ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 82, 1993-04-08 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח ישיבה מיוחדת של הכנסת, יום חמישי, ב' לחול המועד פסח התשנ"ג, 8 באפריל 1993, וזאת על-פי התקנון, על-פי דרישות של חברי כנסת.

שבח וייס: בהזדמנות זו אני רוצה לאחל חג שמח לכל בית ישראל וגם לחברי הכנסת; חג שמח, חג של ביטחון אישי, של הנאה בחיק המשפחה ובחיק הטבע.

רחבעם זאבי: איפה הממשלה?

שבח וייס: עכשיו הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק המפלגות (תיקון), התשנ"ג–1993, של חברי הכנסת אלי דיין, יגאל ביבי ושלמה בניזרי.

ש' יעקבסון: תודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: שר הבינוי והשיכון מבקש למסור לנו הודעה.

שבח וייס: אחרי זה – הצעה קצרה לסדר לחבר הכנסת עובדיה עלי.

דן תיכון: האם יש דיון על ההודעה של השר?

שבח וייס: לא.

שבח וייס: מינוי סגני שרים זה ללא דיון.

דן תיכון: נדמה לי שאין על כך הצבעה, אבל יש על כך דיון.

שבח וייס: אין הצבעה ואין דיון, חבר הכנסת תיכון.

שבח וייס: אבל תמיד אפשר לשנות את התקנון.

שבח וייס: בבקשה, אדוני השר.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חג שמח.

בנימין בן-אליעזר: על-פי סעיף 34 לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת על מינויו של חבר הכנסת אלי בן-מנחם לכהונת סגן שר במשרד הבינוי והשיכון.

בנימין בן-אליעזר: בהתאם לסעיף 36 לחוק האמור, יתבטל מינויו של חבר הכנסת אלי בן-מנחם כסגן שר במשרד ראש הממשלה עם כניסתו לתפקידו כסגן שר במשרד הבינוי והשיכון.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני מודה לשר הבינוי והשיכון.

דן תיכון: מה הוא יעשה?

שבח וייס: זה בדיון הבא.

שבח וייס: אני רוצה לברך את סגן השר אלי בן-מנחם ולאחל לו הצלחה בתפקידו במשרד החדש.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצעה קצרה לסדר של חבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הנה ראש הממשלה נמצא כאן.

שבח וייס: אם ירצה, יוכל להגיב.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס להתנפלות החוזרת על ראש השב"כ.

עובדיה עלי: כמי שמכיר את האיש, העושה עבודת קודש מסורה מאוד להבטחת ביטחון עם ישראל, נראה לי כי ההתנפלות עליו, הנובעת ממניעים אישיים ומתככים אישיים, פוגעת לא רק בראש השב"כ, אלא פוגעת בשב"כ כולו.

עובדיה עלי: במיוחד חמור הדבר מאחר שהוא נעשה בעיצומם של ימים אלה, שבהם השב"כ נאבק יום יום להבטחת שלומנו ולאיתור מבוקשים.

עובדיה עלי: במקום שנאפשר להם לעבוד בשקט ולעשות את מלאכתם נאמנה, כפי שהם עושים זאת, אנו עסוקים בנושאים טפלים, בזמן שראש השב"כ מנוע מלהגיב על הדברים שאומרים נגדו.

עובדיה עלי: נראה לי שהכנסת צריכה לתת גיבוי ולחזק את ידיו של ראש השב"כ ואת ידי כל העושים במלאכה, ולדחות בשאט נפש את כל התככנות האישית הזאת.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, זו היתה הצעה לסדר במסגרת התקנון.

שבח וייס: אם ראש הממשלה ירצה להתייחס לזה במהלך דבריו, זאת תהיה זכותו.

שבח וייס: ולא, אפשר יהיה להעלות את זה עם חידוש עבודת הכנסת, כאשר נשוב מן הפגרה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצעות דחופות לסדר-היום.

שבח וייס: אני רוצה להזכיר לנואמים, שעל-פי התקנון יש שבע דקות לכל נואם, ואני מקווה שנעמוד בכללי התקנון.

שבח וייס: ההתערערות החמורה במצב הביטחוני בארץ – ינמק את ההצעה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

שבח וייס: זאת הזדמנות לברך אותו לבחירתו ולאחל לו הצלחה בתפקיד.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הבית, קראנו למושב חירום של הכנסת באמצע חג הפסח משום שהמצב במדינה הוא מצב חירום.

בנימין נתניהו: אני חושב שהרבה שנים לא ידענו הידרדרות כזאת בביטחון הפנים ובתחושת הביטחון הבסיסית ביותר של אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: עם כל הכבוד, אדוני ראש הממשלה, הפתרון שהצעת, הפתרון של סגר על יהודה, שומרון ועזה, הוא פתרון זמני, שאין בו פתרון של ממש לאורך זמן.

בנימין נתניהו: אם לא תסיר את הסגר הזה, תסרטט את קווי המדינה הפלשתינית ותביא סכנה אסטרטגית על עצם קיומה של ישראל.

בנימין נתניהו: אם כן תסיר את הסגר הזה, וכל הסימנים מראים שבהדרגה כך אתה עושה, הרי הכול, או הרוב, יחזור לקדמותו.

בנימין נתניהו: לכן באנו היום להציע פתרונות של ממש, משום שהמלחמה בטרור הוא מעל לכיתתיות או סיעתיות או מפלגתיות, היא צריכה לאחד את כולנו במדיניות נכונה.

בנימין נתניהו: אמרתי שאנחנו נהווה אופוזיציה תקיפה ואחראית.

בנימין נתניהו: פירוש הדבר שאנחנו נתמוך במהלכים תקיפים ואחראיים של הממשלה למלחמה בטרור.

בנימין נתניהו: אני מדגיש "אחראיים", כי הכוונה שלנו איננה לצעדים שנותנים אולי ביטחון רגעי לטווח הקצר, לשבוע-שבועיים, אבל מסכנים את ביטחון המדינה לטווח הביניים ולטווח הארוך.

בנימין נתניהו: הדבר שנראה לנו חיוני כרגע הוא הכרזה על מצב חירום כדי להילחם בטרור; מצב חירום לאומי.

בנימין נתניהו: הדבר הזה כולל צעדים רבים, אבל בכוונתי להתרכז היום במהלך חקיקתי מהיר, שהבית הזה יכול לסייע בו, למלחמה נגד מתקפת הטרור.

בנימין נתניהו: הכוונה היא לחוקים שיאפשרו פעולה נגד ארגוני החזית למיניהם שמפרנסים את הטרור ומפעילים אותו, חוקים שיאפשרו פעולה ואת ההענשה של המבצעים עצמם, וחוקים שיאפשרו הגנה עצמית נוספת לאזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: שמעתי את דברי ראש הממשלה וגם קראתי את דברי סגן הרמטכ"ל, שאמרו כי בעצם העדר חוקים כאלה והמצב החוקי הקיים מפריעים לצה"ל ולכוחות הביטחון בביצוע מלאכתם.

בנימין נתניהו: לכן הליכוד יגיש, מייד אחרי הפגרה, ארבעה חוקים לאותו משטר חירום, ולזמן מוגבל; אני מדגיש – זמן מוגבל.

בנימין נתניהו: הכוונה היא להתגבר על הגל של הרגע, ולכן תוקפם של החוקים האלה יהיה מוגבל בזמן.

בנימין נתניהו: אני קורא לממשלה להצטרף לחקיקה הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו נגיש את החוקים הבאים: ראשית, חוק לפישוט הליכי הגירוש.

בנימין נתניהו: כלומר, העתירה לבג"ץ תיעשה מחוץ לגבולות המדינה על-ידי המגורש.

בנימין נתניהו: שנית, הריסת בתים ללא אפשרות ערעור לבג"ץ על בסיס החלטת אלוף הפיקוד.

בנימין נתניהו: שלישית, גזר-דין מוות למחבלים אכזרים במיוחד, וגזר-הדין הזה יחול, בניגוד למצב הקיים, לא רק על אמצעי – – –

אברהם בורג: הערעור יהיה לפני או אחרי ביצוע גזר-דין מוות?

עבד-אלוהב דראושה: זה חל גם לגבי רוצחים יהודים?

בנימין נתניהו: לא רק על מקרי רצח אכזריים שנעשו – – –

עבד-אלוהב דראושה: אפליה בין דם לדם – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, על-פי התקנון אין חובה לענות על קריאות ביניים.

עבד-אלוהב דראושה: הוא צריך לענות.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, מספיק, אין חובה לענות על קריאות ביניים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה מסכים להבדיל בין דם לדם?

שבח וייס: חברי הכנסת, הרי הדברים מושמעים כאן עשרות פעמים.

שבח וייס: אני מציע לא להתרגש.

שבח וייס: זו לא הפעם הראשונה שהרעיון עולה.

שבח וייס: אתם תענו לו.

עבד-אלוהב דראושה: חובתו הציבורית להבהיר את החוקה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, הכוונה להחיל את החוק הזה לא רק על מקרי רצח אכזריים במיוחד שנעשו עם כלי ירייה, כפי שהחוק הנוכחי עושה, אלא בעיקר – או להוסיף על כך, כמובן, רציחה באמצעים אחרים, כמו בגרזינים או בסכינים, מה שאנחנו עדים לו לאחרונה.

בנימין נתניהו: רביעית, אנחנו נציע חוק לוויסות הליכי החימוש לאזרחים יוצאי יחידות קרביות, והכוונה היא להעביר את ההחלטה מקריטריון שרירותי של משרד הפנים לקריטריונים מוסדרים, שינוהלו על-ידי משטרת ישראל.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, אלה כמה מן הצעדים הדחופים.

בנימין נתניהו: ייתכן שתרצה להוסיף עליהם.

בנימין נתניהו: אני רוצה לראות אם אתה מצטרף אלינו ביוזמה הזאת או שאתה מסתתר מאחורי טיעונים משפטיים.

אלי גולדשמידט: – – –

דליה איציק: כל פעם אתה מגיע לשיאים חדשים.

יורם לס: זה יחסל את הטרור?

שבח וייס: חברי הכנסת, חבר הכנסת יורם לס, זו ישיבה בחול המועד, אנחנו צריכים לסיים אותה עד 19:00-18:00.

שבח וייס: הרי עכשיו אני צריך להוסיף לו זמן.

דליה איציק: – – –

אלי גולדשמידט: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, גמרנו, התגובה מספקת.

שבח וייס: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני שם לב, שכל פעם שהאופוזיציה או מישהו מעלה הצעה קונקרטית למלחמה בטרור, מסבירים לנו שאי-אפשר, מסבירים לנו שהבעיה היא האופוזיציה, שהבעיה היא התקשורת – אבל לא להילחם בטרור.

יורם לס: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לס, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: אני ממש מתבייש לעשות זאת.

עמיר פרץ: הייתם בקואליציה לא מזמן.

שבח וייס: חבר הכנסת עמיר פרץ, אתה מבין מה ההמשך.

שבח וייס: אתם לא מבינים מה ההמשך של זה?

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, האם כך אנחנו מתחילים?

שבח וייס: צפויות לנו שעתיים של צעקות.

שבח וייס: אי-אפשר כך, מספיק.

שבח וייס: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני דווקא מתרשם מהלהט האופוזיציוני של חברי הקואליציה.

בנימין נתניהו: הם כנראה רוצים לחזור לתפקיד.

בנימין נתניהו: נעזור לכם להגיע לשם.

בנימין נתניהו: נוסף על ההצעות בנושאים הביטחוניים, אנחנו מאמינים שאפשר לצמצם את התלות בעובדים זרים, או יותר נכון – בעובדי יש"ע הערבים.

אברהם פורז: – – – "הקו הירוק" – – –

בנימין נתניהו: על-ידי ניוד עובדים בין-לאומיים, אין שום סיבה שנבקש מישראלים לעשות עבודות שהם לא יעשו.

בנימין נתניהו: לא נחזיר את המדינה לשנות ה-50.

בנימין נתניהו: אבל אפשר בהחלט לאפשר לעובדים זרים, עובדים מאסיה, למשל, להיכנס כאן במספרים מוגדלים.

בנימין נתניהו: עצם ההכנסה הזאת, אדוני ראש הממשלה, תבהיר לפועלי יש"ע – –

חיים אורון: – – –

אברהם בורג: – – –

בנימין נתניהו: – – שהם בהחלט תלויים בנו ולא אנחנו תלויים בהם.

דוד צוקר: ביבי ומלך סיאם.

בנימין נתניהו: בססמה של עבודה עברית הממשלה הזאת מנציחה עבודה ערבית.

בנימין נתניהו: אני מציע לך לשנות את המדיניות של ניוד עובדים, לאפשר לעובדים בין-לאומיים, לעובדים זרים, להיכנס למדינה.

בנימין נתניהו: הרי תעשו זאת בסופו של דבר.

בנימין נתניהו: בסופו של דבר, אתם עושים באיחור רב מעט מדי ממה שאנחנו מבקשים.

דוד צוקר: – – –

אברהם בורג: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, אתה מבקש בוודאי שהנאום יימשך שעה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: אין לזה סוף.

שבח וייס: אתם תפריעו, ואני אאפשר לנואם לסיים את זמנו, ואני אנכה לו את זמן ההפרעות.

שבח וייס: אי-אפשר כך.

שבח וייס: אחר כך יפריעו לאחרים.

שבח וייס: בבקשה.

חגי מירום: תתרכז בטרור.

שבח וייס: חבר הכנסת מירום, נדמה לי שאתה נואם היום, ואז תוכל לבקר את הנאום של חבר הכנסת נתניהו.

שבח וייס: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, במקום לעשות את הדברים הנחוצים, הממשלה ודובריה אומרים דבר אחד.

בנימין נתניהו: הם אומרים: אין פתרון לטרור.

בנימין נתניהו: או יותר נכון, הם אומרים: יש רק פתרון מדיני לטרור.

בנימין נתניהו: כאשר שואלים: מהו הפתרון המדיני לטרור?

בנימין נתניהו: הם אומרים עכשיו דבר חדש.

בנימין נתניהו: הם אומרים: מה שדרוש זה הפרדה; הפרדה בין שני עמים.

בנימין נתניהו: אני שאלתי: מה זה הפרדה, למה מתכוונים בהפרדה?

בנימין נתניהו: כי מה נעשה?

בנימין נתניהו: נחזיק את הסגר הזה שבועיים, חודשיים, שנתיים, עשר שנים?

בנימין נתניהו: אתמול שמעתי את התשובה.

בנימין נתניהו: שמעתי את זה מפי שרת העבודה והרווחה.

בנימין נתניהו: שמעתי את השרה אורה נמיר אומרת את הדבר הבא בשידור "מבט".

בנימין נתניהו: היא אמרה: את שאלת העובדים נסדיר בהסדר שלום על-ידי שתי המדינות.

בנימין נתניהו: ואני שאלתי, אדוני היושב-ראש, איזה מדינות?

בנימין טמקין: תצטט נכון – – – היא אמרה בין מדינות.

דוד צוקר: אתה יודע שאתה מצטט לא נכון.

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: היום אני אצטרך להוציא, מה לעשות.

שבח וייס: חבר הכנסת צוקר, קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים אורון: – – –

אברהם בורג: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בורג, זה לא ביבי אלא חבר הכנסת נתניהו פה.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אני מוסיף לנואם עוד דקה.

שבח וייס: אם תפריעו זה יימשך עד אין סוף.

שבח וייס: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני שאלתי את עצמי.

בנימין נתניהו: הכוונה של ההפרדה יכולה להיות רק דבר אחד.

בנימין נתניהו: ההפרדה היא הפרדה של עמים, לשיטתכם; הפרדה של עמים לשתי מדינות.

בנימין נתניהו: וגם אם אינכם רוצים לומר זאת, כי אתם מעדנים זאת, אתם מסווים זאת, אינכם רוצים לומר לציבור שמה שאתם באמת מאמינים הוא, שהפתרון הוא ליצור מדינה פלשתינית.

בנימין נתניהו: אתם פולטים זאת, אתם מוציאים זאת החוצה.

בנימין נתניהו: אתם לא מרמים איש, לא אותנו, לא את הציבור הערבי, ואני מוכרח להגיד לכם – גם לא את הטרור הערבי, כי הטרור הערבי מבין היטב מה המסר שלכם.

בנימין נתניהו: אם הפתרון לטרור הוא ההפרדה, אז יותר טרור יקדם את ההפרדה.

בנימין נתניהו: ומזמן שאתם הגעתם לשלטון הטרור קלט את המסר, הוא יודע עם מי יש לו עסק, והוא לוחץ והוא תוקף כדי להשיג אותה הפרדה.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, אבל הפרדת עמים, כפי שאתה עצמך דיברת, הפרדה – פירוש הדבר לשים סכין על צווארה של המדינה כולה.

בנימין נתניהו: כי אם תפסול אותה מדינה פלשתינית, לא רק שלא תפתור את הבעיה של הסכינאות, אלא תביא איום קיומי על מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: לכן מה שדרוש עכשיו הוא לא סגר מלאכותי, שבלאו הכי ייפרץ, מה שדרוש הוא צעדים אמיתיים למלחמה בטרור.

בנימין נתניהו: אם אתה תנקוט צעדים כאלה, תמצא בנו שותפים מלאים.

בנימין נתניהו: אם תמשיך במדיניות הכניעה, המחוות, שעכשיו, אני מבין, גם כוללת את הכנסתו של פייצל חוסייני כראש המשלחת הפלשתינית, מהלך שבו אתה תשחק לידיהם של אלה שרוצים להחיל את האוטונומיה בירושלים – אם תמשיך במדיניות הזאת, תגביר את הטרור.

בנימין נתניהו: האפשרות כרגע היא אחת: להחליף את המדיניות מייד – להכריז על משטר חירום ולהתחיל להילחם לא באופוזיציה, לא בתקשורת, אלא בטרור עצמו; להפסיק לעודד אותו, להתחיל להילחם בו.

בנימין נתניהו: אם אינך יכול לעשות זאת, זוז הצדה ותן לאלה שיכולים לעשות את העבודה להחזיר את הביטחון לעם.

חגי מירום: מה זה "זוז הצדה"?

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת נתניהו.

שבח וייס: ובהפעלת תקנות חירום על-פי החוק

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת משה פלד: הצורך בנקיטת אמצעים בלתי שגרתיים נוכח ההסלמה במעשי הטרור ובהפעלת תקנות חירום על-פי החוק.

שבח וייס: חבר הכנסת פלד, בבקשה.

משה פלד: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חג שמח ומועדים לשמחה.

משה פלד: "בליל החג, עם תום הסדר עם משפחתי בתל-אביב, חזרתי לצפון בכביש ואדי-עארה וחששתי מהנסיעה באזור המסוכן הזה" – כך אמר לי ידיד – – –

אברהם פורז: – – –

חיים אורון: – – –

אברהם רביץ: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת אורון.

שבח וייס: יש לי בקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת רביץ, תקשיב לי רגע, הוא נסע בחול המועד.

אברהם רביץ: – – –

אברהם בורג: – – – משבר אופוזיציוני.

שבח וייס: חבר הכנסת בורג, תקשיב לי.

שבח וייס: אני קראתי היום ב"ידיעות אחרונות" רשימה קצרה של הסופר הפרלמנטרי של "ידיעות אחרונות", חיים שיבי מיודענו.

שבח וייס: הוא כותב כך: "הליכוד: נסעיר הבוקר את הכנסת".

שבח וייס: אני רואה שאתם החלטתם לאמץ את הכותרת הזאת בכיוון ההפוך.

שבח וייס: האם אתם חושבים שנוכל כך לנהל את ישיבת הכנסת?

שבח וייס: אני פונה לחברי סיעת מפלגת העבודה ולחברי סיעת מרצ לסייע לנו בניהול ישיבה סבירה.

שבח וייס: זהו, מספיק.

אברהם פורז: – – –

שבח וייס: לרבות חבר הכנסת פורז.

שבח וייס: אחר כך אל תבואו בטענות, שלא מאפשרים לדוברי הממשלה לדבר.

שבח וייס: זה לא יכול להיות חד-סטרי.

שבח וייס: נא להמשיך.

משה פלד: – – – כך אמר לי ידיד למחרת ליל הסדר, והפחד עדיין נסוך על פניו.

משה פלד: ידיד אחר אמר לי בעצב בליל הסדר כך: "מחר, בחג – – –

אברהם בורג: תלוי מי הם ידידיך.

שבח וייס: חבר הכנסת בורג, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

משה פלד: – – – "מחר, בחג, אמורה היתה משפחתי, שעלתה לארץ לפני שנתיים, לבוא לקיבוץ, אולם החליטה שלא לבוא מתוך החשש מהנסיעה בוואדי-עארה".

משה פלד: יש אומרים כי ההיסטוריה חוזרת על עצמה.

משה פלד: לי נדמה – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה אתה אומר?

משה פלד: לי נדמה, כי ההיסטוריה פשוט ממשיכה את עצמה בווריאציות ובגוונים משתנים.

משה פלד: את תחושת הציבור אי-אפשר להסתיר, גם לא צריך להסתיר, כי תחושת הציבור היא נייר הלקמוס הרגיש והחשוב ביותר להוויית החיים בארץ הזאת.

משה פלד: "בטרור הסכינאי אין סכנה קיומית, אולם יש בו נזק אדיר למצב הרוח הלאומי ולהשפעות הפסיכולוגיות שיש לו עלינו – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת, לא לנהל עכשיו ישיבות במליאה.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן, שב במקומך, בבקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת וליד צאדק, נא לשבת.

שבח וייס: חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: אני עוסק בענייני הציבור.

שבח וייס: בכל זאת, זימנו ישיבת פגרה ביוזמת האופוזיציה, תנו לאיש אופוזיציה לדבר.

משה פלד: "בטרור הסכינאי אין סכנה קיומית, אולם יש בו נזק אדיר למצב הרוח הלאומי ולהשפעות הפסיכולוגיות שיש לו עלינו.

משה פלד: אין ספק שאווירה קשה בקרב הציבור בארץ מעודדת אותם, שפיגוע מוצלח מעודד אותם, והם מודעים להשלכות הפוליטיות האפשריות בתוך מדינת ישראל.

משה פלד: " אלה הם ציטוטים מתוך ריאיון של ערב חג עם ראש אמ"ן.

משה פלד: ולי אין ספק, כי המצב שאליו הגענו איננו אשמתה של האופוזיציה.

משה פלד: גם לא נאומים חוצבי להבות של ראשי האופוזיציה הם שגורמים לטרוריסטים לבצע את זממם, כדברי חלק מאנשי השמאל המרכיבים את הממשלה, כי אם דברי פיוס וכניעה של שריה.

משה פלד: הטרור מלווה אותנו למעלה מ-100 שנים של התיישבות ומאבק על הארץ הזאת.

משה פלד: הציבור למד וידע לחיות אתו.

משה פלד: אלא שהיום הגיעו מים עד נפש, שכן רמה כזאת עוד לא חווינו, ונדמה כי ממשלת השמאל מושכת את הלגיטימציה שלה מערביי אש"ף בפרלמנט היהודי אל סף של סיכון של קיום, והשאלה הגדולה היא אליך, כבוד ראש הממשלה – – –

שבח וייס: אני מבקש שתפסיקו את השיחות ליד הדלת ולסגור את הדלתות.

האשם מחאמיד: סליחה, אולי אפשר להסביר את המשפט האחרון?

שבח וייס: לא, אי-אפשר, יש לו דקה וחצי, הוא לא יספיק להסביר.

משה פלד: איזה דקה וחצי?

עבד-אלוהב דראושה: שיחזור בו מהחוכמה המטופשת הזאת שלו, מדברי הרשע שלו.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: סלח לי, קראתי אותך לסדר.

שבח וייס: אינני יכול בכל דיון מדיני להקדיש חצי מהדיון לקריאת החברים לסדר.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, אולי לא שמעת – – –

שבח וייס: שמעתי, ואני אגיב.

האשם מחאמיד: אתה לא מגיב.

שבח וייס: אני מגיב.

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: תסלח לי, אתם האחרונים שצריכים להיות מעוניינים שלא יהיה אפשר לדבר בבית הזה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר.

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת האשם מחאמיד, תפסיק.

האשם מחאמיד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מחאמיד, אני קורא אותך לסדר עכשיו.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, אתה יודע שכשהיה דיון בוועדת הפנים אני הגבתי מייד.

חיים אורון: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

שבח וייס: אתם רוצים שאני אוציא אתכם מן האולם?

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: חבר הכנסת רן כהן, אנא, תעזור לי שם.

שבח וייס: אתם רוצים שלא נוכל לקיים ישיבות כנסת?

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, זו המטרה שלך?

עבד-אלוהב דראושה: לא.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: ביקשתי ממך שתפסיק.

שבח וייס: אינני רוצה להוציא אותך מהאולם.

שבח וייס: אני מבקש מחברי הכנסת להפסיק.

שבח וייס: חברת הכנסת לבנת, שבי בקשה.

לימור לבנת: – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת יהלום, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: אני אוציא היום חברי כנסת.

שבח וייס: נגמר הסיפור הזה.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שבח וייס: אני מבקש מכל חברי הכנסת, זאת גם הערה על דברים שהיו באחת הוועדות לפני שבוע, לשמור על מידת ריסון, שנוכל לקיים בבית הזה חיים דמוקרטיים מתקבלים על הדעת.

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: בבקשה להמשיך.

משה פלד: חייבות להיות עצירה וחשיבה רצינית והחלטה דרמטית על הכרזת מצב חירום.

משה פלד: צריך להכיר בכך, שאנו חיים במצב חירום של "מלחמת טרור", ולא בימים כתיקונם עם "הפרעות סדר" וטרור ספורדי.

משה פלד: ויש להתאים את כללי המשחק למתרחש.

משה פלד: הנהגת "מצב חירום" בחקיקה לפרק זמן קצוב תאותת לכול, שכללי המשחק משתנים.

משה פלד: היא תעמיד את הדבקות במשימה מעל לכל שיקול ותאפשר לבחון את מפקדי השטח על-פי הצלחתם המלאה ולא על סמך הסבריהם.

משה פלד: ישראל יכולה וצריכה לנקוט צעדים שונים, ולא למהר – – –

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת יהלום, מה אתכם?

אביגדור קהלני: אולי אפשר לבקש – – –

שבח וייס: אולי אפשר לא להפריע עכשיו?

משה פלד: אם תחכה, אגיד לך.

משה פלד: חבר הכנסת קהלני, אם תהיה לך סבלנות, אגיד לך.

אביגדור קהלני: אני רוצה להבין – – –

משה פלד: הנה אני אגיד לך.

שבח וייס: רגע, רגע, אתה עוד לא תגיד לו.

שבח וייס: חבר הכנסת קהלני, אני פונה דווקא אליך כחבר כנסת מאוד סולידי, במובן הטוב.

שבח וייס: הרי כל שאלה גוררת תשובה, והתשובה גוררת שאלה – – –

שלמה בוחבוט: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בוחבוט, עליו לסיים.

משה פלד: מה?

משה פלד: אני עוד לא דיברתי.

משה פלד: מה זה עלי לסיים?

שבח וייס: אני מבקש לא להתווכח על הזמן.

שבח וייס: עברו כבר שמונה דקות, ואני מנכה לך דקה.

שבח וייס: תתרכז, תסיים, ואנחנו ממשיכים.

שבח וייס: יש שבע דקות לכל נואם, זהו התקנון.

שבח וייס: בבקשה.

משה פלד: מדוע שנסכים לשיחות השלום עם פלשתינים או סורים, הכרוכות בוויתורים מרחיקים לכת מצדנו, כל עוד אין סיכוי להביא להסדר כולל בינינו לבין המאיימים עלינו?

משה פלד: איזו משמעות תהיה לשלום האמור להיות מושג, אם העירקים, שהם הפטרונים של אש"ף, או אירן, שהיא האפוטרופוס של ה"חמאס", יישארו מחוץ למעגל וימשיכו לאיים על קיומנו?

משה פלד: אינני מתנגד לשלום, רק שיהיה על בסיס הקווים הטריטוריאליים הקיימים, ולא על בסיס הנסיגות.

משה פלד: ב.

משה פלד: אם הפלשתינים רוצים להתמיד בשיחות השלום עמנו, יישר כוח.

משה פלד: אך בתנאי מפורש שהאלימות, הטרור והאינתיפאדה יבואו אל קצם, ומייד.

משה פלד: בכך יהיה מבחנם האמיתי.

שבח וייס: אני מבקש לסיים.

משה פלד: ג.

משה פלד: על כל מדינה הנושאת ונותנת עמנו או המאיצה בנו – – –

שבח וייס: רק רגע, סליחה, זה לא על חשבונך.

שבח וייס: חבר הכנסת גל, חבר הכנסת צוקר, גונן שגב, חברי הכנסת, נא לא להסתובב, לא לדבר, אי-אפשר כך.

שבח וייס: חבר הכנסת וליד צאדק, שומעים עד כאן את השיחה האישית שלך עם מזכירת הסיעה.

שבח וייס: ואני מבקש מחברי הממשלה לא לנהל לי עכשיו את הישיבות.

שבח וייס: זה לא הולך כך.

שבח וייס: וכאשר עומד פה חבר כנסת, לא להצטופף בתור.

שבח וייס: אחד גומר, השני ייגש.

שבח וייס: אני מבקש להפסיק את השיחות.

שבח וייס: זה יימשך עד אין סוף היום.

שבח וייס: חבר הכנסת פלד, נא להתרכז ובמשפט או בשני משפטים חזקים לסיים.

משה פלד: על כל מדינה הנושאת ונותנת עמנו, או המאיצה בנו לוותר על מנת להגיע להסדר, כמו ארצות-הברית, מדינות מערב-אירופה, למשל, לדעת שלא נתקדם שום צעד לקראת דיון על פשרה אם לא מחסלים מפקדות, עיתונים, גיוס כספים וכו', אם לא מפסיקים לאלתר.

משה פלד: ד.

משה פלד: גם בישראל פנימה הולכת ומחמירה בעיית ה"חמאס"; גם אותם עלינו לגדוע באיבם.

משה פלד: אני מקצר ומסיים.

שבח וייס: אתה לא מקצר, אבל צריך לסכם.

משה פלד: כאשר תכריז הממשלה, והכנסת תאשר, הנהגת מצב חירום, יזכו צה"ל וכוחות הביטחון בחופש הפעולה ההכרחי לביצוע המשימה.

משה פלד: הם יוכלו לנקוט צעדי מניעה ולהגיב במהירות, ובהעדר כתובת לערעורים ולהשהיות – להחזיר לעצמם את גורם ההרתעה, שאבד להם לגמרי.

משה פלד: החזרת גורם ההרתעה היא תנאי הכרחי ומוקדם להשבת הסדר על כנו, ובלעדיו צפוי המצב להידרדר עוד יותר.

משה פלד: אם אוכלוסיית יש"ע תפחד מ"ועדות ההלם" יותר משהיא תירתע מצה"ל, ישראל לא תשלוט ביש"ע ואוכלוסיית ישראל לא תיהנה מביטחון גם בתחומי "הקו הירוק" הישן וירושלים.

משה פלד: אם מצב זה יימשך, אין סיכוי לשום הסדר מדיני שאיננו כניעה ישראלית.

משה פלד: מי שמעוניין בהסדר חייב להבין, שעליו לתמוך בשינוי על מנת שניתן יהיה להגיע לשלב המדיני.

משה פלד: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי שמכינים את נאומיהם בכתב יואילו לעשות קודם חזרה כדי לוודא שאורך הנאום יהיה תואם את התקנון.

שבח וייס: את זה אני אומר לבאים.

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חג כשר ושמח.

יגאל ביבי: סמלי הדבר שכנסת ישראל מתכנסת בימי הפסח, חג הגאולה והחירות, לפחות כדי לדבר על הצורך בעשיית סדר בחיינו הציבוריים, במסרים שיש למסור לעם, ועל המעשים שהממשלה צריכה לעשות כדי שאנשים יוכלו לחיות בחירות ובביטחון.

יגאל ביבי: שלשום קראנו את ההגדה אשר ערכו וסיכמו 120 אנשי כנסת הגדולה.

יגאל ביבי: יש בה מקום נכבד לכל התהליך של שעבוד מצרים והגאולה ממנו.

יגאל ביבי: גאולה זו היא אב-טיפוס לגאולות הבאות עד לגאולה השלמה.

יגאל ביבי: ההגדה מתחילה בגנות ומסיימת בשבח, הן בתהליכים הפיסיים והן בתהליכים הרוחניים.

יגאל ביבי: היא מספרת על האינתיפאדה ועל הגזירות של לבן ופרעה, אך מדגישה את הגאולה על-ידי הנחשונים ועל-ידי אלה המאמינים בדרך היעודה לעם ישראל, תוך פנייה לכל הבנים בעם, בין שהם חכמים, רשעים או תמימים – על כולם חלה החובה להמשיך מדור לדור את המסרים של החינוך, של האיחוד הלאומי ושל דרכי גאולתנו.

יגאל ביבי: לעומת זאת, מהי ההגדה ומה הם המסרים של הממשלה הלא-טובה שהקימו לרבין?

יגאל ביבי: בתחום החשוב ביותר, החינוך, פועלת השרה ומתבטאת במחיקת התודעה היהודית מתוכנית הלימודים, זלזול בערכי הנצח של האומה, קיצוץ בתקציבי הקליטה הרוחנית לעולים, תקיפת יחידות מובחרות של צה"ל וויתור על רמת-הגולן בהבל פה.

יגאל ביבי: בחוברת רשמית שהוציא לאחרונה משרד החינוך נאמרים דברים חמורים, כי "היהודי הדתי-הלאומי החדש – – – הוא קנאי ולא סובלני בגישתו.

יגאל ביבי: בשם עקרונותיו הוא מוכן לפגוע בחוק ובסדר".

יגאל ביבי: אלה הם דברי בלע והסתה, שפורסמו במסגרת ספר לימוד של מדינת ישראל.

יגאל ביבי: התנהגות הממשלה לגבי אש"ף מדהימה.

יגאל ביבי: במצח נחושה טוענים נציגי הממשלה, שאש"ף אינו נוטל חלק פעיל ומרכזי באירועי הדמים.

יגאל ביבי: יום יום נרשמות פעולות רצח של אש"ף.

יגאל ביבי: אלוף פיקוד הדרום מתן וילנאי אומר בצורה ברורה, ש"פתח" תופס מקום מרכזי בפעילות החבלנית, בפיגועים וברציחות.

יגאל ביבי: הוא אף הדגיש, שאין אש"ף מתון, אין מושג כזה "אש"ף מתון".

יגאל ביבי: ממשלה שאוטמת אוזניה כאשר ראש אש"ף יאסר ערפאת קרא לפני ימים מספר לנאמניו לשרוף את הקרקע תחת האויב הציוני.

יגאל ביבי: שוב מסרים מטעים של הממשלה כאילו אש"ף מתון בעמדותיו.

יגאל ביבי: כל זאת כדי לסלול דרך למגעים ישירים עם המרצחים הפועלים בפקודתו הישירה של ערפאת.

יגאל ביבי: ההתנהגות של הממשלה לגבי המתנחלים וההתנחלויות – אנחנו יודעים את סדרי העדיפויות של הממשלה, אבל למה צריכים להוציא להם את הנשמה יום יום?

יגאל ביבי: כל יום גזירות חדשות.

יגאל ביבי: הרושם המתקבל הוא, שכל יום אתם צריכים לתת אתנן לפלשתינים ולאמריקנים על חשבון המתנחלים, שהלכו לשם בהכוונת הממשלה.

יגאל ביבי: לשיא איוולתה הגיעה הממשלה בדוח שנקרא דוח-שבס.

יגאל ביבי: צוירה מפה ברורה האומרת: כל אלה שנמצאים ביהודה ובשומרון הם למעשה לא אזרחי המדינה.

יגאל ביבי: בקריית-ארבע, ששם מתגוררים מאות משפחות אתיופיות ועולים חדשים, שם לא יקבלו שום עדיפות; ובשפרעם, השוכנת במרחק רבע שעה מהקריות של חיפה, יקבלו עדיפויות לאומיות.

יגאל ביבי: אך לא רק נגד ההתנחלויות יש אפליה.

יגאל ביבי: גם קריית-גת וקריית-מלאכי, שקלטו אלפי עולים, לא יהיו בשום עדיפות.

יגאל ביבי: גם בתוך היישובים יש אפליות: יבנאל על מצוקותיה – סוג ב'; שכנותיה, ואין עיני צרה בהן, דגניה וכינרת – סוג א'.

יגאל ביבי: גם את הדרוזים קיפחתם: יאנוח וג'ת, שהיו בעדיפות א', הורדתם אותם לסוג ב'.

יגאל ביבי: אני מודיע שסיעת המפד"ל תיאבק בנושא הזה בכל כוחה לביטול גזירות אלה.

יגאל ביבי: הלהיט האחרון של הממשלה הוא תוכנית ההפרדה המוחלטת.

יגאל ביבי: מדיניות זו תוביל בכיוון ההפוך.

יגאל ביבי: לא רק שיש בה מגמות של נסיגה ישראלית לגבולות "הקו הירוק", אלא יש בה גם כדי לעודד את המחבלים להמשיך במלחמה נגד ישראל שלב אחר שלב.

יגאל ביבי: אבל בואו נראה מה אומרים אנשי הביטחון, לא הפוליטיקאים של המפד"ל או של הליכוד.

יגאל ביבי: בריאיון עם סגן הרמטכ"ל בחג הוא אומר מפורשות, כי קיצור הליכי חקירת עצירים בשטחים היה מונע פיגועים.

יגאל ביבי: הוא מציע לבחון מחדש חוקים מסוימים.

יגאל ביבי: גם ראש הממשלה אמר שיש חוקים שמפריעים לו.

יגאל ביבי: מי מונע ממנו לעשות שינויים בחקיקה?

יגאל ביבי: קראנו את דבריו של יגאל כרמון, לשעבר היועץ שלך בענייני טרור, שאומר מפורשות שמורחים את הטיפול בטרור, לא פוגעים בתשתית הארגונית של המחבלים, והוא גם מלגלג על דרך טיפולכם בהבאת השלום.

יגאל ביבי: אדוני ראש הממשלה, יש להחליף את הממשלה הזאת ואת הבסיס הפרלמנטרי שהיא נשענת עליו.

יגאל ביבי: כל עוד אתה שבוי בידי השמאל הקיצוני, אשר צדק באומרו "ההובלה שלך, הדרך שלנו", וגם בתוך מפלגתך מתנבאים בסגנון שונה מזה המקובל עליך, לא תוכל להפגין מדיניות של יד חזקה וביטחון, וגם בזירה הבין-לאומית לא תוכל לעמוד על דעתך.

יגאל ביבי: אני מודיע חד-משמעית: המפד"ל תיתן לראש הממשלה ולממשלה יד בכל פעולה של חקיקה לפי הצורך, לפעולות למען הביטחון ולמען המלחמה במחבלים, כי התנאי לשלום, לדעתנו, הוא קודם כול ביטחון.

יגאל ביבי: חובה עלינו, ואני רוצה לסיים, לקבוע עקרונות של צדק ביחסינו עם הערבים.

יגאל ביבי: צריך לכבד אותם, לשמור על חייהם ועל רכושם, כי בצלם אלוקים נבראו, אך בשם אותו עיקרון של צדק אנחנו חייבים לפעול בתקיפות ולהילחם ללא רחם בקמים עלינו להורגנו.

יגאל ביבי: יש אוכלוסייה ערבית גדולה הרוצה לחיות בשלום ולנהל חיים שקטים, אך הם אינם יכולים לנשום היום מאימת הכנופיות ואכזריותן.

יגאל ביבי: לסיום אני רוצה לברך את כולנו, שיהי רצון שיהיה חג החירות הזה תחילה וראש לפדיון נפשנו, ואולי תחילה ושינוי של רוב אורחות חיינו ופעולותינו.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

שבח וייס: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת אלי דיין.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אלמלא נרצחו שני השוטרים בצומת תלמי-אלעזר בערב הפסח, לא היה מצווה ראש הממשלה על סגר לערבים ביש"ע, והם היו באים ויוצאים אצלנו בחג הפסח עם סכינים מתחת לבגדיהם ושולפים אותם משם למראה טרף יהודי בירושלים, בבת-ים, בחדרה ו/או בעפולה.

רחבעם זאבי: אבל 15 הקורבנות שלנו בחודש מרס זעזעו את אמות הספים של הארץ הזאת, וקצת מזה הגיע גם לממשלת ישראל, וזו התעשתה והחליטה על סגר.

רחבעם זאבי: היו צריכים לחלוף 64 חודשי אינתיפאדה כדי שזה יקרה; היינו צריכים להביא לקבר 168 ישראלים כדי שזה יקרה; היינו צריכים לשמוע את אנקותיהם של כ-7,000 פצועים כדי שזה יקרה; היינו צריכים לתבוע זאת תריסרי פעמים בכנסת ובממשלה כדי שזה יקרה.

רחבעם זאבי: רק כעת, אחרי 70 מיליון יציאות של פלשתינים מרצועת-עזה לישראל במשך שנות האינתיפאדה, נזכרו לבדוק את סידורי היציאה והבדיקה במחסום-ארז.

רחבעם זאבי: אבל חג הפסח יחלוף ומועד חידוש שיחות מינכן בוושינגטון יתקרב, ורב-אלוף המחוות יבטל את הסגר עד למקבץ הרציחות הבא, או שמא הוחל כבר בהקמת האוטונומיה הפלשתינית.

רחבעם זאבי: סגן הרמטכ"ל מגלה לנו עתה את אשר ידענו, כי במלחמה יש חוקים אחרים מאלה הנקוטים על-ידינו עדיין באזורי יש"ע, וכי יש היום קושי לחקור מהר, חקירות לוקחות יותר מדי זמן.

רחבעם זאבי: והוא מוסיף, שאם ניתן היה לקצר אותן בדרך חוקית, אפשר היה למנוע מעשי פיגוע שהתרחשו בינתיים.

רחבעם זאבי: ואנחנו הרי חונכנו על דברי חז"ל, שכל המציל נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא.

רחבעם זאבי: הסגר על הערבים ביש"ע כבר הוכיח את עצמו, אף כי ענפים שונים במשק סובלים וגונחים.

רחבעם זאבי: אבל מה כל זה אל מול הביטחון והשקט ששבו לכפרינו ולערי הפרזות שלנו?

רחבעם זאבי: הסגר על הערבים ביש"ע חייב להישאר גם אחרי הפסח, לתמיד, ואנחנו נצא מכך נשכרים.

רחבעם זאבי: נשוב להיות עם עובד, נפסיק לפזר דמי אבטלה משחיתים, ייעלמו מלונות העבדים הצפופים והמלוכלכים בשולי הערים, נשיג ביטחון יחסי בשטחי הפנים של המדינה, והערבים ביש"ע ילכו לשבור שבר בארצות ערב, וזה יביא לגל גדול של טרנספר מרצון.

רחבעם זאבי: אלה שעדיין נבהלים מרעיון הטרנספר חששו אתמול מרעיון הסגר, וכפי שהגיעו אליו עתה בדרך ארוכה וטבולת דם, כך הם יגיעו גם לאימוץ רעיון הטרנספר.

רחבעם זאבי: כבר היום אומרים בשמאל הישראלי שצריך להפריד בין העמים, ועל הצורך בעבודה עברית – הם אפילו לא מקפידים כמונו לומר עבודה ישראלית.

רחבעם זאבי: בשמאל כבר כמעט נגמלו מרעיון התעתועים של מדינה דו-לאומית.

רחבעם זאבי: דוגמאות כמו קפריסין, לבנון, הודו ויוגוסלביה שכנעו את החולמים וההוזים.

רחבעם זאבי: עכשיו גם הימין בישראל צריך להשתחרר מרעיון נפל זה, שיבוא עלינו בעטיו של סיפוח שטחים על תושביהם.

רחבעם זאבי: רק הטרנספר יביא את השלום, ואני בטוח שיבוא יום שבו הכול יאמצו רעיון זה.

רחבעם זאבי: כמה זמן יחלוף עד אז וכמה דם נשלם בשל כך?

רחבעם זאבי: לא היתה הצדקה לכך שהאינתיפאדה תימשך למעלה מ-1,900 ימים ולילות.

רחבעם זאבי: עם צה"ל, משטרת ישראל, משמר הגבול ושירות הביטחון שיש לנו זה היה יכול להיגמר מזמן.

רחבעם זאבי: גם השואפים למשא-ומתן לשלום חייבים לרצות בחיסול הטרור, כי לשולחן המשא-ומתן צריך לבוא מעמדת כוח ולא מעמדת חולשה של מובסים ומוכים.

רחבעם זאבי: עם כדורי גומי וחצציות לא לוחמים בטרור, וגם אלף שוטרים נוספים לא ידבירו אותו.

רחבעם זאבי: בפחות אלף שוטרים ובפחות אלפיים חיילים, אבל עם פקודות נכונות, אפשר ואפשר להכות את הטרור הערבי ולרוצץ את גולגלתו הנפוחה, והיא מתנפחת מגאווה ומיוהרה ומשחצנות ביחס ישר להתכווצות ולבריחה שלנו.

רחבעם זאבי: המחוות של ממשלת רבין-זיאד-אלוני לא מקרבות את השלום וגם לא מחלישות את הטרור.

רחבעם זאבי: נהפוך הוא, כל מחווה של שחרור מחבלים, של קבלת תכתיבים מהאסירים הביטחוניים, של פתיחת סמטאות אטומות, של החזרת מגורשים – נראית ונקלטת אצל הערבים כסימן לחולשה ולפחד אצלנו ומגבירה את הטרור.

רחבעם זאבי: בשכם ובחברון מפרשים זאת אחרת מאשר ברחביה וברמת-אביב.

רחבעם זאבי: הגיע הזמן שממשלה בישראל תבין זאת.

רחבעם זאבי: המחוות של רבין לפלשתינים, בין שהן מקוריות ובין שהן מגיעות בפקס מוושינגטון, הן הן חומר הדלק להמשך הטרור.

רחבעם זאבי: הגיונו של כל ערבי אומר לו, כי הם הגיעו לשיחות עם ישראל רק מפני שהפעילו אלימות, כי הותרה להם הקמת קריית ממשלה במזרח-ירושלים מפני שמכוניות יהודיות בוערות אפילו במערב-ירושלים, כי היהודים מדברים עם אש"ף מפני שהם נבוכים והממשלה תלויה בקולותיהם של חברי כנסת אנטי-ציונים או פוסט-ציונים, ערבים ויהודים כאחד.

רחבעם זאבי: הערבים למדו אותנו ויודעים את חולשותינו ואינם מאמינים עוד לאזהרותינו.

שבח וייס: אבקשך לסיים.

רחבעם זאבי: אני מסיים.

שבח וייס: ראיתי עוד עמוד שלם.

רחבעם זאבי: אני אדלג.

רחבעם זאבי: כבר התחלתי לדלג.

טלב אלסאנע: ככל שמקצרים הנאום הגזעני הזה זה יותר – – –

רחבעם זאבי: ערפאת אמר בימים אלה, כי צריך להבעיר את האדמה מתחת לרגליהם של הציונים, וזה לא מפריע לממשלת ישראל להמשיך בשיחות עם שליחיו.

רחבעם זאבי: התבשרנו כי פייצל חוסייני יעמוד מעתה בראש המשלחת הפלשתינית.

רחבעם זאבי: חוששני שממשלת רבין השבויה והמסונדלת אצל דראושה ומחאמיד – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: גם אני.

רחבעם זאבי: – – תסכים למינוי הזה של ערפאת, ומנהיג האינתיפאדה בכבודו ובעצמו יבוא לדבר אתנו "שלום", אחרי ולפני שיצווה את אנשיו להבעיר את האדמה מתחת לרגליהם של הציונים כמצוות אדונו.

רחבעם זאבי: אז גם יישבר עוד לאו אחד של ישראל, שלפיו אין לשתף במשלחת ערבים ממזרח-ירושלים.

רחבעם זאבי: לאחרונה מנסים להסביר לנו, שהטרור איננו נורא כל כך וכי העם סתם אחוז בפניקה שלא במקומה.

רחבעם זאבי: האומנם?

רחבעם זאבי: האומנם נגזר עלינו לעקוד את בנינו ולספוד למתינו בלי סיבה?

רחבעם זאבי: איננו יראים את המוות ואת הסכנות שבאים להבטיח חיים לעם הזה ולתת לו חירות, אבל אנחנו דוחים את המוות המיותר שניתן למונעו, שניתן לבולמו ולשתקו.

רחבעם זאבי: הבטחתם ביטחון אישי ואכזבתם.

רחבעם זאבי: הבטחתם ולא קיימתם.

רחבעם זאבי: או שאינכם יודעים לעשות זאת, או שאינכם רוצים לעשות זאת, או ששני הדברים נכונים.

רחבעם זאבי: אם כך ואם כך, על הממשלה הזאת לעבור מן העולם, ומהר.

רחבעם זאבי: תודה.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת זאבי.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת אלי דיין, ואחריו – לחבר הכנסת חגי מירום.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אכן הבעיה שהעסיקה את הציבור הישראלי בחודש האחרון היא בעיית ביטחון הפנים, והממשלה נקטה אמצעים דרסטיים כדי להחזיר ולשפר את מצב ביטחון הפנים.

אלי דיין: הקשבתי קשב רב לראש האופוזיציה החדש, חבר הכנסת ביבי נתניהו, ומה הוא מציע לנו?

אלי דיין: הוא מציע לנו חקיקת חירום, שהיא היא שתיתן את הפתרון.

אלי דיין: בדקתי ומצאתי שכל ההצעות האלה, חבר הכנסת ביבי נתניהו, היתה לכם אפשרות לחוקק אותן.

בנימין נתניהו: אתם הפלתם אותן.

אלי דיין: הרי הציבור איננו סובל ממחלת השכחה.

בנימין נתניהו: לפני שבועיים הפלתם אותן.

אלי דיין: רק לפני כשנה הייתם יכולים לעשות את הדברים האלה, אבל בדקתי ומצאתי שאלה הן ססמאות נדושות, שאין בהן שום פתרון.

בנימין נתניהו: כלומר, אתם מסרבים, פשוט מאוד.

אלי דיין: אתם, האופוזיציה, יש לכם התכונה לחזור על נוסחאות שגרתיות שאין אתן פתרון.

אלי דיין: להכריז על מצב חירום.

אלי דיין: וכי אנחנו לא במצב חירום?

אלי דיין: ההכרזה תפתור את הבעיה?

אלי דיין: הרי מדינת ישראל נמצאת במצב חירום שנים רבות.

עוזי לנדאו: אתה מספר מה אי-אפשר לעשות?

עוזי לנדאו: תגיד מה אפשר לעשות.

עוזי לנדאו: מה אתה מציע לעשות?

אלי דיין: האופוזיציה תובעת להפעיל עונש מוות.

אלי דיין: זה החידוש?

עוזי לנדאו: אז תגיד מה אתה מציע.

אלי דיין: תיכף אני אגיד לך.

בנימין נתניהו: הערה לסדר.

אלי דיין: אתם שוכחים שיש לנו עסק עם מרצחים.

בנימין נתניהו: האם אני מבין נכון, חבר הכנסת דיין, שהתשובה שלכם על יוזמות החקיקה שלנו היא שלילית?

בנימין נתניהו: האם זאת התשובה שלך?

אלי דיין: רק רגע, תקשיב רגע.

אלי דיין: האופוזיציה אומרת להפעיל עונש מוות.

אברהם פורז: – – –

אלי דיין: הרי אתם יודעים שיש לנו עסק עם קנאים, שהמתת בית-דין לא תרתיע אותם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ססמאות שווא, אין להן כל – – –

אלי דיין: אתם אומרים שיש להפעיל יד חזקה, ואתם לא אומרים מה היא יד חזקה.

אלי דיין: האופוזיציה היא בלתי אחראית, והיא חושבת כנראה שהציבור סובל ממחלת השכחה.

אלי דיין: אז אני רוצה לחדש לכם.

אלי דיין: אתם הייתם בשלטון ולא התגברתם על האינתיפאדה ולא התגברתם על מעשי הדמים.

עוזי לנדאו: עם מי היינו בשלטון?

עוזי לנדאו: מי היה שר הביטחון?

אברהם פורז: – – –

עוזי לנדאו: – – –

אלי דיין: אנחנו עשינו דבר שהוא, כנראה, לצנינים בעיניכם.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, זהו.

רחבעם זאבי: – – –

אברהם פורז: – – –

אלי דיין: הממשלה הזו – – –

שבח וייס: רגע אחד, חבר הכנסת דיין, תן לגל לחלוף.

רחבעם זאבי: – – –

עוזי לנדאו: – – – אז עזוב את הדברים האלה, חבר הכנסת זאבי.

אלי דיין: הממשלה הזו נקטה אמצעים שהוכיחו את עצמם, ואתם, בהלה אחזתכם.

אלי דיין: פתאום אתם חשים שההפרדה היא היא שנותנת את הביטחון האישי, לא סיפוח של 2 מיליוני פלשתינים, כפי שאתם רוצים לעשות.

אלי דיין: תאמרו את האמת לעם, אל תהיו משיחי שקר.

אלי דיין: ההפרדה הוכיחה את עצמה.

אלי דיין: נכון, היא לא פותרת את כל הבעיות.

אלי דיין: הסגר המוחלט בעזה וביהודה ובשומרון נותן בראש ובראשונה ביטחון אישי.

אלי דיין: כולנו רואים היום את עם ישראל בחגים, איזו תחושה של הקלה, איזו תחושה של ביטחון.

אלי דיין: ואתם חוששים מזה, כי אתם יודעים שזה גם יכול להביא לפתרונות שאתם לא דוגלים בהם, כי אתם דוגלים בסיפוח.

אלי דיין: אתם דוגלים לא רק בסיפוח של שטחים, אלא גם בסיפוח של 2 מיליוני פלשתינים, והיום העם אומר לכם:

אלי דיין: אנחנו לא רוצים לא את השטחים האלה, לא את עזה הארורה ולא את הפלשתינים האלה.

בנימין נתניהו: – – –

אלי דיין: ואתם מודאגים מזה.

צחי הנגבי: מה עם בקעת-הירדן שלכם?

רחבעם זאבי: הגולן.

אלי דיין: לכם אין תשובות.

אלי דיין: חוץ מהססמאות הפופוליסטיות שאתם חוזרים עליהן, אין לכם תשובות.

דוד צוקר: תאילנדים זאת לא תשובה?

דוד צוקר: קיבלתם תשובה.

אלי דיין: אין לכם תשובות על המצב, לא על מצב ביטחון הפנים ולא על מצב – – –

רחבעם זאבי: תאילנדים לא רוצחים, הערבים כן רוצחים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה רוצח.

טלב אלסאנע: – – –

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה רוצח – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, מייד, אני רוצה לשמוע, אני לא שמעתי.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, גש רגע למיקרופון.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר: הערבים רוצחים.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, גש רגע למיקרופון, אני לא שומע אותך.

דוד מנע: למה למיקרופון?

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת וליד צאדק, אני מבקש להפסיק.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, בבקשה, מה הבעיה?

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר את הדברים ברגיעה ובקיצור.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת זאבי אמר דברים חמורים ביותר, שהם מעל ומעבר לחילוקי דעות פוליטיים.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר: הערבים רוצחים, וחזר על זה פעמיים.

רחבעם זאבי: וזה נכון.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר את זה פעמיים, אדוני, ואני חושב שהדברים האלה הם חמורים ביותר.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא עניין של חילוקי דעות עם חבר כנסת זה או אחר.

גדעון שגיא: – – –

שבח וייס: תודה רבה.

עבד-אלוהב דראושה: וכאשר הוא אומר את זה כאן, בתוך הכנסת, זה מהווה מקור בושה לכולנו.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, לטפל בבעיה.

שבח וייס: לכן נתתי לך את רשות הדיבור.

שבח וייס: שב בבקשה.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, תקשיב לי.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אתה מפריע לי, אני אסתדר בלעדיך.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

רחבעם זאבי: אני רוצה להגיב.

שבח וייס: רגע אחד, סלח לי, אתה לא תגיב.

שבח וייס: סלח לי, חבר הכנסת טמקין, זה לא עוזר לי.

בנימין טמקין: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אני לא צריך את קולך למקהלה יחד עם הקול שלי.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש ממך.

שבח וייס: אם אתה מצביע, חלילה, על איזה רוצח קונקרטי ומוסיף לזה את הלאום שלו, זה יכול להיות פעם רוצח וייטנמי, פעם רוצח ערבי, פעם רוצח תאילנדי, פעם רוצח מסינגפור, אבל כשאתה עושה הכללה, ואתה איש שיודע עברית היטב, אתה בוודאי – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

שבח וייס: אל תפריע לי עכשיו.

שבח וייס: אתה לא מבין שאתה לא עוזר לי על-ידי כך?

שבח וייס: אתה מבין מה המשמעות של זה, חבר הכנסת זאבי, ואני רוצה לומר באמת בצער, בתור גינוי: יותר מדי פעמים בכנסת הזאת – אגב, זה התחיל בכנסת הקודמת – יש הכללות, שאנחנו כיהודים נאבקים בהן בכל רחבי העולם, שיש בהן הדבקת סטריאוטיפ.

שבח וייס: אני לא מטיף מוסר, אבל אני קורא את כל חברי הכנסת וגם אותך.

שבח וייס: ראשית, אני מבקש להוציא את זה מהפרוטוקול.

שבח וייס: סימפוזיון – פעם אחרת.

שבח וייס: אל תמעדו לתוך הכללות כאלה, כי עם הניסיון ההיסטורי שלנו אנו יודעים לאן הן מובילות.

שבח וייס: אני פונה אליכם בפנייה נרגשת להפסיק עם זה.

רחבעם זאבי: אני רוצה לענות.

שבח וייס: אחר כך.

שבח וייס: אני מבקש כרגע שתסכים להוציא את זה מהפרוטוקול, נגלגל שיחה אחר כך.

רחבעם זאבי: אדוני, אני מבקש לענות לך.

שבח וייס: אבל לא פולמוס, כי זה לא המקום.

רחבעם זאבי: לא פולמוס, שני משפטים.

רחבעם זאבי: אתה חרצת דין לפני ששמעת את שני הצדדים, וזה לא יפה, תסלח לי, אדוני.

שבח וייס: בבקשה, תשמיע את דבריך.

רחבעם זאבי: מה אני אמרתי בסך הכול?

רחבעם זאבי: במשך הישיבה הזאת, פעמיים או שלוש פעמים, גיחך חבר הכנסת צוקר על דברי חבר הכנסת נתניהו, על זה שהוא הציע להביא תאילנדים.

רחבעם זאבי: אמרתי: התאילנדים לא רוצחים, הערבים כן רוצחים.

רחבעם זאבי: האם עשיתי בזה הכללה, או דיברתי על אותם ערבים שבאים אלינו לרצוח אותנו – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, עכשיו שב.

רחבעם זאבי: אני אמרתי – – – או שראש הממשלה אמר את זה?

רחבעם זאבי: רבין אמר – – –

שבח וייס: שב עכשיו.

טלב אלסאנע: פאשיסט שכמוך.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, שב.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, שב עכשיו.

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, שב.

שבח וייס: תסלח לי, אני הגבתי מספיק.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, תקשיב לי – – –

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דיין באמצע דבריו.

שבח וייס: ודאי שהוא באמצע דבריו.

רחבעם זאבי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

צחי הנגבי: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת דראושה, אלסאנע והנגבי, מספיק.

צחי הנגבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת צחי הנגבי, מספיק.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום, אני רוצה לומר לך משהו כיושב-ראש ועדת הכנסת.

שבח וייס: כשבאמצע נאום מושמעת אמירה כזאת, אתה רוצה שאני לא אגיב?

שבח וייס: אני תמה על ההערה.

שבח וייס: אתה יודע שמגיבים.

שבח וייס: אתה רואה מה קורה פה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, שב.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, מספיק.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני רואה בזה הכללה.

שבח וייס: אני אומר לכם שוב, אני ביוזמתי, כאשר אנהל את הישיבות וגם כשתהיה פנייה אלי, כל מקרה שתהיה בו הכללה סטריאוטיפית, מכפישה, סוחפת, כוללנית על רקע לאומי או אתני, אני אתלונן על חברי הכנסת.

שבח וייס: כך אי-אפשר לקיים פרלמנט.

רחבעם זאבי: אתה טועה ומטעה.

שבח וייס: נתווכח בוועדה המתאימה.

שבח וייס: עכשיו, מספיק.

שבח וייס: בבקשה להמשיך.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, האופוזיציה בבהלה, האופוזיציה בלתי אחראית, ויש לגנות את המחאות ואת הפעולות המאורגנות שלה שיוצרות דמורליזציה בעם.

יצחק לוי: האופוזיציה צריכה לשתוק.

אלי דיין: אתם תופסים טרמפ על הרגשות של הציבור.

לימור לבנת: תתבייש לך – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, אני לא אתן לך אחר כך רשות דיבור לתגובה.

שבח וייס: אני יודע שאת רשומה.

אלי דיין: זוהי רשעות מצדכם לומר שהצבא וכוחות הביטחון מוגבלים.

אלי דיין: עליכם נאמר בהגדה: רשע אומר – מה העבודה הזאת לכם?

עוזי לנדאו: אתם אנשי זדון ומדון.

עוזי לנדאו: יש טרור, האופוזיציה אשמה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת עוזי לנדאו, זה יהיה מצער מאוד אם אצטרך להוציא אותך פעמיים בתוך שבועיים.

שבח וייס: זה מדהים.

עוזי לנדאו: – – –

שבח וייס: לא.

שבח וייס: אפילו אם אתה מזמין את זה, אני לא יכול לעשות לך את זה.

שבח וייס: שש שנים בפרלמנט האירופי, אני רואה בך מלך הג'נטלמנים.

שבח וייס: אני אוציא אותך פעם שנייה?

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם שלישית.

עוזי לנדאו: אם תקרא את דראושה לסדר – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אתה יודע שזה לא בסדר מה שאתה עושה.

שבח וייס: יש קריאת ביניים של מלה אחת, שלוש, ארבע, שבע, לא נאומי ביניים.

שבח וייס: אם אנחנו נמשיך בצורה כזאת, עם מדון, רשעות והכול, לא נוכל לקיים פרלמנט.

שבח וייס: אתם לא מבינים לאן אנחנו מובילים את עצמנו?

שבח וייס: מה קורה כאן?

שבח וייס: אני מבקש גם מהדוברים קצת ריסון עצמי.

אלי דיין: אתם יודעים שהצבא וכוחות הביטחון מוגבלים על-ידי דבר אחד בלבד – חוקי מדינת ישראל הנאורה, המתקדמת והשואפת לשלום.

אלי דיין: זוהי המגבלה היחידה שיש עליהם, ואין שום מגבלה אחרת.

אלי דיין: צריך לחזק את כל כוחות הביטחון, שעושים מלאכה טובה ואפשרו לנו ולכל עם ישראל לחגוג.

אלי דיין: לסיום, רבותי חברי הכנסת, ההפרדה צמצמה את הסיכון הביטחוני, וברור היום שעלינו להמשיך לעשות כל מאמץ לצמצם את מספר הפועלים מהשטחים שיגיעו לארץ, על-ידי יצירת מקומות תעסוקה שם, כי גם להם צריך לדאוג, הם באחריותנו, וגם על-ידי עידוד אחרים ליצור להם מקומות תעסוקה אצלנו.

אלי דיין: הפתרון לסכסוך הינו בהמשך משא-ומתן.

אלי דיין: מה שמציעה האופוזיציה זה אובדן התקווה לעם ישראל.

אלי דיין: זה לא יקום ולא יהיה, כי יש ממשלה אחרת ומדיניות אחרת.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת אלי דיין.

שבח וייס: חבר הכנסת חגי מירום, בבקשה; אחריו – תגובה של חברת הכנסת לימור לבנת.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעת שבה החליטו ראשי האופוזיציה לדרוש את הכינוס הדחוף הזה, אכן השתוללו ברחבי השטחים וגם בחלקים ממדינת ישראל מעשי רצח וטרור, במיוחד מהסוג הסכינאי וגם באמצעות ירי מנשק קל.

חגי מירום: אבל מייד עם פרוץ המעשים האלה ועם החמרת האירועים הללו, החלו התקפות, גלים גלים, של האופוזיציה כלפי הממשלה, ובמקום לאפשר לממשלה לבצע את עבודתה כראוי ולאסוף את כוחותיה כדי לעשות כל מעשה שאפשר – – –

עוזי לנדאו: למשל איך?

חגי מירום: עוד רגע תשמע איך.

חגי מירום: במקום לעשות כן, ריכזה האופוזיציה, כמוצאת שלל רב, את התקפותיה כלפי הממשלה.

חגי מירום: בשם מה?

חגי מירום: בשם האחריות הלאומית, או בשם מה שהם כינו: חוסר האחריות הלאומית שבו הממשלה הזאת מנהלת את העניינים.

חגי מירום: ואני שואל אתכם כאן, חברי מן האופוזיציה, האם באמת זו התנהגות שנראית לכם אחראית?

עוזי לנדאו: כן.

חגי מירום: האם כך נוהגים במצב של חירום?

חגי מירום: שמענו את יושב-ראש האופוזיציה קורא פה להכרזה על מצב חירום.

חגי מירום: האם ראיתם אי-פעם אופוזיציה בישראל, במצב של חירום, מתנהגת כמו שאתם מתנהגים כלפי הממשלה?

שאול יהלום: אכן, בקדנציה הקודמת.

שבח וייס: רבותי, כשהנואם שואל שאלות, הן שאלות רטוריות, והוא לא מצפה לתשובה מכם.

עוזי לנדאו: שלא נשאל שאלות – – –

חגי מירום: הוא מתרומם לו אל האוויר, מי שהיה שר המסחר והתעשייה ושר השיכון בממשלה הקודמת, קודם לכן היה שר ביטחון, אחראי למחדל מלחמת יום הכיפורים, אריק שרון – – –

סילבן שלום: מלחמת יום הכיפורים?

חגי מירום: סליחה, מלחמת לבנון.

חגי מירום: ואין לו אפילו הבושה להציע: אני אמגר את הטרור, אני אפתור את הבעיה, לי יש פתרונות.

חגי מירום: ואנחנו הרי יודעים, שכמו שהוא ואתם לא ידעתם לצאת מהביצה הלבנונית, הוא ואתם גם לא ידעתם לצאת מביצות חברון ועזה.

חגי מירום: אתם מאוהבים בביצה הזאת, אתם רוצים להיות חלק ממנה, אתם רוצים שהביצה הזאת תהיה חלק מאתנו.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני קורא אותך לסדר, בלי קשר להערה הקודמת.

חגי מירום: אבל את אריק שרון לא רק אנחנו לא רצינו, גם אתם לא רציתם.

צחי הנגבי: ראש הממשלה שלך בחר בו כיועץ לענייני טרור.

חגי מירום: גם אתם לא ראיתם בו מומחה.

חגי מירום: גם את גנדי, שחשב שהוא יודע למגר טרור, אתם לא רציתם, ואתם פלטתם אותו מתוך הממשלה.

חגי מירום: פתאום אתם ביחד.

חגי מירום: מה אתה עושה אתם ביחד, חבר הכנסת זאבי?

חגי מירום: הרי פרשת מפני שהם לא ידעו, ופתאום אתה בזרוע אחת כנגד הממשלה.

רחבעם זאבי: כמה שהם גרועים – אתם גרועים פי עשרה.

חגי מירום: גם נוכחותו של רפול האגדי, אחד האחראים למחדלי מלחמת לבנון, גם היא לא יכולה לעשות דבר, מפני שכבר ראינו ושמענו את הפתרונות שלכם למיגור האינתיפאדה.

חגי מירום: אבל, חברי הכנסת, יותר מכולם בלט בשבוע שעבר יושב-ראש האופוזיציה החדש, ביבי נתניהו, אפוף בתחושת גדלות, כנראה מן הניצחון שלו במפלגתו, ובמאניה גרנדיוזה נציונלית תקשורתית הוא יוצא החוצה ואומר: צריך להזיז את הממשלה הזאת, צריך להפיל את הממשלה במהירות האפשרית.

עוזי לנדאו: כבוד היושב-ראש, הוא אומר מאניה.

חגי מירום: איך הוא יפיל את הממשלה?

חגי מירום: מה השקר הזה?

צחי הנגבי: מאניה דיפרסיה.

חגי מירום: קצין המבצעים שלו, אולי תענה אתה מהו השקר הזה.

חגי מירום: הוא יכול להזיז את הממשלה?

חגי מירום: למי אתם משקרים?

חגי מירום: ואם אתם חושבים שאתם יכולים למכור לציבור שאתם יכולים להזיז את הממשלה, והציבור יקנה, כך אתם מוכרים גם את פתרונותיכם לאינתיפאדה, וגם את זה הציבור לא יקנה.

עוזי לנדאו: כאשר דראושה שם יהיה קשה.

צחי הנגבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת הנגבי, קריאות ביניים כדאי לקרוא כשהנואם מפסיק.

שבח וייס: כשאתה עושה את זה יחד אתו, לא מזהים אותן.

שבח וייס: אני אומר לך את זה טקטית.

שבח וייס: אני מבקש מחברי הכנסת שלא לגוון יותר מדי את הלקסיקון הפרלמנטרי במונחים פסיכיאטריים ואחרים.

שבח וייס: יש גבול לזה.

שבח וייס: תרסנו את עצמכם.

חגי מירום: עכשיו, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עולה לכאן יושב-ראש האופוזיציה עם הצעות חדשות, גזירות ת"ח ות"ט לפלשתינים, דברים שלא מחדשים שום דבר, אין בהם שום פתרון שלא נשקל – – –

דוד צוקר: תאילנדים – – –

חגי מירום: והשיא – עולה על הכול ההצעה להביא תאילנדים.

חגי מירום: חבר הכנסת ביבי נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, מה אתה חושב, שתעשה מסז' לאומה עם הסיפור של התאילנדים, והאומה תקנה אותו?

דן תיכון: אתם, החקלאים, תדרשו להביא תאילנדים ולא – – –

לימור לבנת: – – –

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, איך אוכל לאפשר לך תשובה, כשאת קוראת אותה בקריאות ביניים?

חגי מירום: ועוד הצעות לו, ליושב-ראש האופוזיציה – – –

דוד צוקר: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דדי צוקר, יש לי אליך שאלה.

שבח וייס: אל תיפגע.

שבח וייס: מדוע תמיד כשיש נואם מהקואליציה, משותפיך, יש לך מנהג להפריע לו בקריאת ביניים?

שבח וייס: אני עוד לא ירדתי לעומק הסוגיה הזאת.

שבח וייס: אני חושב שחבר הכנסת חגי מירום יודע להסתדר מצוין בלעדיך.

חגי מירום: ועוד הצעות לו ליושב-ראש האופוזיציה, כגון ההצעה להפוך את ישראל למדינה של בוקרים, של שולפים חמושים באקדחים.

חגי מירום: אבל אני רוצה להגיד לכם פה, חברי מן האופוזיציה, אתם נראים היום כמו מי שנתכסו בצער וביגון על כך שזה שבוע אין דקירות, אין נפגעים, אין הרוגים.

חגי מירום: פתאום הלך לכם הבלוף.

חגי מירום: הלך לכם הטיעון שלכם.

צחי הנגבי: – – –

עוזי לנדאו: אתה אדם מופקר.

חגי מירום: פתאום התברר, חבר הכנסת עוזי לנדאו, שיש פתרון, ואין הרוגים ואין נפגעים.

חגי מירום: ואיך עושים את זה?

חגי מירום: נפרדים, משאירים את הפלשתינים להיות עם עצמם במקומות הצפופים, ומשאירים את מדינת ישראל לבנות את עצמה בגליל, בנגב, בשפלה, בגוש-דן, בכרמל ובשטחים שנחשבים למדינת ישראל.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, שיחזור בו מדבריו.

עוזי לנדאו: אתה שם לב למה שהוא אומר?

שבח וייס: אני שם לב למה שהוא אומר.

עוזי לנדאו: האיש אומר שאנחנו מצטערים על כך ששבוע אין נפגעים.

עוזי לנדאו: האיש מופקר בלשונו.

שבח וייס: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: אתם תקבלו מייד זכות תשובה, אם אכן אפשר יהיה לתת זכות תשובה באווירה כזאת.

חגי מירום: פתאום התברר דבר נוסף, חברי מן האופוזיציה, שאפשר גם להעמיק את העבודה העברית, לחסל את מוקדי האבטלה, להיפרד במעגל העבודה מן הפלשתינים.

חגי מירום: אני מקווה שראש הממשלה ידבק בעמדתו ולא ישחרר בכל יום עוד 1,000 פלשתינים לעבודות נדרשות, שאפשר שיעשו אותן יהודים.

חגי מירום: אתם תראו איך לאט לאט תיאוריית ההפרדה תקרום עור וגידים, ותהיה לנו מדינת ישראל שלנו, בלי 2 מיליוני פלשתינים, בלי סכינים, בלי נשק, בלי יריות, עם ערביי מדינת ישראל שהם נאמנים לה ועם כל יהודי מדינת ישראל שהם רוב מוצק, אורח חיים דמוקרטי.

חגי מירום: והשטחים, לא כולם, אנחנו אומרים: ירושלים לא, הבקעה לא, אבל המוקדים צפופי האוכלוסייה יישארו שם ואנחנו נישאר כאן.

גונן שגב: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שגב, אתה מוציא אנרגיה לריק, לא שומעים אותך.

שבח וייס: זה אפילו לא נקלט.

משה פלד: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת פלד, אתה נאמת היום, ואפילו תשע דקות.

גונן שגב: – – –

משה פלד: – – –

נעמי חזן: – – –

יוסף ונונו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שגב.

שבח וייס: חבר הכנסת פלד.

שבח וייס: חברת הכנסת חזן.

שבח וייס: חבר הכנסת ונונו.

שבח וייס: אני לא מבין מדוע שני חברי פרלמנט שיושבים במרחק 40 סנטימטר זה מזה צריכים לצעוק.

שבח וייס: מה אתכם?

שבח וייס: הפסח הוציא אותנו לגמרי מהמסלול.

שבח וייס: חברי הכנסת, הודעה.

שבח וייס: על-פי התקנון, סעיף 88(ז), אני צריך לאפשר לסיעה, לא לאופוזיציה, לסיעה הקשורה בהצעה לסדר-היום, אפשרות של תגובה במסגרת עשר דקות.

שבח וייס: ההצעה של חבר הכנסת חגי מירום דיברה על האופוזיציה.

דן תיכון: היא דיברה על המפלגות.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון העיר את תשומת לבנו, הוא הפילוסוף של הרעיון, שסעיף 88(ז) מאפשר תגובה.

שבח וייס: אני לא יכול לתת תגובה לכל אחת מן הסיעות, אם כי זה נושא תקנוני מעניין שראוי לטיפול בוועדת הכנסת.

שבח וייס: כעת אסתפק במתן אפשרות תגובה לאיש אופוזיציה אחד, וזה יהיה נציג הסיעה הגדולה ביותר, עד עשר דקות.

שבח וייס: אמרו לי מן האופוזיציה – – –

בנימין טמקין: הערה לסדר.

שבח וייס: אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת.

שבח וייס: חבר הכנסת בנימין טמקין, בבקשה.

בנימין טמקין: היה כאן תקדים, לפני זמן לא רב אני עמדתי בדיוק באותו מצב.

בנימין טמקין: ישב כאן חבר הכנסת עובדיה עלי – – – שר המשפטים – – – ונאמר שלא ייתכן שבכל פעם שתוקפים סיעה באופוזיציה או את כל האופוזיציה תהיה זכות תגובה במסגרת עשר דקות.

דן תיכון: לא נכון.

בנימין טמקין: – – –

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שאול יהלום, אתה על סף הוצאה מן האולם, וזאת תהיה בושה וחרפה.

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, תקשיב לי.

שבח וייס: יש לי סתם שאלה.

שבח וייס: מדוע כשאתה מעלה הצעה לסדר אתה צריך לצעוק?

שבח וייס: אתה לא יכול לדבר כפי שאני מדבר עכשיו?

שבח וייס: אני לא מבין את זה.

שבח וייס: איזה חוסר סבלנות – – – אני לא יודע מה היית עושה לתלמידיך אילו נהגו כך?

שבח וייס: כאן יש הצעה, זה לא דבר שהתרחש לפתע.

שבח וייס: כאן יש הצעה, שזאת ממש הכותרת שלה.

שבח וייס: אין לי ספק שעל-פי התקנון צריך לאפשר לפחות תגובה אחת.

שבח וייס: אילו התעקשו, הייתי צריך לאפשר שלוש תגובות.

שבח וייס: זה נושא לבירור.

דן תיכון: נכון, לכל סיעה באופוזיציה.

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, יהיה חבל אם אחרי ההערה שלך אצטרך לתת זכות תגובה לשלושה במקום לאחד.

שבח וייס: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה, תייצגי עכשיו את כל האופוזיציה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבינה שלממשלה יש מדיניות חדשה, מדיניות שעל-פיה מי שאשם זה התקשורת, האופוזיציה, הנוער והש"ג.

שבח וייס: הש"ב.

לימור לבנת: תיכף אגיע לש"ב.

לימור לבנת: יש עכשיו דיאגנוזה קבועה, מצאנו את הפתרון, מצאנו את האשם: האופוזיציה אשמה.

לימור לבנת: מה לא אמרתם על האופוזיציה, אפילו כאן, לפני כמה דקות, נאמר שאנחנו מתעטפים בצער, האופוזיציה מתעטפת בצער מפני שכבר שבוע לא היו פיגועים.

לימור לבנת: דרך אגב, זה גם לא נכון עובדתית, כי כן היו פיגועים.

לימור לבנת: אבל להגיד על האופוזיציה שהיא מתעטפת בצער כי שבוע לא היו פיגועים, או להגיד מה שאמר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אורי אור, שהאופוזיציה רוקדת על הדם, האופוזיציה פוגעת במורל, האופוזיציה מנצלת את הטרגדיות?

לימור לבנת: מה לא נאמר עלינו?

לימור לבנת: איזו חוצפה יכולה להיות לקואליציה, לממשלה כזאת שבאה ומאשימה, ולא רק מאשימה אלא אומרת את הדברים הקשים ביותר על האופוזיציה שדווקא נוהגת בצורה אחראית ורצינית.

לימור לבנת: לאחר שהזכיר היושב-ראש, אחזור לפרשת ראש השב"כ.

שבח וייס: לא ביוזמתי.

לימור לבנת: לא, ביוזמתי.

לימור לבנת: זה רשום בראשי הפרקים שלי.

שבח וייס: ביוזמת חבר הכנסת עובדיה עלי.

לימור לבנת: ביוזמתי.

לימור לבנת: אמר חבר הכנסת אפרים סנה לפני ימים אחדים, כך כתוב בעיתון: גורמים פוליטיים מנסים לפגוע בשב"כ בעת שהוא נתון בעיצומו של המאבק בטרור; זה נכתב ב-4 בחודש.

לימור לבנת: בפרשנות ברדיו הוא הוסיף והבהיר למי שאולי לא הבין, שבמלים "גורמים פוליטיים" הוא מתכוון בעצם לאופוזיציה.

לימור לבנת: האופוזיציה גם אשמה במה שהיה, בפרשה שהתעוררה בטלוויזיה בעניין ראש השב"כ.

משה פלד: התקשורת.

משה פלד: ..

לימור לבנת: התקשורת.

לימור לבנת: אמרתי: התקשורת, האופוזיציה, הנוער, הש"ג.

לימור לבנת: כולם אשמים, רק לא מי שגרם במדיניותו לגל הטרור הנורא הזה שמתרחש עכשיו.

לימור לבנת: אבל זה לא הסוף, זו רק ההתחלה, מפני שראש הממשלה עצמו הרי תקף את הטלוויזיה, קרא לה אתמול "טלוויזיה צהובה ובלתי אחראית".

לימור לבנת: והרי השרה שולמית אלוני, זאת שנבחרה על הכרטיס של זכות הציבור לדעת, של חופש העיתונות, דורשת עכשיו את זכות הממשלה לדעת – מראש.

לימור לבנת: היא באה לברר, מה ששום שר לא עשה.

לימור לבנת: יושב כאן שר החינוך לשעבר, חבר הכנסת זבולון המר; הוא לא היה מעז לפנות למנהל הטלוויזיה או למנהל מחלקת החדשות ולברר האם היה או לא היה שיקול עיתונאי במסירת ידיעה מסוימת.

לימור לבנת: לא היו דברים כאלה מעולם.

לימור לבנת: פתאום שולמית אלוני מתראיינת בכל אמצעי התקשורת ומסבירה שהיא ביקשה לדעת פרטים והיא תשקול אם היה ערך חדשותי או לא היה ערך חדשותי.

לימור לבנת: כולנו אשמים, האופוזיציה, התקשורת, הש"ג, הנוער, אלה לכל ילד – אלה הפתרונות שאתם מציעים.

לימור לבנת: ראש הממשלה לא מתבייש לומר בכנס המשמר האזרחי: מה קרה לנוער שלנו, למה הנוער שלנו לא מגיב?

לימור לבנת: הנוער המסכן הזה, הנוער הוא האשם, אלה שאותם באים לרצוח בתוך בית-הספר "אורט קנדי".

עמיר פרץ: אתם חינכתם – – –

לימור לבנת: אני רוצה להחזיר אתכם קצת לפרופורציות, חבר הכנסת עמיר פרץ.

לימור לבנת: בוא ארענן קצת את זיכרונך ואת זיכרון חברי הכנסת.

שבח וייס: כל זה במסגרת עוד ארבע דקות.

לימור לבנת: בתשדיר תעמולה מייד אחר רצח הלנה ראפ, מה אתם לא אמרתם, מה אמר רבין יומיים אחר רצח הלנה ראפ, תוך ניצול ציני, כואב, מרגיז, בלתי אחראי?

לימור לבנת: ובכן, רבין אמר אז: איננו רוצים את עזה לא בבת-ים, לא ברחובות ולא בתל-אביב.

קריאות: – – –

לימור לבנת: ידעתי שתקפצו, אבל לא רק את זה הוא אמר.

לימור לבנת: הוא אמר עוד דבר.

לימור לבנת: הוא הבטיח לציבור בבת-ים – תזכרו את זה היטב – שבתוך שנה הוא יביא למניעת פעולות טרור, ואמר שהדרך לעשות זאת היא בשילוב של הפעלת כוח צבאי בצד המעשה המדיני, ובלי שילוב השניים לא תיפתר הבעיה.

לימור לבנת: הוא הבטיח: בתוך שנה.

לימור לבנת: עברה כמעט שנה, איפה מיגור הטרור?

לימור לבנת: יש כאן רק הסלמה.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר לכם עוד שני דברים חשובים.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר לכם, שאחרי הפצצת הכור בעירק, בעוד המטוסים באוויר, חבר הכנסת שמעון פרס כבר טרח ואמר שמדינת ישראל תהיה כמו ערער בערבה, ותקף את הפעולה הזאת בעירק בלי שום בושה, ב-1981.

לימור לבנת: ערב מערכת הבחירות האחרונות אמר שר השיכון דהיום, השר בנימין בן-אליעזר, על ארנס, שהוא מזמין פיגועים כדי לעזור לליכוד בבחירות.

לימור לבנת: אתם אמרתם את כל הדברים האלה.

לימור לבנת: יש למישהו העוז לבוא לכאן, לעמוד כאן על הבמה, ללכת לאמצעי התקשורת?

לימור לבנת: מה אתם חושבים, שהעם הזה מטומטם?

לימור לבנת: אתם תיתנו תשובה לעם מה הם הפתרונות שלכם לטרור, מה הם הפתרונות שלכם לבלימת גל הסכינאות הנורא הזה.

לימור לבנת: האם אתם מסכימים לאותן הצעות שהעלה כאן קודם חבר הכנסת ביבי נתניהו?

לימור לבנת: מסכימים או לא מסכימים?

לימור לבנת: אתם תתמכו בצווי החירום או לא תתמכו?

לימור לבנת: אתם תתמכו בפסק-דין מוות למחבלים או לא תתמכו?

לימור לבנת: אתם תתמכו בקיצור הליכי הגירוש או לא תתמכו?

לימור לבנת: תנו תשובות לציבור.

לימור לבנת: הציבור לא טיפש.

לימור לבנת: הציבור יודע שלא האופוזיציה ולא התקשורת ולא הש"ג ולא הנוער ולא הציבור אשמים.

לימור לבנת: הציבור יודע שהממשלה הזאת, במדיניותה, במדיניות של אותם חברי כנסת שרצים ומודיעים על כל גבעה רמה שהם בעד יציאה חד-צדדית מעזה מייד – הם אלה שלמעשה מלבים את הטרור, משום שאנשי אש"ף, ערפאת, תיאסיר חאלד ואחרים, אמרו במפורש: הקריאה של חברי הכנסת מהשמאל לצאת מעזה מוכיחה את כישלון ממשלת רבין ומוכיחה בוודאות שצריך להסלים את הטרור, והם קראו להגברת הטרור.

לימור לבנת: זה מה שמגביר את הטרור.

יורם לס: – – –

לימור לבנת: הציבור לא טיפש.

לימור לבנת: הש"ג, חבר הכנסת יורם לס, חכם.

לימור לבנת: הנוער אינטליגנטי.

לימור לבנת: האופוזיציה תהיה כאן והתקשורת תמשיך להראות מה אתם שווים.

לימור לבנת: תודה רבה.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: את רוצה להישאר בעזה?

עמיר פרץ: כל העם רוצה לצאת מעזה.

שבח וייס: איש לא שומע אותך.

עמיר פרץ: שומעים.

שבח וייס: כן?

שבח וייס: אז קדימה.

שבח וייס: תקרא עוד שתיים שלוש קריאות.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת רן כהן, ואחריו – לחבר הכנסת אריאל שרון, אחריהם ישיב ראש הממשלה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חג שמח לך, חג שמח לכם, חברי וחברות הכנסת, ולכל עם ישראל.

רן כהן: שמונה ימים שאין נרצחים ברחובות ישראל, ובכל זאת איננו שקטים.

רן כהן: אנחנו יודעים שאין אפשרות של סגר לעולם, ואנחנו יודעים שמספר ההיתרים ילך ויגדל ויהיו יותר נכנסים, אנחנו יודעים שלמרות המאמצים האדירים שנעשים על-ידי כוחות הביטחון למנוע פיגועים אין אפשרות של מאה אחוז למנוע פיגועים, ואיננו בטוחים שלא יהיו עוד קורבנות, חלילה, ולא יהיו עוד אסונות.

רן כהן: משום הסכנה הזאת, ומשום שייתכן שהרוצחים ינסו פה ושם לפגוע, ומשום שיש גם סכנה שחלק מראשי הימין, שכבר אינם מאזינים לקריאות שיפסיקו לצהול על הפיגועים ויפסיקו לנצל אותם, יחזרו ויעשו כן – לדוגמה, דברי הדוברת שדיברה לפני – אני רוצה להפנות דברים אל הרוצחים הנתעבים.

רן כהן: אני רוצה לומר לכם, טרוריסטים נאלחים, שלא תתפעלו ולא תתעודדו מההיסטריה, מהפחד ומהתבוסתנות שמעוררים ראשי הימין בישראל – –

עוזי לנדאו: אתה נפגש אתם ישירות.

עוזי לנדאו: למה אתה מדבר אתם דרך הכנסת?

רן כהן: – – ואפילו אנחנו יודעים, רוצחים טרוריסטים ארורים, שאתם שואבים עידוד ממורך הלב ומהבהלה שמפזרים האדונים נתניהו ושרון, זאבי ורפול ושותפיהם מהמפד"ל ומהאגודה – תנוח דעתכם, בזמן שהימין שלט העם הזה עבר אסונות כבדים וקשים בהרבה ולא נשבר.

רן כהן: וגם הפעם, לא אתם ולא ראשי הימין, לא תשברו אותנו.

רן כהן: אנחנו גם נמשיך לרדוף ולהכות בכם וגם נמשיך במשא-ומתן לשלום, למרות צווחת האימים.

רן כהן: הלוא אנחנו כבר יודעים כי מה שמבהיל באמת את ראשי הימין איננו הטרור אלא השלום, והפגנות המתנחלים ליד בית ראש הממשלה מעידות.

רן כהן: בזה הימין הישראלי והטרור הפלשתיני הולכים יד ביד, ובידי הטרוריסטים סכין המאיימת לרצוח.

רן כהן: אדוני ראש הממשלה, מעלילים עליך שאין לך מנדט לוויתורים למען השלום.

רן כהן: יש אומרים שאין לך מנדט לוויתורים ברמת-הגולן, והמתנחלים אומרים שאסור לך לוותר ביהודה, בשומרון וברצועת-עזה.

רן כהן: אדוני ראש הממשלה, הציבור נתן לך מנדט על סמך הבטחותיך והבטחות מפלגות הקואליציה.

רן כהן: זה נעשה במערכת הבחירות שבחרה בממשלה הזאת למשול.

רן כהן: על-פי הסמכות הזאת, אדוני ראש הממשלה, אין לך מנדט לוותר על השלום, גם במחיר ויתורים בשטחים ועל השטחים.

רן כהן: וכדי שלא לוותר על השלום, לא צריך להיכנע לנשיא קלינטון ולא להזדקק ללחץ של הנשיא מובארק.

רן כהן: אני מאמין שאתה, יצחק רבין, לא זקוק ללחץ חיצוני אלא לצורך הפנימי.

רן כהן: והצורך הפנימי הוא לקרב, בצד הנכונות הסורית לעשות שלום עם ישראל, את האופציה לשלום ישראלי-פלשתיני, שבלעדיו לא יהיה פתרון למזרח התיכון בכלל.

רן כהן: אדוני ראש הממשלה, מאחר שאני מאמין שאתה רוצה לקרב את השלום, אינני מבין מדוע לא תוכל לעשות שלושה דברים.

רן כהן: הראשון, הלוא באמת אין לך כוונה עוד לגרש גירוש המוני.

רן כהן: מדוע לא תאמר זאת?

רן כהן: מדוע לא תצהיר על כך?

רן כהן: והלוא ראית שהגירוש איננו מועיל לא לחסימת הטרור ולא לקירוב השלום.

רן כהן: אדוני ראש הממשלה, הלוא אתה יודע שהפתרון של הממשל העצמי והאוטונומיה לא היה הפתרון השלם והמלא.

רן כהן: מדוע לא תאמר לפלשתינים, שכל דרך אחרת שתוסכם, של פדרציה, של קונפדרציה, של מדינה פלשתינית, לא תיחסם על-ידי המהלך הראשון?

רן כהן: הדבר השלישי, ובו אני פונה אליך: האומנם בשבילנו חיידר עבד אל-שאפי באמת מתון יותר, טוב יותר, נחמד יותר, אמין יותר מפייצל חוסייני?

רן כהן: האומנם חיידר עבד אל-שאפי, מהמייסדים של אש"ף, מהעקשנים ביותר שקיימים בהנהגת אש"ף, הוא ולא אחר חייב להיות ראש צוות המשא-ומתן?

רן כהן: ואתה, יצחק רבין, שקיבלת מנדט חדש לנהל משא-ומתן, לא תוכל לדבר אתו בגלל החבלים והקשרים שכבלו את ידיך בליכוד.

רן כהן: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: אני רוצה לפנות אל ראש הממשלה ולבקש בקשה.

רן כהן: היתה ההגדרה שלך לגבי העובדים מהשטחים, כמי ש"שורצים כאן".

רן כהן: אפילו אם התכוונת למונח מההגדה של פסח בימינו אלה, כלפי היהודים: וירבו וישרצו ויהיו לעם גדול, עצום ורב, במובנו החיובי, בימינו אלה ההגדרה הזאת היא חסרת רגישות, היא אנטיפתית, היא מיותרת, היא לא נצרכת.

רן כהן: הם לא התפרצו לכאן כדי לשרוץ.

רן כהן: מעבידים ישראלים קראו להם לעבוד כאן.

רן כהן: אני מבקש ממך לבטל את המשפט ואת המונח האומלל והמעליב הזה, שממילא זקוק לתיקון.

רן כהן: תודה רבה וחג שמח.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת רן כהן.

שבח וייס: חבר הכנסת אריאל שרון, בבקשה.

שבח וייס: לא היית קודם לכן, כשציינתי שיש שבע דקות לכל נואם.

שבח וייס: אני מקווה שתצליח לרכז את דבריך בשבע דקות.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: אחרי חבר הכנסת שרון ישיב ראש הממשלה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הייתי שר וחבר הקבינט המצומצם במשך 15 שנים.

אריאל שרון: היו ממשלות טובות והיו טובות פחות.

אריאל שרון: אבל דבר נלעג, עלוב, אימפוטנטי, חסר דמיון, חסר תעוזה, חסר כושר עמידה, רופס ומתרפס כמוכם, חברי הממשלה, לא היה בישראל מעולם.

אריאל שרון: בעבר מתחתי לא אחת ביקורת על הממשלות שבהן הייתי חבר, כשלא טיפלו נכון בשאלות ביטחון ובנושאים המדיניים.

אריאל שרון: אבל תרשו לי לומר – –

עוזי לנדאו: איפה ראש הממשלה?

שבח וייס: הוא יצא.

שבח וייס: הוא מייד יחזור.

אריאל שרון: – – אפילו הבטלן הגדול ביותר בממשלותינו היה בעשר רמות גבוה מכם.

אריאל שרון: אין תחום אחד שבו עמדתם בהתחייבויותיכם ובהבטחותיכם לציבור.

אריאל שרון: אין אפילו תחום אחד.

אריאל שרון: אין.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חיפשתי, פשוט אין.

אריאל שרון: את הופעותיכם בפני הציבור כיניתי אז "ההונאה הגדולה".

אריאל שרון: ואכן הצלחתם להונות חלק גדול של העם.

אריאל שרון: הבטחתם תעסוקה לכל דורש, עבודה לכל מבקש.

אריאל שרון: ומה קרה?

אריאל שרון: מאז עליתם לשלטון האבטלה מעמיקה מיום ליום.

אריאל שרון: לא הצלחתם ליצור עד כה אפילו מקום תעסוקה נוסף אחד, פרט למספר מצומצם של עובדי דחק בחורשות הקרן-הקיימת.

בנימין טמקין: מה ראינו אתמול בטלוויזיה, באיזה מקום בדרום, באיזו חווה שם?

אריאל שרון: אני מזמין אותך, מכובדי, תצטרף אלי לעבודה.

אריאל שרון: אני מציע לך להצטרף לעבודה פעמיים ביום לחליבה, ואם אתה רוצה – גם קצת על הטרקטור.

אריאל שרון: אני מזמין אותך.

אריאל שרון: אולי יימצא אחד שמוכן לבוא לעבודה.

אריאל שרון: אתה מוזמן, ואצלנו לא משלמים שכר נמוך.

אריאל שרון: גם העובדים הערבים כולם מקבלים שכר גבוה, כולם דרך שירות התעסוקה, כולם אוכלים מה שלא קיים בשום משק בארץ – בחדר אוכל אחד עם העובדים היהודים; כולם.

אריאל שרון: אני מזמין אתכם להצטרף אלינו לעבודה.

אריאל שרון: זה טוב לעבוד.

אריאל שרון: אתם מוזמנים.

יורם לס: תצטרף ל"עבודה".

יורם לס: תצטרף למפלגת העבודה.

שלמה בוחבוט: מתי אפשר להגיע?

אריאל שרון: הבטחתם שרק תעלו לשלטון תפרוץ העלייה ותשוב לממדיה הקודמים, כמו שהיה בימי ממשלת הליכוד.

אריאל שרון: והנה העלייה מדשדשת.

אריאל שרון: רבבות יהודים עוזבים את מדינות חבר העמים ופניהם לארצות-הברית, ובקצב גובר לגרמניה, שבה הולכת ומתפתחת מחדש גולה יהודית.

אריאל שרון: ואתם שותקים.

אריאל שרון: והנציגות הדיפלומטית שלנו שם, בגרמניה, מחרישה ואף מנסה – וכדאי שתלמדו זאת – להגיע להסדר עם הגרמנים על הקלות למהגרים יהודים מאזורים מסוימים ברוסיה.

אריאל שרון: מתכוונים לאזורים שהיו מיושבים בעבר על-ידי גרמנים.

אריאל שרון: והיכן?

אריאל שרון: – בגרמניה.

אריאל שרון: חשבתם שרק יסתכלו בנבחרת הזאת שאיננה, אבל היא תמיד איננה, ומייד ירוצו היהודים הנה ליפול בחיק ה"נבחרת" הזאת.

אריאל שרון: אבל יהודי רוסיה כבר יודעים עם מי יש להם עסק.

אריאל שרון: הרי את אחיהם כבר הולכתם בכחש.

אריאל שרון: בדרום-אפריקה קיימת קהילה יהודית נפלאה, שעומדת בפני בעיות חמורות.

אריאל שרון: ושגרירנו שם מרגיע: רק לא לקרוא לכולם לעלות, זה ירגיז את השחורים, זה יכעיס את הלבנים.

אריאל שרון: לא חשוב עתיד היהודים וגורלם.

אריאל שרון: רק דמיונות הסרק החולניים של משרד החוץ שלנו חשובים.

אריאל שרון: כל גלי העלייה הגדולים ב-15 השנים האחרונות התחילו והתממשו במאמצי ממשלות הליכוד; מברית-המועצות, מאתיופיה וממקומות אחרים, ידועים יותר וידועים פחות.

אריאל שרון: הפסקתם בנייה בגליל ובוואדי-ערה, אחרי שאנחנו, ממשלת הליכוד, הבאנו לראשונה לרוב יהודי בגליל.

אריאל שרון: טוב, לגבי הצפון יש לכם הסבר "משכנע": נאלצתם להפסיק בוואדי-ערה, בעכו ובנצרת-עילית, כי זה היה התנאי של שתי מפלגות לאומניות, אנטי-ציוניות ואנטי-יהודיות לאפשר לכם רוב חוסם.

עבד-אלוהב דראושה: תתבייש לך.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו לא אנטי-יהודים.

אריאל שרון: אבל בנגב – – –

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו לא אנטי-יהודים, תתבייש.

עבד-אלוהב דראושה: אתה נגד הערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא מתבייש כשאתה אומר את הדברים הללו?

שבח וייס: טוב, תיקו.

שבח וייס: זהו.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, תאפשר לי לא להשיב.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו אנטי-יהודים?

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, אפשרתי לך להגיב.

שבח וייס: זהו.

אריאל שרון: אני חוזר כדי שיהיה ברור, אם אנשים לא שמעו, שזה היה התנאי של שתי מפלגות לאומניות, אנטי-ציוניות ואנטי-יהודיות, לאפשר לכם רוב חוסם.

עבד-אלוהב דראושה: אתה גזען.

עבד-אלוהב דראושה: אתה גזען.

אריאל שרון: אבל בנגב – – –

בנימין טמקין: אם זה מה שאתה חושב – זו אנטישמיות.

בנימין טמקין: תגיד אם זה מה שאתה חושב.

קריאות: – – –

שבח וייס: תאפשרו לי רגע להתערב.

אריאל שרון: אתה הרי הוזמנת למועדון העבודה, למועדון היהודי-הערבי לעבודה.

בנימין טמקין: זו גזענות למען הגזענות.

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אתה לא מאפשר בכלל להגיב.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, הרי הצעקות האלה לא עוזרות.

טלב אלסאנע: אדוני לא מעיר – – –

שבח וייס: אתם לא תורו לי כל הזמן למי להעיר.

שבח וייס: אני עושה זאת לבד.

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, הבנתי זאת בלי יוזמתך.

בנימין טמקין: למה הוא לא – – –

שבח וייס: חבר הכנסת טמקין, אני קורא אותך לסדר.

שבח וייס: אתה לא מבין שפרלמנט אי-אפשר להפוך לכיכר של צעקנות?

בנימין טמקין: על-פי הדברים שהוא אמר – – –

שבח וייס: תסלח לי, אני שמעתי.

טלב אלסאנע: הדברים שהוא אמר מזמינים תגובה חמורה מאוד.

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, תקשיב לי רגע.

שבח וייס: איך אתה רוצה שמישהו יגיב, כשכל הזמן אתם צועקים?

טלב אלסאנע: לא צועקים.

שבח וייס: אני מבקש ממך שלא לדבר עוד.

שבח וייס: אני לא זוכר יושב-ראש אחר שהגיב כל-כך בחומרה על טענות כאלה.

שבח וייס: אתם לא מאפשרים.

שבח וייס: אתם צועקים.

קריאה: – – –

שבח וייס: זו לא זכות הזעקה של ברנר.

שבח וייס: אלה סתם צעקות.

שבח וייס: חבר הכנסת שרון, יש לי בקשה.

שבח וייס: אני הוריתי גם קודם.

שבח וייס: אנחנו פה על סף פיצוץ בכנסת הזאת.

אברהם הירשזון: – – –

שבח וייס: תסלח לי.

שבח וייס: אני אסביר לך, אתה לא היית גם קודם פה.

שבח וייס: אני פונה אליך בהמשך למה שאמרתי קודם בקטע שלא היית.

שבח וייס: היחסים בבית הזה בין הקבוצות הלאומיות השונות, שכולם אזרחי ישראל, הם על סף פיצוץ.

שבח וייס: זה מסוכן, זה לא צודק, זה לא נחוץ.

שבח וייס: אני מבקש מכולם ריסון כדי שנוכל לקיים כאן דמוקרטיה גם בשעת-חירום.

צחי הנגבי: שהוא יחזור בו – – –

שבח וייס: אבל זה לא הושמע כאן.

שבח וייס: אני אחראי למה שמשמיעים כאן.

שבח וייס: אני מבקש, בטובך, יש לך מספיק מה לומר גם בלי להחריף את העניין.

שבח וייס: נא להתקרב לסיום.

שבח וייס: אני מנכה לך את כל זמן ההפרעות.

שבח וייס: עוד שתי דקות, בבקשה.

אריאל שרון: אבל בנגב, ארץ חלומותיו של דוד בן-גוריון, מדוע הפסקתם את תנופת הבניין שאנחנו התחלנו בה?

אריאל שרון: מדוע?

אריאל שרון: רציתם לעקור את ההתיישבות ביהודה, בשומרון, בעזה ובעיר העתיקה בירושלים.

אריאל שרון: שם לא תצליחו.

אריאל שרון: שם חיים אנשים אמיתיים, גיבורים אמיתיים, בעלי אידיאולוגיה ציונית אמיתית, כמו שהיו הורינו.

אריאל שרון: אנשי ההתיישבות, מתיישבי יהודה, שומרון ועזה ורמת-הגולן, הם ממשיכי דרך הורינו.

אריאל שרון: לא אתם, בכם לא נותר מאומה מהדברים האלה.

חיים אורון: מה שעולה מדוח-קלוגמן שאתה מככב בו.

מיכאל איתן: מה קרה עם הערבי שאתה חשפת לחסדי הטרור?

מיכאל איתן: אתה לא מתבייש?

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, אתה חושב שאחר-כך אני אוכל להשתלט כאן עם הערות כאלה?

שבח וייס: תראה מה אתה עושה.

שבח וייס: בשביל מה זה היה נחוץ?

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: אי-אפשר לדבר פה רגע אפילו.

שבח וייס: איזה צעקנות.

שבח וייס: בשום פרלמנט אין דבר כזה.

שבח וייס: אני מבקש ממך לסיים.

שבח וייס: כבר ניכיתי מזמנך עוד דקה מרוכזת.

אריאל שרון: אני לא זקוק לשום טובות, אדוני.

שבח וייס: זה לא טובות.

שבח וייס: יש לך שבע דקות.

אריאל שרון: לי אין בעיה.

אריאל שרון: לי יש מספיק כלי ביטוי לומר מה שאני חושב.

שבח וייס: נכון.

שבח וייס: חבר הכנסת שרון, אני מבקש שתרכז את דבריך ותנסה לסיים אותם.

שבח וייס: אנחנו ממשיכים.

שבח וייס: בבקשה.

אריאל שרון: דרך אגב, חבל, לו היה לי יותר זמן היו גרים יותר יהודים במזרח-ירושלים.

אריאל שרון: מה שקובע זה מה שנעשה שם.

אריאל שרון: כל משפחה יהודית בירושלים, זה מה שקובע.

חיים אורון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, שוב?

שבח וייס: כך לא נסיים היום.

חיים אורון: מה זה "שוב"?

חיים אורון: אי-אפשר לקרוא קריאת ביניים?

שבח וייס: תסלח לי, חבר הכנסת אורון, אני רוצה להסביר לך משהו.

שבח וייס: כל חבר כנסת יש לו זכות לקריאת ביניים.

שבח וייס: תעשו את זה, נשב כאן עד הערב, ולא ייתנו לשום נואם לנאום.

שבח וייס: זה מה שאתה רוצה?

חיים אורון: קיבלנו – – –

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: איזו צורה יש לזה?

שבח וייס: איש לא יכול פה לנאום.

אריאל שרון: מפאת קוצר הזמן לא אגע בכל מחדליכם בנושא הבנייה והכבישים.

אריאל שרון: שום כביש לא פתחתם, לא התחלתם, זה הכול דברים שאנחנו התחלנו בהם.

דוד צוקר: תגיד לי, אתה עלית אתמול ארצה?

דוד צוקר: אתה הסתובבת בארץ?

שבח וייס: אתה מפריע לו לסיים.

דוד צוקר: מפריע לי מה שהוא אומר.

אריאל שרון: גם במינויים, בגיליוטינה שאתם מורידים על נדכאים, על חלכאים – – –

אלי גולדשמידט: תחזיר את שני.

אריאל שרון: אני רוצה לומר לכם מלה בנושא הביטחון.

אריאל שרון: מה שעשיתם בתשעת החודשים האחרונים, ואחרי שדם רב ומיותר, יהודי וערבי, נשפך, כשבממשלה אחזה פניקה; נכון, בציבור יש דאגה וחרדה מוצדקות, אבל אין פניקה, פניקה יש בממשלה.

אריאל שרון: הממשלה נקטה כמה צעדים בתחום הביטחון, צעדים שאני המלצתי עליהם במשך למעלה מחמש שנים.

אריאל שרון: עדיין לא הכול, עדיין מעט, וכמובן מאוחר מאוד, אבל לפחות יש התחלה מסוימת, ויש לברך על כך.

אריאל שרון: אם כי צריך לזכור שהסגר יעיל רק בגלל נוכחותנו בשטח, דבר שאפשר היה לעשות לפני חודשים ארוכים, אם לא לפני שנים.

אריאל שרון: בנושא הביטחון נכשלתם והכשלתם את העם, ובנושא המדיני – אין שום תשובה מסוריה, וכבר הבטחתם נסיגה ללא כל תמורה.

אריאל שרון: אתם מפקירים את הגנת הצפון, וגם בירושלים אתם מוכנים לוותר וכבר נתתם סימן בעניין פייצל חוסייני.

אריאל שרון: נתתי לכם אפשרות להינצל בהצעה שהצעתי לפני כמה חודשים.

אריאל שרון: הצעתי ממשלת חירום, קבינט של מומחים לפרק זמן קצוב וקצר במטרה אחת – חיסול הטרור האש"פי וה"חמאסי", שתחליף את הממשלה הכושלת הזאת.

אריאל שרון: אם אינכם מקבלים זאת, תצטרכו ללכת כולכם.

אריאל שרון: ויש לעשות הכול כפי שניתן במשטר דמוקרטי, ולפי החוק, כדי שתפנו מקומותיכם לטובים מכם, מהר ככל שניתן.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת, לפני שאני מזמין את ראש הממשלה ושר הביטחון להשיב על שמונה הצעות דחופות לסדר-היום, אני רוצה לפנות אליכם בבקשה, במשאלה ובתביעה.

שבח וייס: קל מאוד להפוך כל דיון לדיון שערורייתי.

שבח וייס: זה לא לכבודו של איש, ואיש לא מוסיף לעצמו שום נקודה פוליטית בהתנהגות כזאת.

שבח וייס: אין פרלמנט בעולם שבו לא מאפשרים לממשלה לשאת את דברה, ואני מקווה שגם אנחנו ננהג כך.

שבח וייס: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

עוזי לנדאו: זה אמור גם לגבי ראש האופוזיציה, אדוני היושב-ראש?

שבח וייס: אני הגנתי על כולם יפה מאוד.

עוזי לנדאו: צריך לומר את זה לספסלים ההם.

שבח וייס: אמרתי את זה לכל הכנסת, לרבות חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יצחק רבין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח שהאמונה, המורשת היהודית קבעו לנו מדי כמה חודשים חג.

יצחק רבין: ניתן בחג לעם לשמוח, ליהנות, לשכוח מן הצרות, ולקוות לעתיד טוב יותר.

יצחק רבין: חבל שאנחנו מתכנסים היום כאן בעיצומו של החג.

יצחק רבין: אבל, עם זאת, על אף הדברים שהושמעו, אנסה לשמור על אווירת החג.

יצחק רבין: בראשית דברי אני רוצה לשלוח מדוכן זה ברכה מקרב לב לחיילי צה"ל, לשוטרי משמר הגבול ומשטרת ישראל, לזרועות הביטחון האחרות, העומדים יום ולילה על משמר הביטחון של מדינת ישראל, של השטחים, בגבולות ובתוככי השטחים הנתונים לנו ובמדינת ישראל.

יצחק רבין: אני רוצה גם לברך את חבר הכנסת ביבי נתניהו, שזה לו נאומו הראשון כראש האופוזיציה ולאחל לו אריכות ימים כראש האופוזיציה.

יצחק רבין: אשר לנושא עצמו, דומני שחלק מחברי הכנסת כאן מתעלם ממציאות, מציאות לא נעימה.

יצחק רבין: המציאות היא שבינינו לבין הפלשתינים – כוונתי לתושבי שטחי יהודה, שומרון ועזה – יש עימות חריף, עימות שמתמשך לא רק חמש שנים, גם לפני כן, עימות שפשט צורה ולבש צורה.

יצחק רבין: השאלה המרכזית שסביבה יש חילוקי דעות, וזה לגיטימי, היא, מה הפתרון, האם לספח את כ-2 מיליוני הפלשתינים החיים בשטחים ולהופכם לתושבי ישראל נגד רצונם, גם נגד רצוני, או למצוא דרך של דו-קיום, דו-קיום תוך שמירת הייחוד היהודי של מדינת ישראל כמדינת היהודים שחיים בה גם לא-יהודים?

יצחק רבין: סביב שאלה זו מתקיים ויכוח לגיטימי, והעם מחליט מדי פעם, והוא יחליט כאשר הדבר יהיה קונקרטי, כאשר הדבר יידרש.

יצחק רבין: כיום אנו נתונים, ואני מקווה שזה אכן יימשך, במשא-ומתן לשלום במתכונת שאינה אידיאלית בעיני, אבל ממשלה בראשות הליכוד החליטה עליה, כשיש בסיס מוסכם במכתב הזימון לוועידת-מדריד ולפיו אנחנו מנהלים משא-ומתן ישיר עם תושבי השטחים על פתרון בשני שלבים.

יצחק רבין: אני חושב, שהממשלה הזאת תמשיך בקו הזה, במתכונת הזאת, אם כי היא לא האידיאלית, אולי בתכנים שונים, הנובעים מהשוני בגישה לגבי מה שצריך להיות בעתיד הרחוק, ולא בהכרח מחייב הדבר מדינה פלשתינית.

יצחק רבין: אני מתנגד להקמתה.

יצחק רבין: אני מאמין, שבהתקדמות הדו-שלבית לקראת פתרון יש גם פתרונות אחרים.

יצחק רבין: הבעיה שהעסיקה ומעסיקה את הציבור, ואמרתי זאת מעל הדוכן הזה, היא ההסלמה בטרור, ולא אטשטש ולא אתעלם מזה.

יצחק רבין: אין זה אומר שאני מקבל את ההסברים שלכם – מדוע חלה ההסלמה.

יצחק רבין: ההסלמה היא פועל יוצא של עימות שאין לו פתרון לשורשיו.

יצחק רבין: כשאני אומר שהליכה למשא-ומתן מדיני לפתרון הסכסוך באה במקביל ללחימה בטרור, אני לא בטוח שפתרון מדיני יעלים את הטרור מעל פני השטח.

יצחק רבין: ראו מה מתרחש במדינות ערביות, ששם אין ויכוח בין שתי ישויות שונות לחלוטין.

יצחק רבין: האם בארצות ערב אין טרור בינן לבין עצמן?

יצחק רבין: אני מפריד בין פתרון הסכסוך לבין נושא המלחמה בטרור.

יצחק רבין: אין לי ספק, שככל שנתקרב לפתרון הסכסוך, ונגיע אליו, המוטיבציה לקיום טרור תלך ותפחת, אני לפחות מקווה שכך יהיה.

יצחק רבין: אני רוצה להסביר עכשיו את הצעדים שנקטה הממשלה.

יצחק רבין: אני משוכנע שמה שהתפתח בעיקר בחודש מרס והגיע לשיאו באותו חודש, חייב נקיטת צעדים לבלימה, ומייד, של תחושת אובדן הביטחון האישי בקרב חלקים בציבור הישראלי.

יצחק רבין: ואני לא מתעלם שכך זה היה.

יצחק רבין: ככלל, אם רוצים לפתור בעיה צריך קודם כול להכיר בקיומה.

יצחק רבין: לכן קיבלה הממשלה את ההחלטות הבאות: נוסף על הסגר על עזה, יהודה ושומרון שימנע מ-120,000-110,000 פלשתינים תושבי השטחים לעבוד בישראל; כי בהיותם פזורים במקומות עבודה שונים בשטח הם יצרו את תחושת האי-ביטחון.

יצחק רבין: רוב אלה שביצעו את הדקירות בשטח הריבוני הישראלי לא היו ידועים לזרועות הביטחון שלנו כאנשי טרור.

יצחק רבין: לכן לא היה מנוס אלא ליצור את ההפרדה ללא הבחנה, כי לא היתה הבחנה מראש של מי שהוא מועד לסכינאות ומי לא.

יצחק רבין: אני חושב שתכלית הסגר הזה היא ליצור, לא במכה אחת, יתר הפרדה, בלי כל קשר לשאלת התהליך המדיני; ליצור יתר הפרדה כדי לתת תחושת ביטחון למרבית אזרחי ישראל, יהודים וערבים, שרובם חיים בתחומי "הקו הירוק" ובירושלים רבתי המאוחדת בריבונות ישראל ובירתה לעד.

יצחק רבין: שמונה ימים הם מעט זמן, אבל כבר עכשיו חשים בתחילת השוני באווירה.

יצחק רבין: ידענו שעל-ידי הסגר הזה ניצור מצוקה בקרב פלשתינים תושבי השטחים, שתגדל הסכנה למתיישבים ביהודה, בשומרון ובעזה.

יצחק רבין: אבל בינתיים יש גם שם ירידה באלימות.

יצחק רבין: בשל ההפרדה הזאת, וביצירת מצב שבו יש 70,000 פלשתינים מובטלים ביהודה ובשומרון לאורך זמן, כפי שאמרו לי מפקדי פיקוד המרכז, עלולה להיווצר מצוקה.

יצחק רבין: תגברנו את הכוחות כדי לתת יתר ביטחון לתושבים בשטחים, קודם כול ליהודים, אבל גם ללא-יהודים, כי האחריות לביטחונם היא של הממשלה.

יצחק רבין: אני מקווה שהממשלה תחליט ביום ראשון שהסגר יימשך – –

עובדיה עלי: לכמה זמן?

יצחק רבין: – – לא אגדיר לכמה זמן.

יצחק רבין: בצד הסגר, שנבע קודם כול ומעל הכול מההכרח להחזיר את תחושת הביטחון האישי ל-99.5% או ל-99% של אזרחי ישראל, נוצרה, לדעתי, הזדמנות לפתור בעיות נוספות בכלכלה ובחברה הישראלית.

יצחק רבין: אין שום סיבה לכך, שמתוך 113,000 עובדי הבניין בישראל 70,000 יהיו תושבי השטחים.

יצחק רבין: הבה נחזור לבנות בישראל באמצעות ישראלים, יהודים וערבים ישראלים.

יצחק רבין: מי שרואה מה שנעשה בבנייה, בעיקר מאזור חדרה וצפונה, יבחין בכך שישראלים עובדים ובונים וגם מגיעים להישגים מרשימים.

יצחק רבין: בדרך זו נפתור גם חלק מהמחלה החברתית הקשה ביותר שלנו – האבטלה.

יצחק רבין: מדוע לא ייכנסו 30,000-20,000 ישראלים לעבודת הבנייה?

יצחק רבין: אני יודע שהדבר לא ניתן להיעשות מהיום למחר, אבל הבה נחזור להיות גם בונים וגם חקלאים, שתלויים פחות בעבודה של תושבי השטחים.

יצחק רבין: קודם נפתור את בעיותינו, אחר כך נדאג להם.

יצחק רבין: גם בשבילם יש פתרון – לבוא לשולחן המשא-ומתן.

יצחק רבין: היום מצפוני נקי יותר כלפיהם, מפני שיש דרך לפתרון על בסיס מכתב הזימון לוועידת-מדריד – להתקדם בשני שלבים; שיבואו למשא-ומתן אם הם רוצים לפתור את מצוקתם של אלה שהם מייצגים.

יצחק רבין: הועלו פה הצעות.

יצחק רבין: אני ממליץ ליושב-ראש האופוזיציה החדש, שייוועץ בשר המשפטים לשעבר, מה משמעות חקיקה האומרת לבית-המשפט העליון: לך אין סמכות בשטחי יהודה, שומרון ועזה, או אין סמכות בתחומים מסוימים.

דוד מנע: אבל להם יש זכות לגשת לבג"ץ.

עוזי לנדאו: לפרק זמן.

חיים אורון: – – –

חיים רמון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אורון, מדוע מפריע לך שהנאום של ראש הממשלה התנהל עד עכשיו בשקט?

יצחק רבין: אין דבר.

יצחק רבין: אתם יודעים איזו ממשלה שינתה את תקנות ההגנה משנת 1945.

יצחק רבין: התוספות בעקבות פסיקת בג"ץ במהלך האינתיפאדה לא היו לרוחי אז כשר הביטחון.

יצחק רבין: השאלה שנשאלה, היתה ונשארה: האם יש מקום שכנסת ישראל תקבל החלטה האומרת לבית-המשפט העליון: בתחומים אלה באזורי יהודה, שומרון ועזה אין לך סמכות?

צחי הנגבי: לך יש תשובה על השאלה הזאת?

יצחק רבין: תיתנו תשובה בהזדמנות אחרת.

עוזי לנדאו: – – – שלא יודע לשאול.

חנן פורת: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת חנן פורת, יש פרוצדורה להצעות חוק, אתה מכיר אותה.

שבח וייס: היום יש הצעות דחופות לסדר-היום.

שבח וייס: ב-3 במאי תציע זאת.

חנן פורת: – – –

יצחק רבין: אני לא רוצה לעשות חשבונות קטנים, ודאי לא בפסח לעשות חשבון דמים, כי גם אותו אפשר לעשות עם חלק מהדוברים פה.

יצחק רבין: אבל – – –

עוזי לנדאו: עשית פעמיים.

יצחק רבין: אני רוצה לומר, שאני רואה דווקא מן המצוקה, דווקא מן הכורח הביטחוני – להביא להפרדה כדי לתת ביטחון.

יצחק רבין: בלי הפרדה לא יהיה ביטחון אישי.

יצחק רבין: ככל שתהיה ההפרדה חדה יותר כך יחזור הביטחון; לא הרמטי, אני לא מתיימר, אין ביטחון הרמטי בפני טרור.

יצחק רבין: יש צמצום משמעותי של תחושת הסיכון האישי.

יצחק רבין: ולכן יש הזדמנות היום לחבר שניים – גם את הביטחון האישי, גם את החזרה להיות בוני הארץ, לא במלים, בענף הבנייה, וגם בתחומים אחרים.

יצחק רבין: לא להחליף בתאילנדים.

יצחק רבין: לא שאינני סבור שלצורך קליטת עשרות אלפי ישראלים בבנייה אין מקום להביא מומחים, אם לא מספיק ישראלים – גם זרים, אבל זה כדי לשרת את קליטת העובדים הישראלים, ויש מספיק כאלה היום בארץ, כי זה תהליך.

יצחק רבין: הבעיה בשביל מה עושים מעשה.

יצחק רבין: והדבר השלישי, אני מקווה ששיחות השלום תחודשנה, כדי לפתור את הסכסוך.

יצחק רבין: זה לא בא במקום המלחמה בטרור.

יצחק רבין: אני מקווה, אין לי ודאות, יש לי הרושם שבקרב חלק מהפלשתינים יש איזו תחושה, שבעקבות מה שמצטייר אצלם – ואני לא אומר דרך מה ואיך, אתם יודעים בדיוק כמוני – כמבוכה ישראלית, אם ה"סקאדים" העירקיים יצרו מבוכה בעורף, יש להם תחושה שהסכינאות שלהם יצרה מבוכה.

יצחק רבין: את תולדת ה"סקאדים" אנחנו רואים במירוץ המטורף של מדינות אחרי טילי קרקע-קרקע, עד צפון-קוריאה, לאירן, לסוריה, ללוב; לקח עז.

יצחק רבין: אולי יש ביניהם השוגים באשליות, שהסכינאות תבהיל אותנו.

יצחק רבין: לשלום דרושים שניים.

יצחק רבין: הם לא עושים לנו טובה כשהם באים לשולחן המשא-ומתן.

יצחק רבין: גם אנחנו לא עושים להם טובה.

יצחק רבין: שלום אמיתי יכול לצמוח רק מאינטרס משותף של שני הצדדים.

יצחק רבין: לכן, אני מסתכל קדימה ומאמין, שאפשר להפוך את האמצעים שהחלנו לנקוט בתהליך מדורג, כי אי-אפשר לעשות זאת במכה אחת, אי-אפשר לשנות דברים שהשתרשו במשך 26-25 שנים: הישענות על עבודה זולה, לא עבודה ישראלית; גם לתת ביטחון, גם לחזור לעצמנו, גם לפתור את בעיות האבטלה.

יצחק רבין: ואם נוכיח שאנחנו מסוגלים לעשות את שני אלה, הם יבואו גם למשא-ומתן לשלום.

יצחק רבין: באווירת החג אני מבקש גם מחברי סיעתי וגם מהסיעות שהגישו את ההצעות שלא להתחיל בהצבעות, ולהעביר את כל ההצעות לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

שבח וייס: אני מודה לראש הממשלה ושר הביטחון.

שבח וייס: יש לי בקשה יוצאת דופן, בעקבות דבריו של ראש הממשלה, אל חברי הכנסת יורם לס, תמר גוז'נסקי, עמיר פרץ, שלמה בוחבוט, דוד מנע, טלב אלסאנע, יוסף בא-גד וידידי דראושה, לוותר גם על הדקה של ההנמקה ונעביר את כל ההצעות – לרגל אווירת החג, בואו נעשה פעם מפעל משותף.

שבח וייס: כבר אין מה להוסיף במסגרת הדקה הזאת.

יוסף בא-גד: אני מתנגד.

שבח וייס: אני מציע שכולם יסכימו.

שבח וייס: מי שלא יסכים – ניתן לאחד או לשניים לומר להיסטוריה את דבריהם בחצי הדקה הזאת, בסדר?

שבח וייס: חבר הכנסת יורם לס?

יורם לס: לא מסכים.

שבח וייס: גם לא מסכים?

שבח וייס: קדימה, כל אחד חצי דקה.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: אין מה לעשות.

שבח וייס: חשבתי שתוותרו על הדבר הזה.

שבח וייס: עוד לא הצבענו.

שבח וייס: רבותי, יש תקנון, מה אני יכול לעשות?

דן תיכון: אני מציע שתצביע ואחר כך תיתן להם רשות הדיבור.

שבח וייס: הייתי עושה זאת, באמת, חג הפסח, בשביל חצי דקה, התעקשות כזאת.

שבח וייס: טוב, דברו.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת לס מציע להסיר את ההצעה של חבר הכנסת בנימין נתניהו.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: נא לא לעזוב את האולם.

שבח וייס: נצטרך לעשות הצבעה בכל זאת.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת נתניהו, משום שבהצעה הזאת אין התייחסות לדבר העיקרי, והוא הבעיה של הערבוביה של אוכלוסיות יהודית וערבית השונאות זו את זו.

יורם לס: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת נתניהו, שרק בזכות האופוזיציה דאז יש שלום עם מצרים.

יורם לס: בלי האופוזיציה האחראית של מפלגת העבודה לא היה הסכם קמפ-דייוויד.

יורם לס: אני פונה אליו לשאול את הבוחרים שלו, המתנגדים לסיפוח של אוכלוסייה ערבית – לשנות את מצע המפלגה שלו ולתמוך במאמצי השלום של מפלגת העבודה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חברת הכנסת גוז'נסקי, את לא מוותרת?

שבח וייס: אפילו הלחץ הפיסי הלא-מתון שלי לא עוזר?

שבח וייס: טוב, חצי דקה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, אדוני.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להסיר את הצעתו של חבר הכנסת פלד.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר שהסגר, המנוגד למשפט הבין-לאומי, הוא גם בלתי יעיל.

תמר גוז'נסקי: הוא אינו יעיל לא לטווח הבינוני ולא לטווח הארוך.

תמר גוז'נסקי: ואם אדוני ראש הממשלה דיבר כאן על הפרדה, אנחנו צריכים הפרדה, אבל הפרדה בדרכי שלום ובמסגרת הסדר שלום.

תמר גוז'נסקי: ולכן, אדוני ראש הממשלה, תיטיב לעשות אם בשיחות השלום תנהל משא-ומתן ישיר עם אש"ף, תסכים לעיקרון של הגדרה עצמית, תהיה הפרדה, יהיה שלום ויהיה ביטחון לשני העמים.

תמר גוז'נסקי: ואז, אדוני ראש הממשלה, גם תוותר על ביטויים מגונים כאלה שהשתמשת בהם לגבי האוכלוסייה הערבית, לגבי הפלשתינים, נוסח "וישרצו".

תמר גוז'נסקי: תודה.

שבח וייס: ראש הממשלה אמר את זה לפי נוסח ההגדה של פסח.

שבח וייס: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אני מוותר, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: מוותר.

שבח וייס: הנה המתנדבים בעם.

שבח וייס: אני מברך אותך על כך ומודה לך בשם האומה.

שבח וייס: חבר הכנסת בוחבוט, בבקשה.

שלמה בוחבוט: אני מוותר.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מנע, אתה לא מצטרף למוותרים?

שבח וייס: לא רוצה את ברכת היושב-ראש?

שבח וייס: מה לעשות?

שבח וייס: יש שמונה הצעות, לכל אחד יש זכות.

שבח וייס: בבקשה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להסיר את ההצעה של חבר הכנסת אלי דיין.

דוד מנע: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לומר לך, שוב ברוח החג, ולא באווירה של התנצחות, כמה דברים בנושא של תעסוקה.

דוד מנע: בבנייה ובחקלאות, בשבועיים האחרונים – ואני אומר לך את זה מהשטח – נקלטו בודדים בלבד.

דוד מנע: גם המאות או האלפים שהופנו, אחרי יום-יומיים חזרו ולא עבדו, לא בקטיף ולא בבניין.

שבח וייס: ולפיכך?

דוד מנע: ולפיכך, אם אתה רוצה להפנות ישראלים לבניין ולחקלאות, הדבר יתבצע אך ורק בהעלאת שכר – –

יצחק רבין: נכון.

רן כהן: נכון.

דוד מנע: – – כי הישראלים לא יקבלו שכר כמו שמקבלים אנשי עזה.

דוד מנע: והשכר הזה יבוא בעיקרו מ-900 מיליון השקלים שהמדינה משלמת בשנת 1993 למובטלים כדמי אבטלה.

דוד מנע: רק באמצעי הזה אפשר יהיה לקלוט ישראלים.

יצחק רבין: נכון.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מנע.

שבח וייס: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אולי אתה מוותר?

שבח וייס: דווקא את חגי מירום אתה רוצה להוריד?

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך את חבר הכנסת חגי מירום על נאומו, ובהזדמנות זו ברצוני לגנות את ההסתה הפרועה וחסרת הרסן של הקיצונים מהימין.

טלב אלסאנע: אני זוכר את חבר הכנסת שרון שהיה מבקר ביישובים הערביים וזוחל אחרי הקולות של הערבים ולא היה אומר שהערבים הם אנטי-יהודים.

טלב אלסאנע: אלה התבטאויות גזעניות שאין להן מקום בפרלמנט הישראלי.

טלב אלסאנע: אני מגנה גם את התבטאויותיו של חבר הכנסת הטרנספריסט זאבי, שלדעתי מביישות אפילו תנועות קיצוניות במערב-אירופה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

יוסף בא-גד: אני מבקש להוריד את הצעתו של חבר הכנסת רן כהן.

יוסף בא-גד: שלשום שרנו בהגדה – ואני לא אשיר כרגע – "והיא שעמדה".

יוסף בא-גד: אם היו כל חברי הכנסת מצטרפים, הייתי שר אתם.

יוסף בא-גד: שרנו: והיא שעמדה לאבותינו ולנו, שבכל דור ודור קמים עלינו.

יוסף בא-גד: אני אומר לכבוד ראש הממשלה, אני אומר לקואליציה: הרב צבי יהודה הכהן קוק, זכר צדיק לברכה, כתב מכתב לך, כבוד ראש הממשלה, ולשמעון פרס: זה לא שלכם המדינה, ארץ-ישראל, לא אתם חייבים לפתור פתרונות, תשאירו לאחרים.

יוסף בא-גד: דבר שני.

יוסף בא-גד: נאמר בהגדה: "וירעו אותנו המצרים".

יוסף בא-גד: שואלים כולם: זו לא עברית נכונה, היה צריך להיות כתוב "וירעו לנו".

יוסף בא-גד: אלא, רבותי, יש כאן מדבקה: "כולנו יורם שקולניק".

יוסף בא-גד: עשו אברך תמים לרוצח.

יוסף בא-גד: אדם תמים, אמריקני נאיבי, הפכו אותו.

יוסף בא-גד: המדיניות שלכם הפכה את כולנו ליורם שקולניק.

יוסף בא-גד: אתם חייבים לשנות מדיניות.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד, ברשותך, מפאת כבודו של יורם שקולניק, זיכרונו לברכה – – –

קריאות: לא, לא, יורם שקולניק חי.

שבח וייס: סליחה, אני מתנצל.

שבח וייס: אבל בלי שום "כבודו", לא מקובל בכנסת לשאת שלטים.

שבח וייס: כבר בלבלתם אותי, מרוב הצעות לסדר.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, האחרון, בבקשה.

קריאה: ייבדל לחיים.

שבח וייס: ייבדל לחיים.

שבח וייס: בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת אריק שרון משתי סיבות.

עבד-אלוהב דראושה: הסיבה הראשונה היא, שהוא חי באשליות, הוא מציע הצעות שניסה אותן ולא הצליחו.

עבד-אלוהב דראושה: במלחמת לבנון הוא הכניס את מדינת ישראל והאזור כולו לבוץ הלבנוני, ולא הצליח.

עבד-אלוהב דראושה: כל ההמלצות שלו יגבירו את הדיכוי, אבל לא יביאו לרגיעה ולא ימנעו את המשך שפיכות הדמים.

עבד-אלוהב דראושה: הסיבה השנייה היא המתקפה הבלתי צודקת, המרושעת, כלפי הציבור הערבי, כלפי חברי הכנסת הערבים, כאשר האשים אותנו באנטי-יהודיות.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לומר כאן באחריות מלאה, שאין אנחנו אנטי-יהודים, אלא אנחנו מחפשים כל אפיק לדו-קיום יהודי-ערבי.

עבד-אלוהב דראושה: זאת הדרך האמיתית להעמיק את החיים ביחד, כאן בתוך המדינה ובאזור.

עבד-אלוהב דראושה: הוא צריך לזכור, שיהודים וערבים יחיו תמיד כאן במדינת ישראל ובאזור הזה.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אני קורא לך לחזור בך מהדברים המרושעים הללו שאתה חוזר ואומר בכנסת, המהווים מקור לבושה אישית לך, לסיעה שלך ולכנסת כולה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: קודם כול, אני מבקש להוציא מהפרוטוקול את ההערה שלי על יורם שקולניק.

שבח וייס: אני באמת התבלבלתי, ואני מתנצל.

שבח וייס: חברי הכנסת, האם יש חבר כנסת מבעלי ההצעות שאינו מסכים להצעת ראש הממשלה להעביר את הנושא לוועדה?

שבח וייס: – אין, כולם מסכימים.

שבח וייס: האם מסכימים שתהיה הצבעה מאוחדת, כבקשת ראש הממשלה?

שבח וייס: – מסכימים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת ראש הממשלה להעביר את כל ההצעות לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

שבח וייס: ההצבעה החלה, בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושאים לוועדה – 72 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושאים בסדר-היום – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הנושאים שהעלו חברי הכנסת ב' נתניהו, מ' פלד, י' ביבי, ר' זאבי, א' דיין, ח' מירום, רן כהן וא' שרון לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

שבח וייס: ב-72 תומכים, מתנגד אחד, שני נמנעים, ההצעה התקבלה.

שבח וייס: חג שמח, חג בטוח לכולכם.

שבח וייס: להתראות בפתיחת כנס הקיץ.

שבח וייס: הישיבה תמה.