתנחלויות, להחזרת החיילים הביתה; כל הדברים שימנעו, אנחנו מקווים, טרגדיות כמו זו שאירעה אתמול בעזה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לכן כל שקל שיוקדש ויושקע בשנה הבאה בשלום הוא שקל מבורך.

תמר גוז'נסקי: נקווה שיצמח מן השלום הזה שיתוף פעולה כלכלי בניצול מקורות מים, מקורות אנרגיה, ותהיה צמיחה כלכלית.

תמר גוז'נסקי: אבל, צריך לזכור שאנחנו ממשיכים לשאת על גבנו את הגבנון של ההוצאות הצבאיות.

תמר גוז'נסקי: נא לא לשכוח, שגם בתקציב ההוצאות הצבאיות הגלויות והסכום המוקדש להחזרת חובות שהם בעצם הוצאות צבאיות של העבר, הסכום הזה גוזל מאתנו למעלה ממחצית התקציב.

תמר גוז'נסקי: ראו איזה מחיר אנחנו נמשיך לשלם על המדיניות ההרסנית שוחרת הכיבוש והסיפוח.

תמר גוז'נסקי: ממשיכים גם להקצות תוספת להוצאות הצבאיות בשטחים.

תמר גוז'נסקי: בחמש השנים האחרונות שולמו למטרה זו 3 מיליארדי שקלים, והשנה – עוד 600 מיליון שקלים.

תמר גוז'נסקי: סכומים אדירים, שניתן וצריך להוציאם למטרות אזרחיות, למטרות חברתיות.

אלכס גולדפרב: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת גולדפרב, אתה לא יכול להפריע כל הזמן.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה להדגיש, רבותי חברי הכנסת, שהשלום כשלעצמו, שהוא מטרה חשובה ביותר, מטרה לאומית חשובה ביותר, איננו ערובה לשינוי המגמה הקיימת כבר שנים, של העמקת הקיטוב החברתי, אלא להיפך.

תמר גוז'נסקי: כבר היום יש יותר ויותר סימנים שהמעבידים והממשלה מחריפים את המתקפה על העובדים, על השכר, על הקביעות בעבודה, על האיגודים המקצועיים, על זכויות העובדים.

אלכס גולדפרב: פה אני מסכים אתך.

תמר גוז'נסקי: ובהצעת התקציב שהאוצר הגיש לנו היום הוא מתפאר בכך שהעובדים נעשים זולים יותר.

תמר גוז'נסקי: הוא מתפאר בכך שבשלוש שנים נשחק השכר הריאלי במגזר הפרטי ב-7%.

תמר גוז'נסקי: הוא מתפאר בכך שהמעבידים צריכים לשלם 10% פחות על כל יחידת תוצרת מאשר בשנה שעברה.

תמר גוז'נסקי: אבל האוצר לא אומר לנו לאן הלכו הרווחים הנוספים משחיקת השכר ומהורדת עלות העבודה.

תמר גוז'נסקי: האוצר לא מתבייש לכתוב בהצעת התקציב שהניח בפנינו: "הגברת האבטלה בשנים האחרונות עוררה לחץ להורדת השכר הריאלי במגזר העסקי, דבר ששיפר משמעותית את הרווחיות של הסקטור הזה".

תמר גוז'נסקי: המסקנה אחת: יש מי שנהנה ומרוויח מזה שיש אבטלה של כ-130,000, שהם 11% מכוח העבודה.

תמר גוז'נסקי: לכן, שר האוצר, שבא היום לכנסת ומניח לפנינו ספר שבו נאמר שהגברת האבטלה היא דבר חיובי, כי היא מורידה את השכר, אותו שר אוצר הוליך אותנו שולל היום בנתונים ישנים של תחילת 1993 לגבי האבטלה.

תמר גוז'נסקי: נכון שבמחצית הראשונה של 1993 היתה מגמה מסוימת של ירידה, אבל בחודשים האחרונים האבטלה שוב עולה, ויש ירידה תלולה בביקוש לעובדים ועלייה במספר המובטלים.

תמר גוז'נסקי: אני צריכה לשוב ולהדגיש, 60% מהמובטלים הרשומים בלשכות התעסוקה הם נשים.

תמר גוז'נסקי: לכן, כאשר שר האוצר מתגאה בכך שהגברת האבטלה עזרה להורדת השכר, הוא בעצם עושה זאת על גבן ועל חשבונן של הנשים.

תמר גוז'נסקי: לכן, צריכה להיות בפנינו הצעה ברורה של האוצר לפתרונות תעסוקה.

תמר גוז'נסקי: העלאת שכר פירושה יותר עבודה, כי פירושה יותר כוח קנייה.

תמר גוז'נסקי: הרחבת השירותים הציבוריים היא יותר עבודה.

תמר גוז'נסקי: אבל על כך יש מעט מאוד או כמעט שאין ולא כלום בהצעה שהונחה לפנינו.

דב שילנסקי: האם מותר לשאול אותך שאלה?

תמר גוז'נסקי: בסוף דברי, אדוני.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר מה עושה הממשלה.

תמר גוז'נסקי: היא מתפארת בעניין החינוך, ויש כמה דברים חשובים.

תמר גוז'נסקי: העלאה מסוימת, קטנה לדעתי, בשכר המורים, זה דבר חשוב.

תמר גוז'נסקי: אבל בהצעת חוק ההסדרים מציעה הממשלה שהחלת חוק לימוד חובה, חינם, על גני-ילדים גילאי שלוש וארבע תידחה עוד בארבע שנים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שהחוק הזה התקבל לפני עשר שנים, ועשר שנים דוחים אותו.

תמר גוז'נסקי: ועכשיו, במקום שיתחילו ליישם אותו בשנת הלימודים הבאה, דוחים אותו לשנת 1998.

תמר גוז'נסקי: אומרים שהחוק הזה יעלה כסף.

תמר גוז'נסקי: נניח שהחוק הזה יעלה 100 מיליון שקלים.

תמר גוז'נסקי: אז מה?

תמר גוז'נסקי: הממשלה שמקילה על המעבידים, הממשלה שנותנת הקלות מס מפליגות לבעלי ההון, לא יכולה למצוא 100 מיליון שקלים כדי שגני-הילדים יהיו פתוחים לכל הילדים כחינוך חובה וחינם?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר במי זה פוגע.

תמר גוז'נסקי: זה פוגע במי שאין לו כסף לשלם לגן פרטי, אבל זה פוגע במיוחד במגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: בגיל שלוש כמעט כל הילדים במגזר היהודי כבר הולכים לגן-ילדים.

תמר גוז'נסקי: ההורים משלמים הרבה מאוד כסף.

תמר גוז'נסקי: מעון עולה, כידוע, בדרגה העליונה, 1,400 שקלים בחודש.

תמר גוז'נסקי: אבל, רבותי חברי הכנסת, במגזר הערבי רק 25% מהילדים בגיל שלוש הולכים לגן או למעון.

תמר גוז'נסקי: רק 25%.

תמר גוז'נסקי: לכן, כאשר דוחים את ביצוע החוק, זה צד אפל נוסף של אותה אפליה של הילדים הערבים, שבאה לידי ביטוי במשך שנים בקצבאות הילדים הנמוכות ששולמו לילדים הערבים.

תמר גוז'נסקי: הטענה השגרתית היא שאין כסף.

תמר גוז'נסקי: אין כסף למעונות-יום, לגני-ילדים, ליצירת מקומות עבודה, להרחבת הטיפול הסיעודי בקשישים, לביטול השיטה המפלה של החינוך האפור.

תמר גוז'נסקי: אבל, בספר התקציב כתוב, שבשנת 1994 ימשיך האוצר לשלם לביטוח הלאומי, במקום המעבידים, 5 מיליארדי שקלים.

תמר גוז'נסקי: 5 מיליארדי שקלים שהמעבידים צריכים לפי החוק לשלם לביטוח הלאומי, לא ישולמו, והאוצר ישלם את זה במקומם.

תמר גוז'נסקי: בסך הכול, מאז 1987 הצטברו בצורה כזאת בכיסיהם של המעבידים 20 מיליארד שקלים.

תמר גוז'נסקי: והאוצר אומר שאין לו כסף להחיל את חוק לימוד חינם על גילאי שלוש וארבע.

תמר גוז'נסקי: לכן, רבותי חברי הכנסת, כאשר יובא ויוצג בקרוב דוח העוני, וישאלו למה העניים נעשים עניים יותר והעשירים נעשים עשירים יותר, את התשובה יש לחפש בתקציבים של השנים הקודמות, אבל גם בתקציב של 1994.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שהתקציב הזה כמעט שאינו מקדיש תשומת לב ראויה למגזרים שלהם נחוצה במיוחד תמיכה ממשלתית.

תמר גוז'נסקי: הזכרתי קודם את הנשים בעניין האבטלה.

תמר גוז'נסקי: אין שום מלה על יצירת מקומות עבודה, במיוחד לנשים.

תמר גוז'נסקי: לא מדובר על הבטחת שכר שווה לנשים עבור עבודה שווה.

תמר גוז'נסקי: לא נאמר כיצד יבוצע החוק למניעת אלימות במשפחה.

תמר גוז'נסקי: בעניין העולים, הם נמנים עם אלה שמנוצלים במיוחד במקומות העבודה, שמשלמים להם הרבה פחות אפילו משכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: אבל בשאלת הדיור, למשל, לגבי העולים, אם האוצר מודיע לנו שמספר התחלות הבנייה במחצית הראשונה של 1993 במגזר הציבורי היה 2,000 דירות לעומת 14,000 דירות ב-1992, נשאלת השאלה, כיצד עולים ישיגו דיור במקומות שיש להם גם עבודה.

תמר גוז'נסקי: לגבי האוכלוסייה הערבית, הזכרתי כמה דברים קודם לכן.

תמר גוז'נסקי: האפליה לגבי האוכלוסייה הערבית היא מרובת פנים: גם בתקציבי הרשויות המקומיות, במספר העובדים הסוציאליים, בתנאים האיומים בבתי-הספר, במספר העובדים האקדמאים שנקלטים במגזר הציבורי.

תמר גוז'נסקי: אבל, אני רוצה להביא נתון מצמרר, למשל פטירת תינוקות.

תמר גוז'נסקי: במדינת ישראל, בהשוואה לכל מיני ארצות אחרות, יש ממוצע נמוך יחסית של פטירת תינוקות.

תמר גוז'נסקי: באוכלוסייה היהודית הממוצע הוא שמונה תינוקות ל-1,000 לידות.

תמר גוז'נסקי: אבל, באוכלוסייה הערבית הממוצע הוא 15 תינוקות ל-1,000 לידות.

תמר גוז'נסקי: כלומר, כמעט פי שניים, שיעור גבוה פי שניים של תמותת תינוקות.

תמר גוז'נסקי: היכן בתקציב המדינה יש התחלה של דיון בנושא הזה, התחלה של פתרון בנושא הזה?

יורם לס: חבר הכנסת גוז'נסקי, זו לא בעיה של תקציב, זו בעיה של נישואים בתוך המשפחה.

יורם לס: זו אחת הבעיות.

תמר גוז'נסקי: לא.

תמר גוז'נסקי: הנישואים בתוך המשפחה – זה גם חלק מהתקציב.

תמר גוז'נסקי: משום שאתה צריך לשפר את התנאים, את תנאי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: – – –

יורם לס: – – –

תמר גוז'נסקי: אינני מזלזלת במה שאתה אומר, אבל האם תנאי התברואה הם אותם תנאים?

תמר גוז'נסקי: האם בכל היישובים הערביים יש כבר רשתות ביוב?

תמר גוז'נסקי: האם הצפיפות היא אותה צפיפות?

תמר גוז'נסקי: האם התנאים בבתי-הספר ובגנים הם אותם תנאים?

תמר גוז'נסקי: האם החינוך לבריאות הוא אותו חינוך?

רענן כהן: את צודקת, אבל זו לא בעיה של הממשלה.

רענן כהן: צריכה להיות גם יוזמה פנימית בתוך האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת עכשיו על תקציב המדינה לשנת 1994.

תמר גוז'נסקי: ואם תקציב המדינה לשנת 1994 היה נותן תשומת לב לנושא הזה, המצב היה מתחיל להשתפר.

תמר גוז'נסקי: ואני רוצה לסיים ולומר דבר אחרון: הזכרתי קודם לכן, שהשלום כשלעצמו אינו ערובה לכך שתנאיהם של העובדים ישתפרו, וכבר הזכירו פה לפני את בעייתם של עובדי התעשייה האווירית.

תמר גוז'נסקי: הבעיה החמורה ביותר שלנו בנושא הזה, כפי שאני רואה אותה, נוסף על העניין החמור של האבטלה, היא הניסיון של הממשלה, וכאן אני מדברת על האוצר, כי זו תוכנית של האוצר.

תמר גוז'נסקי: האוצר הניח בפני העובדים אולטימטום, אולטימטום להסכם קיבוצי חדש.

תמר גוז'נסקי: יש לו מלים יפות: הגמשת כוח העבודה וכו', אבל הם מציעים לחסל זכויות עובדים שקבועות בהסכמי עבודה, שנמצאות בהסכם העבודה הקיים של התעשייה האווירית.

תמר גוז'נסקי: מדובר בביטול כל ההצמדות, מדובר על זה שלא יהיו העלאות בדרגות, הארכת שבוע העבודה תוך הפחתת שכר, אם לא יהיה רווח מותר להנהלה לפטר, כראות עיניה, עובדים זמניים, תנאים סוציאליים אחרים, ויותר ויותר חוזים אישיים.

תמר גוז'נסקי: מה שאני רוצה לומר, חברי הכנסת, הוא שהאוצר מנהל מתקפה חריפה, חזיתית.

תמר גוז'נסקי: אני מצטערת על שההסתדרות לא ערה לנושא הזה ולא מגייסת את העובדים.

תמר גוז'נסקי: ולכן, מעל הבמה הזאת אני קוראת לממשלה לקחת בחזרה את ההצעה המבישה הזאת על ההסכם הקיבוצי ולתת לעובדים ולהנהלה להגיע לפתרון במשא-ומתן.

תמר גוז'נסקי: אני מסיימת ומדגישה: חד"ש לא מקבלת את הגישה הכלכלית והחברתית שבבסיס התקציב הזה והיא מתנגדת לו.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, חד"ש היתה ותמשיך להיות גוש חוסם נגד הליכוד ומפלגות הימין.

תמר גוז'נסקי: זו העמדה שלנו ובהתאם לה אנחנו נצביע.

אסתר סלמוביץ: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דב שילנסקי: את אומרת שהתקציב לא טוב, שצריך להצביע נגד.

דב שילנסקי: את קומוניסטית, מדברת על זכויות העובדים, על צדק סוציאלי, ואת היד תרימי בעד אי-צדק.

תמר גוז'נסקי: לא.

דב שילנסקי: אמרת שתצביעי בעד.

תמר גוז'נסקי: לא אמרתי.

תמר גוז'נסקי: אמרתי שאנחנו חלק מהגוש החוסם.

אסתר סלמוביץ: התבקשתי לחזור ולהדגיש, שחבר כנסת שלא ינצל את זכותו לדיבור בתורו יאבד את זכות הדיבור שלו.

אסתר סלמוביץ: זאת החלטה של ועדת הכנסת.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה כעת את חבר הכנסת יוסף בא-גד, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

דב שילנסקי: גברתי היושבת-ראש.

דב שילנסקי: הגיע לכאן שר התעשייה והמסחר, היה חמש דקות, דיבר עם חבר הכנסת לס, ישב שם, אפילו לא התיישב ליד שולחן הממשלה, כעבור חמש דקות קם ויצא.

אסתר סלמוביץ: קיבלתי את הערתך.

דב שילנסקי: נכון יהיה עכשיו להכריז על הפסקה עד שיהיה שר.

דב שילנסקי: שר האוצר צריך להיות כאן.

אסתר סלמוביץ: שר האוצר התבקש להגיע, אנחנו ניתן לו כמה דקות.

דב שילנסקי: ועד תום דבריו, אם לא יגיע שום שר, תעשי הפסקה.

יוסף בא-גד: למה עד תום דברי?

יוסף בא-גד: הוא יפסיד.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, שולחן הממשלה הריק, חברי הכנסת הבודדים, הצעת תקציב 1994 מזכירה לי את פרשת השבוע הבא בצורה יוצאת מן הכלל, אבל זו פרשת השבוע של קבורה, פרשת "חיי שרה".

יוסף בא-גד: אברהם אבינו, לאחר ששרה מתה, מבקש מעפרון לקבור את שרה, מבקש חלקת קבר.

יוסף בא-גד: "ויען עפרון את אברהם לאמר לו: אדני שמעני ארץ ארבע מאת שקל כסף ביני ובינך מה היא ואת מתך קבר".

יוסף בא-גד: הצעה מאוד נדיבה של עפרון הגוי לאברהם אבינו.

יוסף בא-גד: "וישמע אברהם אל עפרון וישקל אברהם לעפרן את הכסף אשר דבר באזני בני חת, ארבע מאות שקל כסף עבר לסחר".

יוסף בא-גד: תקציב.

יוסף בא-גד: שואל רש"י במקום: למה בכל הפעמים שכתוב "עפרון" נאמר עם וי"ו, ואילו פה, כשהוא מקבל את הכסף, כשאברהם שוקל את הכסף, כתוב "עפרן" חסר, בלי וי"ו?

יוסף בא-גד: וכך אומר רש"י: וישקול אברהם לעפרון חסר וי"ו, לפי שאמר הרבה ואפילו מעט לא עשה.

יוסף בא-גד: זה דבר נפלא לתקציב שלנו: מלל, דיבורים, הבטחות, קדמה.

יוסף בא-גד: כשמגיע למעשה – ביני ובינך מה היא, אבל תשלם.

יוסף בא-גד: מה אני מתכוון?

יוסף בא-גד: שמענו קודם מחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שבכלל יש איזה אופוריה: השלום הגיע, הצבא חוזר הביתה, זכות השיבה לערבים.

תמר גוז'נסקי: מורידים התנחלויות.

יוסף בא-גד: אני אומר לך, חברת הכנסת גוז'נסקי, את הרי שכנתי לכיסא: התמוגגתי מרוב נחת.

יוסף בא-גד: מי יכול להתנגד לשלום, כשהצבא יחזור הביתה, "וכיתתו חרבותם לאתים, וחניתותיהם למזמרות"?

יוסף בא-גד: בושה וחרפה, כשהדם עוד לא התייבש אתמול מעל הרצח האכזרי במעשה תרמית ותעלול, לקחת רכב יהודי, כיפה של יהודים, ובחסות זה לרצוח יהודים – את מדברת על שלום?

רענן כהן: מה הקשר לתקציב?

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן.

יוסף בא-גד: רענן כהן, חבר הכנסת, תמהני עליך, הרי אתה אתי וחושב כמוני.

יוסף בא-גד: אנא.

יוסף בא-גד: וגם היום היה פיגוע נוסף בעזה – בנס כלי הרכב עם מכלי הגז לא התפוצץ, בנס.

יוסף בא-גד: גם היום היה פיגוע.

יוסף בא-גד: אז אנא, תפסיקי לדבר על השלום ובואי נדבר על התקציב.

יוסף בא-גד: למה אני אומר את זה?

יוסף בא-גד: שואל, בצדק, חבר הכנסת רענן כהן: הרב בא-גד, עכשיו לא דנים על זה.

יוסף בא-גד: נכון, אני אגיד לך למה: יש לי הרושם שעשו את כל השלום כדי להשכיח מהעם את הבעיות האמיתיות.

יוסף בא-גד: עושים מין חינגת שלום – שלום שלום ואין שלום – אז מה, בעיית תקציב?

יוסף בא-גד: באמת, תפסיקו להתעסק עם דבר כל כך קטן.

יוסף בא-גד: יש לנו שלום ואז כל הבעיות ייפתרו.

יוסף בא-גד: תפסיקו עם זה.

יוסף בא-גד: ובכלל, אני אגיד לך, חבר הכנסת רענן כהן: הרי כל החיילים יהיו משוחררים, אז כבר לא תהיה בעיית תקציב לחיילים משוחררים, אז לך יהיה טוב ולכולם יהיה טוב.

יוסף בא-גד: אני רוצה לומר לכם, שלושה דברים עולים במדינת ישראל, שלושה דברים: דבר ראשון – שכר חברי הכנסת, השרים והנשיא.

יוסף בא-גד: זה עולה יפה, ואני אומר:

יוסף בא-גד: אנחנו צריכים להתריע נגד זה.

יוסף בא-גד: דבר שני – העלאת מימון מפלגות.

יוסף בא-גד: לזה יש כסף עוד ועוד, לעיריות ולכנסת, כמו מדינה עשירה – יש תקציבים.

יוסף בא-גד: והדבר השלישי – גם מחירי ה"אקמול" וה"פלגין" עולים, לשכך את כאב הראש, כי מול חינגת השלום יש מציאות אפורה ואיומה: אבטלה גואה בארץ, הפגנות "לחם, עבודה".

יוסף בא-גד: אנחנו עוד תחת הרושם האיום של השבתת נמל התעופה.

יוסף בא-גד: נדמה לי שזו פעם ראשונה במדינת ישראל – ניתוק הקשר עם העולם.

יוסף בא-גד: מזל שלא אנשי הימין עשו את זה.

יוסף בא-גד: נגד אנשי הימין כבר היו שולחים כלבים ומשאיות ומים, ומה לא עושים; אבל עשו את זה אנשי העבודה, הם יהודים כמונו.

יוסף בא-גד: ורימו אותם.

יוסף בא-גד: אמרו להם קודם: 1,500 מפוטרים, ובזה ייגמר העניין, וכל יום מוסיפים את ליטרת הפיטורים.

יוסף בא-גד: יש פה תעשייה אווירית, תעשייה צבאית, הפגנות אין-סוף, והכול בחסות ממשלת העבודה.

יוסף בא-גד: דחיות בתשלומים לעובדים, מפוטרים בלי סוף.

יוסף בא-גד: יש דמי אבטלה משחיתים, וקבלתי על כך פעמים רבות: תפסיקו עם דמי האבטלה, תנו את זה כתוספת למעסיקים, שהמעסיקים ישתתפו וגם הם ייתנו את חלקם, ובצורה כזאת זה יהיה דבר בריא.

יוסף בא-גד: יש דיווח על למעלה מ-200,000 אנשים מחפשי עבודה במדינה.

יוסף בא-גד: אפילו שרת העבודה, שעלתה כאן בשבוע שעבר, קבלה ולא פסקה מלדבר על תרבות העוני בישראל ההולכת ומתפתחת.

יוסף בא-גד: אתם שמתם לב?

יוסף בא-גד: משפחה צריכה לקיומה 5,200 שקל לחודש.

יוסף בא-גד: אולי תגידו לי, כמה משפחות בישראל מרוויחות 5,200 שקל?

יוסף בא-גד: אני מכיר משפחות שמשתכרות 1,800, משפחות שמשתכרות 2,200, 2,400, אנשים שבקושי מוציאים את פת לחמם.

יוסף בא-גד: ופה אומרים שהכול בסדר.

דב שילנסקי: ויש משפחות שיש להן 1,200 שקל.

דב שילנסקי: אתה לא מכיר?

יוסף בא-גד: אני מכיר.

יוסף בא-גד: להן יש השלמת הכנסה, לכן אני לא מציין אותן.

יוסף בא-גד: באו אלי עובדי "נחלים".

יוסף בא-גד: כולם מקבלים לפי תעריף האיגוד המקצועי, ויותר.

יוסף בא-גד: אין קיפוח.

יוסף בא-גד: הם הראו לי מה המשכורות שלהם.

יוסף בא-גד: התביישתי.

יוסף בא-גד: וזה תעריף שנקבע.

יוסף בא-גד: יש אלפי אנשים, עשרות אלפים, שעובדים בתת-הכנסה, אבל היום מודיעים לנו – 5,200 שקל למשפחה.

יוסף בא-גד: העם רוצה לעבוד.

יוסף בא-גד: היום יש פטנט חדש, חברות פרטיות.

יוסף בא-גד: עכשיו רוצים להפסיק גם את זה.

יוסף בא-גד: מה אולי כן טוב שעשתה הממשלה?

יוסף בא-גד: כבישים.

יוסף בא-גד: אנחנו נוסעים בכל הארץ ורואים שלטים, רואים סלילת כבישים.

יוסף בא-גד: אבל אני תמיד שואל את עצמי, מי התחיל בזה?

יוסף בא-גד: זה התחיל אומנם שלושה חודשים לאחר שהממשלה הזו עלתה, אבל אני יודע שתכנון כבישים אורך הרבה יותר.

יוסף בא-גד: כל זה הוא תכנון של הממשלה הקודמת, אבל שלטים וכבוד לקחה לעצמה הממשלה הזאת.

יוסף בא-גד: היה מדובר על תוספת לחינוך.

יוסף בא-גד: לכאורה תוספת לחינוך, אבל ליום לימודים ארוך – לזה אין כסף.

יוסף בא-גד: נותנים לילדים להסתובב ברחובות.

יוסף בא-גד: וליהדות – חלילה וחס, זה בוודאי לא.

יוסף בא-גד: ולא לתקציב הקליטה.

יוסף בא-גד: אני חבר בוועדת הקליטה.

יוסף בא-גד: היינו היום בפגישה עם נשיא המדינה.

יוסף בא-גד: גם הוא, נשיא המדינה, נחרד מחוסר תקציב לקליטה.

יוסף בא-גד: משפחות רבות של עולים חדשים, אלפי עולים גמרו את סלי הקליטה אבל עבודה עדיין אין להם, מה הם צריכים לעשות?

יוסף בא-גד: אתם יודעים למה יש כסף במדינת ישראל?

יוסף בא-גד: לתרבות קלוקלת.

יוסף בא-גד: כל יום אמנים זרים ונבחרות ספורט.

יוסף בא-גד: לזה יש, שרת התקשורת הודיעה ובישרה שהיא תתמוך יותר בתיאטראות, ואין לי שום דבר נגד תרבות ותיאטרון – – –

יורם לס: למה אתה קורא לזה "קלוקלת"?

יוסף בא-גד: זה קלוקל, כי כל הזמן הם מעלים מחזות, שיותר טוב שלא היו עולים, או שהם מצטיינים בגסות או שהם באים לנגח את הציבור הדתי.

יוסף בא-גד: יש אפליה זועקת בתקציב משרד הדתות.

יוסף בא-גד: יש סטודנטים באוניברסיטה שלומדים תלמוד, גמרא.

יוסף בא-גד: הם מקבלים תקציב להחזקת סטודנטים.

יוסף בא-גד: בן תורה, בן ישיבה שלומד אותו תלמוד, אותה גמרא, בישיבה, לא מקבל תקציב, אפילו לא רבע מזה.

יוסף בא-גד: הרי לסטודנט יש עוד זמן לעבוד עבודה צדדית.

יוסף בא-גד: כבוד השר חיים רמון הגיע לכבד אותי.

יוסף בא-גד: הוא שמע את קולי, את הזעקה.

יוסף בא-גד: אני פונה אליך, לך יש נשמה שאוהבת מורשת ישראל, אני פונה אליך, לא ייתכן שסטודנט שיש לו אפשרות לעבוד עבודה נוספת – – –

מיכאל איתן: – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת איתן.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת איתן.

יוסף בא-גד: זה לא על חשבוני.

אסתר סלמוביץ: זמנך תם, חבר הכנסת בא-גד.

יוסף בא-גד: ובכן, אני מסיים.

יוסף בא-גד: בחור ישיבה שתורתו אומנותו, אסור לו לעבוד.

יוסף בא-גד: הוא לא מקבל – אפילו לא תקציב חלקי ממה שמקבל סטודנט שלומד אותה גמרא באוניברסיטה.

חיים רמון: – – –

יוסף בא-גד: כן, הוא לומד.

יוסף בא-גד: יש סטודנטים שלומדים לתואר שני ולתואר שלישי, ואז הם גם כן לומדים שנים רבות.

יוסף בא-גד: יש עבודות מחקר לדוקטורט.

יוסף בא-גד: אני עשיתי את כל המסלול האקדמי, כך שאני יודע.

יוסף בא-גד: יש עוד עוול, ובזה אני מסיים.

יוסף בא-גד: הפקרת יש"ע – – –

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בא-גד, אתה כבר שלוש דקות אחרי הזמן.

יוסף בא-גד: הפקרת יש"ע.

יוסף בא-גד: דירות רבות עומדות ורק לא חיברו להן את מערכת הפיתוח, אנא מכם.

יוסף בא-גד: בסוף, כבוד השר, אני נעלבתי אישית.

יוסף בא-גד: תציע גם לי לקנות אותי, אולי אני אצביע בעד התקציב.

יוסף בא-גד: יש מחיר, אולי אני זול מאחרים.

יוסף בא-גד: בוא ננסה.

יוסף בא-גד: אני נעלבתי.

יוסף בא-גד: מציעים לאלה ולאלה – – –

חיים רמון: חבר הכנסת בא-גד, תקציב המדינה – – –

רענן כהן: כמה זה עולה?

יוסף בא-גד: אני מוכן לגמור בזול.

יוסף בא-גד: בוא נגמור עסקה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת בא-גד, יודעים שאותך אי-אפשר לשחד.

דב שילנסקי: יודעים שאתה איש הגון.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בא-גד, אני לא מאפשרת את זה.

אסתר סלמוביץ: אני מצטערת.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת בא-גד.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כשמדובר בעידן חדש, כשמדברים על שלום, ציפיתי שהצעת תקציב המדינה אכן תשקף את העידן הזה, שהמדיניות הזאת תשתקף גם בהצעת התקציב.

טלב אלסאנע: היקף התקציב הוא כ-125 מיליארד שקל.

טלב אלסאנע: הסכום המוקצה לתקציב הביטחון הוא 20 מיליארד שקל.

טלב אלסאנע: לעומת זאת, התקציב המוקצה למשרד העבודה והרווחה הוא מיליארד ו-700,000 שקל, ובתקציב הזה צריך להתמודד עם חצי מיליון אנשים החיים מתחת לקו העוני; צריך להתמודד עם בעיה קשה של אבטלה; עם שכונות מצוקה; עם מחסור בתקנים; עם בעיות רווחה; עם משפחות נזקקות וכדומה.

טלב אלסאנע: בתקציב אין חידוש ואין ביטוי לסדר עדיפויות חדש.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שבתקציב אין מימוש להבטחות שניתנו לחברי הכנסת הערבים ולמגזר הערבי.

טלב אלסאנע: דובר, ולא רק דובר אלא היתה התחייבות מפורשת, ובכתב, להשוות את קצבאות הילדים הערבים לקצבאות הילדים היהודים, היינו קצבאות יוצאי צבא.

טלב אלסאנע: היתה התחייבות שההשוואה הזו תתחיל מ-1 בינואר 1994.

טלב אלסאנע: אבל בהצעת התקציב אין זכר להשוואה הזאת ואין זכר למימוש ההצעה.

טלב אלסאנע: חוששני שבמקום להשוות כלפי מעלה יש מגמה להשוות כלפי מטה, זאת אומרת להפחית את קצבאות יוצאי צבא ולהעניק לחיילים משוחררים, באמצעות חוק חיילים משוחררים, קצבאות לילדים יהודים, ובעקבות זה להשוות את קצבאות הילדים היהודים לקצבאות הילדים הערבים; היינו להקטין את קצבאות הילדים היהודים ואת ההפרש להעביר דרך חוק חיילים משוחררים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לשר חיים רמון, הבעיה שלנו, הדרישה שלנו היא לא רק לקבל סיפוק נפשי, לא רק לקבל שוויון תיאורטי, אלא המגמה שלנו היא להשאיר את קצבאות הילדים היהודים כפי שהן, להעלות את קצבאות הילדים הערבים ולהשוות אותן לקצבאות הילדים היהודים.

טלב אלסאנע: זו הדרישה שלנו וזה אחד התנאים שלנו.

טלב אלסאנע: דבר נוסף שדובר עליו הוא ביטול מס רכוש, המכביד על חקלאים ערבים ביישובים הערביים.

טלב אלסאנע: היו הצעות חוק, היו הבטחות, היו התחייבויות, ועד היום לא בוטל המס המפלה הזה, המהווה נטל כבד על האיכרים והחקלאים במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: נושא נוסף שדובר עליו הוא שילוב המשכילים הערבים בתוך מוסדות המדינה, בתוך המשרדים הממשלתיים.

טלב אלסאנע: משרד האוצר העלה יחד עם שר הכלכלה אפשרות שילובם של 160 משכילים ערבים, אבל עד היום לא שולב אפילו משכיל ערבי אחד במשרד ממשלתי כלשהו.

רענן כהן: אבל החלטות נתקבלו.

טלב אלסאנע: החלטות בעל-פה, הכול תיאורטי, הכול כדי שנרגיש טוב.

טלב אלסאנע: הבעיה היא לא להרגיש טוב אלא מימוש ההתחייבויות, מימוש הססמאות.

טלב אלסאנע: אני חושב ששעת החשבון היא בספרים ובקופסאות המונחים לפנינו, וצריך שהדברים ימצאו את ביטוים בהצעת התקציב.

טלב אלסאנע: זה הפתרון, וכל עוד אין ביטוי לכך בהצעת התקציב על-ידי הוספת תקנים נוספים, לדעתי הוא בגדר ססמה.

טלב אלסאנע: בעיה המציקה לאוכלוסייה הערבית, ולדעתי מסבה בושה למדינת ישראל, והגיע הזמן שאכן יימצא לה פתרון, זו בעיית היישובים הלא-מוכרים, שדובר עליה רבות.

טלב אלסאנע: כל חבר כנסת שמגיע ליישובים הערביים מזדהה אתם, מבטיח לפעול לפתרון הבעיה הזו, והיא רק מחמירה.

טלב אלסאנע: רק בשבוע שעבר נהרס בית בלחמירה.

טלב אלסאנע: הודיעו לתושב בראס אל-נגה, שהולכים להרוס את ביתו.

טלב אלסאנע: נהרסו בתים ביישובים בדואיים בנגב, ובכל זאת ממשיכים להבטיח, בכל זאת ממשיכים לדבר גבוהה גבוהה על שוויון.

טלב אלסאנע: לדעתי, יש לפעול מייד להקפאת הריסת הבתים.

טלב אלסאנע: זה לא הפתרון, לא בצורה הזו פותרים את בעיית היישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: הפתרון הוא על-ידי הכרה ביישובים נוספים.

טלב אלסאנע: נבצר ממני להבין מדוע בנגב, שיש בו 170 יישובים, והערבים שם מהווים 26% מכלל האוכלוסייה, אומרים ל-26% האלה: אתם צריכים להתיישב בתוך שבעה יישובים, ול-75% הנוספים אומרים: מותר לכם להתיישב ולהתגורר בתוך 170 יישובים.

טלב אלסאנע: אינני יודע אם המספר של שבעה יישובים רשום בתורה או באיזה מסמך שאי-אפשר לשנות אותו.

טלב אלסאנע: מדוע אי-אפשר להקים יישובים חקלאיים לאנשים על הקרקעות שלהם, ועל-ידי כך לפתור את בעיית הפזורה של אנשים החיים בתת-תנאים, ללא מים, ללא חשמל, ללא שירותי בריאות, ללא שירותי חינוך הולמים?

רענן כהן: אתה צודק במאה אחוז.

רענן כהן: אין בעיה לפתור את הבעיה הזאת, והיו החלטות ממשלה בעניין הזה.

רענן כהן: תילחמו על מנת לקבל, כי אני חושב שאין דבר יותר – – –

טלב אלסאנע: החלטות.

טלב אלסאנע: אבל הגיע הזמן, בעידן של שלום, כשרבין נפגש עם יאסר ערפאת ושניהם מדברים על שלום – מדוע לא מתחילים לעשות שלום עם האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל?

טלב אלסאנע: מדוע שהמדינה שלנו לא תעשה שלום עם העם שלנו?

טלב אלסאנע: מה טוב יותר מזה?

טלב אלסאנע: אני אביא דוגמה מאוד מבישה.

טלב אלסאנע: השר רמון, אני רוצה לפנות אליך כשר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת.

טלב אלסאנע: דובר על משרד הדתות.

טלב אלסאנע: בתקציב לשנת 1993 הוצע סכום של 2.5 מיליוני ש"ח למגזר המוסלמי.

טלב אלסאנע: אתה יודע שעד היום, סוף שנת 1993, לא הוקצה הסכום הזה של 2.5 מיליוני שקל למגזר הערבי?

טלב אלסאנע: לא הוצא אפילו גרוש אחד למגזר המוסלמי במשרד הדתות.

טלב אלסאנע: היה אז סגן השר פנחסי, שאמר: זה שייך לחינוך החרדי, אני לא מוכן לתרום, ואוכלוסייה שלמה נשארה ללא תקציב.

טלב אלסאנע: תקציב משרד הדתות היום הוא כמיליארד ש"ח.

טלב אלסאנע: ליתר דיוק, 9,970 מיליון ש"ח, קרוב למיליארד, וכולו מיועד לחינוך החרדי, לישיבות וכדומה, ואפילו פחות מפרומיל לא מוקצה לכלל האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: על איזה שוויון מדובר?

טלב אלסאנע: איפה הבשורה לאוכלוסייה הערבית?

טלב אלסאנע: משרד החינוך.

טלב אלסאנע: אחוז הריבוי הטבעי בנגב הוא הגבוה ביותר.

טלב אלסאנע: יש מחסור של 54 כיתות, ותלמידים נאלצים לצאת על מנת להשתמש בכיתות, בדרך של "הכיתה החמה".

טלב אלסאנע: יש מחסור במורים מוסמכים, ואתם יודעים מדוע?

טלב אלסאנע: כי המדינה לא מוכנה לשלם תמריצים, לא מוכנה להעסיק מורים על-פי חוזה מיוחד.

טלב אלסאנע: אני בטוח שאם היה מחסור במורים מוסמכים באיזה יישוב יהודי, היו מביאים דוקטורנטים ואנשים מוסמכים ומשלמים להם תמריצים, החזר הוצאות וכדומה, על מנת להעסיק אותם ובכך להעלות את רמת החינוך באותו יישוב.

טלב אלסאנע: אבל, אם מדובר ביישוב ערבי, אפשר לחכות, אפשר להמתין.

טלב אלסאנע: הרי הערבים נשארים בעדיפות אחרונה.

טלב אלסאנע: הם חיכו 46 שנה, יש להם זמן והם צריכים לחכות.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו לא נחכה.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים שהשוויון יתממש והססמאות האלה יהפכו למציאות.

טלב אלסאנע: יש בעיה של הווקף המוסלמי.

טלב אלסאנע: במשך 46 שנה נבצר מאוכלוסייה שלמה ליהנות מפירות ההקדש ומהנכסים שלה.

טלב אלסאנע: במשרד ראש הממשלה ממנים היום ועדה בראשות בני שילה.

טלב אלסאנע: יועץ ראש הממשלה לא יודע לאיזה עניין כביכול צריך יועצים, והוא מנדב או מפזר או מקבץ נדבות לאוכלוסייה המוסלמית באמצעות מלגות לתלמידים בגובה 500 ש"ח.

טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים שנכסי הווקף המוסלמי ינוהלו סוף-סוף על-ידי ועדות נבחרות וינוהלו לטובת האוכלוסייה המוסלמית בכל הנוגע לתחזוקת מסגדים, בתי-קברות ובתי-חולים במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: בעיה נוספת היא הסדר קרקעות.

טלב אלסאנע: היום, אחרי 46 שנה, אחרי שאנשים נאלצו לחכות עשרות שנים, לאחר שהגישו את התביעות שלהם ללשכות ההסדר, אני לא מבין מדוע מצד אחד מגישים נגדם תביעות פינוי מהקרקעות שלהם, ומצד שני לא דנים ולא מחליטים ולא פותרים את בעיית הסדר הקרקעות.

טלב אלסאנע: למה הם מחכים?

טלב אלסאנע: האם מחכים לבואו של המשיח, שיפתור את הבעיה?

טלב אלסאנע: האם מחכים אולי לאיזה נס מהשמים?

טלב אלסאנע: מדוע לא מחליטים ומדוע לא מאמצים מדיניות להסדר בעיית הקרקעות?

טלב אלסאנע: אני סבור שבעיה כאובה, שצריכה למצוא את ביטויה ופתרונה במסגרת הצעת התקציב, היא הבעיה של הערים המעורבות, פרויקט שיקום שכונות.

טלב אלסאנע: יצא לי לסייר ביישובים מעורבים, כמו שכונת-הרכבת בלוד.

טלב אלסאנע: הייתי בשיכון מיעוטים ברמלה, הייתי ביפו, ומאוד מצער אותי, רק להסתכל לימין ולשמאל ולדעת איפה גרים ערבים ואיפה גרים יהודים.

טלב אלסאנע: הכביש, או השכונה עצמה, בלי שיהיה בה כל שילוט, על-פי השיקום והתחזוקה אפשר לדעת מי גר שם.

טלב אלסאנע: זה אומר שאין שוויון.

טלב אלסאנע: אם מדינת ישראל רוצה לדבר על דמוקרטיה, באמת רוצה לחזק את השייכות, רוצה לשלב את האוכלוסייה הערבית, היא צריכה לפעול להשוואה, והשוואה משמעותה השוואה בתקציב ולא השוואה בססמאות.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת רענן כהן, אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת להזכיר לנואמים, שהחל מעתה הזמן המוקצב הוא חמש דקות לנואם.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את שר האוצר על הגשת התקציב במועד, אולם מבחינת הנוהל, נדמה לי שחשוב למצוא סידור שחברי כנסת יוכלו לקבל את התקציב לפני הדיון במליאה, על מנת שיוכלו ללמוד אותו, כשם שזה מקובל לגבי העיתונאים, שהם מקבלים אותו כמה שעות או יום קודם לכן.

רענן כהן: זה טוב לעניין.

רענן כהן: כך אנחנו יכולים לעבור על הנושאים החשובים, כדי שנוכל להביא נתונים לגופו של עניין ולא לגופם של דברים.

רענן כהן: עקרונית, נדמה לי שבתקציב הזה נעשו כמה משגים.

רענן כהן: למשרד האוצר היו כמה חודשים להתכונן לתהליך השלום ולהקציב סכומים מתאימים, כדי שלא נעמוד ללא תקציב כאשר השלום יתממש.

רענן כהן: הרי השלום הזה יעלה למדינת ישראל כסף, ואתה עצמך אומר, בהערכה מסוימת – קרוב לחצי מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: כדי שהדברים יהיו ברורים, אני לא ראיתי שום מסמך שמתייחס לעלויות.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שאף אחד לא יכול לתת מסמך, כי עדיין יושבים ודנים בשאלה איזה פתרון יהיה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני מניח שהדברים שייקבעו הם לא בסדרי גודל כאלה שיכולים להשפיע על התקציב.

רענן כהן: אני מבקש סליחה.

רענן כהן: הדברים נאמרו על-ידי הרמטכ"ל בוועדת החוץ והביטחון, והם התפרסמו גם בעיתונות.

רענן כהן: אבל זאת הערכה.

רענן כהן: הדברים האלה היו חייבים לבוא בחשבון במסגרת התקציב, כדי שגם נושאים כאלה יהיו מעודכנים, ולא נצטרך אחר כך לעמוד במצב שסכום כזה אדיר לא נמצא במסגרת התקציב.

רענן כהן: אבל משום-מה בכל פעם כשאנחנו דנים בתקציב, הנושאים החברתיים הופכים להיות משניים, ואני דווקא רוצה להתמקד בנקודות מספר בתחום החברה.

רענן כהן: לפי הערכתי, עד היום הממשלה לא הצליחה, על אף המאמצים הרבים שהיא עושה, בתחום האבטלה ובתחום האינפלציה.

רענן כהן: השנה אנחנו מסיימים, לצערי, עם אינפלציה דו-ספרתית, וגם עם אבטלה דו-ספרתית.

רענן כהן: מדינת ישראל חייבת להגיע לשנות האלפיים כשהיא מוכנה מבחינת המסר, היעדים שאנחנו אומרים – צמצום האבטלה ויצירת מקורות תעסוקה.

רענן כהן: יצירת מקורות תעסוקה – זה יכול להיות בהשקעה בתקציב ובתשתית, ואם לא נגיע לתשתית רחבה לא נוכל להתמודד עם התופעה הזאת.

רענן כהן: צמצום הפערים החברתיים.

רענן כהן: יש אצלנו פערים חברתיים רבים מאוד.

רענן כהן: האוכלוסייה של העשירונים התחתונים נמצאת תמיד במצב קשה מאוד, משום שהטיפול שלנו לוקה בחסר.

רענן כהן: מדינת ישראל מנסה להקטין את ההכנסות של העשירונים העליונים, אבל אנחנו משאירים את האוכלוסייה במצב קשה, לא מטפלים בה, ולכן אנחנו נמצאים במצב של הרחבת הפערים החברתיים.

רענן כהן: אם נקבל מהביטוח הלאומי את הספר שלו בקשר לעוני, נראה טרגדיה נוספת של החברה במדינת ישראל, לקראת השנים הבאות.

רענן כהן: אדוני שר האוצר, אם אפשר להציע משהו בנושא הדיור.

רענן כהן: אני, בעזרתו של שר השיכון – אנו יוצאים בפרויקט בלוד למען החיילים המשוחררים, כאשר הרעיון הוא לספק דירה לחייל משוחרר בסכום של 20,000-15,000 דולר פחות ממחירה בשוק החופשי.

רענן כהן: כך נוכל להביא גם מסר חשוב מאוד לחברה, והדור הצעיר יוכל לרכוש דירה בעלות הגיונית, פחות או יותר.

רענן כהן: מכאן אני רוצה לעבור לחוק חיילים משוחררים.

רענן כהן: כבר לפני שלוש שנים, אדוני שר האוצר, הצעתי את הצעת חוק חיילים משוחררים.

רענן כהן: אי-אפשר לומר שלא ידענו על מה מדובר, אי-אפשר לומר שלא ידוע מה העלות של החוק הזה, ואי-אפשר לומר שאוכלוסיית החיילים המשוחררים היא לא היעד העיקרי של החברה במדינת ישראל, משום שזאת אוכלוסייה יוצרת, וכל השקעה בה היא השקעה לטובת מדינת ישראל והחברה במדינת ישראל.

רענן כהן: ההצעה הזאת עברה בקריאה ראשונה.

רענן כהן: הכנסת כולה מאוחדת בנושא חוק חיילים משוחררים.

רענן כהן: לצערי, שר האוצר טען בדבריו, שאני לא הגשתי הצעות למימון החוק.

רענן כהן: כך שמעתי בדברים שלך; הקשבתי, אם לא – אני מאוד מצטער.

רענן כהן: אני קובע שהגשתי לשר האוצר לפני יותר משנה הצעות מהצעות שונות, עלויות תקציביות, חישובים כלכליים, הצעות מימון, כל מה שנתבקשתי לעשות עשיתי יחד עם חברי לתנועה לקליטת החייל המשוחרר, מטובי האנשים וחברי הכנסת ששותפים בה.

רענן כהן: אני קובע שמפלגת העבודה התחייבה לאוכלוסייה במדינת ישראל לפני הבחירות, חרתה על דגלה שחוק חיילים משוחררים זה החוק שצריך להיות מופעל בכנסת.

רענן כהן: ראש הממשלה אומר, שצריך ליישם את החוק הזה כבר ב-1 בינואר 1994.

רענן כהן: חוק חיילים משוחררים נמצא בקווי היסוד של הממשלה.

רענן כהן: אותי, כחבר תנועה, כמי שבמשך עשרות בשנים היה בתנועה הזאת, מה שמחייב אותי זה דבר אחד ויחיד: מה שנאמר במצע המפלגה, מה שאמרנו לפני הבחירות, כי צריך לשמור על אמינות וצריך לשמור על מה שאנחנו אומרים לבוחר.

רענן כהן: כי הבוחר היום יודע, שמה שאתה מבטיח לו אתה חייב לקיים.

רענן כהן: זה מחייב את כל התנועה שלי, להביא את החוק הזה למימוש ב-1 בינואר 1994.

רענן כהן: אני לא מסוגל ולא יכול להצביע בעד חוק התקציב בלי שחוק חיילים משוחררים יהיה בתקציב.

רענן כהן: אני מדבר לא על הקריאה הראשונה.

רענן כהן: אמרתי את זה לפני שבועיים, ואני חוזר.

רענן כהן: יש לממשלה די זמן, עד לקריאה השנייה והשלישית, לבוא לכאן ולהציע חוק, כדי שיביא בשורה למדינת ישראל ובשורה לחיילים המשוחררים.

רענן כהן: כל השקעה באוכלוסייה הזאת תהיה בסופו של דבר הכנסה למדינה, משום שהאוכלוסייה הזאת תיצור גם כספים.

אסתר סלמוביץ: עליך לסיים.

רענן כהן: אני מסיים.

רענן כהן: עם זאת, אני רוצה להגיד כמה דברים טובים, אדוני שר האוצר.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רענן כהן, זמנך תם כבר לפני שתי דקות.

רענן כהן: אני מסיים.

רענן כהן: עם זאת, בתקציב הזה יש כמה דברים חשובים, שצריכים להיאמר.

רענן כהן: פיתוח רשת הכבישים הוא לתפארת.

רענן כהן: אני חושב שבמגזר הערבי והדרוזי נעשו דברים נפלאים.

אסתר סלמוביץ: עליך לסיים.

רענן כהן: אני כבר מסיים.

רענן כהן: בחינוך, בתיירות.

רענן כהן: הייתי מעדיף אפילו ללכת, למען התשתית, להשקיע אפילו – – –

מיכאל איתן: אני לא מבין את זה.

מיכאל איתן: אני לא מבין מה שנעשה כאן.

רענן כהן: אני מסיים במשפט אחד, ברשותך.

רענן כהן: אני מודה ליושבת-ראש, מודה לחברי הכנסת, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר האוצר, אני שמח שאתה ממלא את חובתך הפיסית ומתייצב כאן על מנת לשמוע גם מה יש לכנסת לומר.

מיכאל איתן: אני מבין שהחובה הזאת היא חובה פיסית בלבד, משום שאתה נמצא כאן פיסית, אבל אתה כעת לא מקשיב ולא מעניין אותך, וגם במעט הזמן שאתה נמצא פה, אתה מתייחס להערות של הכנסת בערך כמו שזה נראה ונשמע ברגעים אלו.

מיכאל איתן: ולכן אני אומר את דברי אולי למען הפרוטוקול, אולי למען הצופים בערוץ-2, ואולי לאותם חברי כנסת בודדים שמוכנים גם להקשיב.

מיכאל איתן: התקציב הנוכחי מבטא את המדיניות הממשלתית, הוא בבואה של המדיניות הממשלתית בתחום המדיני.

מיכאל איתן: מה משמעות הדבר?

מיכאל איתן: המשמעות פשוטה: היו לנו נכסים שנרכשו על-ידי ממשלות ישראל במשך עשרות שנים; כל ממשלות ישראל.

מיכאל איתן: הקרבנו דם, יזע, הקרבנו משאבים אדירים על מנת לבצר את המדינה, על מנת להחזיק בנכסים מדיניים וכלכליים.

מיכאל איתן: והממשלה הנוכחית מבזבזת אותם, פורטת אותם לפרוטות, מוסרת אותם, ובינתיים הכול אופטימי.

מיכאל איתן: מדוע?

מיכאל איתן: כי אם הממשלה הקודמת היתה מוכנה להילחם ולהתעקש ולעמוד בלחצים בין-לאומיים ולא לוותר, עכשיו הכי קל להגיד: בסדר, נמסור, ניתן את הנכסים המדיניים, ניתן את הנכסים הביטחוניים, ובינתיים הכול טוב.

מיכאל איתן: איך אמר אתמול חיידר עבד אל-שאפי בטלוויזיה?

מיכאל איתן: שאלו אותו, והוא אומר: מה אתם רוצים, ישראל אשמה ברצח.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: כי לא מוותרת מספיק מהר.

מיכאל איתן: זו לא חוכמה לבוא לעם ישראל, ליצור אופוריה ממצב שבו אתם רק מוסרים.

מיכאל איתן: תבואו ותראו הישג אחד, שקיבלנו משהו.

מיכאל איתן: מה אנחנו מקבלים בתמורה?

מיכאל איתן: מה?

מיכאל איתן: אני רוצה לשמוע על מה ויתרו הערבים, איזה הישג השגתם.

מיכאל איתן: אתם אומרים, בסדר, יבוא השלום, תהיה כלכלה, יהיה הכול טוב.

מיכאל איתן: איך יהיה טוב כשהערבים אומרים במפורש: אנחנו נמשיך בטרור ובמלחמה גם לאחר מכן?

מיכאל איתן: עכשיו בקשר לעניין הכלכלי.

מיכאל איתן: אדוני השר, אני מדבר אליך.

מיכאל איתן: יש לך קוניונקטורה שלא היתה לשום שר אוצר לפניך בתולדות מדינת ישראל.

מיכאל איתן: מדוע?

מיכאל איתן: אתה עצמך סיפרת, שבזמן הממשלה הקודמת היו כספים שלא נוצלו, והנה הממשלה הנוכחית מנצלת ומשקיעה בתשתיות.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר, שבניגוד לממשלה הקודמת, לממשלה הנוכחית יש עודפים תקציביים גדולים, שנובעים, בין השאר – דבר ראשון, אתם מגדילים את הגירעון, או אתם לא מקטינים אותו, כפי – – –

אברהם-בייגה שוחט: למה?

אברהם-בייגה שוחט: ב-1992 הגירעון היה 6.2.

מיכאל איתן: כי אז היה גידול גדול בעלייה.

מיכאל איתן: בשנת 1992 הממשלה הקודמת עמדה בקצב הקטנת הגירעון בתוואי הנכון.

מיכאל איתן: השנה אתם החלטתם לפרוץ את זה, אף שיש מספר קטן יותר של עולים מאשר היה צפוי כאשר חוקק החוק של הקטנת הגירעון.

מיכאל איתן: מבחינה זאת הקוניונקטורה היא לטובתך.

מיכאל איתן: יש לך קוניונקטורה שנייה – כספי הערבויות.

מיכאל איתן: יש לך קוניונקטורה שלישית – בעניין זה אני אולי אצטרף למאבק שלך, כאשר משלמים מחיר מדיני, נעזוב לרגע את הצד הפוליטי, העובדה היא שמשלמים מחיר מדיני, אי-אפשר לא לנצל את זה להקטנת תקציב הביטחון; לא להגדלה אלא להקטנה משמעותית, עם סיכון מחושב.

מיכאל איתן: כי תוך כדי כך שאתם מוסרים את הנכסים האסטרטגיים, מנהלים משא-ומתן, אומרים למדינות ערב: הנה אנחנו בתוואי של הספקת הצרכים שלכם בלי בעיה של ביטחון – יש לפחות לנצל את המצב לביצור הכלכלה.

מיכאל איתן: את שלושת-ארבעת המרכיבים האלה אתם יכולים לנצל למהפך מבני במשק, שאנחנו לא רואים אותו.

מיכאל איתן: מה אתה מבטיח לנו, הפחתת מסים ב-1995?

אברהם-בייגה שוחט: גם ב-1994.

מיכאל איתן: איזו הפחתת מסים?

מיכאל איתן: אין לה שום משמעות כלכלית.

מיכאל איתן: היא בשוליים שבשוליים.

מיכאל איתן: אינך צריך לעשות הפחתת מסים כבונוס למישהו.

מיכאל איתן: אתה צריך לגרום לכך שהפחתת המסים תשמש להגדלת הצמיחה, שתיתן תמריץ משמעותי להשקעות נוספות, לחיסכון, ליותר עבודה ורצון לעבוד; להקטין את רמות המיסוי בצורה משמעותית, כדי שעם ישראל ילך לעבוד, שיהיה פחות הון שחור, שמערכת הגבייה לא תהיה כל כך מסובכת ומורכבת, שתהיה פחות מעורבות ממשלתית בעניין הזה של לקחת ולתת.

מיכאל איתן: אתה צריך לבנות על כך שעלייה בתמ"ג – תוצר מקומי גולמי – בשיעורי מס זהים, תוביל להספקת הצרכים החברתיים, ולא להעמיס על התמ"ג הנוכחי הגדלת צרכים חברתיים, משום שזה מונע את תהליך הגידול ומעלה את שיעורי המס ולא מוריד אותם לטווח ארוך.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מיכאל איתן: זה ברור, כי אם בשיעור תמ"ג קבוע אתה מוציא יותר – – –

אברהם-בייגה שוחט: מקורות שנוצרו בתקציב – – – קרו שני דברים: שינוי בהקצאת הכסף וגביית מסים ריאלית.

אברהם-בייגה שוחט: היה גידול ב-4-3.5 – – –

מיכאל איתן: כתוצאה מהגדלת התמ"ג.

אברהם-בייגה שוחט: בגלל הגידול במשק.

מיכאל איתן: אני מסכים, אבל מה הטענה שלי?

מיכאל איתן: אם תלך בתנאים הנוכחיים לרפורמה, תוכל לעבור את תקופת הביניים.

מיכאל איתן: זה הזמן שבו האוצר יוכל לספוג במשך תקופה מסוימת על מנת לקדם את הרפורמה.

מיכאל איתן: אם אתה עושה הפחתת מסים, יש תקופת ביניים שבה הכנסות המדינה קטנות יותר, עד אשר באה קפיצה בתמ"ג.

מיכאל איתן: יש תקופה שבה החשבון הלאומי הוא לרעת הממשלה, עד שבא הגידול בתמ"ג וגביית מס מכסה את הפער.

מיכאל איתן: אני טוען שזה הזמן המתאים.

מיכאל איתן: היום יש לך הכנסות שלא היו.

מיכאל איתן: אתה רוצה לגבות 3.4 או 4 מיליארדי שקל ממכירת מניות הבנקים והחזרת הכספים שניתנו בעבר בגין מניות הבנקים – נצל את זה להשקעה לזמן ארוך, נצל את זה לתקופת המעבר.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר להכניס את זה לתקציב כהכנסה.

מיכאל איתן: אני מסכים אתך.

מיכאל איתן: אני טוען שאתה הגדלת את הגירעון, או שאתה משאיר גירעון גדול.

מיכאל איתן: מבחינת התהליכים במקרו של המשק, הגירעון לא משחק לטובת המשק.

מיכאל איתן: אתה מסכים אתי בזה.

מיכאל איתן: אתה רוצה להוריד את הגירעון, אבל יש לך אילוצים פוליטיים.

מיכאל איתן: אני אומר שאתה היית צריך להיות יותר קשוח ולומר לחברים שלך: ככל שאתם חושבים שהיום יש לי הרבה, אלה דברים קוניונקטורליים והם לא יהיו בעתיד, ואם לא אבצע את הניתוח הנכון היום – אני עלול להסתבך בעוד שנתיים-שלוש שנים בתוצאות הרות-שואה למשק, אני כבר נמצא בגירעון.

מיכאל איתן: מה זה עוזר שכשאתה נמצא בגירעון ומנסה לפתור בעיות מקרו של צמיחה וכו', הגירעון פועל בדיוק בכיוון הפוך מזה שאתה רוצה להשיג.

מיכאל איתן: אתה עושה דבר והיפוכו.

מיכאל איתן: אתה לוקח את היתרונות הקוניונקטורליים, מחזיק אותם כאספירין, בינתיים העסק בסדר, אבל על זה נשלם בעתיד.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת איתן, עברת כבר שלוש דקות.

מיכאל איתן: אני מסיים.

מיכאל איתן: אני רק רוצה להעיר לגברתי היושבת-ראש, אני שמח מאוד שלא הגבלת אותי, ונתת לי לדבר שבע או שמונה דקות.

מיכאל איתן: אבל היה אי-צדק בחלוקת הזמן שבו היה שידור בטלוויזיה.

מיכאל איתן: זה לא היה בסדר.

אסתר סלמוביץ: מה לא היה בסדר?

מיכאל איתן: אני אסביר לך אחר כך.

מיכאל איתן: הארכת את הזמן – – –

אסתר סלמוביץ: אתה רואה בעצמך שאתה לא יכול להפסיק בדיוק, וגם לך אני מוסיפה על הזמן שהוקצב.

מיכאל איתן: אתם רושמים את הזמן בכל פעם שמתחלף נואם, נכון?

מיכאל איתן: זה מופיע בפרוטוקול או לא מופיע?

מיכאל איתן: אפשר לעקוב אחרי הדברים האלה?

אסתר סלמוביץ: לא רושמים את הזמן המדויק שחברי הכנסת מדברים, אבל כשזמנו של הנואם תם – אני מעירה.

מיכאל איתן: תביני למה התכוונתי.

מיכאל איתן: אני לא חושב שהדקות החריגות של חבר הכנסת רענן כהן, שרוצה לשבח את הממשלה, צריכות לבוא על חשבון האופוזיציה.

אסתר סלמוביץ: הרי שנינו יודעים שזה קורה גם לך.

מיכאל איתן: אני מנסה להסביר לך מה היתה ההתנגדות.

מיכאל איתן: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: מי שעבר את הזמן היה חבר הכנסת דן תיכון.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חברת הכנסת ענת מאור, אחריה – חבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

אסתר סלמוביץ: אני מבקשת שוב להזכיר ולהדגיש, שחבר הכנסת שלא ינצל את זכותו לדיבור בתורו, יאבד את זכות הדיבור.

ענת מאור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, לשמוע את נציגי הליכוד בתקיפה שלהם את התקציב, במיוחד את מי שפתח מטעם הליכוד, חבר הכנסת דן תיכון, זה יותר מתמוה.

ענת מאור: אני חושבת ששר האוצר הציג פה את כל ההישגים, בדין, הנתונים והמספרים מדברים בעד עצמם, הן לגבי הצמיחה, הן לגבי התעסוקה, הן לגבי החינוך, הרווחה, התשתית, המיסוי והקידום של מיעוטים.

ענת מאור: דווקא כחברה בקואליציה אני מוצאת לנכון להעלות מה עוד נתבע מהתקציב.

ענת מאור: מכל מקום, מי שבמשך 15 שנה אחראי לאחוזי אבטלה נוראים, לפערים הגדולים באוכלוסיות, יותר מתמוה שהוא בא ושואל הכיצד בשנה אחת לא חיסלתם את כל המחדלים, שהממשלה הזאת ירשה אותם.

ענת מאור: דווקא בגלל זה, כמי שמצפה שאנחנו, במשך ארבע שנים, אם ניתן קודם, ניטיב עם הרבה מאוד שכבות שקופחו לאורך שנים – פנייתי לשר האוצר לא רק שלא להסתפק בתקציב שהוגש, אלא להגדיל אותו.

ענת מאור: ההצגה של חבר הכנסת תיכון, כאילו הממשלה עושה תקציב פרוע, היא פשוט לא מדויקת.

ענת מאור: אם ניקח את העלייה בהחזר קרן וריבית שמופיעה בתקציב, אם ניקח את אחוז האינפלציה, הרי כמעט אין גידול בתקציב.

ענת מאור: אני חושבת שהממשלה היתה מיטיבה אילו עשתה שני דברים: האחד – הגדלת המקורות, כפי שהציעה מרצ, כן להטיל מיסוי על רווחים בבורסה.

ענת מאור: אני חושבת שזאת טעות שהדבר לא נעשה, ועוד לא מאוחר לתקן.

ענת מאור: לא להוריד את מדרגת המס, כפי שהורידו לשכבות העליונות.

ענת מאור: ביטול ריבית הגזל בבנקים, שרובצת מ-1985 על הרבה מאוד סקטורים יצרניים – ואני נמנית עם אחד מהם, התנועה הקיבוצית, אבל לא רק עליה אלא גם על הרבה מאוד תעשיות.

ענת מאור: צמצום העידוד של קרן המעסיקים, שנע בין 3 ל-4 מיליארדי ש"ח.

ענת מאור: ועל זה יש להוסיף את היכולת להגדיל את הגירעון, דווקא בגין הערבויות.

ענת מאור: חבר הכנסת תיכון שאל, מנין הכספים?

ענת מאור: בשל מדיניות שכן עשתה הסדרים, הממשלה הזאת השיגה 10 מיליארדי דולר.

ענת מאור: נכון, אלה הלוואות, אבל אלה ערבויות שלא ניתנו לליכוד.

ענת מאור: אני חושבת שחלקן חייבות, דווקא עם הסכם השלום, להיות מוקדשות ליעדים הבאים: הראשון, צמצום מסיבי יותר של האבטלה.

ענת מאור: שר האוצר, אין ספק שמעבר מ-11% מובטלים ל-10% מובטלים זה הישג אדיר לעומת המגמה שהיתה לאורך שנים.

ענת מאור: אבל בשביל המובטל והמובטלת, והעולה החדש והעולה החדשה, הם יחיד ויחידה.

ענת מאור: צריך להשיג את היעד של צמצום ל-8% בשנה הקרובה.

ענת מאור: לפיכך, צריך להשאיר את הקרן ליצירת מקורות תעסוקה, לא מהרזרבות שכבר אינן, לשמחתנו, אלא להקדיש לכך מיליארד ש"ח.

ענת מאור: אני פונה אל השר להקדיש לכך תשומת לב בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה.

ענת מאור: על סגנון הדיבור הערתי, אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני שר האוצר, שבנגבה כל הזמן מחכים עכשיו למכונת הכסף, מאז הדברים שלך.

ענת מאור: אני חוזרת, הכסף צריך להילקח מהנושא של המקורות שציינתי ומהסתמכות יתר על תקציבי הערבויות שקיבלנו.

ענת מאור: אין ויכוח בנושא האבטלה, שהמקור העיקרי – – –

אברהם פורז: – – –

ענת מאור: לא לבזבז.

ענת מאור: להשקיע בהווה על מנת לקבל את כל התגמול הכלכלי בעתיד הקרוב.

ענת מאור: אין ויכוח, שהמקור העיקרי להורדת האבטלה הוא הצמיחה.

ענת מאור: אין ויכוח על זה ואין ויכוח על כך שהמשק צריך להיות תחרותי.

ענת מאור: אבל יש ויכוח – האם ג'ונגל חברתי בלבד ובאיזה קצב.

ענת מאור: אני חוזרת, במדינה שיש בה צמיחה, שיש בה עלייה ויש בה שיעור כזה של אבטלה, זה שיקול חברתי וכלכלי מוטעה.

ענת מאור: נקודה שנייה היא צמצום הפערים.

ענת מאור: אדוני שר האוצר, העובדה שבכל רבעון אנחנו מתבשרים על המשך הגידול בפערים לא יכולה להיות חלק מהמדיניות של הממשלה הזאת.

ענת מאור: אמרתי, על-ידי אי-הקטנת המיסוי, על-ידי הטלת מיסוי יתר על בעלי ההון, אם זה בבורסה ואם בבנקאות, ועל-ידי קידום סעיפי רווחה, שחלקם קטנים, אבל מבחינת האנשים, אם אלה מפגרים או קשישים ונשים – חייבים לקדם את זה בקפיצות מדרגה ולא בהדרגה.

ענת מאור: נקודה שלישית היא העלייה.

ענת מאור: אדוני שר האוצר, כתבת בדברי הפתיחה שלך, שעלייה היא אחד היעדים העיקריים.

ענת מאור: אין לכך ביטוי לא בנושא יצירת מקורות תעסוקה, לא בתקציב הגדלת משרד הקליטה, שאומנם גדל, אבל לא מספיק, ובעיקר לא בשיכון.

ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת לבך לעמוד מס' 37.

ענת מאור: העובדה שאנחנו מורידים מכספי המשכנתאות והעובדה שהממשלה לא ביצעה בנייה ציבורית – נכון, לא כמו "עמידר" בעבר, אבל כמו שקיים במדינות אירופה, ולא לשעבד לא את העולים החדשים ולא את הזוגות הצעירים למשכנתאות, שחלקם לא יכולים להחזיר וחלקם לא יכולים להיכנס אליהן, זה יעד שמוכרח לבוא לידי ביטוי.

אסתר סלמוביץ: חברת הכנסת מאור, זמנך תם.

ענת מאור: אני מקצרת כדי לכבד את מגבלת הזמן.

ענת מאור: בנושא קידום נשים, מוכרחים למצוא דרך כדי להבטיח בכל משרד, לא בתוספת כספים, אלא שהכספים המושקעים בנושאים שונים יהיו מיועדים להעדפה מתקנת ולמעורבות של הכנסת ושל המשרד בנושא נשים.

ענת מאור: ולבסוף, יש דברים שאינם באים לידי ביטוי בתקציב, אבל הם מרכיב גם ביצירת הפערים וגם בנושא השכר – שהסכמי השכר שאותם מגבשים ייעשו בתום לב, כך שהאדם העובד יהיה המרכז, וגם יימנעו פיטורים נוספים וגם תימנע הגדלת הפערים על-ידי הסכמי שכר, שבעצם הביטוי שלהם יהיה בתקציב 1994 ו-1995.

ענת מאור: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אברהם פורז, אחריו – חבר הכנסת רון נחמן.

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, רציתי לשבח את שר האוצר, אבל זה יזיק לו, לכן אני מוותר על רשות הדיבור.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה.

אסתר סלמוביץ: רשות הדיבור לחבר הכנסת רון נחמן, אחריו – לחברת הכנסת דליה איציק, ואחריה – לחבר הכנסת זבולון המר.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר האוצר, בוועדת הכספים דנו בנושא הגירעון בתקציב המדינה, ובהתאם להחלטות שהיו בשנה הקודמת, אמור היה הגירעון לרדת ולעמוד על 2.2% בשנה זו.

רון נחמן: השנה, במקום שהגירעון יהיה 2.2% מהתקציב, הוא עומד על 3%.

רון נחמן: 3% הם קרוב ל-4 מיליארדי שקל; אם זה מהתמ"ג – זה עוד יותר.

רון נחמן: לאן ילך הכסף הזה?

רון נחמן: האם התקציב הזה מיועד לכסות את צורכי הביטחון?

רון נחמן: הרי אנחנו הולכים לקראת שלום.

רון נחמן: ימות המשיח הגיעו.

רון נחמן: בשביל מה צריך תקציב גדול כל כך?

רון נחמן: עם ישראל היום חושב, שהנה מחר, כעבור תשעה חודשים מיום חתימת הסכם רבין-ערפאת, יגיע אליו שלום בגבול כפר-סבא, בגבול קלקיליה, בגבול ראש-העין, עפולה, מיתר, בית-שמש.

רון נחמן: האם התקציב הזה יקטן?

רון נחמן: התקציב לא יקטן.

רון נחמן: אדוני שר האוצר, מה הביטוי בתקציב לתהליך המדיני?

רון נחמן: איפה נאמר בתקציב – אולי תוכל להראות לי – מה יהיה גורל התקציב ומסגרתו אם התהליך יצליח, מה יהיה עם התקציב אם התהליך ייכשל?

רון נחמן: לא ראיתי סימנים לכך.

רון נחמן: התקציב ממשיך מדיניות שהתחלתם בה מאז חזרתם לנהל את ענייני המדינה עם הממשלה הזאת, אבל אין בו שום ביטוי רציני, אפילו לשיטתכם, לנושא התהליך המדיני.

רון נחמן: מה אנחנו רואים בתקציב?

רון נחמן: אנחנו רואים שימוש ציני ברזרבה.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, ישבנו בוועדת העלייה והקליטה, את ישבת בדיון ואת זוכרת את השר צבן שואל, איפה כל הכסף שהיה צריך להגיע כדי לסייע לעולים החדשים, לצורכי עלייה?

רון נחמן: ראית בעצמך שהכסף הזה לא הגיע, ואישר את זה שר העלייה והקליטה.

רון נחמן: את ואני תבענו מהשר ומגורמי הממשלה, שיתקצבו ויעבירו חלק מהעודפים – את זוכרת 600 מיליון?

רון נחמן: את זוכרת את 750 המיליון?

רון נחמן: – אותם כספים, ליעדים שלהם תוכננו.

רון נחמן: ומה אנחנו מקבלים?

רון נחמן: רזרבה, הגדלה שלה, רזרבה תקציבית.

רון נחמן: אבל את, גברתי היושבת-ראש, ישבת אתי בוועדה.

רון נחמן: את בעצמך ראית אל נכון, שגם כאשר מגדילים את הגירעון ויש גם רזרבה, לא משתמשים בה לצרכים של העלייה והעולים.

רון נחמן: ראיתי בהצעת התקציב, ש-810 מיליון שקל מיועדים לעידוד התעשייה.

רון נחמן: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, 810 מיליון שקל מיועדים לעידוד התעשייה, ואני מברך על כך.

רון נחמן: וזה לפי חוק לעידוד התעשייה.

רון נחמן: אבל למעלה מ-5 מיליארדי שקל מיועדים לשוק ההון.

רון נחמן: זו הפרופורציה של מפלגת העבודה.

רון נחמן: זה להון וזה לייצור.

רון נחמן: לא ראיתי שמורידים מהרזרבות את מס ההכנסה לבעלי הכנסות בינוניות, שעליהם עיקר הנטל.

רון נחמן: חשבתי שאם יש רזרבות, אולי ניתן את הרווחה גם לתושבי מדינת ישראל.

רון נחמן: אדוני שר האוצר, שאינו נמצא כרגע באולם, מה נעשה בכספי הערבויות לקליטה?

רון נחמן: הרי לקחנו 2 מיליארדי דולר בערבויות.

רון נחמן: אולי תוכל לתת תשובה לכנסת, מהו הפירוט של ההשקעות, ומה נעשה ב-2 מיליארדי דולר של הערבויות?

רון נחמן: הרי נצטרך להחזיר אותם.

רון נחמן: אולי תמסור דיווח לכנסת.

רון נחמן: סדר העדיפויות החדש של הממשלה הוא – למקורבינו, כמו בעת שלטון החושך של מפא"י.

רון נחמן: הזרמה כספית אדירה, עקיפה וישירה, לקופת-חולים, לקיבוצים, לגופים המקורבים.

רון נחמן: איך אתם אומרים?

רון נחמן: שרינו, ח"כינו, יישובינו, התיישבותנו.

רון נחמן: אנחנו ולא אחר.

רון נחמן: הדבר החמור ביותר, אדוני השר – וחבל שאתה לא נמצא כאן – הוא המשך ההסתה והדה-לגיטימציה כלפי תושבי יש"ע.

רון נחמן: מדוע?

רון נחמן: למה זה מגיע?

רון נחמן: למה מגיע לתושבי מדינת ישראל אותו תהליך של דה-לגיטימציה?

רון נחמן: הרי הבאתם להקפאה שלנו, הבאתם להקפאת יישובינו.

רון נחמן: הרי התחייבתם בהסכם הנוכחי לדאוג לצורכי היישובים והתושבים.

רון נחמן: ובכן, מה ההיגיון בכך שאתם ממשיכים את מדיניות ההקפאה?

רון נחמן: או שאתם לא ישרים כלפי עצמכם, או שאתם לא ישרים כלפי עם ישראל.

רון נחמן: מפאת קוצר הזמן, אבקש ממך התייחסות רק לנושא הכבישים.

רון נחמן: לא ראיתי שום כביש ביש"ע.

רון נחמן: מדובר בכבישים שהם כבישים אסטרטגיים, אדוני השר, גם אדוני שר הבינוי והשיכון וגם אדוני שר הביטחון וראש הממשלה.

רון נחמן: גם לשיטתכם דרושים כביש חוצה-שומרון, כביש הבקעה, יריחו, בית-שאן, כביש אלון, לפי התוכנית שלכם, וכביש עוקף-שכם, כדי להפריד בין אוכלוסיות.

רון נחמן: איפה הביטוי לכך בתקציב?

רון נחמן: בוודאי נעשה עוד בקריאה השנייה והשלישית ובדיונים בוועדה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חברת הכנסת דליה איציק, אחריה – חבר הכנסת זבולון המר, ואחריו – חבר הכנסת שמואל אביטל.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, כנסת נכבדה, תקציב המדינה לשנת 1994, שהוגש לכנסת לקריאה ראשונה, הינו תקציב מורכב מאוד.

דליה איציק: מצד אחד זהו תקציב של פרשת דרכים, ומצד שני הוא מהווה המשך לתפיסת העולם ולסדר העדיפויות החדש של ממשלת ישראל הנוכחית.

דליה איציק: לפני שאגע כאן בתקציב באופן פרטני, אני מבקשת לדבר על העיקרון המהותי הקשור באופן הדיונים על תקציב המדינה.

דליה איציק: אני מתכוונת למשהו, שאולי לא פופולרי לגעת בו ואולי לא מעזים לגעת בו.

דליה איציק: אני מתכוונת לתקציב הביטחון.

דליה איציק: נתונים רבים, רבים מדי בסעיף תקציבי זה קבורים תחת מעטה סודיות.

דליה איציק: הפרסומים הרשמיים נוקבים רק בסך הכול של תקציב הביטחון.

דליה איציק: יש מעט מאוד פרסומים גלויים וכל היתר חסויים.

דליה איציק: החשאיות הזאת יש בה כדי לשחרר את המערכת האמורה מביקורת עניינית.

דליה איציק: מיליארדי דולרים ניתנים מתוקף חוק התקציב למערכת הביטחון.

דליה איציק: נדמה לי שבעיתון "הארץ" נאמר, שהם "זורמים לקופסה שחורה".

דליה איציק: כך נאמר במאמר שכתב אלוף בן.

דליה איציק: האם האזרח הישראלי אינו זכאי לדעת דבר על חלוקת התקציב הזאת?

דליה איציק: האם זכאי האזרח האמריקני לדעת יותר על תקציב הביטחון הישראלי מאשר אזרח מקומי?

דליה איציק: בנטייה הזאת של העדפה עיוורת, של החיסיון, יש פגיעה בפרלמנט.

דליה איציק: אנחנו, חברי הכנסת, לא יכולים להרשות לעצמנו להיות חותמת גומי, גם לא בנושא הזה.

דליה איציק: אפשר להחליט, אדוני שר האוצר, מה ניתן לפרסום ומה לא.

דליה איציק: אבל לא יכול להיות, שרובו של התקציב הזה אי-אפשר לגעת בו.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בתקציב הקודם היו תמורות מרחיקות לכת בנושא החברתי, ואני רוצה לשבח את שר האוצר על כך.

דליה איציק: החזרת קצבאות הילד הראשון והשני הביאה תקווה למשפחות רבות.

דליה איציק: בזמן שלטון הליכוד נלקחה הקצבה, וממשלה זו החזירה אותה.

דליה איציק: שינוי סדר העדיפויות הלאומי הביא להשקעות גדולות בתוך "הקו הירוק".

דליה איציק: תקציב החינוך גדל ושופרו משכורות המורים והמרצים.

דליה איציק: התקציב הקודם הגדיל את ההלוואה העומדת בעת קניית דירה, והחל תהליך נכון של בנייה נדרשת בתוך "הקו הירוק".

דליה איציק: הממשלה הזאת, צריך לזכור, החזירה את ההשקעה באזרחי השכונות ובשכבות המצוקה.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, אין להסיק מדברי כי אני שלמה עם המצב הנוכחי.

דליה איציק: יש עוד לעבור דרך ארוכה מאוד לשם מימוש היעדים השונים.

דליה איציק: לצד ההתקדמות המבורכת בתהליך השלום יש להאיץ את התמורות בתחום החברתי.

דליה איציק: הממשלה הזו ירשה ירושה קשה וכאובה.

דליה איציק: הליכוד ניהל מדיניות של אדמה חרוכה, ועל הממשלה הזו מוטלת אחריות של תיקון העיוותים.

דליה איציק: אני מצפה מן התקציב הנוכחי כי ייתן תשובות טובות יותר מאלה הקיימות כיום לבעיות המצוקה והאבטלה.

דליה איציק: מצוקת הדיור של זוגות צעירים מחריפה והולכת.

דליה איציק: שתינו יודעות, גברתי היושבת-ראש, נפגשנו עם אותן הורות, נשים שהן חסרות בית, וראינו את הכאב הגדול והנורא שלהן.

דליה איציק: תקציב המדינה הקודם לא השכיל להתמודד בצורה גורפת עם בעיות האבטלה.

דליה איציק: לא הושקע מספיק ביצירת מקומות עבודה לטווח ארוך, וההסבות המקצועיות חלקן התגלו כפיקציה.

דליה איציק: גם אלה שעשו הסבה מקצועית לא בהכרח מצאו עבודה.

דליה איציק: תקציב קליטת העלייה איננו עונה על דרישות בסיסיות כמו קליטת מדענים עולים, טיפול באוכלוסייה קשישה וכו'.

דליה איציק: לצערי, תקציב החינוך רחוק מלהתאים למצב החדש שנוצר כתוצאה מן התהליך המדיני, אם כי אני יודעת ששר האוצר עשה פה מאמץ גדול.

דליה איציק: עדיין חסרות שעות הוראה רבות.

דליה איציק: טרם תגברו את השכבות החלשות בשעות, שתכליתן לצמצם את הפער.

דליה איציק: כניסה לעולם חדש, כדברי שר החוץ, מחייבת עדכון שיטת החינוך – יותר מחשוב, יותר אמצעים.

דליה איציק: אין בתקציב החינוך תשובות להיערכות ולחינוך בעידן של שלום.

דליה איציק: מדוע לא להחיל כבר מן הגיל הרך את הוראת השפה הערבית כאמצעי לגישור בין העמים?

דליה איציק: תקציב החינוך הנוכחי מייקר את החינוך ומקשה בכך על רוב רובו של הציבור לתת חינוך טוב לילדיו.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה שהתקציב הזה יהווה בשורה.

דליה איציק: אני משוכנעת ששר האוצר ער לבעיות האלה, ואני משוכנעת שהוא יביא לנו תקציב שיש בו בשורה.

דליה איציק: אני שמחה לדעת, כי היבטים חברתיים ואידיאולוגיים מהווים גם הם שיקול.

דליה איציק: חברה בריאה מצמצמת פערים ולא מגדילה אותם.

דליה איציק: חברה בריאה לא משחררת אלפי בנים ובנות משירות חובה בשל העדר תקציב, ובכך פוגעת בזכויותיהם הכלכליות והמשפטיות בעתיד.

דליה איציק: לנושא ירושלים – היו כאן

דליה איציק: ממשלות רבות שעשו מעט מאוד לחיזוקה ולביצורה של ירושלים.

דליה איציק: הן גלגלו עיניים לשמים והעלו את ירושלים על ראש שמחתן, אבל לא על ראש תקציבן.

דליה איציק: אני דורשת שהממשלה תעשה לתיקון העיוות.

דליה איציק: הממשלה הזאת קיבלה מנדט לארבע שנים.

דליה איציק: שר האוצר קיבל בירושה מערכת הרוסה ומלאת חובות.

דליה איציק: אני בטוחה שמדיניות הממשלה הכוללת היא בכיוון הנכון, ואני רוצה לראות בהאצת המדיניות.

דליה איציק: אני אצביע בעד התקציב.

דליה איציק: אני בטוחה ששינוי סדר העדיפויות שנעשה על-ידי הממשלה, בשילוב עם תהליך השלום, יביא ליותר צדק חברתי.

דליה איציק: נכון, כי לא די שהצדק ייעשה, הוא צריך גם להיראות.

דליה איציק: תוכנית הממשלה בנויה, כאמור, לארבע שנים.

דליה איציק: אני משוכנעת שבתום התקופה הזאת ההצלחות גם תיראנה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת זבולון המר – איננו.

ענת מאור: חבר הכנסת שמואל אביטל, ואחריו – חבר הכנסת חגי מירום.

שמואל אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, ב-4 בנובמבר 1992, במסגרת הדיון על התקציב בשנה שעברה, הפניתי פה קריאה לראש הממשלה ולממשלת ישראל להכריע בדבר אחד.

שמואל אביטל: אני בעצם רוצה מאוד להצטרף לכל התשבחות על השינויים המשמעותיים שנעשו בתקציב ולחזק את ידיו של שר האוצר.

שמואל אביטל: אבל אני רוצה לדבר על מה שהוא לא מצא לנכון לדבר עליו.

שמואל אביטל: אני רוצה לדבר בשם אותו מגזר, שאני חלק מחברים שמייצגים אותו בבית, וזה המגזר החקלאי, ובעיקר המשק המשפחתי שבתוכו.

אלי גולדשמידט: דבר קצת גם בשמנו.

שמואל אביטל: זה מה שאמרתי: חלק – – –

אלי גולדשמידט: בעיקר חלק מהמשק המשפחתי.

שמואל אביטל: בהחלט, חלק מהמשק המשפחתי.

שמואל אביטל: ההערה שלך מאוד מתאימה למה שקורה היום.

שמואל אביטל: מעבר למה שאנחנו עושים ביחד, יש גם איזה שוני, לצערי הרב.

שמואל אביטל: והקריאה לממשלה היתה להכריע הכרעה, אם יש בכלל מקום לכפר עברי מהסוג שאנחנו חיים בו.

שמואל אביטל: לא הייתי אומר שהיתה התייחסות משמעותית לעניין הזה.

שמואל אביטל: אבל בעיקר רצף של משברים בשנה האחרונה גרם לכך – וייאמר לזכותו של שר האוצר שהיה טיפול, לצערי הרב, די מסיבי, ובהיקפים כספיים גדולים מאוד, כ-270 מיליון שקל, שבעצם נועדו לטיפול במשברים שנוצרו בשנה האחרונה.

שמואל אביטל: ביום אישור התקציב הקודם בישרתי, שהעברנו בוועדת הכלכלה את מינוי המשקמים, על מנת להתחיל לבצע את הסדר חובות המושבים בהתאם לחוק הידוע של ידידי חבר הכנסת גדליה גל, המכונה חוק-גל, להסדר חובות המושבים.

שמואל אביטל: לצערי הרב, על אף תיקונים נוספים שנעשו, שר החקלאות ושר האוצר עד לרגע זה מעכבים חתימה על תקנות, שהמשמעות שלהן – הוצאת אלפי משפחות במושבים מהמעגל הזה ומתן אפשרות להן להסדיר את חובותיהן.

שמואל אביטל: מדברים הרבה על מדיניות חקלאית חדשה, שבעיקרון היא איזה מקבץ של רשתות ביטחון ושל קרנות פינוי משותפות, ולצד זה מדברים הרבה על יעילות ועל רפורמות.

שמואל אביטל: אני לא מוצא ביטוי לעניין הזה בתקציב, עד לרגע זה.

שמואל אביטל: ואני רוצה להגיד לך, אדוני שר האוצר, שאחת הבעיות במה שמוצג פה – מי יהיו המגדלים ומי יהיו החקלאים?

שמואל אביטל: ומה שעשיתם עד עכשיו, אתה ושר האוצר, בכמה פעולות, אתם מעודדים את הגדולים, אתם מעודדים את בעלי ההון.

אברהם-בייגה שוחט: אמרת: אתה ושר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: מי זה "אתה"?

שמואל אביטל: שר החקלאות ושר האוצר, אתם מעודדים את הגדולים.

שמואל אביטל: ויש לי חשש גדול, שבמה שאתם עושים גם בתקציב הזה וגם בסדרת פעולות בחודש האחרון, אתם תחסלו את המושבים.

שמואל אביטל: יש לי חשש גדול, שמכל מה שקורה עכשיו, הסוף יהיה שלמשק המשפחתי לא תהיה תקומה.

שמואל אביטל: אני נמנה עם אלה שוודאי יתמכו בתקציב.

שמואל אביטל: אבל אני קורא לך ולשר החקלאות לנצל את הזמן עד לקריאה השנייה והקריאה השלישית על מנת לתת תשובה אמיתית לבעיות שהתקציב הזה יוצר ולפעולות שונות שנעשו.

שמואל אביטל: אתה, אדוני וידידי שר האוצר, איש הנגב.

שמואל אביטל: אני רוצה להגיד לך, שבאישור משרד החקלאות, במדיניות מתוכננת, נכנסו בעלי הון לאלפי-אלפי דונמים, על קרקע ומים של המושבים.

שמואל אביטל: אם הכוונה היא שלמשק המשפחתי לא יהיה מקום בענפים האלה, צריך להכריז על העניין הזה ולהגיש תוכנית מסודרת.

שמואל אביטל: מדברים הרבה, גם באוצר וגם במשרד החקלאות, על האוטונומיה ועל ההשלכות שלה על המגזר החקלאי.

שמואל אביטל: יש לא מעטים שאומרים, שהחקלאות תהיה הקורבן של השלום.

שמואל אביטל: השלום הוא עדיין ערך גדול בפני עצמו.

שמואל אביטל: אני אינני מוצא ביטוי לעניין זה בתקציב.

שמואל אביטל: אם האוצר ומשרד החקלאות כל כך בטוחים, וזה מופיע וזה כמעט מסוכם בדיונים אין-ספור בנושא האוטונומיה והחקלאות, אין ביטוי לעניין הזה בתקציב.

שמואל אביטל: אם ההגדרות, ואם תמונת המצב המקצועית, כפי שהיא מצטיירת היום, קשה כל כך, מישהו צריך לתת על זה תשובה כבר בתקציב הזה.

שמואל אביטל: לצערי הרב, יש לי חשש גדול מאוד, שגם רצף הפעולות וגם התקציב כפי שהוא עלולים לגרום להרס של המשק המשפחתי.

שמואל אביטל: הבעיה היא לא בעיה פוליטית, וזה לא שימוש בשום אמצעי שהבית הזה מאפשר.

שמואל אביטל: אני תומך בתקציב הזה, כי יש בו הרבה הרבה דברים שהם שינוי משמעותי.

שמואל אביטל: לצערי הרב, בקטע הזה, שגם שר האוצר לא התייחס אליו, יש לי פחד גדול, שאתם עושים מה שאתם לא רוצים.

שמואל אביטל: וזו הכרעה שאתם חייבים לקבל אותה בעיניים פקוחות, ולא על-ידי רצף החלטות, שאני לא בטוח ולא מאמין שהממשלה הזאת מתכוונת אליהן.

שמואל אביטל: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת חגי מירום, אחריו – חבר הכנסת עמנואל זיסמן, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, רציתי לדבר על שלושה נושאים שמאוד מאוד חשובים לי – על תיירות, ועל הבקעה והגולן בשנה זו, ועל איזה עניין שנראה לי שהוא מחייב טיפול בנושא שיקום השכונות.

חגי מירום: אני מקווה במסגרת הזמן הקצר שיש לי לדבר על כך.

חגי מירום: אולם, אני רוצה לפתוח את דברי, אדוני שר האוצר, בעניין שאתה יודע שיש לי מחלוקת אתך עליו, והוא בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), ובמיוחד הפרק שעניינו תיקוני חקיקה.

חגי מירום: מה אומרת ההצעה של הממשלה?

חגי מירום: הצעת הממשלה אומרת, שהצעת חוק הכוללת הוראה שביצועה כרוך בהוצאה מתקציב המדינה בסכום העולה על 100,000 שקלים חדשים בשנה לא תונח על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ויושב-ראש הכנסת לא יכלול אותה בסדר-היום, אלא אם כן התקיימו כמה תנאים, וביניהם: ההוצאה תוקצבה בתוכנית מיוחדת לאותו עניין בחוק התקציב לאותה שנה, קיים סכום מספיק לכיסוי מלוא ההוצאה, וכן הלאה.

חגי מירום: אני רוצה להגיד לך, אדוני שר האוצר: אני תומך בהצעת התקציב.

חגי מירום: אני חושב שהצעת התקציב בכללותה היא הצעה מתקבלת על הדעת.

חגי מירום: ואינני מאלה שמאיימים כאן שלא יתמכו מפני שסעיף כזה או סעיף אחר לא התמלא.

חגי מירום: אבל אני חושב שאחטא לתפקידי כפרלמנטר וגם לתפקידי כיושב-ראש ועדת הכנסת אם אסכים לתיקוני חקיקה מהסוג הזה שאתם מציעים כאן.

חגי מירום: כי מה משמעות העניין?

חגי מירום: משמעות העניין היא בעצם, ששום חבר הכנסת אינו יכול להניח הצעת חוק כלשהי בלי שהממשלה תביע את הסכמתה לכך.

חגי מירום: מה זו הצעת חוק של 100,000 שקלים?

חגי מירום: נניח לרגע שאני יוזם הצעת חוק שעניינה כרטיס חנייה ארצי אחיד בכל הרשויות המקומיות.

חגי מירום: בסך הכול אני מבקש שבכל רשות מקומית, גם בחיפה, גם בירושלים, גם בתל-אביב וגם בכל מקום אחר יהיה בדיוק אותו כרטיס, שאפשר יהיה לרכוש אותו בבנק הדואר או בדואר או בכל מקום אחר, כדי להימנע מהמצב שצריך בבני-ברק כרטיס חנייה צהוב ובטבריה כרטיס בצבע כחול ובתל-אביב כרטיס בצבע אדום.

חגי מירום: אני משוכנע שאם הצעה זו לא תמצא חן בעיני האוצר, אתם תבואו ותגידו: חבר הכנסת חגי מירום, בדקנו את עלות החוק שלך, היא יותר מ-100,000 שקלים – – –

אברהם-בייגה שוחט: לתקציב המדינה?

חגי מירום: לתקציב המדינה.

חגי מירום: מדוע?

חגי מירום: כי יש בעיה שכרטיס חנייה, צריך להתחלק בו.

חגי מירום: נוצר פול של חנייה של כל הרשויות המקומיות, וכתוצאה מפול של כל הרשויות המקומיות, תבוא הרשות המקומית בתל-אביב, וזו בחיפה, וזו בירושלים, ויגידו שהן נמצאות בחסר בגלל השותפות עם הערים האחרות.

חגי מירום: אינני יודע.

חגי מירום: מישהו ימציא לי שזה עולה יותר מ-100,000 שקלים, והנה טורפדה הצעת חוק לגיטימית, טובה, לרווחת האזרח, בשל כך שלא הצבעתי על מקור.

חגי מירום: בוא נניח לרגע, אדוני שר האוצר, שכן הצבעתי על מקור.

חגי מירום: למשל, באתי ואמרתי: אני רוצה לחוקק את חוק הנגב.

חגי מירום: ובחוק הזה אני רוצה לטפח מפעלי תעשייה בנגב, ליצור שם אזור תעשייה חופשי.

חגי מירום: והנה אני בא ואומר: בתקציב משרד התעשייה והמסחר בשנת התקציב אני מציע לייחד 5 או 18 מיליון שקל, שזו עלות החוק.

חגי מירום: זו דעתי.

חגי מירום: יבוא, בצדק, שר האוצר ויגיד לי: מי שמך?

חגי מירום: אתה מחליט שיש שם תקציב, אתה מחליט שאין שם תקציב?

חגי מירום: אתה קובע מה יהיה ומה לא יהיה?

חגי מירום: אין כאן טעם, אין כאן היגיון, אין כאן אחיזה מבחינת היכולת לחוקק.

חגי מירום: אני רואה ממש סכנה ליכולת של בית-המחוקקים לתפקד שעה שאנחנו נתונים בסד כזה.

חגי מירום: אדוני שר האוצר, אמרתי לאנשים ממשרדך שבאו עמי בדברים, שזה לא מופרך בעיני שיש לכם טענה כנגד חבר כנסת זה או אחר, שמביא את חוק הגמלאים או חוק החיילים המשוחררים או חוק הקיבוצים, לא חשוב, כל אחד על-פי שיטתו, ומביא ללא הצבעה על מקור, או ללא תוכנית, חקיקה שהיקפה 200 מיליון שקל, 300 מיליון שקל, 500 מיליון שקל; אתה יודע מה, אדוני שר האוצר, אפילו 50 מיליון שקל.

חגי מירום: אבל ללכת לרף כזה של 100,000 שקל – זה נראה לי פשוט מסכל חקיקה.

חגי מירום: אבל, מעבר לזה שזה נראה לי מסכל חקיקה, נראה לי אפילו בהיגיון שזה לא נכון.

חגי מירום: מה זה אנחנו קובעים, שחבר כנסת יצטרך להצביע על מקור וחבר כנסת יחליט איפה זה בתקציב?

חגי מירום: זה נראה לי מאוד מסוכן.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מירום, אפשר להעיר לך הערה?

חגי מירום: בבקשה, אתה בוודאי יכול להעיר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע כמוני, שבהרבה מדינות בעולם, ולא במפגרות שבהן, אי-אפשר להעלות הצעת חוק בלי לציין – – –

חגי מירום: אינני מכיר את הטכניקה הזו שאתם מציעים כאן, אדוני השר, ואני מודאג מאוד כשאני חושב שאנחנו מחר נצטרך לעבוד לפי ההיגיון הזה.

חגי מירום: אני רוצה לבוא אתכם בדברים.

חגי מירום: אני בוודאי לא אצביע נגד הצעת החוק ולא נגד הצעת חוק הסדרים במשק המדינה בקריאה ראשונה.

חגי מירום: אבל יש לי בקשה מאוד מאוד צנועה בשם הבית הזה, שתהיו עירנים גם לזכויות של הפרלמנטר, ותהיו עירנים גם לתקינות ההליך החקיקתי הנכון.

חגי מירום: מה שאתם הצעתם פה, אני פשוט לא יכול לקרוא לחברי לתמוך בזה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת מירום, התקציב יעבור לדיון בוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: יהיה דיון מיוחד יחד אתך, יושב-ראש ועדת הכספים, שר החינוך, שמאוד מעורב בעניין, שר המשפטים, יחד עם חברי הוועדה, ובפורום רחב יתקיים דיון מאוד עקרוני, ויכול להיות שצריך לעשות שינוי כזה או אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתנגד לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אתה הרי יודע מה קורה כאשר אין שום מגבלה ואתה יודע את המשמעויות.

חגי מירום: בסדר.

חגי מירום: אני רק רוצה עוד לומר, היות שהקרבתי פה מכסת זמן ממש בשם הכנסת.

חגי מירום: אני חושב שעשיתי פה מעשה, כיושב-ראש ועדת הכנסת, כדי לקבוע מצב שלא תיפגע החקיקה.

חגי מירום: אולי ברשותך, גברתי, ואם תגידי לי שאת לא מאפשרת לי, אני לא אאריך.

ענת מאור: משפט אחד, בבקשה, כי זמנך תם.

חגי מירום: אם משפט אחד, אני נאלץ לייחד אותו לעניין הלקוח מן הימים האלה.

חגי מירום: אדוני שר האוצר, בבקעה, בבקעת-הירדן, בצפון ים-המלח וברמת-הגולן יש מתיישבים שאנחנו שלחנו אותם להתיישב שם, וההתיישבות שלהם כוללת את תפיסת העולם של השלטון הנוכחי.

חגי מירום: אינני רוצה להיכנס כאן לדיון מדיני ולהיכנס בעובי הקורה בשאלה המדינית, האם צריך לוותר או לא צריך לוותר.

חגי מירום: אבל בימים האחרונים אנחנו פוגשים את האנשים האלה, ואנחנו רואים את החרדות שלהם ואת סימני השאלה המרחפים מעל ראשיהם.

חגי מירום: אני חושב שהתקציב הזה אינו משקף את העידוד הראוי שמדינת ישראל צריכה לתת לפלחי ארץ אלה.

חגי מירום: אני רוצה לבקש ממך, אדוני השר, שבין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והקריאה השלישית נחפש דרך, כך שאם אין לנו תשובה מדינית ראויה לאנשים האלה בשעה זו, לפחות ניתן להם את החיזוק ואת הביסוס הכלכלי הראוי.

חגי מירום: לא יקרה מזה שום דבר.

חגי מירום: אני לא מדבר על יצירת עובדות שירגיזו מחר בבוקר את שכנינו או את התומכים בנו בארצות-הברית ובמקום אחר, אלא על משהו שייתן לאנשים האלה את החמצן המינימלי, שיוכלו להמשיך לחיות שם – – –

עמנואל זיסמן: בוועידה – – –

ענת מאור: חבר הכנסת זיסמן, תורך לדבר עכשיו, אז תנצל את זמנך.

חגי מירום: אני פשוט יודע מי יבוא לדבר אחרי, אני מכיר את הלהט שלו ואני יודע עד כמה הוא יגן על העניין הזה טוב יותר ובהצלחה רבה יותר ממני.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת אפרים סנה.

עמנואל זיסמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, אני אקדיש את דברי לירושלים ולקליטת העלייה.

עמנואל זיסמן: אני אצביע בעד התקציב מסיבה אחת, כי זו שעת מבחן גדולה לממשלה ואחד הרגעים החשובים ביותר בתהליך המדיני.

עמנואל זיסמן: אני מודע לשינויים החיוביים בתקציב המדינה בתחום החינוך, בתחום התשתית ובתחומים אחרים.

עמנואל זיסמן: אבל כדי שאני אצביע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, יצטרך שר האוצר לעשות לפחות את מה שהוא עשה בשנה שעברה בתחום התקציב לירושלים.

עמנואל זיסמן: אני רוצה להסביר.

עמנואל זיסמן: אחד ההישגים הגדולים ביותר של ההסכמים שהממשלה חתמה עליהם וחברי הכנסת אישרו אותם, ואני בתוכם, הוא שירושלים היא מחוץ לאוטונומיה, וכשראש הממשלה ושרים בכירים בממשלה מדברים על ירושלים, הם מדברים לא רק על אחדותה ושלמותה, אלא על הגדלת הרוב היהודי בה, ולא רק בה, אלא גם בסביבותיה, וזה כולל את מעלה-אדומים וגבעת-זאב.

עמנואל זיסמן: ערב הבחירות, 22 ביוני 1992, התחייב ראש הממשלה יצחק רבין במעלה-אדומים על יצירת קשר יבשתי של אוכלוסייה בין מעלה-אדומים לבין ירושלים, ואני חושב ש-13,000 הדירות ששר הבינוי והשיכון בנימין בן-אליעזר הצהיר עליהן בוושינגטון, בלובי הערבי דווקא – זו המשמעות הסמלית, זו לא רק ירושלים העיר, בירת ישראל, אלא גם סביבותיה.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לומר לך, אדוני שר האוצר, במשך חמש השנים הקרובות עד לפתרון הקבע, ואנחנו לא יודעים מה יהיה פתרון הקבע, אני מקווה שהוא יהיה לפי המצע של מפלגת העבודה – לא מדינה פלשתינית עצמאית נפרדת, אלא פדרציה או קונפדרציה ירדנית-פלשתינית, ואולי גם קונפדרציה ישראלית-פלשתינית-ירדנית.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לשאול אותך, האם המאבק על ירושלים זה לא המאבק – – – חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אני מציע לך לא להפריע עכשיו כי אני רוצה לשכנע את שר האוצר במשהו, אני עובד עליו – – – בהחלטות ועידת מפלגת העבודה נאמר, שתהיה יוזמה לחקיקה מיוחדת, ובקרוב תהיה הצעת חוק כזאת, שעניינה הקצאת משאבים מפורטים לחיזוק כלכלי וחברתי של ירושלים, כדי לאפשר בשנים הקרובות – מה ההבדל בינינו לבין חבר הכנסת עוזי לנדאו?

עמנואל זיסמן: חבר הכנסת עוזי לנדאו מציע חוק.

עמנואל זיסמן: אנחנו רוצים ליצור עובדות במעשים.

עמנואל זיסמן: 10,000 צעירים עוזבים את העיר מדי שנה בשנה, ביניהם כוחות פרודוקטיביים ויצרניים ביותר; איך נגרום לכך שיגיעו לירושלים לא רק 8% מן העולים, ורובם קשישים ומקרים סוציאליים ואנשים שעולים לכאן מסיבות בריאותיות, אלא תהיה עלייה יותר יצרנית, יותר פרודוקטיבית?

עמנואל זיסמן: – רק אם יהיו משאבים מיוחדים לחיזוקה הכלכלי והחברתי של העיר.

עמנואל זיסמן: תרשה לי לומר, נכון מה שאתה אומר, המספרים הם נכונים, שסך כל תקציבי המשרדים – 11 מיליארד למען ירושלים.

עמנואל זיסמן: אבל זה כדי לספק את הצרכים ולתת את השירותים לכלל האוכלוסייה באופן שגרתי וטבעי, לא משהו בלתי שגרתי, שיכול להביא לידי כך שירושלים תמשוך אליה עולים, תמשוך אליה ותיקים וצעירים ותשים קץ לירידה מן העיר.

עמנואל זיסמן: יש ירידה מן העיר.

עמנואל זיסמן: אם הירידה מן העיר היתה בחלקה לפריפריה הקרובה, למעלה-אדומים, לגבעת-זאב, ניחא.

עמנואל זיסמן: אבל אם הירידה היא למרכז הארץ ולסביבות תל-אביב, האם אין בזה עדיפות לאומית – – –

ענת מאור: חבר הכנסת זיסמן, זמנך תם.

ענת מאור: אני מבקשת ממך לסיים.

עמנואל זיסמן: אני כבר מסיים.

עמנואל זיסמן: אם הירידה היא למרכז הארץ ולסביבות תל-אביב, האם אין בזה עדיפות לאומית ממדרגה ראשונה, שבמשך השנים האלה אנחנו צריכים להביא לידי כך שיהיה דיון על ירושלים, ושנשמור לפחות על רוב יהודי של 72%?

עמנואל זיסמן: אנחנו לא רוב של 82%, כמו בכל הארץ.

עמנואל זיסמן: אנחנו רק 72%.

עמנואל זיסמן: ולכן השאלה שלי היא, מה אתה מתכוון לעשות בתקציב, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כפי שעשית לפני שנה, וכמובן יותר ממה שעשית לפני שנה, כדי לחזק את המגמה הזאת?

עמנואל זיסמן: הדבר השני הוא בתחום קליטת העלייה.

עמנואל זיסמן: הקשבתי לך, קראתי פעמיים גם את העמוד הנוגע לזה בתקציב, וגם דברים אחרים שנוגעים לקליטת העלייה.

עמנואל זיסמן: אדוני שר האוצר, הרי אתה יודע, שכשדיברת בגאווה ובאמינות בנושא של האתיופים – בכל זאת מדובר רק על חלק מהעלייה.

עמנואל זיסמן: אין בתקציב הזה תשובה ל-18,000 המשפחות החד-הוריות.

עמנואל זיסמן: אין בתקציב הזה תשובה לאלפי קשישים.

עמנואל זיסמן: אין בו תשובה למה שנקרא גיל הביניים.

עמנואל זיסמן: אתה אומר, וזה נכון, שיש שיפור במצב התעסוקה.

עמנואל זיסמן: אתה אומר 83%; יש סקרים שאומרים שזה בסביבות 80%.

עמנואל זיסמן: אני מקבל את הנתון שלך.

עמנואל זיסמן: אבל מי הם 20% הנותרים?

עמנואל זיסמן: אלה קבוצות אוכלוסייה שאנחנו לא נותנים להן אפשרות לשפר כהוא זה את החיים שלהן.

עמנואל זיסמן: אני אומר לך את זה מתוך ידיעה, כי גם הייתי שם.

עמנואל זיסמן: יש קרוב ל-2 מיליוני יהודים בברית-המועצות לשעבר.

עמנואל זיסמן: מיליון רשומים לעלייה.

עמנואל זיסמן: יש שם אינפלציה דוהרת ומטורפת, חוסר יציבות פוליטית, גילויי אנטישמיות שהולכים וגוברים, ולמרות הכול הם אינם עולים.

עמנואל זיסמן: מדוע הם אינם עולים?

עמנואל זיסמן: רק משום שהתנאים הכלכליים והחברתיים בארץ הם כאלה שלמרות הכול הם מעדיפים להישאר שם; פרט למצוקה.

עמנואל זיסמן: אז אם קורה משהו בסוחומי, ראינו, הפסידו את הכול ועלו.

עמנואל זיסמן: אם יקרה עכשיו משהו בגרוזיה, שנתונה במלחמת אזרחים, יעלו.

עמנואל זיסמן: זאת אומרת, אין שום שיפור משמעותי, שום היערכות של ממש לקליטה של עלייה גדולה.

עמנואל זיסמן: ותרשה לי לומר לך משהו מדיני ממדרגה ראשונה.

עמנואל זיסמן: ככל שתהליך השלום יתקדם ונגיע לשלום, היעד הלאומי, מלבד היעד של שלום וביטחון, הוא היעד של הגדלת העלייה והבאת עולים רבים ככל האפשר למדינת ישראל, למולדת ההיסטורית.

עמנואל זיסמן: התקציב כפי שהוא בנוי עכשיו, יש לו האיזונים וההיבטים וההצדקה הכלכלית.

עמנואל זיסמן: אבל, תקציב לא יכול להיות בנוי אך ורק על-פי ראייה כלכלית.

עמנואל זיסמן: הוא חייב להביא בחשבון גם יעדים לאומיים ציוניים.

עמנואל זיסמן: והעלייה היא חלשה.

עמנואל זיסמן: זו לא העלייה שהיתה בזמן ממשלת הליכוד.

עמנואל זיסמן: היא ממשיכה להיות חלשה.

עמנואל זיסמן: אנחנו גם לא עושים דבר כדי לקלוט עולים מארצות הרווחה.

עמנואל זיסמן: שים לב, 110,000 יהודים בדרום-אפריקה יושבים על חבית של חומר נפץ.

עמנואל זיסמן: אלפים כבר עוזבים.

עמנואל זיסמן: הם עוזבים לקנדה, הם עוזבים לאוסטרליה ולניו-זילנד.

עמנואל זיסמן: הם לא באים לישראל, מאחר שאנחנו לא ערוכים לקלוט עלייה מארצות הרווחה.

עמנואל זיסמן: למשל, מדוע לא תחודש המשכנתה המיוחדת לאנשים שבאים מארצות רווחה מסוימות?

עמנואל זיסמן: הם יכולים לקבל את המשכנתה ולהיות עולים בתוך תקופה מסוימת.

עמנואל זיסמן: אתה יודע על מה אני מדבר.

עמנואל זיסמן: היתה משכנתה בארץ, שאם עולה חדש בא מדרום-אפריקה, לפני שהוא הופך לעולה הוא בא כתייר, הוא בא לראות, להכיר, להסתגל.

עמנואל זיסמן: הוא מגיע לידי כך שיש לו משכנתה.

עמנואל זיסמן: הוא צריך בתוך 12 חודשים להפוך לעולה.

עמנואל זיסמן: הוא מתגבר על חששות, על מכשולים פסיכולוגיים.

עמנואל זיסמן: אנחנו צריכים לחפש דרכים כדי למשוך אלינו עולים כאלה.

עמנואל זיסמן: יש עכשיו בעיה דומה בברזיל.

עמנואל זיסמן: ליהדות ברזיל יש סיבות כלכליות וחברתיות לברוח מאזורים מסוימים בברזיל.

עמנואל זיסמן: אנחנו לא קולטים אותה.

עמנואל זיסמן: כלומר, התקציב של המשרד לקליטת העלייה, וקיבלתי הסברים מהשר יאיר צבן גם באופן פרטי וגם בוועדת העלייה והקליטה, הוא תקציב שגרתי.

עמנואל זיסמן: הגדילו סעיף זה, הגדילו סעיף אחר, אבל אין בו כדי לתת תשובה לסוגים חלשים של אוכלוסייה, כמו קשישים, כמו דור הביניים, בני 45 ומעלה, כמו משפחות חד-הוריות, שהן 18,000; אם אני מוסיף 60,000, זה ציבור של 80,000-78,000 בני משפחות חד-הוריות.

עמנואל זיסמן: בקיצור, כדי לסיים את דברי – – –

ענת מאור: אתה נהנה בינתיים מפיליבסטר מקומי.

ענת מאור: זה בסדר.

עמנואל זיסמן: אני מודה לך.

עמנואל זיסמן: אני גם זוכה להקשבה של שר האוצר, וזה מה שחשוב.

עמנואל זיסמן: אדוני שר האוצר, אני פונה אליך, אני יודע שיש עקרונות בתקציב שאתה לא תיסוג מהם, אסור לך לסגת מהם.

עמנואל זיסמן: ואני מחזק אותך בזה.

עמנואל זיסמן: אין בו הרפתקנות, יש בו איזון, יש בו אחריות.

עמנואל זיסמן: ויש דברים, גם בתחום החינוך, גם בתחום התשתית ובתחומים אחרים, שאתה נותן להם את החיזוק הפיננסי, כי אלה הצרכים והאינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל.

עמנואל זיסמן: אבל, אני פונה אליך, מאחר שאני יודע שיהיו שינויים, גם תהליך השלום יגרום לכך בחודשים הקרובים, בחודשיים הקרובים יהיו שינויים; אני מבקש ממך לתת עדיפות לנושא של ירושלים ולחיזוקו של החלק היהודי שבעיר.

עמנואל זיסמן: והדבר השני, לתת תשובות נוספות, משמעותיות יותר, לסוגים מסוימים של אוכלוסיית העולים, שהם מאוד מאוד חלשים.

עמנואל זיסמן: והתקציב הזה אין בו כדי לסייע ולחזק אותם.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חברי הכנסת – – –

אלי גולדשמידט: אני מבקש לתת לי את רשות הדיבור.

ענת מאור: אבל אתה הרי לא מדבר.

ענת מאור: הוא קיבל את פנייתך, חבר הכנסת גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: אני עומד על זכותי לדבר.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, עליתי לכאן בשביל להביע מחאה.

אלי גולדשמידט: אני התבקשתי, בתור מי שרשום בין אחרוני הדוברים בדיון על התקציב, להופיע היום, ברגע זה, לדוכן, ולדבר.

אלי גולדשמידט: ואם לא אעשה כן, ולא רק אני, אלא כל מי שנמצא בבניין, כך הוראת יושב-ראש הכנסת, כל מי שנמצא בבניין ולא ידבר עכשיו מאבד את זכותו לדבר מחר.

אלי גולדשמידט: חשבתי לתומי שבכנסת ישראל, כדי לדבר על הנושא של חוק התקציב, מן הדין להכין נאום ראוי.

אלי גולדשמידט: כיוון שיושב-ראש הכנסת חייב אותי לבוא לכאן מייד, להתייצב פה על הדוכן ולנאום, זה הנאום שאני מסוגל לתת ללא הכנה.

אלי גולדשמידט: אני מודה לאדוני היושב-ראש, שמונע ממני לדבר על נושא התקציב באופן מהותי, משום שלא הכנתי את הדברים כפי שצריך.

אלי גולדשמידט: תודה.

עמנואל זיסמן: לאות הזדהות אתך, אני יוצא מהאולם.

ענת מאור: לאור הדברים אני מבקשת פסק זמן קצר להתייעצות, ונמסור את החלטתנו.

אלי גולדשמידט: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת גולדשמידט, ברשותך.

ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת הלב, שבתור יושבת-ראש הישיבה אמרתי לך, חבר הכנסת גולדשמידט, שנבדוק את הנושא.

ענת מאור: ולפיכך, חברי הכנסת, מאחר שהדוברים על-פי הסדר אינם נוכחים פה, החלטנו בנשיאות: אנחנו נועלים עכשיו את הישיבה.

ענת מאור: מחר תתחדש הישיבה בשעה 16:00, ויהיה דיון ובירור של בדיקת סדר הדוברים.

ענת מאור: לילה טוב.

ענת מאור: בזה הישיבה נעולה.