ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 58, 1993-02-01 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שני, י' בשבט התשנ"ג, 1 בפברואר 1993.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ש' יעקבסון: הצעת חוק הפוליגרף (רישוי ופיקוח), התשנ"ג–1993, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – קבלת תרומות), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק תשלומי חובה (האחדת עיצומים), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – התעללות נפשית), התשנ"ג–1993, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק האזנת סתר (תיקון – טלפון אלחוטי), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת א' דיין וא' בורג; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – השוואת זכויות), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דב שילנסקי; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – תחולת החוק), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת סאלח טריף; הצעת חוק המחזה המקורי, התשנ"ג–1993, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלאות צה"ל), התשנ"ג–1993, מאת חברי הכנסת ד' שילנסקי וח' אורון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הגבלות דחיית שירות לתלמידי ישיבות), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק פרס ישראל, התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת בנימין טמקין; הצעת חוק הכופר (אמות מידה ופרסום), התשנ"ג–1993, מאת חבר הכנסת גונן שגב.

ש' יעקבסון: תודה.

שבח וייס: אני מודה למזכיר הכנסת.

לממשלה בשל: תפקודה של הממשלה; ממשלה בתוך ממשלה, פעולות הממשלה בתחום סדרי עדיפויות

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף ראשון בסדר-היום שלנו, הצעות סיעות הליכוד והמפד"ל להביע אי-אמון לממשלה בשל: 1.

שבח וייס: תפקודה של הממשלה – הצעת סיעת הליכוד; 2.

שבח וייס: ממשלה בתוך ממשלה, פעולות הממשלה בתחום סדרי עדיפויות – הצעת סיעת המפד"ל.

שבח וייס: רשות הדיבור לראשון המנמקים, חבר הכנסת רוני מילוא.

רוני מילוא: בשם הליכוד.

שבח וייס: בשם הליכוד.

שבח וייס: יש להניח שהציבור יודע.

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת מילוא גם ידגים לנו, איך אפשר בעשר דקות לומר הכול.

רוני מילוא: אשתדל.

שבח וייס: תעשה מאמץ עליון.

שבח וייס: בבקשה.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מחזיק בידי את עיתון "דבר" – ביטאון הממשלה או מפלגת השלטון – – –

אורי אור: יש חבר בממשלה שלא יסכים אתך.

קריאות: – – –

שבח וייס: כן, בבקשה.

רוני מילוא: חמישה מאמרים יש בעמוד האדיטוריאלי, בעמוד המאמרים של העיתון – – –

משה קצב: יש שני עיתונים רשמיים במדינה; רשומות ו"דבר".

רוני מילוא: אני קורא כאן חמישה מתוך חמישה מאמרים.

רוני מילוא: האחד תוקף את בג"ץ בעניין המגורשים, ואני לא אתייחס אליו, אבל מאמר אחד אומר: זה הזמן למחווה; קיצור משך ההרחקה למספר חודשים מצומצם יועיל ליחסי ישראל עם ממשל קלינטון, יביא לחידוש תהליך השלום ולשיפור תדמיתנו בעולם הרחב.

רוני מילוא: זה אשר לגירוש.

רוני מילוא: אשר לביקור הגברת דיין בתוניס, חברת הכנסת יעל דיין, אומר טדי פרויס במאמר בעמוד האדיטוריאלי: רק בתוקף שריון לנשים יושבת יעל דיין על ספסל שעליו ישב שנים רבות אביה, אולם זכות הישיבה אינה עושה אותה לממשיכת דרכו.

רוני מילוא: ובמאמר יש התקפה על פגישתה עם ערפאת.

יעל דיין: – – –

רוני מילוא: יש מאמר נוסף באותו עמוד: "חבל לא שלשלו לו".

רוני מילוא: והמאמר הזה מדבר על זה שחבל מאוד שבית-המשפט העליון, בשבתו כבג"ץ, לא שלשל חבל לראש הממשלה כדי שיוכל לרדת מהעץ שעלה עליו.

רוני מילוא: המאמר החמישי והאחרון, כותרתו: "נבחרת החלומות מפשלת".

רוני מילוא: כאן יש פירוט על אנשי מרצ, שמנסים להכשיל את חבריהם על המגרש ומחוצה לו, ממעטים לדבר ביניהם, ומובילים את המפלגה מטעות אחת לטעות גדולה ממנה.

רוני מילוא: הכותרת של הצעת האי-אמון שלנו, באשר לקלקולי הממשלה, יכולה היום פשוט להסתמך על האמור בעמוד האדיטוריאלי של "דבר", אבל זה לא מספיק.

רוני מילוא: חברי הממשלה הזאת מקבלים החלטות כאילו הם אריות, ומתקפלים אחר כך כשפנים.

רוני מילוא: נשף המסכות הבלתי-פוסק של הממשלה הזאת – –

שבח וייס: סליחה, זה לא מקובל.

רוני מילוא: – – מאז הקמתה הגיע לשיאו כאשר במשאל אנונימי שעשתה הטלוויזיה הישראלית הצביעה הממשלה נגד עצמה.

רוני מילוא: זה קרה בפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל, שממשלה הצביעה, במשאל אנונימי, נגד עצמה על החלטה שהיא קיבלה בהצבעה גלויה.

רוני מילוא: כל זה באשר לגירוש פעילי ה"חמאס".

רוני מילוא: הדיבורים היום על פשרות בעניין המגורשים, על החזרת חלקם על-ידי ועדות ערר, הדיבורים על השבתם אחד אחד ובאין רואה – כל אלה מוכיחים שוב ושוב, כי הממשלה הזאת, אשר קיבלה את ההחלטה על הגירוש כאילו היה זה אריה שואג, הפכה גם בעניין הזה לקובץ של שפנים.

רוני מילוא: השמועות מספרות, שבמזנון שבמשרד ראש הממשלה מחליפים בקרוב את הבורקס בגזר גמדי.

רוני מילוא: החלטת הממשלה לבטל את החוק האוסר מפגשים עם אש"ף התקבלה בקול תרועה גדול, כאילו מדובר כאן בהחלטה אמיצה, המשנה את המדיניות כלפי אש"ף ומתירה מפגשים עם פעיליו.

רוני מילוא: כאשר חברת הכנסת יעל דיין יוצאת למפגש עם ערפאת ונשענת על החלטת הממשלה הזאת לשנות את החוק, מייללים שוב כל האריות כשפנים.

רוני מילוא: מסתבר, גם בעניין הזה, שהם רק כאילו החליטו על שינוי החוק, אבל בעצם הם מצדיקים את עמדת הליכוד.

רוני מילוא: עמדתנו היתה תמיד עמדה שאסרה מפגשים עם אש"ף על-פי החוק; אנחנו עשינו את החוק הזה וחוקקנו אותו כדי למנוע תופעות כאלה, כמו הפגישה של חברת הכנסת יעל דיין עם ערפאת.

רוני מילוא: הם, קודם כול משנים את החוק, ובעצם אומרים לכל מי שרוצה: לך תיפגש עם אש"ף, לך תיפגש עם ערפאת, ואחרי שהולכים ונפגשים, כמו חברת הכנסת דיין, הם מייללים כשפנים.

רוני מילוא: מה היא עושה?

רוני מילוא: – מה אתם רוצים ממנה?

רוני מילוא: בואו בטענות אל עצמכם.

רוני מילוא: אתם הממשלה שהחליטה את ההחלטה.

רוני מילוא: על מה הקולות שאתם משמיעים?

רחבעם זאבי: תרשה לי לתקן את דבריך: אלה הן ארנבות ולא שפנים.

רוני מילוא: שולמית אלוני, שרת החינוך והתרבות – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: זאת אותה תוצאה.

רוני מילוא: ארנבות, שפנים, זאת אותה תוצאה, אותו מצב ואותה ממשלה.

שבח וייס: ההמשך ב"משלי קרילוב".

שבח וייס: נא להמשיך.

רוני מילוא: בנושא הזה אנחנו בהחלט יכולים להשלים גם עם ארנבות, אם צריך.

רוני מילוא: שולמית אלוני הלכה לבחירות בקול גדול, נגד הכניעה לחרדים.

רוני מילוא: במשך שנים לחמה שולמית אלוני כאילו היתה לביאה; כאילו, כנגד הציבור הדתי והחרדי בישראל.

רוני מילוא: אבל תראו מה קרה לה – גם היא הפכה שפן.

רוני מילוא: היא כתבה מכתב לרב עובדיה יוסף, והיא אומרת כך, כהאי לישנא: אם אלו מהדברים פגעו בציבור הדתי והחרדי, אני מצטערת על כך מאוד, שהרי מעולם לא התכוונתי לכך.

רוני מילוא: מי שישב פה בכנסת ושמע את שולמית אלוני שנים ארוכות, איך היא תקפה את החרדים ואת הדתיים, איך היא תקפה את בחורי הישיבות, איך היא תקפה את המפלגות הדתיות – – –

זאב בנימין בגין: בלי כוונה לפגוע.

זאב בנימין בגין: ..

רוני מילוא: וכל זה, כפי שהיא אומרת: מעולם לא התכוונתי לכך, אני מצטערת על כך מאוד אם פגעתי בהם.

משה נסים: היא חזרה בה.

עמיר פרץ: זה טוב או רע?

עמיר פרץ: אם היא עושה דבר טוב, מה אכפת לך?

רוני מילוא: זה לא טוב שאריה מופיע כאילו הוא אריה, אבל בעצם הוא שפן, פחדן, שבגלל כיסא בשלטון מוכן לוותר על כל עקרונותיו ועל כל דרכו.

רוני מילוא: זאת הבעיה.

רוני מילוא: נשף המסכות הזה הוא בעיצומו.

רוני מילוא: ראש הממשלה רבין הוא שמנצח על התזמורת הזאת, שאתמול, כפי שכולנו שמענו, פרצו צליליה הצורמים מאולם הישיבות לידיעת הציבור כולו.

רוני מילוא: יצחק רבין, שהבטיח לפני הבחירות ממשלת מרכז בין ימין לשמאל, הקים ממשלה שכולה שמאל, שמאל קיצוני.

רוני מילוא: בלי ימין, בלי מרכז, בעצם בלי כלום פרט לשמאל הקיצוני, ששולט בו ושולט בממשלה.

רוני מילוא: כל קיומה של הממשלה הזאת תלוי במרצ ובחמישה חברי כנסת של חד"ש ודראושה.

רוני מילוא: ממשלה שמאלית עם שתי ידיים שמאליות, שכל החלטותיה, כפי שאנחנו רואים, לא החלטות, לא מתיישמות, לא מתגשמות, גם הטובות וגם הרעות.

רוני מילוא: לצערי הרב, הטובות שבהן הן מעטות מאוד, כמו ההחלטה שהיתה על הגירוש.

רוני מילוא: ראש הממשלה רבין הבטיח, שהוא לא יפעל בלחצים של השמאל, חד"ש ומפלגתו של דראושה.

רוני מילוא: אבל ההבטחה שניתנה לפני הקמת הקואליציה לשנות את החוק שאוסר מפגשים עם אש"ף, ההבטחה הזאת ניתנה רק בגלל התנאי של רק"ח, של חד"ש ושל דראושה.

אמנון רובינשטיין: ושל מרצ.

רוני מילוא: ושל מרצ, כמו שאומר השר רובינשטיין.

רוני מילוא: הוא נכנע ללחץ שלהם, הוא קיבל את התכתיב שלהם, וכשהיתה הצבעה בכנסת ראש הממשלה לא הופיע להצבעה, כי הוא בתוכו ידע שזו החלטה שגויה, שזו טעות מיסודה.

רוני מילוא: מה שעשתה חברת הכנסת יעל דיין רק מוכיח מה גדולה היתה הטעות ועד כמה חטא ראש הממשלה שאפשר טעות כזאת, ועד כמה הוא חוטא כשהוא ממשיך להטעות את העם ולהציג תמונה מאוזנת כאילו בממשלה שכולה שמאל, מראשיתה ועד סופה.

רוני מילוא: אין לי שום ספק, חברי הכנסת, שגם הכניעה הצפויה ללחץ החיצוני בנושא המגורשים היא פועל יוצא של תלות מוחלטת של הקואליציה הזאת בשמאל הקיצוני ובחברי הכנסת מחד"ש ומסיעתו של דראושה.

רוני מילוא: הליכוד הודיע חזור ואמור, כי ייתן גיבוי מלא לעמידה איתנה מול הלחץ הבין-לאומי בנושא המגורשים.

רוני מילוא: אבל, לצערי הרב, אני לא תולה תקוות גדולות בממשלה הזו, בממשלה עמוסת קלקולים שנשענת על רוב שיכריח את רבין ויכריח אותה להיכנע ללחץ הבין-לאומי, להחזיר את המגורשים ולגרום לישראל נזק בתחום הביטחוני הפנימי, שמעולם לא היה כמוהו.

רוני מילוא: לציבור כבר נמאסה הממשלה הזו.

רוני מילוא: ראש הממשלה ושריה לא מפסיקים את המריבות אלה עם אלה; רבין עם ליבאי, שולמית אלוני עם ש"ס, שחל עם ליבאי, רבין עם "הפוגלים", שחל עם ליבאי – אמרתי כבר?

רוני מילוא: אמרתי.

רוני מילוא: וכמובן, כל מתחסדי הקואליציה, שכולם התנפלו עכשיו על חברת הכנסת יעל דיין.

רוני מילוא: מה אתם רוצים מחברת הכנסת יעל דיין?

רוני מילוא: אני עומד כאן להגן עליה.

רוני מילוא: אם שיניתם את החוק, אתם עשיתם את המפגש עם אש"ף לחוקי, ועכשיו אתם מתנפלים על חברת הכנסת יעל דיין.

רוני מילוא: מה קרה?

רוני מילוא: על מה אתם מתנפלים?

רוני מילוא: אתם הבאתם למצב החוקי הזה במדינת ישראל, שמאפשר תופעה כמו הפגישה העצובה של חברת הכנסת דיין עם ערפאת.

יגאל ביבי: לית דין ולית דיין.

רוני מילוא: לציבור זה כבר נמאס.

קריאות: – – –

שבח וייס: אני מוסיף לחבר הכנסת רוני מילוא שתי דקות על השירות שעשה לעיתון "דבר".

שבח וייס: תנסה לרכז את דבריך.

עמנואל זיסמן: אולי בשתי הדקות האלה הוא יאמר משהו מקורי.

רוני מילוא: חברי הקואליציה, עדיין יש לכם רוב טכני בכנסת, אבל בציבור אתם כבר מזמן מיעוט ללא תמיכה.

רוני מילוא: הציבור תפס מהר מאוד, שלא מדובר פה בממשלה של אריות שמקבלת החלטות, אפילו לא כאילו-אריות, אלא ממשלה של שפנים שמקבלת החלטות ונסוגה מהן, שלא מבצעת את החלטותיה שלה, ושגם בנושא הרחקת פעילי ה"חמאס" אל מחוץ לישראל היא תיכנע ולא תגיע לשום תוצאה שמדינת ישראל היתה צריכה להגיע אליה.

רוני מילוא: כאשר הציג יצחק רבין את הניצחון בבחירות הוא אמר, שהוא ינווט, הוא ימנה והוא יקבע.

רוני מילוא: לא נשאר מראש הממשלה הזה אפילו שריד.

רוני מילוא: הוא לא ממנה, הוא לא קובע והוא לא מנווט.

רוני מילוא: יש לו שריד בממשלה, אבל זה כל מה שיש לו מכל ההבטחות ומכל מה שאמר לאחר הבחירות.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הזאת צריכה ללכת, ומהר.

רוני מילוא: הממשלה הזאת צריכה לתת לעם את האפשרות לבחור ממשלה – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אתם מפריעים לחבר הכנסת מילוא לומר את המשפט הנוקב ביותר.

משה שחל: – – –

שבח וייס: הוא הזכיר אותך, אדוני השר שחל.

משה שחל: אני מקווה שלטובה.

שבח וייס: הוא חזר פעמיים, מכל הכיוונים.

שבח וייס: חבר הכנסת מילוא, אנחנו מחכים עכשיו למשפט הנוקב ביותר.

שבח וייס: בבקשה.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הזאת, מאז הקמתה, רצופה ללא הפסק בקלקולים, בתופעות שאיש בציבור בישראל לא שמח לראות אותן.

רוני מילוא: אנחנו עדים לכך שהממשלה הזאת נמאסה על הציבור, גם בלי דוח מבקרת המדינה, גם בלי הכספים לקופת-חולים, גם בלי כל שאר הדברים שעשתה ולא עשתה.

רוני מילוא: הציבור מרגיש שזו ממשלה מאחזת עיניים, שאינה פועלת על-פי דרך כלשהי, ובוודאי לא על-פי הדרך שראשיה הבטיחו לציבור ערב הבחירות, ולא קיימו דבר אחרי הבחירות.

רוני מילוא: לכן הממשלה הזאת צריכה ללכת מהר ולתת לעם את האפשרות לבחור ממשלה שתוכל לנהל את ענייני המדינה.

חיים רמון: בראשות מי?

רוני מילוא: רבותי, אתם פשוט נמאסתם.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת רוני מילוא.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת זבולון המר להציג את הנימוקים של הצעת האי-אמון של המפד"ל: ממשלה בתוך ממשלה, פעולות הממשלה בתחום סדרי עדיפויות ודבריה של השרה אלוני על ערכי ישראל.

שבח וייס: בבקשה.

זבולון המר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שבועות מספר, כאשר החליטה הממשלה על הגירוש, ביטלה המפד"ל את הצעת האי-אמון שלה והביעה בכך את הזדהותה עם המהלך של הממשלה במלחמה בטרור ואת הצורך בעמידה לאומית משותפת מול המתקפה מחוץ על המהלך המוצדק.

זבולון המר: ראינו במהלך תמיכה באלה שבטוחים שהציונות חייבת לנצח מול אלה שפועלים לפגוע בה ובאזרחי מדינת ישראל, מול אלה שנשבעו להשמיד את מדינת ישראל ולחסל את העם היהודי היושב בה.

זבולון המר: גם עכשיו עלינו לעמוד מול הלחצים הבין-לאומיים, שניזונים גם מהבקיעים אצלנו בבית.

זבולון המר: הריצה לערפאת ומשאל השרים האנונימיים הם בקיעים שכאלה, שמשדרים קריאה ללחץ.

זבולון המר: ממשלה איננה יכולה לזכות במדיניות חוץ וביטחון כלל-לאומית שמוסכמת גם על האופוזיציה כאשר בתוכה עצמה יש שתי ממשלות המכחישות זו את זו, בגלוי ובסתר.

זבולון המר: ממשלה בתוך ממשלה גם מונה את ציבור הבוחרים מבית, גם תורמת ללחץ עלינו מבחוץ.

זבולון המר: אנחנו מציעים להצביע אי-אמון לממשלה בתוך ממשלה, לממשלת צללים שחותרת תחת תוכנית ממשלה רשמית.

זבולון המר: ראש הממשלה הבטיח, כמו שהוזכר, שהוא יקבע שרים ומדיניות.

זבולון המר: ראש הממשלה עצמו מביע אי-אמון בחלק משריו ובחברי כנסת מתומכי הממשלה, טוען שהם מזיקים למדיניות של מדינת ישראל, אבל מרשה להם לעשות כמעט ככל העולה על רוחם.

זבולון המר: מצב כזה איננו מתקבל על הדעת.

זבולון המר: מאחר שראש הממשלה אומנם קיבל מנדט אישי בבחירות על סמך מדיניות שהוא התחייב לה, זכאי העם לדעת מי מנהל את הממשלה הכפולה ומדוע מאפשר הוא לה לפעול בשני כיוונים סותרים.

זבולון המר: חוק המפגשים עם אש"ף התקבל על-ידי הממשלה שלא לרצונו של ראש הממשלה, כך פורסם.

זבולון המר: חמור מכך הוא, שכוונתם של היוזמים איננה למפגשים אישיים תמימים, כפי שנאמר בדברי ההסבר לחוק, אלא כפי שאמרה ועשתה חברת הכנסת יעל דיין, לנהל מדיניות נפרדת; בעצם, לחתור תחת ממשלה דמוקרטית שנבחרה כחוק וליצור דינמיקה ומציאות של מדיניות חוץ אחרת מזו של הממשלה שנבחרה.

זבולון המר: לא ייתכן שהכנסת תיתן אמון לממשלה שיש לה שני קולות צורמים ושני קווי מדיניות שסותרים זה את זה.

זבולון המר: לכן, גם אם כל הקואליציה תצביע נגד האי-אמון, יישאר האי-אמון הבסיסי, כי לא נדע אם הצבעתם עם רבין, ששולל הידברות עם אש"ף, או עם השרים וחברי הכנסת שמשחרים לפתחו של ערפאת ומציגים אותו כשוחר שלום.

זבולון המר: לא נדע גם אם הצבעתם למען ההצבעה של הממשלה, כפי שהצבעתם בעד הגירוש של אנשי ה"חמאס", או שהצבעתם בעד ההצבעה החשאית – המשאל בסתר של הטלוויזיה, שמגלה את צפונות לבם של רוב השרים, שמתחרטים על הגירוש שראש הממשלה מגן עליו.

זבולון המר: גם לא נדע אם הצבעתם בעד החלטת הגינוי של הממשלה למתן פרס ישראל למי שקורא לסרבנות לשירות בצה"ל, או מי שבחשאי, במגרש חנייה או בקוקטייל בישלה את הפרס, לאחר שהזדהתה עם השחרת פניהם של המסתערבים, הראויים לשבח.

זבולון המר: לכן, גם אם טכנית, מכנית, תצביע הקואליציה נגד האי-אמון, עדיין יישאר הספק בכנסת ובעם, שלא נדע בעד מי הצבעתם, בעד רבין או נגדו.

זבולון המר: חברי הכנסת, הרבה טעמים, שמתחדשים בכל יום, יש לנו לאי-אמון בממשלה: מדברי הכפירה, שחוזרים לסורם, של מי שממונה על-ידי הממשלה הזאת על חינוכם של ילדי ישראל, דברי בלע רצופים בורות, שמועתקים מאמירות משכיליות שאבד עליהן כלח, ודברי מחאה רפים של יציאה ידי חובה תוך כדי תמיכה בממשלה, כשזה החינוך שהיא נותנת, דברים שאינם התשובה הראויה על גידופים כאלה כלפי ערכי נצח יהודיים ולאומיים שלנו – מזה ועד ממשלה שחותרת תחת עצמה בנושאים מדיניים, מהמשא-ומתן עם אש"ף-תוניס ועד הרהורי חרטה בעניין ה"חמאס" במשאלי הטלוויזיה.

זבולון המר: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, האי-אמון מוצע בזמן שהסרבנות לשרת בצה"ל כמעט זוכה בפרס ישראל ביום העצמאות ומול ממשלה שחותרת תחת ראש הממשלה שלה, ואין פלא שההישג העיקרי של הממשלה הזאת עד עכשיו, בחצי השנה הזאת, הוא בבלימה ובייבוש של ההתיישבות.

זבולון המר: הבשורה הגדולה היא, שהכנסת תהיה מחר לסן-פרנסיסקו, ואילת תהיה ללאס-וגאס, וייבנה לנו שם קזינו.

אברהם בורג: ופה?

זבולון המר: ופה – אתם יודעים.

זבולון המר: ממשלה כזאת ראויה לאי-אמון.

זבולון המר: האי-אמון יישאר תלוי גם אם תצביע הקואליציה נגדו, כפי שאמרתי, מפני שסימני השאלה יישארו, ומפני שלאחר שתצביעו לא נדע לאיזו ממשלה הצבעתם.

זבולון המר: לכן, סימני השאלה האלה נשארים תלויים באוויר ובמציאות.

זבולון המר: אדוני היושב-ראש, אילו הלכו מרכיבי הממשלה לבחירות כשכרטיס הביקור שלהם הוא שיחות אש"ף-ערפאת, ספקות במלחמה בטרור וכפרנות נוסח אלוני – היו נכשלים בבחירות.

זבולון המר: הם הצליחו בזכות הקו האחר של רבין, שעליו הם התחייבו אז.

זבולון המר: אבל תחתיו הממשלה חותרת עכשיו.

זבולון המר: לפעמים נראה כאילו עומד ראש הממשלה כמו הילד ההולנדי שתחב את האצבע שלו בחור החומה, אבל בעצם כל היתר פועלים כדי שהחומה והסכר כולו יתמוטטו.

זבולון המר: לכן, השאלה הנשאלת: האם יש לממשלה מנדט אמיתי ולגיטימי?

זבולון המר: אנחנו טוענים שלא.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: לפיכך, אני מבין, שאתה מציע להביע אי-אמון לממשלה.

זבולון המר: אני מציע להביע אי-אמון לממשלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מזמין עכשיו את השר רמון להתייחס לשתי הצעות האי-אמון.

דן מרידור: השר רמון, אם אתה מסכים להצעה, נוותר על הדיון.

אהוד אולמרט: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אולמרט, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעות אי-אמון הן דבר רציני מכדי שייהפכו לפלייטונים שבועיים, שאין בינם לבין המציאות דבר וחצי דבר.

חיים רמון: שמעתי את חבר הכנסת מילוא, ואני מבין שבמסגרת התורנות של שרי הליכוד לשעבר, מדי שבוע צריך להעלות הצעת אי-אמון, וראיתי שהחומרים שהוא מגיש היום לא מחזיקים אפילו הצעה רגילה לסדר-היום.

אברהם בורג: זו איכות הסביבה.

אברהם בורג: הוא ממחזר.

חיים רמון: אולי שאילתא, חבר הכנסת מילוא.

חיים רמון: הדבר היחיד הטוב שמצאתי בהצעת האי-אמון שלך הוא התמיכה המסיבית שתמכת בעיתון "דבר".

חיים רמון: הוא זקוק לכך, ראוי לקדם אותו, זה עיתון טוב, ואני שמח שקראת בו היום, ואני מקווה שתמשיך לקרוא בו גם בעתיד.

רוני מילוא: לא להגזים.

חיים רמון: אני מקווה.

חיים רמון: הבעתי תקווה.

חיים רמון: על מה התבססה הצעת האי-אמון?

חיים רמון: הרבה הרבה רכילות שאין לה ידיים ואין לה רגליים, על משאל שבמקרה הטוב אני יכול להגדירו כמפוקפק, על נסיעה של חברת כנסת – –

קריאה: מה מפוקפק?

חיים רמון: זו דעתי, אני אסביר.

חיים רמון: – – ועל התבטאות של שרה.

חיים רמון: ובאמת, אין לכם סיבות אמיתיות להצביע אי-אמון.

חיים רמון: אני אומר מדוע ממשלה זאת היא ממשלה – חבר הכנסת אולמרט, נדמה לי, כשלא היית פה, חבר הכנסת מילוא לא הפסיק לרגע לצחוק ממה שהוא אמר.

חיים רמון: האי-אמון שאתם מגישים, זה הדבר המגוחך.

רוני מילוא: הממשלה הזו היא הדבר הכי מצחיק שיש במדינה.

רוני מילוא: כל הזמן אתה לא יודע אם לצחוק או לבכות.

חיים רמון: אתחיל בעניין הביטחון.

חיים רמון: מה לעשות, ממשלה זאת, על אפכם ועל חמתכם, בניגוד לכל מה שאמרתם עליה, נחושה בהחלטתה לנקוט צעדים, וצעדים חמורים, כדי להגן על הביטחון.

חיים רמון: היא עשתה את זה, והיא עומדת על עמדתה בתקיפות ומודיעה, על כל חלקיה, שהרחקתם של פעילי ה"חמאס" היא סופית.

רוני מילוא: הצחקת אותי.

חיים רמון: והיא עומדת על כך, מה לעשות.

רוני מילוא: בשבוע הבא אני אצטט את זה.

אברהם בורג: היא מודיעה על ביאת המשיח.

שבח וייס: חבר הכנסת בורג, אנחנו פתחנו את הדיון – – –

משה נסים: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת נסים, אני השתדלתי מאוד שלא להתערב, כי הדברים קלחו, אבל אל נעשה מזה פארודיה.

שבח וייס: אל תפריעו.

שבח וייס: ההערות בחלקן כבר פארודיות.

חיים רמון: כתוצאה מכך שהיה גירוש והיתה הרחקה, התפרסם שה"חמאס" נפגע בצורה אנושה ונשלחו שליחים מארצות-הברית לשקם את ה"חמאס".

חיים רמון: גם הניסיון הזה לשקם לא מצליח.

חיים רמון: היום אנחנו יודעים שלו היה החומר שיש בידינו היום לגבי חלק מן המורחקים כאשר הם הורחקו – הם לא היו מורחקים, הם היו מועמדים לדין ונשפטים להרבה מאוד שנות מאסר.

חיים רמון: כל זה קרה כתוצאה מההחלטה של הממשלה, כתוצאה מכך שהיא עומדת עליה.

חיים רמון: ברור לנו שאנחנו נחושים בהחלטתנו להילחם נגד הטרור.

חיים רמון: אנחנו גם נחושים, עם זאת, לקדם את תהליך השלום, בניגוד למה שאתם עשיתם, לפארסה שאתם עשיתם במשך כל השנה, כאשר כאילו ניהלתם תהליך שלום.

רון נחמן: בתוך כמה זמן זה יגיע?

קריאה: שישה–תשעה חודשים.

חיים רמון: יש בעיה שאנחנו מתמודדים אתה.

חיים רמון: אתם הייתם רוצים לראות את ההתמוטטות של התהליך הזה.

חיים רמון: אנחנו יודעים זאת.

רון נחמן: נכון.

חיים רמון: ואנחנו עומדים על כך ומנסים לגבש דרכים עם אלה בעולם שמעוניינים בתהליך השלום, עם אלה שרוצים תהליך שלום.

חיים רמון: נוצרה בעיה ומנסים לפתור אותה.

חיים רמון: ברור שהניסיון הזה לפתור את הבעיה מדאיג אתכם.

חיים רמון: הוא בעייתי.

חיים רמון: אתמול אמר ראש הממשלה בישיבת הממשלה, ואני מצטט, שממשלת ישראל – – –

דן מרידור: קראנו מה הוא אמר.

דן מרידור: זה היה בעיתון.

חיים רמון: חבר הכנסת מרידור, תאמין לי, אגיע לקטעים שמעניינים אותך.

חיים רמון: נגיד בסוף.

שבח וייס: בואו נקיים את הדיון ברצינות.

חיים רמון: נגיע.

חיים רמון: אבל בואו נדבר ברצינות.

חיים רמון: הודיע ראש הממשלה, שממשלת ישראל תפעל על-פי הוראות הבג"ץ.

חיים רמון: מה שהבג"ץ הורה – זאת הממשלה עושה.

חיים רמון: הממשלה פועלת על-פי החלטת בג"ץ לעיון יותר מעמיק בכל אחד מהתיקים של המורחקים.

חיים רמון: הוקמו לשם כך ועדות.

חיים רמון: הוועדות הללו יושבות.

חיים רמון: הוועדות הללו בודקות.

חיים רמון: הן ועדות שיפוטיות, לא שלטוניות, ומה שהן תחלטנה, ורק מה שהן תחלטנה, את זאת הממשלה תבצע; לא פחות ולא יותר.

דן מרידור: לא עיינתם קודם בחומר?

רוני מילוא: קודם לא עיינתם בחומר?

דן מרידור: זאת הממשלה?

חיים רמון: חבר הכנסת מילוא, הרי אתה אמרת שתמכת בזה.

חיים רמון: אתה תמכת באי-עיון.

רוני מילוא: אתם עושים עכשיו צחוק מהעבודה.

קריאה: שר המשפטים שלכם – – –

רוני מילוא: אתם הייתם שפנים ועכשיו אתם רוצים לברוח מההחלטה.

שבח וייס: חברי הכנסת, רק רגע.

חיים רמון: אני מציע לך, היה לך פלייטון, שהדבר היחיד בו היה זואולוגיה.

חיים רמון: די.

שבח וייס: אדוני השר, רק שנייה.

שבח וייס: חברי הכנסת מילוא, אולמרט ואחרים.

שבח וייס: באמת השתדלתי שלא יפריעו לנואמים הקודמים.

רוני מילוא: אנחנו לא מפריעים לו.

רוני מילוא: אנחנו עוזרים לו.

אהוד אולמרט: בשביל נאום כזה צריך להפריע לו יותר.

אהוד אולמרט: אנחנו מתחשבים בו.

שבח וייס: מספיק, בואו ננהל את הדיון כמו שצריך.

שבח וייס: זה דיון רציני.

שבח וייס: בבקשה.

רן כהן: אולי אפשר לברר אם הם רוצים להחזיר את המגורשים?

זאב בנימין בגין: תברר בטלפון.

קריאה: בטלפון תברר.

חיים רמון: פעולה זו בהחלט מרגיזה אתכם.

חיים רמון: אני מבין.

שבח וייס: גמרנו, גמרנו.

חיים רמון: טיעון בסיסי מרכזי שטענתם על חולשתה, על חוסר יכולתה של הממשלה – נשמט מתחת לרגליכם.

חיים רמון: זה מרגיז.

חיים רמון: זה מאוד מרגיז אתכם.

חיים רמון: אבל מה לעשות?

חיים רמון: – זאת המציאות.

חיים רמון: וגם עומדים על כך.

חיים רמון: וזה עוד יותר מרגיז.

חיים רמון: אחר כך יש בג"ץ, והבג"ץ גם מאשר את ההחלטה.

חיים רמון: ואחר כך הממשלה מכבדת את הבג"ץ.

זאב בנימין בגין: הבג"ץ אישר את כל ההחלטה?

רוני מילוא: למה אתה מאחז עיניים?

רוני מילוא: הבג"ץ אמר – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני לא בטוח שהחלטת הבג"ץ עומדת כאן לדיון; נדמה לי.

רוני מילוא: אבל מותר להגיד אמת בכנסת.

זאב בנימין בגין: בשבוע שעבר הסתייג ראש הממשלה מן הציטוט שהוצא מפיו.

חיים רמון: חבר הכנסת מילוא, למה לך?

רוני מילוא: אתה אומר דברים לא נכונים.

רוני מילוא: אתה מביך את ראש הממשלה.

רוני מילוא: אחר-כך הוא צריך לחזור בו.

רוני מילוא: יש לי ניסיון בהופעות כאן.

שבח וייס: אדוני השר, תן להם להירגע.

שבח וייס: בסדר?

שבח וייס: תן להם להירגע.

חיים רמון: אני בהחלט שמח שאתה אומר פה – – –

שבח וייס: רגע, אנחנו נעשה פסק זמן להתרגעות.

שבח וייס: או, עכשיו תמשיך.

חיים רמון: אבל התחום המדיני הוא לא התחום היחיד שהוא הבעייתי מבחינתכם.

חיים רמון: מה לעשות?

חיים רמון: יש ממשלה.

רוני מילוא: יש תעסוקה?

חיים רמון: חבר הכנסת מילוא, זה כבר עובר כל גבול.

שבח וייס: זה לא טוב כך.

שבח וייס: גם קודם לא הפרענו.

אברהם בורג: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בורג, לא תתפלא אם אומר לך שאתה לא עוזר לשר.

חיים רמון: מה לעשות, חבר הכנסת מילוא, שבניגוד לכם, בשנה אחת – – –

קריאה: בקושי התיישבתם.

חיים רמון: בקושי התיישבנו, נכון, והוספנו למשרדים החברתיים קרוב למיליארד שקל ביחס לתקציב שלכם; מיליארד שקל, לא פחות ולא יותר.

גדעון פת: זה גם כן לא מדויק.

חיים רמון: בכל אחד מהמשרדים החברתיים.

חיים רמון: החזרנו את קצבאות הילדים.

חיים רמון: כל זה בחצי שנה.

זאב בנימין בגין: אתם לא החזרתם.

זאב בנימין בגין: תטילו מס על מה שאתם רוצים להחזיר.

חיים רמון: חבר הכנסת בני בגין, האמן לי, זה לא התחום שלך.

זאב בנימין בגין: אני מבקש מיושב-ראש הכנסת להגן על הכנסת מהאי-דיוקים של שר הבריאות – – –

חיים רמון: חבר הכנסת בגין, זה לא התחום שלך.

חיים רמון: למה לך?

חיים רמון: למה לך?

זאב בנימין בגין: אני מציע שתבדוק מי מדייק ואחר-כך תטילו מס.

חיים רמון: חבר הכנסת בגין, זה לא התחום שלך, עזוב את זה.

שבח וייס: רגע, אדוני השר.

שבח וייס: תרשה לי.

שבח וייס: אדוני השר, אל תשיב.

שבח וייס: חבר הכנסת בגין.

זאב בנימין בגין: אני ביקשתי מכבוד היושב-ראש להגן על הכנסת מפני אי-דיוקים.

שבח וייס: חבר הכנסת בגין, אני בטוח שאתה לא מתכוון לכך שיושבי-ראש ישיבות יהיו צנזורים לא של חברי כנסת, לא של שרים.

שבח וייס: הרי זאת אמירה שאני קיבלתי אותה ואתה לא מצפה לתשובה שלי.

שבח וייס: אני מצפה עכשיו להתרגעות.

חיים רמון: החזרנו את קצבאות הילדים.

קריאה: עוד פעם.

חיים רמון: עוד פעם, ושלוש פעמים, עד שתבין.

שבח וייס: זה לא ילך כך.

שבח וייס: הוא ידבר כאן, הרי זה ברור לגמרי.

חיים רמון: הגדלנו בשנה אחת, בשנת 1993, פי שלושה – – –

זאב בנימין בגין: כמו שיהיה הסכם עד סוף 1993.

שבח וייס: חבר הכנסת בני בגין, אני לא רגיל לקרוא את שמך כל-כך הרבה פעמים בישיבה.

חיים רמון: זה קשה, זה קשה.

חיים רמון: אני מבין אתכם.

חיים רמון: זה קשה.

חיים רמון: ישבנו פה, היה לנו גם קשה.

שבח וייס: יש שמות שאני לא רגיל לקרוא אותם.

חיים רמון: מה לעשות, אני מבין אתכם.

חיים רמון: אני אפילו סולח לכם.

חיים רמון: אבל לא צריך להתפרע.

חיים רמון: זה קשה.

חיים רמון: זה קשה.

חיים רמון: רק בתשתית השקענו השנה בתקציב המדינה פי שניים מאשר בשנת 1990.

חיים רמון: רק בתשתית.

חיים רמון: בכל התשתיות.

גדעון פת: איפה?

חיים רמון: יש לכם בעיה עם זה.

חיים רמון: מכיוון שהממשלה בהחלט פועלת בכל התחומים, בתחום המדיני, בתחום הביטחוני, אחד לאחד, בשונה מכם, אז אתם פתאום באיזו אנינות לשון, חבר הכנסת מילוא, אומרים שאיזו אמירה של ראש הממשלה, ותיכף אסביר, היא חרפות ונאצות.

חיים רמון: תאמין לי, אני פשוט עברתי קצת על היחסים בין שרי ממשלת הליכוד בשנת 1991.

רוני מילוא: אני השתמשתי בביטוי חרפות ונאצות?

רוני מילוא: למה לך לסלף – – –

חיים רמון: תן לי.

חיים רמון: למה לך?

חיים רמון: אני מבין, יש לכם באמת ציפיות.

חיים רמון: אחרי שהייתם בשלטון יש לכם ציפיות, ואני מבין אתכם.

חיים רמון: יש לכם ציפיות בלתי רגילות מהממשלה הזאת, שאפילו אמירה שחורגת במעט מהנימוס באמת מקפיצה אתכם; באמת מקפיצה אתכם.

חיים רמון: מה לא אמרתם?

חיים רמון: איך אמרתם?

חיים רמון: דוד לוי, שר החוץ, אמר על הממשלה שהוא היה חבר בה: יושבים בסירה במים עמוקים ועושים בה חור.

חיים רמון: אמר שר התעשייה והמסחר, משה נסים, ותקשיב מה אתה אמרת על הניווט הכלכלי בממשלה שהיית חבר בה: 1991 היתה שנת החמצה, ורואים זאת בחשבונות הלאומיים.

חיים רמון: בתקציב הקודם כלום לא בוצע.

חיים רמון: אפס.

משה נסים: אלה עדיין דברים של תרבות.

משה נסים: זו שפת תרבות, ולא כמו שאתם מדברים.

דן מרידור: לא "פוגלים".

משה נסים: אני אמרתי "פוגלים"?

חיים רמון: הלוואי שהייתם מדברים אחרת, הלוואי שבממשלה שלכם הייתם שומרים עשירית מהיחסים הקולגיאליים שקיימים פה.

משה נסים: כמו אתמול, למשל.

חיים רמון: כמו אתמול.

חיים רמון: כן, כמו אתמול.

חיים רמון: דוד לוי על שרון – – –

שבח וייס: אדוני השר, רק בקשה אחת.

שבח וייס: חבר הכנסת אולמרט, חבר הכנסת נסים, אני מציע שנעשה את זה כמו בפרלמנט הבריטי, כל שלוש דקות חצי דקה "HEAR ,HEAR", ונמשיך.

שבח וייס: בסדר?

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני ציפיתי, שכאשר שר מדבר יש – – –

שבח וייס: זו הערה לא נאה.

שבח וייס: לא, אתה לא מתכוון למה שאתה אומר.

חיים רמון: מכיוון שהשר לשעבר אולמרט הוא מאוד פעיל, גם עליו לא חסכו דברים.

חיים רמון: לוי בא ואומר על אולמרט שר הבריאות:

חיים רמון: מי שלא מתמצא בכל הפרטים, שלא יפתח במערכה ציבורית כוללת.

רוני מילוא: מה אמר עליך הברפלד?

חיים רמון: תן לי, אני מדבר על הממשלה.

רוני מילוא: מה אמר עליך חבר הכנסת יורם לס?

חיים רמון: אני בא ואומר: חברי הכנסת מן הליכוד, באמת חברי הכנסת מן הליכוד, תתאפקו.

חיים רמון: אתם סיעה גדולה, אל תתנהגו כמו סיעות קטנות בהצעות אי-אמון.

רוני מילוא: זו תשובת הממשלה?

רוני מילוא: מה רצית, שאצטט מה שאמר עליו חבר הכנסת יורם לס?

שבח וייס: אדוני השר, יש לי בקשה אליך.

שבח וייס: אם אתה תשיב על כל הערה והם יחזירו לך, אנחנו נתקוטט כאן.

שבח וייס: תשיב באופן מקובץ.

חיים רמון: הבעיה שלי, אדוני היושב-ראש, שעל כל משפט יש הערה.

שבח וייס: אני מנסה להרגיע.

שבח וייס: אני מבקש גם ממך.

חיים רמון: אתם רוצים לקיים דיון?

שבח וייס: אדוני השר, אני ארגיע עד כמה שאני יכול את חברי הכנסת, אבל אם אתה עושה את זה ואני עושה את זה, זה לא יוצא טוב.

חיים רמון: אני מסכים.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני אבקש לאפשר לשר לתת תשובה.

שבח וייס: לא ייתכן שאתם תעלו הצעות אי-אמון ולא תיתנו להשיב.

זאב בנימין בגין: שייתן תשובה – – –

שבח וייס: הוא יענה מה שהוא מבין.

שבח וייס: אתה לא תפריע לו.

שבח וייס: תסלח לי, אתה לא תפריע לו.

שבח וייס: זאת תשובתו, ויהיו פה עוד מתדיינים, וחבר הכנסת בני בגין נואם ראשון ויוכל בנאומו להתייחס לתשובת השר.

שבח וייס: אלה סדרים פרלמנטריים.

רחבעם זאבי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, חבר הכנסת זאבי, מספיק.

שבח וייס: אני מבקש ממך, מכולכם.

חיים רמון: אני מבין, סיעות קטנות מגישות הצעות אי-אמון.

חיים רמון: אני בהחלט מבין, לא מקנטר אותן.

חיים רמון: יש להן מכסה מצומצמת, אין להן ברירה, לגביהן זו דרך לבוא לידי ביטוי.

חיים רמון: זה בהחלט לגיטימי.

חיים רמון: אבל שסיעה גדולה מתנהגת כמו סיעה קטנה, זה לא מובן לי.

חיים רמון: אבל בצדק, כי אתם קטנוניים בביקורת שלכם.

רוני מילוא: או, או, או.

שבח וייס: גמרנו עם הסיפור הזה.

שבח וייס: אי-אפשר כך, בסוף לא נוכל להעלות כאן הצעות אי-אמון.

חיים רמון: ביקורת קטנונית שמבוססת – – –

רוני מילוא: לא תהיינה הצעות אי-אמון?

שבח וייס: אתם לא נותנים לענות.

שבח וייס: אנחנו נבקש מהממשלה תשובה בכתב.

רוני מילוא: זה דבר חדש, אדוני היושב-ראש.

רוני מילוא: לא יהיו הצעות אי-אמון?

רוני מילוא: אם זו התשובה, שתינתן בכתב.

שבח וייס: חבר הכנסת רוני מילוא, לך דאגנו שלא יפריעו.

קריאה: הוא רק אמר: או, או, או.

שבח וייס: א.

שבח וייס: אי-אפשר לרשום את זה בפרוטוקול; ב.

שבח וייס: זאת לא שיטה.

חיים רמון: ביקורת חסרת יסוד, חסרת בסיס, שאין לה ידיים ואין לה רגליים.

חיים רמון: הצעת אי-אמון היא דבר חשוב.

חיים רמון: צריך להיות אירוע בפרלמנט.

חיים רמון: תראו מה הבאתם היום להצעת אי-אמון, ואתם רוצים שאנחנו נתייחס ונביע ונדון באיזה משאל טלפוני, בנסיעה של חברת כנסת?

חיים רמון: אלה היו החומרים שלך.

חיים רמון: זה היה כל בסיס האי-אמון שלך; דברים בטלים, לא רציניים, שמבזים את מוסד האי-אמון.

חיים רמון: זה מה שאתם עושים מהכנסת.

חיים רמון: שבוע אחרי שבוע אתם מעלים פה הצעות שלא ראויות לתשובה.

רוני מילוא: תענה תשובה.

חיים רמון: ואתם מעזים, על איזו הערה שהיתה אתמול לראש הממשלה, אתם, שהבאתם לשיא השפל את היחסים בתוך הממשלה, שהיתה ממשלה מפורקת לחלקים, לרסיסים, שלא היה שר אחד שלא אכל את בשר רעהו?

חיים רמון: כל ישיבה הייתם מקללים זה את זה, מנאצים זה את זה.

חיים רמון: יש לי פה חמישה עמודים, משנה אחת, של מיטב הפולקלור של ממשלת הליכוד.

חיים רמון: ואתם באים ומעלים הצעה מהסוג הזה היום?

חיים רמון: דיברת הרבה על חיות.

חיים רמון: החיה הכי מתאימה לכם, על עצם העלאת הצעת האי-אמון הזאת – זה הצבוע.

חיים רמון: צביעות ממדרגה ראשונה.

חיים רמון: אתם רוצים לעלות על איזה משאל, תציעו הצעה רגילה לסדר, תציעו הצעה דחופה לסדר, תדברו על זה, יענו לכם.

חיים רמון: על זה אי-אמון?

חיים רמון: ואני אומר: אני מתעודד.

חיים רמון: אם זה כל הבסיס לאי-אמון שיש לכם לממשלה, הממשלה בסדר גמור.

חיים רמון: תאמין לי, חבר הכנסת מילוא, אילו אני הייתי באופוזיציה, היו לי נושאים מרכזיים יותר להעלות, נושאים שהממשלה צריכה לפעול בהם יותר, לא הרכילויות שאתם העליתם.

חיים רמון: תאמין לי.

חיים רמון: קח עצה, חבר הכנסת מילוא.

חיים רמון: תאמין לי, הייתי אופוזיציונר כמה שנים.

חיים רמון: אתה מעולם לא היית אופוזיציונר, ובאמת זה בא לידי ביטוי בדרך שבה אתם פועלים.

חיים רמון: אתה, אחרי חצי שנה כבר אתה רוצה לחזור.

חיים רמון: אני מבין שקשה לך.

רוני מילוא: מה אתה מטיף לנו מוסר?

רוני מילוא: אתה רוצה שאטפל בך אישית?

חיים רמון: מכיוון שאתם לא הפסקתם להטיף לי מוסר, לא הפסקתם להטיף לנו מוסר.

רוני מילוא: אני אצטט מה יורם לס אמר עליך.

חיים רמון: חבר הכנסת רוני מילוא, לא אמרתי אף מלה שמישהו אמר עליך.

חיים רמון: לא ציטטתי שום ציטטה.

חיים רמון: אתה יכול לצטט מה שאתה רוצה.

חיים רמון: ואתה כבר חצי שנה בא ומנהל מערכת בחירות.

חיים רמון: אני מבטיח לך: מערכת הבחירות תהיה בעוד ארבע שנים, לא יום אחד לפני.

חיים רמון: תתרגלו לעניין הזה.

חיים רמון: זו המציאות.

חיים רמון: זה פסק-דינו של הבוחר, תכבדו אותו, תתייחסו אליו בכבוד ותמלאו את תפקידכם באופוזיציה בצורה רצינית, ולא בצורה מבזה, כפי שאתם עושים כאן שבוע אחרי שבוע.

שבח וייס: לפיכך אתה מציע לדחות?

חיים רמון: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.

חיים רמון: אני חושב שגם חבר הכנסת מילוא לא חושב שהצעת אי-אמון כזאת ראויה להתקבל.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לדיון.

שבח וייס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת בני בגין, שמונה דקות.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

שבח וייס: אני מודיע את לוח הזמנים כדי שתתכננו את נאומיכם.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר הבריאות כנציג הממשלה עשה כמיטב יכולתו להדוף את הצעות האי-אמון הרציניות אשר הוגשו במהלך הדיון הזה וכינה אותן, למשל, "דברים בטלים".

זאב בנימין בגין: אני מבקש להזכיר לכנסת, כי על-פי הדברים אשר השמיע ראש הממשלה בשבוע שעבר, שר הבריאות באומרו דברים, רציניים כביכול, על האפשרות להשגת הסכם עם סוריה במהלך 1993 הטעה את הכנסת, לא שיקף נאמנה את הדברים אשר נאמרו לו בבוקר הדיון על-ידי ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: אם שר הבריאות רגיל להביא דברים כאלה בפני הכנסת, אני חושב שאלה ראויים לכינוי "דברים בטלים".

זאב בנימין בגין: אולם זו איננה ההערכה הראשונה בשבועות האחרונים אשר היא הערכת שווא, הערכה מוטעית, של הממשלה הזאת.

זאב בנימין בגין: ודאי שטובה היתה ההתמקדות בארגון הטרור של ה"חמאס" לפני שבועות אחדים.

זאב בנימין בגין: צריך היה לטפל בארגון הטרור הזה.

זאב בנימין בגין: ואנחנו אמרנו, כפי שחבר הכנסת מילוא הזכיר, שאנחנו בשאלת מגורשי ה"חמאס" בוודאי נתמוך בעמדה הרשמית של הממשלה; לא בעמדה הסמויה המסתברת ממשאלים טלפוניים קלוקלים, ששר הבריאות נוטה להקל בערכם.

זאב בנימין בגין: אבל איננו פטורים מלומר, שהערכות הממשלה, אגב אותו דיון שנערך בעניין ה"חמאס", התבדו כמעט מיידית.

זאב בנימין בגין: הערכתם, אדוני שר הבריאות, נציג הממשלה, כי מעמדו של ה"חמאס" ייחלש.

זאב בנימין בגין: מעמדו של ה"חמאס" התחזק, מפני שבמלחמה בטרור מעמד מדיני איננו חשוב פחות מיכולת ארגון להפעיל טרור כנגד יהודים.

זאב בנימין בגין: הערכתם שהפעולה הזאת תעבור "איכשהו" במוסדות האו"ם, ובייחוד במועצת הביטחון.

זאב בנימין בגין: התבדיתם בהערכתכם.

זאב בנימין בגין: הפעולה איננה עוברת "איכשהו" במוסדות האו"ם.

זאב בנימין בגין: הערכתם במפורש שהתהליך המדיני שאתם מחויבים לו ואנחנו ייחלנו לו והחלנו בו, שהתהליך הזה לא ייפגע, שהשיחות יתקיימו בפברואר – וכבר עכשיו אתם נאחזים בחג של הרמדאן כתירוץ לדחיית השיחות לתאריך שעדיין איננו ידוע.

זאב בנימין בגין: אבל בהקשר זה, צריך לציין את התמדתה של חברת הכנסת יעל דיין במדיניות הממשלה.

זאב בנימין בגין: הממשלה, כפי שהודיעו דובריה ושריה מייד לאחר החלטת הגירוש, נקטה צעד זה כדי לפגוע ב"חמאס" ולשמור על מעמדו של אש"ף.

זאב בנימין בגין: חברת הכנסת יעל דיין, על-פי מדיניות הרוב בממשלה, על-פי הרוב הידוע בסיעתה, הלכה לאותה פגישה נוראה, מבישה, איומה עם רב-המרצחים, הטרוריסט הזה שידיו דם מלאו, שאינני רוצה אפילו להזכיר את שמו בהקשר של שמך, חברת הכנסת יעל דיין.

זאב בנימין בגין: אבל אני צריך לומר שחברת הכנסת יעל דיין עשתה זאת בהתאם לרצון הרוב במפלגתה ובסיעתה.

זאב בנימין בגין: כמובן, האחריות נופלת קודם כול על ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: במו אוזני שמעתי כיצד הוא מביא נימוק חשוב, מדוע אסור לתקן את הפקודה למניעת טרור.

זאב בנימין בגין: מאוחר יותר שמעתי במו אוזני את ראש הממשלה מסביר איך הוא יעביר את הצעת החוק מוועדת השרים לענייני חקיקה ויקבור אותה בוועדת שרים לענייני ביטחון, והוא נגרר ונגרר ונגרר.

זאב בנימין בגין: היאך לא הגיע להצבעה, הפקודה למניעת טרור שונתה, וחברת הכנסת יעל דיין, למעשה בשליחות סמויה של אותם בעלי טלפונים והרוב הנעדר מסיעתה, נסעה לאותה פגישה בתוניס.

תמר גוז'נסקי: אדוני, פתחתם במשא-ומתן עם אש"ף במדריד.

זאב בנימין בגין: לא פתחנו, ואחת הראיות שלא פתחנו ולא המשכנו בו היא הדרישה החוזרת, הבאה מן השמאל הישראלי, המייצג היום רוב בממשלה, לפתוח סוף סוף במשא-ומתן עם אש"ף.

זאב בנימין בגין: אם הוא נפתח, מדוע צריך כל הזמן לדרוש את פתיחתו?

נעמי חזן: – – –

זאב בנימין בגין: אבל אני מבקש, חברי הכנסת, בהקשר זה, שלא להביא דברים מלפני עשר שנים, שמונה שנים, גם לא משנת 1988, שבה, חברת הכנסת יעל דיין, ערפאת ואש"ף התחייבו להתנער מן הטרור, והמשיכו לרצוח יהודים תחת הכותרת של המאבק המזוין.

זאב בנימין בגין: אביא דברים אשר התפרסמו רק לפני שבוע, שנאמרו לפני שבועות אחדים על-ידי סגנו של ערפאת, הלוא הוא פארוק קדומי, אשר התיר את חרצובות לשונו והרשה לעצמו לא להסתיר את המטרה הסופית של תוכנית אש"ף, וכך אמר, בין השאר: "מדינת ישראל היא ישות מלאכותית – – – אם תחזור ישראל לגבולות 1967, כפי שאנו רוצים, היא תאבד את החיוניות שלה – – – צריך לבחון מחדש בכלל את הגדרת המדינה היהודית – – – צריך לחפש ליהודים מסגרת אחרת שבה יוכלו להתקיים".

זאב בנימין בגין: זו המטרה.

זאב בנימין בגין: למטרה הזאת ולהשגתה, שני שלבים: שלב א' – גלגול מדינת ישראל לקווי 1949 עד אביב 1967.

זאב בנימין בגין: ובקשר לדברים האלו של פארוק קדומי, עלי להביא בפני הכנסת הערכה חמורה.

זאב בנימין בגין: יש לי היסוד להניח, כי שר החוץ בממשלת ישראל, שמעון פרס, מוכן להשלים עם מדינת ישראל בקווי 1967.

זאב בנימין בגין: הוא לא מחייב אותם, הוא נגדם.

יורם לס: – – –

זאב בנימין בגין: הוא לא מחייב אותם, הוא נגדם.

זאב בנימין בגין: אני חוזר, חברי הכנסת הנדהמים ממפלגת העבודה, יש לי היסוד להניח, כי שר החוץ, מר שמעון פרס, מוכן יהיה להשלים עם מדינת ישראל בקווי 1967-1949.

זאב בנימין בגין: אני צריך לומר בהמשך לדברים האלה, כי לגבי שלב א' של תוכנית אש"ף – גלגול מדינת ישראל לקווי 1967-1949 – קיימת זהות אינטרסים בין הרוב בממשלת ישראל, הרוב במפלגת העבודה, וכל סיעת מרצ, לבין האינטרס היסודי של אש"ף בשלב א' של תוכניתו.

זאב בנימין בגין: מה שאש"ף רוצה לקבל – אתם מתים למסור.

זאב בנימין בגין: זאת זהות אינטרסים חמורה, מסוכנת, כואב לומר את הדברים, זוהי אמת.

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה אמר בישיבת הממשלה לשר המשפטים שלו, אותו חבר אומלל בממשלה, שניתנו לו חמש או עשר דקות כדי לדון, לפני שבועות אחדים, באותה בעיה רצינית של גירוש אנשי ה"חמאס" – – –

שבח וייס: עוד דקה עליך לסיים.

זאב בנימין בגין: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, אני מבין שזמני תם, אבל גם זמנה של הממשלה הזאת תם.

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה אמר לשר המשפטים: דיברת די, גרמת די נזק – – –

שבח וייס: אני לא אמרתי לך "דיברת די".

שבח וייס: התקנון אמר.

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת בגין, עוד 15 שנה תשבו באופוזיציה.

זאב בנימין בגין: לא אמרת.

זאב בנימין בגין: אתה, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר נימוסי מאשר ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: אמר ראש הממשלה לשר המשפטים שלו, שנבחר בוודאי על-פי כישוריו באותה ממשלה קטנה, קומפקטית, יעילה, שאליה נבחרו השרים רק על-פי כישוריהם – דלים ואחרים – אמר ראש הממשלה: דיברת די, גרמת די נזק.

זאב בנימין בגין: ואנחנו אומרים לראש הממשלה ולממשלתו: בשישה חודשים דיברתם די, פטפטתם די, פישלתם די, גרמתם די נזק.

זאב בנימין בגין: אנו נביע בכם גם היום ובשבועות הקרובים אי-אמון.

זאב בנימין בגין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת בני בגין.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי כץ, שמונה דקות, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן, עשר דקות.

שבח וייס: הסיעות הגדולות פשוט חילקו את הזמן שלהן בין שני נואמים.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חברי הטובים באופוזיציה, שמעתי בתדהמה ובפליאה את הדברים שיצאו מפיכם.

יוסי כץ: אתם מעזים לדבר על קלקולים?

יוסי כץ: אתם מטיפים לנו מוסר?

יוסי כץ: אתם הייתם שותפים לממשלה שבה שרים לא דיברו זה עם זה בזוגות או בשלשות, ותחסכו ממני את הפירוט.

יוסי כץ: בואו נראה מה קורה היום בכמה מהמשרדים.

יוסי כץ: לדוגמה, משרד האוצר.

יוסי כץ: בממשלה הקודמת שר האוצר לא דיבר עם השר שהיה מופקד על צמיחת התעשייה, ומפעלים חיכו שנתיים ולא קיבלו אישור.

יוסי כץ: הצמיחה נעצרה בגלל סכסוך בין השרים.

יוסי כץ: משקיעים ברחו לכל עבר.

יוסי כץ: תקציבי מחקר ופיתוח במיליונים ירדו לטמיון.

יוסי כץ: מערכת היחסים בין מעצבי המדיניות הכלכלית היתה כמו מערכת יחסים של זוג הנמצא בהליכי גירושין.

יוסי כץ: כעת יש ישיבות תיאום קבועות, מחליטים במשותף; תוכניות השקעות, מחקר ופיתוח זוכות להתייחסות עניינית; היציבות במשק מתחזקת; החזרת קצבאות ילד ראשון וילד שני בשער; לראשונה אין קיצוץ במשרדים החברתיים, אלא רק תוספת – תוספת ריאלית של מיליארד שקל.

יוסי כץ: לדוגמה, משרד השיכון.

יוסי כץ: לבי על שר השיכון, בנימין בן-אליעזר.

יוסי כץ: 80% מתקציבו מושקעים בהחזר חובות שלטון הליכוד.

יוסי כץ: תאמרו לי: אתם מטיילים בארץ?

יוסי כץ: אי-אפשר להסתיר את אלפי הקרוונים המוטלים כאבן שאין לה הופכין על כל צעד ושעל, ליד פסי הרכבת, ליד שכונות.

יוסי כץ: תראו קרוונים שמשמשים לזנות, מאורות של חשיש, של סמים.

יוסי כץ: לכך משמשים אותם קרוונים.

יוסי כץ: אנחנו אחראים לזה?

יוסי כץ: אתם אחראים לדבר הזה.

אברהם הירשזון: אבל אתם בממשלה היום, אתם אחראים.

יוסי כץ: בניתם דירות באזורים לא מבוקשים.

יוסי כץ: בזבזתם ושדדתם את הציבור.

יוסי כץ: לעומת זאת, כעת, תקציב שיקום השכונות גדל פי שלושה.

יוסי כץ: קרוונים – ואני אומר לכם זאת מתוך אחריות – מפונים בהמוניהם.

יוסי כץ: רשת כבישים ענפה, ובראשה חוצה-ישראל, יוצאת לדרך.

יוסי כץ: יש לי הרגשה, ששר השיכון הזה רואה במשרד שלו קודם כול שליחות חברתית.

יוסי כץ: מה קורה במשטרה?

יוסי כץ: סבב המינויים האחרון זכה לדברי שבח גם משר המשטרה הקודם, ברוב הגינותו.

יוסי כץ: הוגדלו תקציבי הפיתוח לבניית תחנות המשטרה בעטרות, בכפרים הדרוזיים בכרמל ועוד בהרבה מקומות.

יוסי כץ: מה קורה בתקשורת?

יוסי כץ: די אם תקראו את עיתוני סוף השבוע כדי שתסכימו אתי, ששר התקשורת הצליח להעביר שתי יוזמות חשובות: פתיחת התחרות של הבזק בענף הפלאפונים והשיחות הבין-לאומיות, וכן את נושא הערוץ השני.

יוסי כץ: אינני רוצה להישמע לא אובייקטיבי, אבל תסכימו אתי שגם לו מגיע "יישר כוח".

יוסי כץ: מה נגיד על שר החוץ?

יוסי כץ: הוא נהנה מיוקרה בין-לאומית.

יוסי כץ: לאחרונה הוא נבחר בפריס כאיש השנה.

אברהם הירשזון: האם בארץ הוא נבחר לאיש השנה, או רק בפריס?

יוסי כץ: יש לו דלת פתוחה ואוזן קשובה במדינות חבר העמים, אפשר לומר בעולם כולו.

יוסי כץ: לדידי גם שר החוץ הקודם, מר לוי, היה סיפור הצלחה.

יוסי כץ: אבל מעמדו של מר פרס בדיפלומטיה הבין-לאומית הוא באמת מעמד יוצא דופן.

יוסי כץ: אסיים בשר התחבורה.

יוסי כץ: נכון, הוא לא עוסק במינויים.

יוסי כץ: אבל מצד שני הוא דואג להגדלה של עשרות אחוזים בתקציב מסילות הברזל ורשת הכבישים.

יוסי כץ: ואני בטוח שאזרחי ישראל ירגישו בשנים הקרובות את השיפור בתחומים אלה.

יוסי כץ: יסלחו לי השרים שלא הזכרתי, גם בגלל מגבלות זמן וגם כיוון שקודמיהם עשו מלאכה לא רעה.

יוסי כץ: מעל כל אלה, ליד ההגה ניצב ראש הממשלה.

יוסי כץ: גם עליכם להודות, שיש לנו ראש ממשלה שמגלה מנהיגות, ראש ממשלה שמקדם תהליכים.

יוסי כץ: האמצעים שנקטה הממשלה נגד ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי" הניבו פירות מיידיים בתחום הביטחוני.

יוסי כץ: ודווקא כשמופעל עלינו לחץ בין-לאומי, הייתי מצפה מכם שתסייעו לממשלה ולא תתקעו מקלות בגלגלי עגלתה.

שאול יהלום: האם מפלגת העבודה בקדנציה הקודמת לא תקעה מקלות בגלגלי הממשלה?

יוסי כץ: חברי הכנסת, זה משגה רציני ביותר להגיש הצעת אי-אמון כל שני וחמישי.

יוסי כץ: על זה נאמר: טול קורה מבין עיניך.

יוסי כץ: אני מבין שהאופוזיציה זקוקה למשהו שייתן לה גיבוש חברתי.

יוסי כץ: קצת קשה לשבת מחוץ לממשלה.

יוסי כץ: אבל זה טיבה של דמוקרטיה.

יוסי כץ: וגם אתם תצטרכו לחיות עם זה תקופה ממושכת.

יוסי כץ: תרשו לי להעיר, שחמישה חברי כנסת מהליכוד נסעו בלי להתקזז ובלי לחשוב מה יקרה למחרת היום.

יוסי כץ: מבחינתי, זה מה שמעיד על רצינות הצעת האי-אמון.

יוסי כץ: ולכן אנחנו נותנים אמון בממשלה הזאת ומאמינים שהיא תתמודד בהצלחה גם בתחום החברתי וגם בתחום הביטחוני.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת כץ.

שבח וייס: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – את חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר לחברי מהאופוזיציה, שלשמע טיעוניהם והסיבות שהובילו אותם להגיש היום אי-אמון לממשלה, אתה נדהם ושואל את עצמך, האם אומנם ראשי האופוזיציה מצויים במה שקורה היום בארץ הזאת ויודעים מה מטריד את תושביה.

רן כהן: מדינת ישראל נמצאת במשבר קשה ביותר, לאחר צעד חמור וחריף ביותר שהאופוזיציה תמכה בו בהתלהבות.

רן כהן: חבר הכנסת בני בגין, שטען כאן טיעונים מאוד משמעותיים לגבי נושא הגירוש, שכח רק להזכיר, שבאותם ימים שבהם היתה ביקורת כלפי מהלך הגירוש לא הליכוד הוא שטען כנגד הגירוש.

רן כהן: הקולות היחידים ששמענו מקרב הימין בישראל היו, שלא די לגרש 400, שאולי צריך היה לגרש 4,000, ואולי 400,000.

רן כהן: ואתה עומד תוהה ונדהם, האם באמת זה רציני שיבואו לכאן להגיש אי-אמון כאשר הממשלה הזאת מתמודדת עם המשך הטרור, כאשר מועצת הביטחון מתכנסת מחרתיים כדי להחליט על עתיד היחסים בין ישראל לבין הקהילייה הבין-לאומית – – –

רון נחמן: למה?

רן כהן: בגלל אותו אירוע שאתה תמכת בו בהתלהבות, ורצית חריף וכבד ממנו.

רון נחמן: רציתי 4,000.

רן כהן: אני יודע, וכבר אמרתי זאת, אלא שאתה לא הקשבת.

רוני מילוא: אבל באיזו שלומיאליות עשו את זה.

רן כהן: כאשר מדינת ישראל עניינה העיקרי היום הוא איך להיחלץ מן המצב שאליו היא נקלעה – –

רוני מילוא: זה בגלל השלומיאליות.

רן כהן: – – מה מדאיג היום את חבר הכנסת רוני מילוא ידידי?

רן כהן: קלקולים, ש"ס-אלוני, משאלי שרים.

רן כהן: האם זה רציני?

רן כהן: שלשום ב-05:30 נהרגו שני חיילים, בהמשך פעילות הטרור, לאחר הגירוש של ה-400 שאתם מעולם לא העזתם לעשות.

רן כהן: האם זה מה שמטריד אתכם?

רן כהן: האם הייתם מעלים כאן הצעת אי-אמון?

רוני מילוא: אז אתה בא עכשיו בטענות לאופוזיציה?

רוני מילוא: מה קרה לך?

רוני מילוא: אנחנו לא דיברנו מלה אחת על דם.

רוני מילוא: ואתה עושה את זה?

רן כהן: אינני מדבר על זה.

רן כהן: זה היה לגיטימי ורציני שהליכוד יבוא לכאן ויאמר שהוא מגיש הצעת אי-אמון בממשלה, משום שהטרור נמשך.

רן כהן: לא אמרתם את זה.

רן כהן: לא העליתם את זה.

רוני מילוא: נכון.

רן כהן: הייתם אומרים: משום שהממשלה הביאה למצב שבו היחסים בין מדינת ישראל לבין מועצת הביטחון מעורערים.

רוני מילוא: אמרנו בפירוש.

רוני מילוא: לא הקשבת, אבל אמרנו זאת.

רן כהן: אתם לא מעזים לעשות זאת מסיבה פשוטה, כי אתם יודעים את אחריותכם לאותו מהלך.

רן כהן: אמר כאן חבר הכנסת בני בגין, שהסתבר שההערכות לגבי הגירוש היו בלתי מציאותיות.

רן כהן: מי רשאי לומר את זה?

רן כהן: בני בגין או אני, שהתנגדתי לגירוש?

רן כהן: הלוא בני בגין קיבל את הצעד בהתלהבות; הלוא רוני מילוא קיבל את הצעד בהתלהבות; כל אנשי הליכוד.

רן כהן: בשלב ההחלטה כולכם קיבלתם את זה בהתלהבות.

רוני מילוא: אבל הביצוע הוא הכושל.

רן כהן: לא הביצוע הוא שקלקל; בשום פנים ואופן לא.

רוני מילוא: רק הביצוע הכושל.

רוני מילוא: ההסברה כושלת, הביצוע כושל.

רוני מילוא: זאת הבעיה.

רן כהן: אבל עובדה, מה אומר חבר הכנסת בני בגין ידידך?

רן כהן: הוא מדבר על ההערכות לגבי תגובת הקהילה הבין-לאומית.

רן כהן: האם זה עניין של הביצוע?

רן כהן: הוא אומר שההערכות הללו היו בלתי סבירות.

רוני מילוא: נכון.

רן כהן: האם זה היה חלק מהביצוע או שזה היה חלק מהערכת המצב?

רוני מילוא: אילו היו הערכות נכונות, היו נערכים נכון.

רן כהן: הוא אומר: ה"חמאס" התחזק בעקבות הגירוש ולא נחלש.

רן כהן: האם זה עניין של הביצוע?

רן כהן: זה עניין של ההחלטה פרופר.

רן כהן: אני התנגדתי לגירוש.

רן כהן: אני חושב שהוא היה טעות.

רן כהן: אני חושב שהעניין עכשיו איננו איך להמשיך להפוך את העניין הזה למדמנה ששוקעים בה, אלא איך להיחלץ ממנו כמה שיותר מהר, כדי לחדש את תהליך השלום.

רון נחמן: להחזיר אותם לארץ.

רן כהן: וכאן אולי הדבר העיקרי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש – – –

ענת מאור: כבר גברתי.

ענת מאור: התחלפנו.

רן כהן: סליחה, גברתי היושבת-ראש.

רן כהן: אני כל כך עסוק בצד ימין, שלא שמתי לב שמשמאל התחלפו היושבים-ראש, ועכשיו יש יושבת-ראש.

משה פלד: גם רבין לא שם לב לשמאל, והשמאל עקף אותו.

משה פלד: גם לרבין קרה אותו דבר.

רן כהן: חבר הכנסת פלד, אני רוצה לומר לך, שאילו היתה מעט רצינות בגישה שלכם, אילו היתה בגישה שלכם מעט התחשבות אמיתית בציבור בישראל, אתם הייתם צריכים היום לקרוא תיגר על הממשלה הזאת בשל הקיפאון בתהליך השלום.

משה פלד: איזה תהליך שלום?

רן כהן: הלוא יש תהליך שהממשלה מימין התחילה אותו.

משה פלד: שר הבריאות אמר בשבוע שעבר שיש התקדמות.

משה פלד: מה אתה רוצה?

רן כהן: מה הצעקות האלה?

רן כהן: חבר הכנסת פלד, תראה איך אני אפילו נותן לך הצעות טובות.

רן כהן: אני אפילו מרשה לך להשתמש ברעיונות של השמאל כדי שפעם אחת תענה על המאוויים האמיתיים של הציבור שרוצה תהליך שלום, שרוצה לקדם את פתרון הבעיה בינינו לבין שכנינו.

רן כהן: אבל אתה לא מסוגל אפילו פעם אחת להעלות בדעתך הצעת אי-אמון בשל הקיפאון בתהליך השלום.

רן כהן: מדוע?

רן כהן: משום שאתה מסוגל רק לנסות ולנקר בממשלה הזאת על שטויות, על קשקושים, על דברים בטלים.

משה פלד: על איזה ציבור אתה מדבר?

ענת מאור: חבר הכנסת פלד, אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת כהן לסיים את דבריו.

משה פלד: אפילו רבין כינה אתכם שוליים של – – –

פיני בדש: אתה חושב שאנחנו לא רוצים שלום?

משה פלד: איזה ציבור?

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, לעניות דעתי, הגירוש היה מיקח טעות.

רן כהן: אני חושב שהגירוש הזה לא ביטל את הטרור ולא עצר את הרציחות, והעובדות מדממות בשטח יום-יום בארץ הזאת.

פיני בדש: כי לא גירשו מספיק, כי לא גירשו את כולם.

רן כהן: אני חושב שהגירוש הקפיא את התהליך המדיני בניגוד לרצונה המוצהר של הממשלה הזאת.

רן כהן: אני חושב שכל ילד יודע היום, שהגירוש לא גרם להחלשת ה"חמאס", אלא אדרבה, הוא חיזק את ה"חמאס" על פני אש"ף.

רן כהן: ואני יודע וכל אחד יודע שהיום, אם היתה החלשה כלשהי בארגון ה"חמאס" מבחינת המבנה, זה לא בזכות הגירוש אלא בזכות המעצרים של 1,600 מפעיליו, הכנסתם לכלא ותחקורם.

רן כהן: את זה צריך היה לעשות, ואיש לא חלק על הצורך לעשות את זה.

רן כהן: אני חושב שהוא נחלש משום שהיחידות המובחרות של צה"ל רודפות אחרי הרוצחים ומחסלות אותם ועושות את המקסימום כדי לפגוע בהם, ואת זה צריך היה לעשות וצריך להמשיך ולעשות.

רן כהן: זו המלחמה האמיתית ב"חמאס", לא בדרך הגירוש, שלעניות דעתי היה בסיכומו של דבר מיקח טעות, ויצר ובנה את הדיביזיה המדינית של המגורשים נגד מדינת ישראל, שהיום עומדת נגד מדינת ישראל ונגד תהליך השלום כאחד.

רן כהן: ואני מבקש לסיים.

ענת מאור: כן, אני מבקשת משפט מסכם.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, הייתי מצפה מאופוזיציה רצינית שתבוא לכאן ותאמר: נקלעתם לבעיה, תצאו ממנה.

רן כהן: מדוע האופוזיציה לא מסוגלת לעשות את זה?

רן כהן: משום שאם הממשלה הזאת תצא מבעיית הגירוש, היא תפתח בחזרה את הדלת לתהליך השלום, וזה בדיוק מה שהיום יצחק רבין והשרים מנסים לעשות: לנסות למצוא את המוצא ואת הפתרון לבעיית המגורשים כדי לפתוח את תהליך השלום.

רן כהן: אבל זה בדיוק גם מה שחושף את הסיבה האמיתית של הימין, מדוע הוא מגיש היום הצעת אי-אמון בממשלה.

רן כהן: ואני רוצה לחזק את הקו הזה.

רן כהן: השר רמון, לא יקרה דבר אם הממשלה תגלה אומץ ותנסה היום לפתור את בעיית המגורשים, אם ברצועת הביטחון ואם בתוך מדינת ישראל, לצורך שימוע או לצורך שחרור של אלה שאין צורך להחזיק בהם.

רן כהן: לא יקרה דבר אם נמשיך את הלחימה נגד הרוצחים ולא נמשיך את הגירוש הזה, שאיננו אפקטיבי.

רן כהן: לכן אני מבקש להסיר את הצעת האי-אמון הלא-רצינית הזאת של האופוזיציה.

רן כהן: תודה רבה.

ענת מאור: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת חנן פורת.

שאול יהלום: צריך ועדת תיאום לטיפול בסתירות בקואליציה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכיוון שקמנו הבוקר ונוכחנו לדעת שימות המשיח טרם הגיעו, נראה לי כי אנחנו ניאלץ להמשיך ולסבול את מעללי הממשלה הזאת, ולכן חשוב כבר היום להביע בה אי-אמון.

אליעזר זנדברג: זו הממשלה אשר הבטיחה לנו סדר עדיפויות חדש.

אליעזר זנדברג: הממשלה הבטיחה – הבטיחה.

אליעזר זנדברג: ומה קיבלנו?

אליעזר זנדברג: קיבלנו ממשלה שיש בה שר שנגדו מתנהלת חקירה פלילית, שר שעד אתמול לקה באלם ואולי גם בהלם, ורק אתמול שב אליו כושר הדיבור, ואני מברך אותו על כך.

אליעזר זנדברג: קיבלנו שר אחר, שר שסר חינו.

אליעזר זנדברג: רק אתמול שמענו את דעת ראש הממשלה על שר המשפטים שלו.

אליעזר זנדברג: פעם היה ראש הממשלה מוכן לשמוע את חוות דעת השר, ולו לחמש דקות, אך גם זה נחלת העבר.

שאול יהלום: תמיד רבין רוצה שיהיה שר אחד עם זכות שתיקה.

אליעזר זנדברג: נכון, אין לי חילוקי דעות, אני מברך את שר המשפטים, אני רק מצטער על הדרך שבה מתייחס אליו ראש הממשלה בזמן האחרון, ואני חושב שגם הקואליציה תסכים שלפעמים הדרך קובעת גם את המהות, ובמקרה הזה הדרך היא לא מכובדת.

סאלח טריף: – – –

אליעזר זנדברג: ואחרי השר שסר חינו בא תורה של שרת החינוך.

אליעזר זנדברג: לא עובר שבוע כמעט בלי ששרת החינוך תספק לנו הכרזה מפוצצת המהווה מוקד לסערה פוליטית.

אליעזר זנדברג: האוניברסיטאות שובתות, ושרת החינוך מדברת; גני הילדים מושבתים, ושרת החינוך מדברת; מערכת החינוך קורסת, ושרת החינוך מדברת.

שלמה בוחבוט: וכל זה קרה בחמישה חודשים?

אליעזר זנדברג: היא מדברת הרבה, אבל לא לעניין, ואחר כך היא חוזרת בה וננזפת ומתנצלת ושוב מדברת ושוב חוזרת בה ושוב ננזפת ושוב מתנצלת ושוב מדברת, וחוזר חלילה.

אליעזר זנדברג: ולצדה מכהן גם שר נוסף, השר מאיה, שהוא למעשה שר חינוך לענייני המגזר החרדי לכל דבר ועניין.

אליעזר זנדברג: שר אחר הוא שר הקליטה.

אליעזר זנדברג: שר הקליטה הוא מנהיג של מפלגה סוציאליסטית, מה שלא מפריע לו ולממשלה כולה לפסוק הלכה בשאלת מיהו יהודי לעניין יהודי אתיופיה, הפלאשמורה.

אליעזר זנדברג: הממשלה הבטיחה לנו סדר עדיפויות.

אליעזר זנדברג: בפועל שינתה הממשלה רק את סדר המועדפים למשרות הממשלתיות.

אליעזר זנדברג: עכשיו מפטרים עובדים ומקבלים רק את אנשי שלומנו.

אליעזר זנדברג: גם בתחום הכלכלי המשמעות של סדר העדיפויות היא רק שינוי בדרך חלוקת השלל למקורבים.

אליעזר זנדברג: אם לנו אתה, תקבל סיווג כאזור פיתוח א'; אם לצרינו אתה, לא תקבל סיווג בכלל, ובמקרה הטוב – סיווג מדרג נמוך.

רחבעם זאבי: בהצעת אי-אמון אין פה נציג הממשלה, חבר הכנסת זנדברג.

סאלח טריף: – – –

אליעזר זנדברג: אם אתה מפעל כושל כמו קופת-חולים, אבל בצד הפוליטי הנכון של המפה, תקבל כספים ונזרים לך אותם, אבל אם אתה מפעל מצליח מעבר ל"קו הירוק", אנחנו נייבש אותך.

אליעזר זנדברג: זה איננו סדר עדיפויות לאומי; זוהי חלוקת שלל.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת זנדברג, אין פה נציג ממשלה שישמע אותך בהצעת אי-אמון.

סאלח טריף: הוא פה.

אליעזר זנדברג: הנציג נמצא מאחור.

אליעזר זנדברג: הממשלה לא מתפקדת מחוץ למליאה, ואין סיבה שהיא תתפקד גם במליאה, אני לא מבין את הפלא שבדבר.

אליעזר זנדברג: זה טבע הדברים בממשלה שכזאת.

אליעזר זנדברג: הממשלה איננה מציגה פתרון בענייני אבטלה, חידוש הצמיחה, המשבר בחינוך.

אליעזר זנדברג: אין תוכניות ואין בשורה.

אליעזר זנדברג: גם מדיניות החוץ של ממשלת ישראל תמוהה.

אליעזר זנדברג: הממשלה עוסקת באופן שיטתי במכירת חיסול של שטחי רמת-הגולן בלי שקיבלנו ולו גם הבטחה מן הצד השני.

אליעזר זנדברג: לא ברור כלל מהי עמדת הממשלה.

אליעזר זנדברג: האם זו עמדת ראש הממשלה?

אליעזר זנדברג: האם זאת עמדת השרים המתנגדים לו?

אליעזר זנדברג: אולי זו עמדת השרים כשהם מזדהים, או עמדתם כשהם מדברים באופן אנונימי?

אליעזר זנדברג: מי מנהל את מדיניות החוץ ואיזו מדיניות זו?

אליעזר זנדברג: אילו החלטות של השרים מחייבות – ההחלטות שמתקבלות בחדר הישיבות של הממשלה, או אולי ההחלטות שעולות מסקרים טלפוניים אנונימיים של מחלקת החדשות של הטלוויזיה?

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה אמר, סמוך לבחירתו, שהוא יחליט, הוא ינווט, הוא יקבע.

אליעזר זנדברג: אבל במשרד החוץ חושבים אחרת.

אליעזר זנדברג: ואולי מי שמחליט הם אנשי מרצ בממשלה ואנשי מרצ שבמפלגת העבודה, אלה שהביאו לביטולו של החוק האוסר מפגשים עם ארגוני טרור, אלה שמאז ביטולו של אותו חוק מקיימים באופן שוטף קו פתוח של התייעצות עם המרצחים בתוניס?

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה איננו שולט בממשלתו ואף לא בחברי מפלגתו שלו.

אליעזר זנדברג: ממשלה שראשה איננו סומך על שר המשפטים שלה, ממשלה שראשה איננו מתייעץ עם שר החוץ שלה, ממשלה שבה שר התקשורת עוסק במשפטים ושרת החינוך עוסקת בענייני דתות – ממשלה שכזאת מצטיינת בקלקולים ותו לא.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, ט"ו בשבט עומד בפתח.

אליעזר זנדברג: בבתי-הספר מחלקים לתלמידים תעודות הערכה.

אליעזר זנדברג: אני הייתי מעניק לממשלה הזאת תעודת הערכה, ובה מלה אחת בלבד: נכשל.

אליעזר זנדברג: מן הראוי שממשלה כזאת תעבור מן העולם, ומהר ככל האפשר.

ענת מאור: חבר הכנסת חנן פורת, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

חנן פורת: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לייחד את דברי לנושא אחד בלבד – תפקודה של שרת החינוך שלנו, שולמית אלוני.

חנן פורת: כדי לעגן את הדברים בהצעה לסדר-היום ובנושא של האי-אמון אומר: לא אבוא היום ביקורת על יצחק רבין, ראש הממשלה, אף-על-פי שיש לי דברים רבים כלפיו, מפני שאני סבור שהיום צריך לחזק את ידיו, כדרך שהיה צריך לחזק את ידיו בעת הגירוש של אנשי ה"חמאס".

חנן פורת: על כן לא ששתי על דבריו של חבר הכנסת בני בגין ודומיו, שבאו לדבר על שגיאה בשיקול הדעת.

חנן פורת: היה כאן שיקול דעת נכון.

חנן פורת: צריך להתייצב מאחורי ראש הממשלה במאבק הנחוש שהוא מנהל בעניין זה, ולא לדבר בשעה קשה זו על שגיאות בשיקול הדעת.

חנן פורת: היום אני אומר בקשר לזה, כדרך שאמרנו בעת הגירוש: בנושא זה, כל הכבוד ליצחק רבין.

חנן פורת: ייאמרו דברי אמת בעניין זה.

חנן פורת: אבל, אדוני ראש הממשלה, שאיננו כאן ומייצג אותך השר חיים רמון מממשלת הצללים, כפי שקרא לו השר לשעבר זבולון המר.

דב שילנסקי: איפה הממשלה?

דב שילנסקי: אין פה שום שר.

משה קצב: חבר הכנסת פורת, אין פה שום נציג ממשלה.

חנן פורת: השר חיים רמון עומד שם בשוליים.

חנן פורת: אני שואל את עצמי: ממשלה שקבעה וחרתה על דגלה שהחינוך והחברה יהיו בראש סדר העדיפויות שלה, היאך היא יכולה להמשיך ולהשלים עם היותה של שולמית אלוני שרת החינוך?

חנן פורת: אני שואל את עצמי ואני שואל אתכם: מה אומר לילדי הלומדים על יוסף הצדיק, שהשרה הזאת מכנה אותו בזלזול שיח' יוסף?

חנן פורת: מה אומר לילדי, העוברים על פני קבר-רחל ושופכים יחד עמי שיח וקוראים "קול ברמה נשמע נהי בכי תמרורים רחל מבכה על בניה", כשהשרה שולמית אלוני מנפנפת כלפי רחל אמנו בזלזול ואומרת: אלה שמתחשק להם להיות ליד קבר רחל אמנו או רחב הזונה, כך בכפיפה אחת ובזלזול, כשהמלה זונה היא המלה המודגשת.

חנן פורת: מה אומר לילדי, כששרה כגון זו מציעה להטיל אולי איזה חרם ולראות בראש מחוללי הטרנספר את יהושע בן נון כובש כנען, שבזכותו, בחסדי השם יתברך, לנו הארץ הזאת?

חנן פורת: השאלה אינה שאלה של תקציבים בלבד, ועל כך יש מה לומר.

חנן פורת: השאלה אינה שאלה של סדרי עדיפויות בגדרי חינוך בלבד.

חנן פורת: השאלה היא, מה המסר שמועבר, בהיבט של חינוך הילדים שלנו.

חנן פורת: אינני מבין, ואני אומר את הדברים האלה בכל החרדה ובכל הרגישות, איך אתם, אנשי תנועת העבודה, שחינכתם על ברכי מורשת ישראל, שחינכתם על ברכי ערכי התנ"ך, יכולים להשלים עם מציאות כזאת?

חנן פורת: האם אין גבול לכל תעלול?

חנן פורת: האם שרה שמכנה את הרבנים הראשיים שלנו בשם אפיפיורים ונוטה את ידה על מערכת הכשרות בארץ ראויה להמשיך לשמש שרת החינוך בישראל?

חנן פורת: אנשי ש"ס, ריבון העולמים, כמה פעמים יירקו בפרצופכם ואתם תשובו ותאמרו: גשם, גשם?

חנן פורת: ועכשיו קבעה שרת החינוך שלנו, שהיא חוזרת בה מהדברים שכתבה לרב עובדיה יוסף שליט"א.

חנן פורת: היא כתבה שהיא תשמור על פיה ולשונה ותשמור מצרות נפשה, אבל היא החליטה כן ללכת לצרות, כן לפעור את פיה עד פעור.

חנן פורת: ואתם – למנות בודק, חוקר.

חנן פורת: אולי תקיימו את מה שאומרת הגמרא, בודקה בקרובותיה?

חנן פורת: האם אין לכם טיפת בושה?

חנן פורת: או נשאל אחרת, האם אין לכם טיפת כבוד?

חנן פורת: איך אתם יכולים להוסיף ולשבת בממשלה, שזוהי דמותה של שרת החינוך שלה?

חנן פורת: איך, למען השם, אתם יכולים לשאת את העלבון והיריקה בפרצופו של הרב עובדיה יוסף פעם ועוד פעם ועוד פעם?

חנן פורת: או אולי גם עבורכם הכול, כפי שאומרים במאמע-לשון – מסח'רה?

חנן פורת: אני הייתי מצפה, שתגיע איזו שעה שכל אדם שקצת אלוקים בלבבו יאמר בה: עד כאן.

חנן פורת: אינני מדבר כעת על תנועת מרצ, שיש לי חשבון נוקב אתה בתחום המדיני.

חנן פורת: אינני מדבר על שר הקליטה יאיר צבן, שכואבות לי החלטותיו בנושא הפלאשמורה.

חנן פורת: אינני מדבר אפילו על השיח-ושיג עם אש"ף, כל אלו דברים חמורים וכאובים אבל הם עדיין בתחום המאבק הלגיטימי שניטש בכנסת הזאת על קו, על מדיניות ועל דרך.

חנן פורת: יש דבר, יש חילול השם שבו אין מקיפין.

חנן פורת: השרה שולמית אלוני נמאסה על עם ישראל, ודברי הביזוי שלה כלפי קודשי ישראל הם בבחינת אין מקיפין בחילול השם.

חנן פורת: מי שמקיף בחילול השם, דהיינו הממשלה הזאת שנותנת לה לשבת עדיין על כיסאה הרם ולהיות מחנכת ילדי ישראל – על כך בלבד היא ראויה לאי-אמון.

חנן פורת: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שמואל הלפרט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בתקופה של שישה חודשים בלבד, מאז קמה ממשלת השמאל, היא הצליחה לקומם לא רק את היהדות החרדית, לא רק את היהדות הדתית או המסורתית, אלא גם את כל הציבור שאינו שומר תורה ומצוות בארץ ובעולם.

שמואל הלפרט: זה התחיל, בין היתר, בהצהרותיה התכופות של שרת החינוך.

שמואל הלפרט: בעצם, ערך ההצהרות הללו וחשיבותן פחותים מקליפת השום ולא היה ראוי כלל להתייחס אליהן, אבל מכיוון שהיא עומדת בראש הפירמידה החינוכית בארץ, ולצערנו היא מופקדת על מיליון-וחצי ילדי ישראל, ומדי יום היא מטפטפת בהם רעל מילולי המחלחל עמוק עמוק בתודעתם, איננו יכולים שלא להגיב.

שמואל הלפרט: שרת החינוך מחרפת ומגדפת כל קודשי ישראל, אומרת דברי בלע נגד אבות האומה, שכל אחד, גם אם איננו דתי, מזכיר את שמם בסילודים.

שמואל הלפרט: היא משמיעה ביטויי כפירה שאי-אפשר ואסור לחזור עליהם, על יוסף הצדיק ועל רחל אמנו.

שמואל הלפרט: ואם לא די בכל זה, היא אומרת למורים שלא יורו לתלמידים להתפלל.

שמואל הלפרט: צריך להפסיק להגיד לילד שיש לו צורך להתפלל ושילך לשים פתק בכותל, כך היא אומרת.

שמואל הלפרט: איזה מזוכיזם.

שמואל הלפרט: בארצות-הברית הדמוקטית, שם יש הפרדה מוחלטת בין דת ומדינה; על המטבע האמריקני כתוב: "בה' אנו בוטחים".

שאול יהלום: הרב הלפרט, למה חזרתם בכם מהצעת האי-אמון שלכם?

שמואל הלפרט: משום שאתם נמנעתם כאשר היתה הצעה לגייס בחורי ישיבה, לכן אנחנו ביטלנו את הצעת האי-אמון.

שאול יהלום: זאת אומרת, אתם מוכנים לתת את החינוך בידי שרת החינוך שולמית אלוני.

שמואל הלפרט: אמרתי לך, מפני שאתם נמנעתם כאשר דובר על גיוס בחורי ישיבה.

שאול יהלום: מה הקשר?

שמואל הלפרט: יש הרבה קשר.

חנן פורת: אין שום קשר.

שמואל הלפרט: את התלמידים בבתי-הספר מחנכים לומר: "ה' ברך את אמריקה".

קריאה: – – –

יצחק לוי: עזוב, הם לא אופוזיציה.

יצחק לוי: אגודת ישראל אופוזיציה?

שמואל הלפרט: הנשיא ביום הכתרתו הולך לכנסייה ומתגאה בזה.

שמואל הלפרט: הוא מזכיר שוב ושוב שם שמים.

שמואל הלפרט: אנחנו לא חייבים לך, חבר הכנסת לוי, שום דבר, לא להיות בקואליציה ולא להיות באופוזיציה.

שמואל הלפרט: אתה לא תטיף לנו מוסר.

שמואל הלפרט: אתה לא תדריך אותנו מתי להגיש הצעת אי-אמון ומתי לא להגיש הצעת אי-אמון.

שמואל הלפרט: אנחנו נגיש הצעת אי-אמון כשנחשוב שזה נכון; לא כשאתה תרצה.

חנן פורת: אבל הדברים שאתה אומר נכונים כל כך.

שאול יהלום: אתה שכנעת אותנו.

חנן פורת: הדברים שלך שכנעו אותנו.

שמואל הלפרט: אם אתה מדבר כל-כך ברצינות, אני אשיב לך ברצינות.

שמואל הלפרט: לנו יש בסך-הכול זכות עוד להצעת אי-אמון אחת עד ראש השנה.

שאול יהלום: – – –

שמואל הלפרט: אם אתם מוכנים לנדב לנו הצעת אי-אמון, אנחנו מוכנים להגיש אותה על חשבונכם, בשבוע הבא.

שאול יהלום: לא כך.

שאול יהלום: באתם אלינו ורציתם להצטרף – – –

שמואל הלפרט: רק במדינת ישראל רודף פחד וחשש את הממשלה מלהזכיר שם שמים.

שמואל הלפרט: האם כגרועים שבאומות היינו?

שמואל הלפרט: האומנם מתקיים כאן: "כשהם יורדים, יורדים עד התהום"?

שמואל הלפרט: אותה שרת החינוך לא מתביישת לדבר נגד הכשרות.

שמואל הלפרט: אותו ערך יסודי, שעם ישראל שמר עליו אלפי שנים במסירות נפש בכל הגלויות, על זה אפשר לומר שזה "דבר גלותי?

שמואל הלפרט: " והנה מה שאומרים על שרת החינוך, לא אנשי אגודת ישראל, אנשי המפד"ל.

שמואל הלפרט: מר שמריהו בן-צור, יושב-ראש ארגון המורים הדתיים, איש המפד"ל – אני מצטט גם מדברי המפד"ל, כשהם נכונים – אומר כך: "20,000 מורים דתיים בישראל טומנים את ראשם בבושה ובצער על כל יום שחולף ובו השרה שולמית אלוני ממשיכה לבזות את מערכת החינוך בישראל".

שמואל הלפרט: לדבריו, ביום שבו תוקם ועדת חקירה כדי לחקור את אוזלת ידה המוחלטת ואת מחדליה של מי שעומדת בראש משרד החינוך, או אז יחווירו לעומת הממצאים כל ההתבטאויות האוויליות והארסיות גם יחד.

שמואל הלפרט: שמונה חברי כנסת ממפלגת העבודה פנו לראש הממשלה בדרישה להעביר את שרת החינוך מתפקידה.

שמואל הלפרט: אנשי מרצ, מפלגתה של הגברת אלוני, מבקשים גם הם לסלק אותה.

שמואל הלפרט: אפילו לשיטתם היא הגזימה.

רן כהן: אלה שטויות.

שמואל הלפרט: היחידה שמרוצה מתפקודה של שרת החינוך היא הגברת אלוני עצמה.

שמואל הלפרט: ברוב ה"ענווה" שלה היא אומרת, כי עוד לא היתה שרת חינוך כל כך טובה וכל כך מוכשרת כמוה.

שמואל הלפרט: היא גם מתיימרת להיות סמל היושר, המוסר והאמת.

שמואל הלפרט: והגברת אלוני, שמדברת רק אמת, הצהירה כי לא התערבה במתן הענקת פרס ישראל לפרופסור ישעיהו ליבוביץ.

שמואל הלפרט: אבל מייד בא מר אפרים עברון, שהיה מועמד לשמש חבר בוועדת הפרס, ומאשים את שרת החינוך באמירת דברים "שאינם אמת".

שמואל הלפרט: הוא גילה כי היא פנתה אליו שיהיה חבר בוועדה, וכי ברצונה שפרופסור ליבוביץ יקבל את הפרס.

שמואל הלפרט: אכן, סמל של אמת.

שמואל הלפרט: רק על דבר אחד בלבד היא מצטערת ומודה ששגתה בו, כאשר כתבה לגאון רבי עובדיה יוסף, שתימנע מהתבטאויות בנושאים רגישים.

שמואל הלפרט: ועל כך היא אומרת ש"הגזימה בהבטחתה", ומתחייבת לתקן זאת בעתיד.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, הבעיה של הממשלה היא לא רק ההצהרות של שרת החינוך.

שמואל הלפרט: הממשלה הזאת גורמת פגיעה קשה וחסרת תקדים בקברי קדמונינו מתקופת הבית השני, והיא נושאת בשל כך באחריות חמורה ביותר, שתוצאותיה מי ישורן.

שמואל הלפרט: אין לי ספק, ששופטי בית-המשפט העליון הושפעו מהאווירה השמאלנית השוררת במדינה תחת הנהגת ממשלת השמאל, כאשר חרצו את פסק-דינם לפגוע בקברי קדמונים.

שמואל הלפרט: פסק-הדין יפגע קשות בכל בתי-העלמין היהודיים בעולם, והרי עד עכשיו יכולנו לתבוע מהממשלות הנוגעות בדבר לשמור עליהם ונענינו תמיד בחיוב.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, נדמה לי שהדבר המסוכן ביותר העומד על סדר-יומה של הממשלה הנוכחית, וגם של הכנסת, הוא חוק-יסוד: זכויות האדם.

שמואל הלפרט: אין ספק שזהו אחד החוקים החמורים ביותר שהובאו לדיון בכנסת מאז קום המדינה, מבחינה דתית ויהודית.

שמואל הלפרט: מדובר בחוק-יסוד שלא מזכיר כלל את המלים "מדינה יהודית".

שמואל הלפרט: לפי החוק ייאסר לסגור רחובות בשכונות דתיות בשבת.

שמואל הלפרט: אפשר יהיה לקיים בגלוי פעילות מיסיונרית, שהרי כל אחד יוכל לעשות זאת במסווה של חופש אמונה דתית.

שמואל הלפרט: פרסומת תועבה בחוצות והסתה נגד יהדות יותרו תחת הסעיף של חופש הביטוי.

שמואל הלפרט: סעיף חופש המחקר המדעי יאפשר שוב ניתוחי מתים, והרשימה עוד ארוכה.

שמואל הלפרט: לפי הצעת חוק זו, הסמכות השלטונית העליונה תהיה בידי בית-המשפט העליון, בשבתו כבית-משפט גבוה לחוקה, ובידו יהיה לבטל את כל החוקים בענייני דת.

שמואל הלפרט: החוק הזה, שרוממות הדמוקרטיה בפי מגישיו, מתכוון לרמוס בדיקטטורה אכזרית את הדת ונושאי דגלה, על כל החוקים שהתקבלו בכנסת בעבר.

שמואל הלפרט: ולבסוף, ברצוני להתריע ולמחות על המפגש המוזר שמתכוונת לערוך מחר בבניין הכנסת אחת מחברות סיעת העבודה, חברת הכנסת יעל דיין.

שמואל הלפרט: אין שום קשר בין תפקיד יושבת-ראש ועדת משנה לבין המוזמנים הללו, שלכל היותר יש צורך לתת להם טיפול נפשי ורפואי ולא להזמין אותם לכנסת ובכך לגרום להשפעה מזיקה ולהרס חברתי בקרב הנוער במדינה.

שמואל הלפרט: אותה חברת כנסת, שנפגשה לפני יומיים עם רב-המרצחים ערפאת, ראש ארגון אש"ף, שידיו מגואלות בדם ילדים, נשים וזקנים, אזרחים תמימים שנרצחו על-ידי שליחיו רק בגלל היותם יהודים; חברת הכנסת דיין, אחרי שחיללה את יום הכיפורים, היום הקדוש ביותר לעם היהודי, בבילוי בשפת הים, והזמינה גם את צלמי התקשורת, אחרי פגישתה עם ראש המרצחים ערפאת, היא מזמינה לכנסת דיון בנושאי תועבה מכוערים, יחד עם אומללים וסוטים, שהחברה כולה מוקיעה ומקיאה מקרבה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ממשלה התומכת בחוק זכויות האדם, ממשלה שמשלימה עם כל התופעות הללו, בממשלה כזו אין לנו אמון.

שמואל הלפרט: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יש מי שעדיין חושב שאפשר לרמות את כל הציבור כל הזמן ועל כן ממשיך להטעות את הציבור בישראל.

האשם מחאמיד: אני חייב לומר, שאין מנוס וחייבים לדעת בצורה ישירה וללא דרכים עקלקלות, שהבעיה האמיתית של ישראל היא לא בהתבטאויות של שרת החינוך, היא לא בהתבטאות זו או אחרת.

האשם מחאמיד: הבעיה העיקרית של מדינת ישראל היא הקונפליקט הערבי-ישראלי והפלשתיני-ישראלי.

האשם מחאמיד: חייבים גם לדעת, שאין פתרון לבעיותיה של ישראל בלי שלום, ושהשלום הוא הערובה לפתרון בעיותיה השונות של המדינה.

האשם מחאמיד: שלום פירושו שגשוג כלכלי, חברתי, מוסר בריא, ביטחון של אמת – פיסי ונפשי.

האשם מחאמיד: לשם כך יש לצאת מהמיתוס, ששטחים כבושים מהווים ביטחון למישהו בישראל.

האשם מחאמיד: מישהו חשב, שהגירוש אולי יפתור בעיה, ומצער שגם חלק מחברינו במרצ, או שרי מרצ הצביעו בעד הגירוש ולא הבינו את משמעות הדבר ואת גודל הטעות שהם עשו כאשר הצביעו בעד גירוש מאות פלשתינים ממולדתם.

האשם מחאמיד: מישהו חשב שבכך הוא יפתור בעיה, ולא ידע שבכך הוא מחריף את הבעיות הקיימות.

האשם מחאמיד: לכן יש למלא אחר החלטות האו"ם ולא לעמוד עם הראש בקיר נגד רצון כל אומות העולם.

האשם מחאמיד: נסיגה מהשטחים הכבושים, וחייבים להכיר בעובדה הזאת, היא אל"ף-בי"ת של כל התקדמות לקראת שלום.

האשם מחאמיד: העיקרון של נסיגה חייב להיות נכון לגבי כלל החזיתות, כולל השטחים הפלשתיניים שנכבשו בשנת 1967.

האשם מחאמיד: חייבים גם לדעת, שאין פתרון נפרד.

האשם מחאמיד: כל פתרון על-פי הנוסח של קמפ-דייוויד לא יצלח, לא יביא שלום לאזור ולמדינת ישראל.

האשם מחאמיד: היות שאנחנו יודעים שכל המלחמות פרצו בגלל הבעיה הפלשתינית, כל עוד קיימת הבעיה הזאת, אין שלום באזור.

האשם מחאמיד: לשם כך, וכדי להגיע לשלום, דרושים אומץ לב ואחריות לאומית.

האשם מחאמיד: חייבים קודם כול להחזיר את המגורשים למולדתם, חייבים לומר בצורה אמיצה שיש לסגת מהשטחים הכבושים ולהכיר בזכויות הלאומיות של העם הפלשתיני להגדרה עצמית ולמדינה עצמאית משלו.

האשם מחאמיד: חייבים לעשות כל זאת על בסיס הכרה באש"ף, כנציגו הבלעדי והיחיד של העם הפלשתיני, הלגיטימי, של העם הפלשתיני, כי רק הוא מסוגל לעשות שלום עם ישראל, אחרת הממשלה הזאת תמשיך להתפתל מסביב לזנב.

האשם מחאמיד: בהזדמנות זאת אני חייב לברך – אני עושה את ההיפך ממה שעשו קודמי – אני חייב לברך את חברת הכנסת יעל דיין על אומץ הלב, האחריות, היושר והכנות שהיא גילתה ומגלה כאשר נפגשה עם אש"ף, עם יאסר ערפאת ראש אש"ף.

האשם מחאמיד: אני בטוח שבסופו של דבר גם אחרים, לא יהיה להם מנוס, גם הם ילכו בעקבותיה ויהיו חייבים לשבת עם אש"ף.

האשם מחאמיד: זוהי הדרך שהמנהיגים הישראלים בממשלה הזאת חייבים לנהוג בה כדי להגיע לשלום אמת כולל בין שני העמים, שנמאס להם מהסכסוך העקוב מדם.

האשם מחאמיד: אני מברך, כמובן, גם על ביטול הסעיף המטופש שמנע מפגשים עם אש"ף, כי צריך דו-שיח בין האויבים, בין אש"ף ובין ממשלת ישראל, חייבים להידבר.

האשם מחאמיד: כפי שאמר מרטין בובר: חייבים לבוא למצב של דיאלוג ולא מונולוג.

האשם מחאמיד: יש מי שרוצה לדמיין לעצמו, משחק ב"נדמה לי", כאילו, מסתכל בראי וחושב שהוא מקיים דיאלוג.

האשם מחאמיד: הידברות עם אש"ף היא הדרך להגיע לשלום, למען הילדים הישראלים והפלשתינים.

האשם מחאמיד: זוהי הדרך הקצרה ואף היחידה להוציא את שני העמים, הכובש והנכבש, מהסבל הנמשך זה עשרות שנים.

האשם מחאמיד: אין אלטרנטיבה.

האשם מחאמיד: כוח הזרוע, הדיכוי והגירוש – לא רק שאינם פותרים, הם אף מחריפים את הבעיות.

האשם מחאמיד: אני בטוח שבסופו של דבר ייכון שלום המבוסס על מדינה פלשתינית בצד מדינת ישראל, על-ידי שיחות ישירות עם אש"ף; שייחתם בין ממשלת ישראל ובין אש"ף, אך לצערי הרב יעבור זמן רב כנראה עד שהממשלה הזאת תצא מהרמאות העצמית.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, בהצעות האי-אמון יש משום משיכה לאחור, והאלטרנטיבה לממשלה הקיימת גרועה יותר.

האשם מחאמיד: אך על אף התנגדות סיעת חד"ש, סיעתי, למטרת מציעי האי-אמון, התובעים יתר גירוש וטרנספר רחב יותר – לא נוכל להצביע אמון בממשלה, כאשר מדובר בעניין הגירוש המחבל בתהליך השלום, וכל עוד לא מילאה הממשלה הזאת אחר החלטת מועצת הביטחון התובעת את החזרת המגורשים.

האשם מחאמיד: על כן, סיעתנו תימנע בהצבעה על הצעת האי-אמון.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רחבעם זאבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אנחנו מצטרפים להבעת אי-אמון בממשלה הזאת, ולו רק מפני שהממשלה עצמה כבר הביעה אי-אמון בעצמה, כאשר שריה הציגו אצבע משולשת לראש הממשלה במשאל חסוי, שלא יכול להיות חסוי ולא יכול לכסות על קלונה של הממשלה, שכל תכליתו להתפרסם ולגלות ברבים את פניה של הממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: דומני שאין תקדים לכך בממשלות ישראל השונות במשך 45 שנותיה של המדינה, שמודים כמעט כל חברי הממשלה, להוציא אחד, כי הצבעתם בממשלה לא מבטאת את השקפתם.

רחבעם זאבי: זוהי פחדנות, מוגות-לב שאיננה מתאימה לשרים המשמשים בממשלה, בוודאי לא בממשלה של עם לוחם.

רחבעם זאבי: אתם השרים, שבהבל פיכם ולפי החלטתכם יוצא צה"ל למלחמה או למבצע, אתם פחדנים.

רחבעם זאבי: אין לכם האומץ וההגינות להתייצב בשער בת-רבים ולהגיד את אשר בלבבכם.

רחבעם זאבי: זכורים לנו הימים הקשים מלפני שבועות מספר, שבהם נחטף ונרצח רב-סמל בכיר נסים טולדנו, השם ייקום דמו.

רחבעם זאבי: העם התאחד אז כשהוא נחוש החלטה להכות במרצחים, ואז הבינה הממשלה שעליה לפעול, זאת שמא היא תאבד את השליטה על הרחוב הזועם.

רחבעם זאבי: אחר כך בא מבצע ההגליה של 415 פעילי ארגון הרצח "חמאס", שנוהל ובוצע בשלומיאליות מרבית.

רחבעם זאבי: באשמתנו הופקרו כל אקרני הטלוויזיות בעולם וכל מיקרופוני תחנות הרדיו בתבל לדוברי ה"חמאס", ובאו הלחצים של שועי עולם.

רחבעם זאבי: או-אז באה החרטה אצל השרים, אבל לא עמד להם כוחם להגיד זאת אלא בחשאי לכתב הטלוויזיה, וזה חמור מאוד.

רחבעם זאבי: וגרוע מכך, אם כבר בזמן שהצביעו בממשלה על הגירוש – לא היתה דעתם נוחה מהרמת הידיים שלהם עצמם בישיבת הממשלה.

רחבעם זאבי: ממשלה נגזרת מלמשול, ולא מלפחוד ולא מלגמגם ולא מלטשטש.

רחבעם זאבי: העם בישראל מצוי כל ימות השנה במלחמה ובמאבקים: במלחמה עם הטרור הערבי, במלחמה עם אויבינו שמתאווים לקרוע מעלינו חבלי ארץ, במאבק על עבודה ופרנסה, במאבק על קליטת עלייה, במאבק כנגד ירידת הבנים לארצות נכר, במאבק עם איתני הטבע.

רחבעם זאבי: עם שנמצא במלחמה ובמאבקים זקוק להנהגה שתוביל אותו ותנהיג אותו, שתשמש לו מופת ומצפן.

רחבעם זאבי: ממשלת ישראל של היום, הנתמכת על-ידי תופיק זיאד והאשם מחאמיד, איננה יכולה להנהיג אותנו במלחמה ובמאבקים.

האשם מחאמיד: – – –

רחבעם זאבי: אתם בונים על זיכרונו הקצר של העם, שאולי שכח את הנאומים ואת תשדירי השירות שלכם מלפני הבחירות של יוני 1992, שבהם הבטחתם ביטחון אישי, מינהל תקין, יצירת מקומות עבודה וחיסול האבטלה, המשך זרם העלייה, הסדרת הקליטה החומרית והחברתית של העולים, מלחמה בתאונות דרכים, הרחבת מערכת החינוך, פתרון בעיות הבריאות וכו' וכו'.

רחבעם זאבי: הרעפתם עלינו הבטחות והצהרות מלוא החופן, ציירתם גן עדן ממשמש ובא.

רחבעם זאבי: אבל לא עמדתם אף באחת מההבטחות שלכם.

רחבעם זאבי: האינתיפאדה ממשיכה להשתולל.

רחבעם זאבי: ראש הממשלה איננו אוהב לשמוע את מניין החללים, גם קודמו לא אהב זאת, אבל מאז הבחירות יש לנו 25 חללים ישראלים באינתיפאדה, פרט לחללים בגבולות ומעבר לגבולות.

רחבעם זאבי: לא הבאתם שקט למחוזות המולדת, וגם לא תביאו, ורק בשל כך – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: יש גידול של 10% של תובעי הבטחת הכנסה לעומת אשתקד.

רחבעם זאבי: פורמלית יש לנו 146,000 מובטלים, ובתוכם 34,000 עולים חדשים.

רחבעם זאבי: בערי הפיתוח עומד שיעור המובטלים על כ-8%.

רחבעם זאבי: הנגב והגליל, שציפו לעדנה, נשארים מאחור, מקופחים ומובטלים.

רחבעם זאבי: בעיירה שלומי בלבד יש 18% מובטלים.

רחבעם זאבי: ורק בשל כך – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: התחלתם בייבוש היישובים היהודיים ביש"ע: הפסקת בניית בתים, ביטול סלילת כבישים, סגירת תקציבים, הפקרת ביטחונם של המתיישבים.

רחבעם זאבי: זוהי התמצית של הססמה "שינויים בסדר העדיפויות הלאומי".

רחבעם זאבי: ורק בשל כך – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: נטלתם את השלטון לא מעט בשל טענתכם שהשלטון הקודם הסתאב.

רחבעם זאבי: ומה הבשורה החדשה שהבאתם אתם למקומותינו?

רחבעם זאבי: דוח מבקרת המדינה חשף את הנורמות שלכם וגילה כיצד קניתם את השלטון.

רחבעם זאבי: ורק בשל כך – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: אתם ממשיכים בקיום השיחות עם נציגי ערפאת ומשלים את העם בתקוות שלום מזויף.

רחבעם זאבי: פייצל חוסייני, מנהיג האינתיפאדה, נכנס ויוצא כאילו הוא בעל הבית.

רחבעם זאבי: ורק בשל כך – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: קל לשער שהמחויבות שלכם לחברת העובדים, לקופת-חולים ולשאר תאגידי אנ"ש, ביחד עם הטעם המר של ישיבה ארוכה בספסלי האופוזיציה, ייתנו לכם את הכוחות להמשיך ולהחזיק בהגה השלטון ולהיות מחוברים באינפוזיה לברזי האוצר.

רחבעם זאבי: ובשביל זה – תתאחדו ותתלכדו בממשלה הנשענת על חד"ש ומד"ע, ותצביעו אחרת מהשקפתכם, ותסבלו את דברי הכפירה של שרת החינוך, ותבחרו בליבוביץ לפרס ישראל, ותסבלו את מסעותיה ומעלליה של "פנים חדשות במראה", ותמנו מינויים פוליטיים בלי בושה ובלי מעצורים, ותמשיכו בשיחות וושינגטון האומללות, שנקראות בטעות ובשקר "שיחות השלום" או "תהליך השלום", ותבזבזו לריק את כספי הערבויות, ותגלו אדישות לסבלם של המובטלים ומשפחותיהם, והעולים ימשיכו לחפש את המולדת הנכספת, והבנים ימשיכו לרדת, ותסובבו את הראש בפני המפגינים, ותתעלמו ממשפחת השכול שהולכת וגדלה, ותיפגשו לישיבות שלא תאמרו בהן אמת.

רחבעם זאבי: וכל זה – כדי לשלוט.

רחבעם זאבי: ובשביל כל אלה – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

רחבעם זאבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ענת מאור: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 30), התשנ"ג–1993, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ש' כרם: ועוד הונחה מטעם ועדת הכנסת החלטת גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון (חברי הכנסת ושאיריהם) (תיקון מס' 2), התשנ"ג–1993.

ש' כרם: תודה.

ענת מאור: תודה.

לממשלה בשל: תפקודה של הממשלה; ממשלה בתוך ממשלה, פעולות הממשלה בתחום סדרי עדיפויות

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – לחבר הכנסת שלמה בוחבוט.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אומנם בהמלצות ועדת המנכ"לים בראשותו של מר שבס יש משום מפנה חיובי, אולם אין במפנה זה פתרון ממצה לבעיותיהן של הרשויות הערביות, אשר האבטלה מכה בהן ללא רחמים.

טלב אלסאנע: בהמלצות ועדת המנכ"לים נכללו כאזור עדיפות א' מספר מועט מאוד של יישובים ערביים, ומספר תושביהם איננו עולה על 10,000.

טלב אלסאנע: היישובים הערביים במשולש, הסובלים משיעור גבוה של אבטלה ומהעדר מקורות תעסוקה, לא נכללו כלל בסיווג זה, ולא היה בהמלצות כל ניסיון למצוא פתרון צודק לבעיית האבטלה ביישובים אלה.

טלב אלסאנע: גישה זו ליישובים הערביים במשולש, שאין בהם כלל אזורי תעשייה או מקורות תעסוקה, כאילו הם מקבילים ליישובים במרכז הארץ, יוצרת עיוות אשר יש לפעול לתיקונו המיידי.

טלב אלסאנע: היישובים הבדואיים הנמצאים בשלבים התחלתיים של פיתוחם לא זכו לסיווג כאזור עדיפות א', אף שהיישובים האלה סובלים ממחסור בשירותים הבסיסיים, כמו כבישי גישה, חיבור לרשת חשמל, טלפון ושירותים רפואיים.

טלב אלסאנע: ביישובים הבדואיים קיים מחסור במורים מוסמכים ובעובדים סוציאליים, וללא תמריצים מתאימים לא ניתן יהיה למשוך מורים ועובדים סוציאליים לאזור זה.

טלב אלסאנע: לי לא נהירה ולא ברורה הסיבה לכך שהיישובים נתיבות ואופקים, ואפילו שובל, הסמוך ליישוב רהט, מוכרים כאזור עדיפות א', ואילו רהט, היישוב הבדואי הגדול בנגב, הוענק לו מעמד של אזור עדיפות ב' בלבד.

טלב אלסאנע: יש לפעול גם להחזרת מינהל הפיתוח ולריכוז סמכויות בידיו, לרבות שילובם של נציגים ערבים, על מנת להביא לפיתוח ולתכנון מתאימים ביישובים הבדואיים בנגב, להאיץ את תהליכי הפיתוח, לרבות הקמת יישובים חקלאיים, ולו כדי לפתור את בעיות התכנון והבנייה, בהעדר מקורות תעסוקה ביישובים האלה.

טלב אלסאנע: יש לפעול לפתרון בעייתם של היישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, העולם תוהה, מה קורה לממשלת ישראל, על-פי איזה מנדט נבחרה, האם נבחרה על מנדט של ממשלת גירוש ודיכוי או על מנדט של שלום ושינוי סדרי עדיפויות.

טלב אלסאנע: עצם העובדה כי הטרנספריסטים מוחאים לה כף – אומרת דורשני.

טלב אלסאנע: אילו היה הציבור חפץ באמת במדיניות של גירוש, של המשך הדיכוי, של המשך הכיבוש, בוודאי היתה לו כתובת אחרת.

טלב אלסאנע: אולם, כגודל התקוות, גודל האכזבות.

טלב אלסאנע: ממשלה אשר הבטיחה הרים וגבעות וטיפחה תקוות התגלתה עד כה כאכזבה גדולה.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה ממשיך לשמור על מדיניות שב ואל תעשה, מדיניות קודמו מר שמיר, בכל הנוגע לקידום המשא-ומתן עם המשלחת הפלשתינית.

טלב אלסאנע: נכזבה תקוותנו לפריצת דרך או לצעד אמיץ בכיוון החיובי, המצביע על שיעור קומה.

טלב אלסאנע: מר רבין מציג בפנינו דוגמה למופת של מנהיג הסובל מפחד מפני העם, ודוגמה לאופן שבו מנהיג יכול להוביל את עצמו למלכוד עצמי.

טלב אלסאנע: בצעד חסר תקדים באכזריותו החליטה ממשלת ישראל על חטיפתם וגירושם של מאות פלשתינים ללא אשמה, ללא משפט, ותוך הפרה בוטה של אמנת ז'נבה הרביעית, אשר נערכה עקב המעשים הנוראים של הנאצים בגרמניה.

שאול יהלום: את מי חטפו?

טלב אלסאנע: נטילתם באישון לילה, תוך ניסיון לעקוף את בג"ץ, בלי להסביר להם שהולכים לגרש אותם – אני רואה בזה חטיפה.

טלב אלסאנע: ממשלה צריכה להתנהג כממשלה.

שאול יהלום: צה"ל לא חוטף.

טלב אלסאנע: חטיפה היא המלה המתאימה לאותו מבצע, שנעשה בלי להסביר, בלי לתת הזדמנות להתגונן, בלי לשאול את דעתם.

טלב אלסאנע: עצם ההקבלה שעשה ראש הממשלה, כי חוטפיו של טולדנו לא נתנו לו הזדמנות, זה אומר – – –

פיני בדש: ה"חמאס", כשהם מוציאים בלילה אנשים מהבתים – – –

ענת מאור: אני מבקשת לתת לחבר הכנסת אלסאנע להמשיך בדבריו.

שאול יהלום: למה אתה מגן על ה"חמאס"?

טלב אלסאנע: אף אחד לא מגן על ה"חמאס", אנחנו באים להגן על רמת המוסר והחוק במדינה.

טלב אלסאנע: לא צריך להצדיק כל מעשה נפשע בטענה שה"חמאס" – – –

שאול יהלום: – – –

ענת מאור: חברי הכנסת, אתם לא מקשיבים לתגובתו.

טלב אלסאנע: יש חוק, וצריך להגן על החוק ולשמור על ערכים במדינה.

שאול יהלום: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תמשיך בדבריך.

ענת מאור: אתה לא חייב בתגובה כי זמנך קצוב.

טלב אלסאנע: אם חבר הכנסת רוצה לשאול, אני מוכן להקשיב לשאלה, אבל לא בצעקות.

ענת מאור: בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: מדוע אתה מגן עליהם, הרי ה"חמאס" לא רוצה לחיות אפילו אתך בשלום?

טלב אלסאנע: יש סחף.

טלב אלסאנע: הדבר מתחיל עם "חמאס", עובר ל"פתח", זה עובר למתנגדים מהשמאל, זה מתקדם הלאה, ואם שותקים בפעם הראשונה ושותקים בפעם השנייה, כשיגיע תורם של אחרים כבר לא יהיה מי שירים קול צעקה.

טלב אלסאנע: יש שלטון חוק.

טלב אלסאנע: החוק הוא לא מגבלה, החוק הוא לא מכשול.

טלב אלסאנע: החוק נחקק על-ידי הכנסת הזאת.

טלב אלסאנע: צריך לכבד את שלטון החוק.

טלב אלסאנע: אסור לעשות מעשה של גנבה, כגנבים בלילה, לקחת אנשים באישון לילה ולנסות לזרוק אותם בדרום-לבנון, בלי שהם יודעים כלל שהולכים להוביל אותם לדרום-לבנון.

טלב אלסאנע: יש שלטון חוק, צריכים לפעול לפי החוק.

חיים קופמן: – – –

ענת מאור: אני מבקשת להפסיק את קריאות הביניים ולאפשר לחבר הכנסת אלסאנע להמשיך בדבריו.

טלב אלסאנע: אתה מדבר על מדינה או על כנופיה?

טלב אלסאנע: אם אתה רוצה מדינה, יש שלטון של חוק, יש בתי-משפט; אם אתה רוצה להתנהג כאילו מדובר בכנופיה, זה משהו אחר.

שאול יהלום: – – – ומאסר עולם – – –

טלב אלסאנע: אני קורא לממשלת ישראל להביא אותם, להעמיד אותם לדין, להגיש נגדם כתבי אישום, אם יש, למצות עמם את חומרת הדין, אם ביצעו כל מעשה.

טלב אלסאנע: בכלל לא הוכח כל קשר.

טלב אלסאנע: בכלל לא הוגש נגדם כל כתב אישום.

טלב אלסאנע: בכלל לא נחקרו על עבירה כלשהי.

טלב אלסאנע: יש ביניהם אנשים שמעולם לא זומנו אפילו לחקירה, לא מעצר מינהלי, לא זומנו לחקירה – מה הפשע שלהם?

טלב אלסאנע: המלה "חמאס" זו מלה קולקטיבית.

טלב אלסאנע: זה כמו חבית ללא תחתית.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד "חמאס" ולזרוק הכול לתוך החבית הזאת.

חיים דיין: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דיין, תאפשר לו לדבר.

טלב אלסאנע: המעשה מהווה הפרה של עקרונות יסוד, של כללי הצדק הטבעי בישראל, והממשלה במעשיה העמידה את המערכת השיפוטית בפני עובדות מוגמרות.

טלב אלסאנע: העם אומנם עלה על הגל הזה של הצעדים הקיצוניים, צעדים שאין להם כל זכות קיום במדינת חוק, ומר רבין נגרר אחרי העם.

טלב אלסאנע: עכשיו הוא נדרש להמשיך ולספק את היצרים האלה, ועל-ידי כך נוצר מלכוד עצמי אשר מזין את עצמו, אף שכל בר-דעת יודע כי החלטת הגירוש היא החלטה אבסורדית, לא אנושית, לא חוקית, והיא מסבכת את ישראל ומסבכת את הסכסוך הערבי-הישראלי, המסובך בלאו הכי.

טלב אלסאנע: כמו שכל המעצרים המינהליים, מדיניות שבירת העצמות, לא פתרו את הבעיה – כך גם גירושם של מאות פלשתינים לא יפתור את המשך המאבק, כי הבעיה איננה בעייתם של מאות או אלפי פלשתינים אלא בעייתו של עם שלם – –

פיני בדש: תצביע בעד – – –?

טלב אלסאנע: אם אתם מאמצים את דברי, אנחנו חזית אחת.

טלב אלסאנע: – – שכל רצונו לשים קץ לכיבוש והגשמת זכותו לעצמאות כשאר העמים בעולם.

קריאה: איך תצביע?

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אתה חייב לסיים.

טלב אלסאנע: החלטת הגירוש רק מחממת את האווירה, מגבירה את מעשי האלימות, מגדילה את מאזן שפיכות הדמים ומציבה מחסום רציני בתהליך השלום, אשר קשה מאוד לדלג מעליו.

טלב אלסאנע: ציפינו לחידושים – – –

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אתה צריך לסיים.

טלב אלסאנע: גברתי, עוד לא התחלתי.

טלב אלסאנע: אני הכנתי נאום לשש-שבע דקות.

ענת מאור: בבקשה, היו לך עשר דקות.

טלב אלסאנע: ציפינו לחידושים ולשינויים בממשלת רבין, ומה קיבלנו?

טלב אלסאנע: הפגזת בתים של אוכלוסייה אזרחית בטילים נגד טנקים וכן צווי גירוש המוניים.

טלב אלסאנע: האם לשינוי זה ייחלנו?

טלב אלסאנע: האם למדיניות זו ציפינו?

טלב אלסאנע: החלטת הממשלה פגעה קשות במערכת השיפוט.

טלב אלסאנע: בפועל הממשלה אנסה את בג"ץ, אשר נאלץ להשלים עם האונס ולהעטות עליו מעטה דק של לגיטימציה.

טלב אלסאנע: בג"ץ נאלץ להתפתל כדי להשאיר את המגורשים בדרום-לבנון, אולם ביטל את הרעיון המפלצתי של גירוש המוני בלי לתת למגורשים הזדמנות להשמיע את דבריהם.

טלב אלסאנע: אף שהממשלה עשתה מעשים נוראים ששום מדינה בעולם – – –

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקשת ממך לסיים את דבריך.

טלב אלסאנע: בעידן החדש – – –

פיני בדש: – – –

טלב אלסאנע: אני לא מבין, יש לי עשר דקות, לא נותנים לי לדבר.

טלב אלסאנע: זו זכותי.

ענת מאור: אתה מממש אותה במלואה.

ענת מאור: בבקשה לסיים.

טלב אלסאנע: אף שהממשלה עושה מעשים נוראים ששום מדינה בעולם, בעידן החדש, לא מרשה לעצמה כמותם, היא מרשה לעצמה לבוא בטענות לכל העולם שלא משתף עמה פעולה.

טלב אלסאנע: אפילו מזכיר מועצת הביטחון, המופקד על החוק הבין-לאומי – – –

שאול יהלום: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקשת לסיים.

שאול יהלום: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת יהלום, יש פה חופש דעה, בבקשה אפשר לו לסיים.

שאול יהלום: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

שאול יהלום: אני רק מתקן את העובדות.

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אתה צריך לסיים.

טלב אלסאנע: מזכיר מועצת הביטחון – – –

ענת מאור: תתחיל לסיים.

טלב אלסאנע: מזכיר מועצת הביטחון מופקד על החוק – –

ענת מאור: חבר הכנסת אלסאנע, אני מצטערת, אין לך זמן לענות לו, סיים את דבריך.

טלב אלסאנע: – – הבין-לאומי, אולם למרות זאת הוא זוכה לביקורת, כי הוא לא מוחא כף ולא יוצא מגדרו בקריאות עידוד בגין צעד הגירושון ההמוני של ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: העולם השתנה, מועצת הביטחון האימפוטנטית חלפה מן העולם, ומדינת ישראל לא השתנתה.

טלב אלסאנע: היא עלולה לשלם מחיר כבד, משום שאינה קוראת את המפה הפוליטית העולמית.

טלב אלסאנע: ארצות-הברית, אשר רשמה לעצמה הישג בהשגת האחדות הבין-לאומית, לא היא תהיה המדינה הראשונה שתבעט באחדות זאת על-ידי הטלת וטו.

טלב אלסאנע: אם וכאשר תעשה זאת, תאבד את אמינותה בעיני העולם ותתגלה במערומיה כמדינה הנוקטת קנה מידה כפול בכל הנוגע לסכסוך הערבי-הישראלי.

ענת מאור: תודה.

טלב אלסאנע: גברתי, המשפט האחרון: אני קורא לראש הממשלה לגלות אחריות ואומץ לב ציבורי ולהורות על החזרת המגורשים והעמדתם למשפט, כדי להשיג פריצת דרך בתהליך השלום.

טלב אלסאנע: אני קורא להפסיק ללכת עם הראש בקיר ולהכיר בעובדה המוחלטת, באקסיומה הפוליטית, כי אש"ף הוא הסמכות הפלשתינית העליונה, ועל פיו יישק דבר.

טלב אלסאנע: ממשלת ישראל חייבת ליצור קשר ישיר עם אש"ף, לקידום תהליך השלום.

טלב אלסאנע: בהזדמנות זו אני מברך את חברת הכנסת יעל דיין, ואני מקווה כי ממשלת ישראל תלך בדרכה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת שלמה בוחבוט, ואחריו – לאחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב שפי.

שלמה בוחבוט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, האופוזיציה עשתה לעצמה מנהג, שאחת לשבוע היא מגישה הצעת אי-אמון לממשלה.

שלמה בוחבוט: אני יושב מהצד ומסת

שלמה בוחבוט: כל על חברי כנסת מכובדים שבאים לכאן ומדברים על הקלקולים בממשלה.

שלמה בוחבוט: זה פשוט מגוחך.

רחבעם זאבי: מה מגוחך, הקלקולים או חברי הכנסת?

שלמה בוחבוט: אני מאמין שאותם חברי כנסת אינם מאמינים במה שהם אומרים.

שאול יהלום: אל תאמין, הם מאמינים.

שלמה בוחבוט: אני מאמין שאותם חברי כנסת זוכרים מה קרה במדינה הזאת לפני חודשים מספר, לפני המהפך.

שלמה בוחבוט: אני צריך להזכיר לאופוזיציה – – –

שאול יהלום: מה קרה?

שלמה בוחבוט: אני צריך להזכיר לאופוזיציה מדוע נפלתם מן השלטון.

שלמה בוחבוט: צריך להזכיר לכם את זה יום יום ושעה שעה.

חיים קופמן: תזכיר לחברים שלך.

חיים קופמן: זה קורה אצלכם יום יום.

שלמה בוחבוט: 200,000 מובטלים, 600,000 מתחת לקו העוני; הרס ועזובה.

שלמה בוחבוט: אנחנו צריכים לזכור שהשרים לא דיברו זה עם זה.

שלמה בוחבוט: שר האוצר לא דיבר עם שר השיכון.

שלמה בוחבוט: שר השיכון לא דיבר עם שר התעשייה והמסחר.

שלמה בוחבוט: כל הממשלה לא דיברה עם עצמה.

חיים קופמן: אצלכם השר עוזי ברעם מדבר עם השר ליבאי.

שלמה בוחבוט: ראש הממשלה שמיר ישב מהצד ולא דיבר, אפילו לא התערב.

שלמה בוחבוט: היום יש לפחות ראש ממשלה שמתערב.

שלמה בוחבוט: ואכן, יש שינוי בסדר העדיפויות הלאומי.

שלמה בוחבוט: נכון, אולי זה כואב לאנשים.

שלמה בוחבוט: צריך לזכור, כאשר היה מדובר ביהודה ובשומרון – ערי הפיתוח קופחו.

אריאל שרון: אתה קופחת?

אריאל שרון: אני שואל אותך, אתה קופחת?

שלמה בוחבוט: הגליל והנגב – – – חבר הכנסת אריק שרון, אתה יודע שאני מאוד מכבד אותך, מאוד מעריך אותך, אל תפריע לי.

רחבעם זאבי: אם אתה מכבד אותו, תענה לו.

אריאל שרון: מה שאנחנו עשינו אצלך.

חיים קופמן: אתה נראה כמו יתום.

שלמה בוחבוט: אני לא נראה כמו יתום, אני נראה טוב מאוד.

שלמה בוחבוט: את האבטלה לא מפלגת העבודה יצרה.

שלמה בוחבוט: אתה דיברת על 18% בשלומי, האם אתה חושב שבמשך שישה חודשים אפשר לפתור את הבעיה?

רחבעם זאבי: כמה שנים?

שלמה בוחבוט: אני צריך לזכור ולהזכיר, 15 שנה הרסתם את המדינה הזאת; הרס בכלכלה, הרס בחברה, הרס במדיניות חוץ.

שלמה בוחבוט: אתם לא השארתם שום חלקה טובה.

שלמה בוחבוט: כאשר אנחנו מדברים על שינוי סדרי עדיפויות לאומיים, ברור שלכמה אנשים זה כואב.

גדעון פת: למי, למשל?

קריאות: – – –

ענת מאור: אני מבקשת להפסיק עם קריאות הביניים ולאפשר לחבר הכנסת בוחבוט להמשיך את נאומו.

אריאל שרון: לא בניתם בית.

אריאל שרון: לא נטעתם עץ.

אריאל שרון: לא סידרתם מקום עבודה אחד.

שלמה בוחבוט: חכה שנייה, חכה.

שלמה בוחבוט: אתם הייתם 15 שנה בשלטון.

שלמה בוחבוט: בניתם קרוונים, מעברות.

שלמה בוחבוט: רק היום דנו בוועדת הכלכלה על ההרס, על כל המעברות האלה.

שלמה בוחבוט: לא מעלות, אני לא מדבר על מעלות.

אריאל שרון: מה קרה במעלות?

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת אריק שרון, אני מאושר.

שלמה בוחבוט: במעלות בנינו.

שלמה בוחבוט: אבל לא כך בשאר ערי הפיתוח.

אריאל שרון: בנייה ערבית הפסקתם?

שלמה בוחבוט: תסלח לי, אדוני, חבר הכנסת אריק שרון, אני יודע שזה כואב להישאר באופוזיציה.

שלמה בוחבוט: זה מאוד כואב.

שלמה בוחבוט: אבל תחכו, 15 שנים תחכו באופוזיציה.

שלמה בוחבוט: אנחנו נוכיח, נעשה שינויים, התחלנו בשינוי סדרי העדיפויות.

שלמה בוחבוט: תיתנו לעבוד.

אריאל שרון: – – – בוואדי-עארה הפסקתם, בעכו הפסקתם.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת אריק שרון, תפסיק עם ההערות הגזעניות.

ענת מאור: אני מבקשת להפסיק עם קריאות הביניים ולאפשר לחבר הכנסת בוחבוט לדבר.

ענת מאור: חבר הכנסת בוחבוט, שא דבריך בפני המליאה כולה.

אריאל שרון: – – –

עבד-אלוהב דראושה: כל הזמן יש לך רק ערבים בראש.

עבד-אלוהב דראושה: מה זה ערבים?

פיני בדש: יש לו סיוט.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת, אני יודע – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא מתבייש בכלל.

עבד-אלוהב דראושה: מה זה כל הזמן ערבים?

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת לאפשר לנואם לדבר.

ענת מאור: זה זמנו של הנואם.

עבד-אלוהב דראושה: זאת הערה גזענית.

עבד-אלוהב דראושה: כבר העירו לחברי הכנסת שאסור להשתמש בהערות גזעניות.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת שרון חוזר עוד הפעם על הערה גזענית.

עבד-אלוהב דראושה: אני מבקש שהוא יחזור בו מהדברים האומללים והגזעניים הללו.

עבד-אלוהב דראושה: שיצא בביקורת אישית עלי; אבל מה זה ערבים כל הזמן?

חיים דיין: אני מוכן שתגיד לי יהודי כל הזמן.

חיים דיין: מה קרה?

חיים דיין: תגיד לי יהודי.

עבד-אלוהב דראושה: אני גאה שאני ערבי.

עבד-אלוהב דראושה: אין להשמיע הערות גזעניות.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה – – –

קריאות: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, לא שמעתי את ההערה.

ענת מאור: אתייחס אליה לאחר מכן.

ענת מאור: אני מבקשת עכשיו לאפשר לדובר לדבר.

עבד-אלוהב דראושה: היושב-ראש, פרופסור שבח וייס, כבר העיר לחברי הכנסת מהימין.

ענת מאור: נכון.

עבד-אלוהב דראושה: וחבר הכנסת שרון חוזר עוד הפעם על הערה גזענית.

עבד-אלוהב דראושה: שיתקיף אותי, שיתקיף את החזית הדמוקרטית, אבל לא ערבים כערבים.

ענת מאור: דבריך נרשמו בפרוטוקול.

ענת מאור: עכשיו נמשיך את הדיון ונברר את העניין אחר כך.

עבד-אלוהב דראושה: לא להתקיף ערבים כערבים.

עבד-אלוהב דראושה: מה היית אומר אילו אמרו על יהודים כיהודים משהו?

עבד-אלוהב דראושה: או על יהודים מארצות-הברית?

עבד-אלוהב דראושה: מה היית אומר?

חיים קופמן: – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה מסכים לזה?

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אני מבקשת ממך להפסיק.

טלב אלסאנע: זו גזענות לשמה.

ענת מאור: חבר הכנסת בוחבוט, אני מבקשת שתמשיך את דבריך.

עבד-אלוהב דראושה: אני מוכן לצאת.

עבד-אלוהב דראושה: תוציאי אותי – – –

פיני בדש: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אתה לא הקשבת למה שאני אמרתי.

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, תקשיב רגע לתשובתי.

עבד-אלוהב דראושה: אי-אפשר לשתוק על הערות גזעניות.

עבד-אלוהב דראושה: הוא צריך לחזור בו מההערות הללו.

ענת מאור: אני מבקשת להקשיב לתשובתי, ובזה אנחנו גומרים.

ענת מאור: שמעתי את הערתך, היא נרשמה בפרוטוקול, והנושא יבורר.

ענת מאור: מאחר שזה לא נאמר במליאה – זה יבורר לאחר מכן.

ענת מאור: אני מבקשת להפסיק.

ענת מאור: חבר הכנסת בוחבוט, תמשיך את דבריך.

ענת מאור: בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: – – – אבל לא להשמיץ.

חיים דיין: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת דראושה, אל תאלץ אותי לקרוא לך לסדר.

ענת מאור: תאפשר להמשיך את הדיון בצורה מסודרת.

חיים קופמן: זו איפה ואיפה.

ענת מאור: חבר הכנסת בוחבוט, בבקשה.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת, אני חושב שזו שגיאה כאשר מדברים בצורה מאוד לא מכובדת בנושא ערביי ישראל.

שלמה בוחבוט: אני גאה בכך שאני ראש מועצה של יישוב יהודי-ערבי.

שלמה בוחבוט: אני חושב שהסיווג החדש, שהיום מדבר על שינוי היעדים הלאומיים כלפי הגליל והנגב, מחזק את כל היישובים המרוחקים ממרכז הארץ.

שלמה בוחבוט: מחזקים אותם יישובים שבאמת קופחו.

שלמה בוחבוט: פה מדברים על תשתיות.

שלמה בוחבוט: אם אנחנו באים ומדברים על שינוי סדרי העדיפויות הלאומיים, הרי הוגדלו תקציבי התשתיות פי-שלושה, הוגדלו תקציבי ההלוואות והמענקים למפעלים קטנים ושונו סדרי העדיפויות הלאומיים.

שלמה בוחבוט: אנחנו הולכים בצורה מאוד משמעותית, בנושא הערבי והדרוזי, ליישר את הקו.

שלמה בוחבוט: אלה אזרחים של מדינת ישראל, וחייבים גם לחזק אותם.

שלמה בוחבוט: אני בא ואומר, רבותי חברי הכנסת – – –

חיים קופמן: בינתיים הדרוזים מפגינים.

שלמה בוחבוט: תסלח לי, זה תפקידך לבוא כל יום שני ולהגיש הצעת אי-אמון, כי אתה באופוזיציה.

שלמה בוחבוט: אני רק יכול להבטיח לך, חבר הכנסת חיים קופמן, אנחנו נדבר בעוד ארבע שנים ובעוד חמש שנים – –

חיים קופמן: הדרוזים מפגינים.

חיים קופמן: תביא את סאלח טריף ותשמע מה הוא אומר.

שלמה בוחבוט: – – ואתה תראה שמדינת ישראל תיראה אחרת.

שלמה בוחבוט: אין צורך בעזה.

שלמה בוחבוט: אותם אלפי אנשים – – –

חיים קופמן: אם אתם תהיו חמש שנים בממשלה – לא תהיה מדינה.

חיים קופמן: לא תישאר מדינה.

חיים קופמן: היא תימחק.

חיים קופמן: במעלות – – –

שלמה בוחבוט: תסלח לי.

שלמה בוחבוט: אתה אל תדבר על מעלות, כי אתה לא מכיר את מעלות כלל.

שלמה בוחבוט: אתה לא מכיר את ערי הפיתוח.

שלמה בוחבוט: אתה נמצא בתל-אביב, מה אתה מכיר?

חיים קופמן: אני לא מכיר?

חיים קופמן: איך אתה לא מתבייש?

שלמה בוחבוט: לכן אני בא ואומר, שאנחנו הנציגים האמיתיים של העם.

שלמה בוחבוט: לא התנתקנו מהעם.

שלמה בוחבוט: אתם תיווכחו שבתוך שנים מספר נתקן את כל ההרס והקלקולים.

שלמה בוחבוט: לכן אני אומר, שצריך לדחות על הסף את הצעת האי-אמון.

אריאל שרון: אל תתחייב יתר על המידה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: רשות הדיבור לאחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב שפי.

יעקב שפי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שתי הצעות אי-אמון עומדות בפנינו הערב.

יעקב שפי: אתייחס להצעת הליכוד בדבר תפקודה של הממשלה.

יעקב שפי: בדבריהם של אנשי האופוזיציה נשמעו הערות בדבר תפקוד הממשלה, בנושא מערכת היחסים בין השרים; מה אמר ראש הממשלה ומה אמרו שרים זה לזה.

יעקב שפי: האינפורמציה מלוקטת מהתקשורת.

יעקב שפי: נראה שזיכרונם של אנשי האופוזיציה קצר ביותר.

יעקב שפי: הביקורת הנוספת היא בדבר אי-הצלחת הממשלה בנושאים שונים, ובמיוחד בנושא תהליך השלום ובנושאים הכלכליים.

יעקב שפי: מי שמגיש בסיטונות הצעות אי-אמון נגד הממשלה ונופל פעם אחר פעם גורם נזק לא רק לעצמו אלא גם לעם ישראל, המצפה לפתרון הבעיות העומדות בפנינו.

יעקב שפי: הביקורת בנושא הגירוש משחקת לידי אויבינו ומחלישה את עמדותינו.

יעקב שפי: אלה המבקרים היום היו אלה שבירכו את הממשלה על צעדה הנועז, אף-על-פי שלהם לא היה אומץ לבצע מעשה שכזה.

יעקב שפי: הגירוש גרם להחלשה של מאבק ה"חמאס" בנו, והראיה – היום הם מנסים לשקם את הפגיעה הקשה בהם באמצעות אזרחים אמריקנים, ואלה נעצרו על-ידי השב"כ בחשד לסיוע ל"חמאס".

יעקב שפי: בבחירות האחרונות קיבלנו את אמון העם, ואנחנו מבצעים את שהתחייבנו לו, תוך שינוי סדר העדיפויות הלאומי.

יעקב שפי: אך האופוזיציה מנסה להכשיל את הפעילות בלי כל קשר לרצון רוב רובו של העם.

יעקב שפי: במסגרת שינוי סדרי העדיפויות ניתנת כיום עדיפות במסגרת דוח-שבס ליישובי הנגב, הבקעה והגליל.

יעקב שפי: כפי שבעת משבר ברלין השני, בתחילת שנות ה-60, יצא נשיא ארצות-הברית דאז, ג'ון קנדי, והצהיר הצהרת תמיכה באומרו: "אני ברלינאי", צריכים אנו לומר: "אני מצפת", כמלות השיר שכמעט נשכח.

יעקב שפי: לכן ביקשתי מראש הממשלה לכנס את ישיבות הממשלה פעם בצפת, בירת הגליל, ופעם בבאר-שבע, בירת הנגב.

יעקב שפי: וזאת מתוך ביטוי למחויבות הממשלה לפיתוח אזורים אלה בראש סדר העדיפויות הלאומי של ישראל.

יעקב שפי: גם אם יחזרו דוברי האופוזיציה על ביטויים שהופנו לעברם בעבר וינסו לערער את יציבות הממשלה הנוכחית, הם לא יצליחו.

יעקב שפי: העם בחר לכנסת מפלגות שמרכיבות את הממשלה לתקופה של ארבע שנים.

יעקב שפי: מי שמנסה לעורר רושם – – –

ענת מאור: אני מבקשת לאפשר לדובר לדבר.

ענת מאור: נא להתיישב בשקט, כי יש לנו עוד שלוש דקות, ולאחר מכן אנחנו ניגשים להצבעה.

ענת מאור: בבקשה לאפשר לו לסיים בכבוד את דבריו.

יעקב שפי: מי שמנסה לעורר רושם שהממשלה לא עושה מספיק – טועה ומטעה.

יעקב שפי: תהליך השלום לא יגיע לסיום בתוך חודשים ספורים.

יעקב שפי: מלחמה באבטלה לא תישא פירות, אלא רק אם תיבנה תשתית, ייבנו מפעלים חדשים, ורעיונות שהיו בבחינת תוכנית-מגירה יוצאו אל הפועל, וכל זה דורש זמן.

יעקב שפי: יצירת מקום עבודה חדש ברמה טכנולוגית גבוהה – וזה בדיוק מה שנחוץ לנו – דורשת כשנתיים.

יעקב שפי: הממשלה הקודמת לא עשתה די בתחום זה, וכיום הם מנסים לעורר את הרושם, שגם ממשלה זו לא תפעל.

יעקב שפי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש טיפול אינטנסיבי הן בבעיות חוץ וביטחון והן בנושאים הכלכליים בכלל ובמלחמה באבטלה בפרט.

יעקב שפי: לכן יש לדחות את הצעת האי-אמון ולאפשר לממשלה, שרוב העם תמך ותומך בה, לממש את מצעה.

יעקב שפי: את החשבון הסופי נעשה כולנו בעוד ארבע שנים; גם אנו, חברי הכנסת, וגם העם בישראל.

יעקב שפי: תודה רבה.

שבח וייס: חברי הכנסת נא לשבת, אנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: איש איש ישב במקומו.

שבח וייס: לא נוכל להוסיף קולות של אלה שמסתובבים.

שבח וייס: יש לנו על כך החלטה של נשיאות הכנסת.

שבח וייס: נא לשבת.

שבח וייס: חברי הכנסת, האם אני יכול לערוך את ההצבעה במשותף?

קריאות: כן.

שבח וייס: הצעות סיעות הליכוד והמפד"ל להביע אי-אמון לממשלה בשל: 1.

שבח וייס: תפקודה של הממשלה – הצעת סיעת הליכוד; 2.

שבח וייס: ממשלה בתוך ממשלה, פעולות הממשלה בתחום סדרי עדיפויות – הצעת המפד"ל.

שבח וייס: אנחנו עורכים הצבעה מאוחדת.

יהושע מצא: על איזו ממשלה אתה מצביע עכשיו?

שבח וייס: על ממשלת ישראל החוקית.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי שמצביע בעד, מצביע בעד האי-אמון – סליחה שאני חוזר על כך – ומי שמצביע נגד, תומך בממשלה.

שבח וייס: ברור?

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: אנחנו לא מוסיפים קולות.

שבח וייס: אני מודיע.

שבח וייס: בעד הצעות סיעות הליכוד והמפד"ל להביע אי-אמון לממשלה – 37

שבח וייס: נמנעים – 3

שבח וייס: חברי הכנסת, 37 תומכים.

קריאה: אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: לא מוסיפים קולות.

שבח וייס: יש לנו החלטת נשיאות הכנסת.

שבח וייס: קודם כול אודיע את התוצאה ומייד אסביר, ותקבלו את זה ברוח טובה.

שבח וייס: 37 תומכים בהצעת האי-אמון, 44 מתנגדים, שלושה נמנעים.

שבח וייס: קודם כול אני קובע, שהצעת האי-אמון נדחתה.

שבח וייס: אנחנו הודענו כמה פעמים בכתב:

שבח וייס: בזמן ההצבעה יושבים.

שבח וייס: לא מוסיפים קולות.

שבח וייס: זו החלטה על דעת כל הנשיאות, על-פי הצעתו של חבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: אני מודיע, שהצעת האי-אמון נדחתה.

שבח וייס: אני מודה לכם.

שבח וייס: אנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתות לשר הבינוי והשיכון.

שבח וייס: אני מזמין את שר הבינוי והשיכון להשיב על שאילתות.

שבח וייס: שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 370, של חברת הכנסת נעמי חזן.

שבח וייס: יש כאן שתי שאילתות, גם של חבר הכנסת זיאד, ותשובה אחת על שתי השאילתות בגלל הדמיון ביניהן.

שבח וייס: השאילתא של חבר הכנסת תופיק זיאד מספרה 393.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר הבינוי והשיכון ביום י"ב בטבת התשנ"ג (5 בינואר 1993): לתושבי נווה-שלום נודע על בקשה להקצאת קרקע ממינהל מקרקעי ישראל, שהוגשה על-ידי עמותת יוצאי הימ"מ – יחידה מיוחדת למלחמה בטרור – של משטרת ישראל.

שבח וייס: החלקה המבוקשת נמצאת בסמיכות ליישוב נווה-שלום, ותושבי נווה-שלום אף מגישים בימים אלה בקשה להתרחבות ולישיבה באותה חלקה.

שבח וייס: נוסף על כך, נודע שהפונים מתכוונים לקרוא ליישובם נווה-שלום ב'.

שבח וייס: ברצוני לשאול: 1.

שבח וייס: האם אומנם הוגשה בקשה מטעם עמותת יוצאי הימ"מ של משטרת ישראל, להקצאת קרקעות באזור זה? 2.

שבח וייס: אם כן – באיזו חלקה מדובר ומהם גבולותיה המדויקים?

שבח וייס: 3.

שבח וייס: האם ידועה לשר הכוונה להשתמש בשם נווה-שלום ב'?

שבח וייס: חבר הכנסת ת' זיאד שאל את שר הבינוי והשיכון ביום ד' בשבט התשנ"ג (26 בינואר 1993): לתושבי נווה-שלום נודע על הקמת יישוב חדש על קרקע המינהל הסמוכה לחלקה שבה שוכן יישובם.

שבח וייס: יוזמי הקמת היישוב, יוצאי יחידת הימ"מ של משטרת ישראל, מתכוונים לקרוא ליישובם נווה-שלום ב'.

שבח וייס: נווה-שלום אינו יישוב רגיל, ומאפיין אותו היותו יישוב משותף לערבים וליהודים.

שבח וייס: ברצוני לשאול: 1.

שבח וייס: האם מוכרת למשרדך עובדת עלייתו על הקרקע של היישוב הנ"ל? 2.

שבח וייס: על-פי אילו קריטריונים הוקצתה הקרקע?

שבח וייס: 3.

שבח וייס: האם לא קיימת חובת קבלת אישור משרד הפנים לפני הקצאת קרקע כלשהי על-ידי מינהל מקרקעי ישראל?

בנימין בן-אליעזר: להלן תגובתי: אומנם הוגשה בקשה מטעם העמותה לתכנון חטיבת הקרקע.

בנימין בן-אליעזר: בקשה זו אושרה על-ידי הוועדה לפטור ממכרז בישיבתה מיום 7 בספטמבר 1992.

בנימין בן-אליעזר: לאחר אישור התכנון תוקצה הקרקע על-פי נוהלי המינהל.

בנימין בן-אליעזר: ההרשאה לתכנון מתייחסת לחטיבת קרקע בגודל כ-200 דונם אדמות מדינה, הנמצאת מדרום לכביש הכניסה לנווה-שלום, בסמיכות לאתר המכונה במפות "חירבת אבימור".

בנימין בן-אליעזר: גבולות הקרקע ייקבעו לאחר אישור תוכנית בניין עיר על-ידי ועדת התכנון.

בנימין בן-אליעזר: נושא השמות אינו בתחום ידיעתנו או טיפולנו.

בנימין בן-אליעזר: על שמות היישובים מכריזה ועדת השמות הממלכתית.

ענת מאור: שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 385, של חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

ענת מאור: חבר הכנסת עמנואל זיסמן אינו נוכח.

ענת מאור: התשובה תימסר לפרוטוקול.

ענת מאור: חבר הכנסת ע' זיסמן שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ט בטבת התשנ"ג (12 בינואר 1993): כ-40,000 פועלי בניין חסרו באתרי הבנייה, עקב הסגר האחרון בשטחים – כך עולה מנתונים של התאחדות הקבלנים.

ענת מאור: בחמש שנות האינתיפאדה היה הממוצע של עבודת פועל בניין מהשטחים בערך 150 יום בשנה.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מה היא עמדת משרד הבינוי והשיכון כלפי נתונים אלו, הפוגעים קשות בענף הבנייה?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: כיצד פועל משרדך על מנת לקלוט יותר פועלים ישראלים בטווח הקצר ובעתיד?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: מה עושה משרדך בנוגע למיסוד ולהרחבה של בתי-ספר למקצועות הבנייה?

בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

בנימין בן-אליעזר: מספר המועסקים בענף הבנייה עלה מ-127,600 איש בשנת 1989 לכ-195,000 איש באמצע שנת 1992, דהיינו פי 1.5.

בנימין בן-אליעזר: 42% מהמועסקים הינם פועלים מהשטחים.

בנימין בן-אליעזר: בפועל משקלם נמוך יותר בשל מספר רב של ימי היעדרות ומספר מועט של שעות עבודה, יחסית לישראלים.

בנימין בן-אליעזר: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לחמש השנים האחרונות נמצא, כי פועלים מהשטחים הועסקו בענף הבינוי בישראל כ-200 ימים בשנה בממוצע.

בנימין בן-אליעזר: נתונים על שעות עבודה שבועיות לגבי שלוש השנים האחרונות מראים, כי פועל ישראלי עבד 41 שעות שבועיות בממוצע, לעומת 36.4 שעות עבודה שבועיות בממוצע לפועל מהשטחים.

בנימין בן-אליעזר: תוספת זו של 67,400 מועסקים מורכבת מ-37,400 ישראלים וכ-30,000 עובדי שטחים.

בנימין בן-אליעזר: בנוסף הועסקו בממוצע ב-1991 כ-10,000 פועלים זרים.

בנימין בן-אליעזר: הגידול במספר המועסקים בענף הבנייה הינו תוצאה ישירה של הגידול המסיבי בהיקפי הבנייה בתקופה זו.

בנימין בן-אליעזר: מספר יחידות הדיור שנבנו בשנת 1989 היה 19,850 בלבד, לעומת 42,410 יחידות דיור ב-1990 – פי 2.1 – ולעומת 83,350 יחידות דיור ב-1991, שהיתה שנת שיא בפעילות, פי 4.2.

בנימין בן-אליעזר: הפעילות הכוללת בענף הבנייה – ממוצע התחלות וגמר בנייה לכל היעדים, מגורים ואחרים – עלתה מ-4.3 מיליוני מטרים רבועים ב-1989 ל-8.3 מיליוני מטרים רבועים ב-1991, פי 1.9.

בנימין בן-אליעזר: במהלך שנת 1992 השתנתה התמונה: מספר התחלות הבנייה פחת בכ-50% בהשוואה לשנה הקודמת והגיע ל-42,000 יחידות דיור.

בנימין בן-אליעזר: הפעילות הכוללת בענף – ממוצע התחלות וגמר בנייה במטרים רבועים – בשנה זו עדיין היתה גבוהה יחסית בשל היקפים ניכרים של גמר בנייה.

בנימין בן-אליעזר: בשנת 1993 צפוי צמצום נוסף בפעילות הענף, הן בשל צמצום התחלות הבנייה לפחות מ-35,000 יחידות דיור, והן בשל צמצום נוסף בגמר הבנייה.

בנימין בן-אליעזר: כתוצאה מצמצום הפעילות בענף ייפלט, ללא ספק, מספר רב של עובדים מענף הבנייה.

בנימין בן-אליעזר: החשש הוא, שבקרב הנפלטים יהיה גבוה יחסית משקל הישראלים שנקלטו לאחרונה, עולים צעירים ויוצאי צבא.

בנימין בן-אליעזר: לאור עובדות אלו, הפגיעה כיום בענף הבנייה, בשל היעדרויות פועלים מהשטחים, עשויה להיות קטנה יותר.

בנימין בן-אליעזר: 3-2.

בנימין בן-אליעזר: כדי לעודד ישראלים להצטרף לענף הבנייה, פועלת מאז פברואר 1992 תוכנית מיוחדת, שגובשה על-ידי צוות בין-משרדי, ביוזמת משרד הבינוי והשיכון.

בנימין בן-אליעזר: עיקרי התוכנית: הקמת מסלול הכשרה חדש, שאחת ממטרותיו הינה שימת דגש מיוחד ביצירת קבוצות עבודה והיווצרות קבלני משנה; מסלול ההכשרה נמשך שישה חודשים – חודשיים לימוד בבית-ספר להכשרה וארבעה חודשי עבודה באתר הבנייה; במשך שישה חודשי ההכשרה מתחייבת הממשלה להעביר לעובד מענק בגובה שכר המינימום, או דמי אבטלה – הגבוה מביניהם; הקבלן מקבל על עצמו להשלים לעובד, במשך ארבעה חודשי עבודה באתר, סכום כספי קבוע, המתעדכן מעת לעת; המלצה על הסדרת תנאי העבודה באתר – חדר אוכל, חדר הלבשה, פינת רחצה ושירותים וכו'; צמצום הדרגתי של העסקת עובדים זרים בענף; השקעה בפרסום תוכנית ההכשרה ושיפור תדמית הענף.

בנימין בן-אליעזר: עד כה השתתפו במסלול זה כ-5,800 איש.

ענת מאור: שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 387, של חבר הכנסת סאלח טריף.

ענת מאור: חבר הכנסת סאלח טריף אינו נוכח, התשובה תימסר לפרוטוקול.

ענת מאור: חבר הכנסת ס' טריף שאל את שר הבינוי והשיכון ביום י"ט בטבת התשנ"ג (12 בינואר 1993): אני פונה אליך בנוגע לסכסוך שקיים משנת 1968 לגבי אדמות טורעאן.

ענת מאור: אדמות אלה שייכות לכפר מאז ימי המנדט, וב-1968 הוחלט על-ידי קרן-הקיימת להעביר את האדמות לבעלות המדינה.

ענת מאור: חלק מהאדמות משמשות לגידול חקלאי ולרעיית צאן, וחלקן – לבנייה.

ענת מאור: כיום מבקשת ממשלת ישראל למכור חלק מהאדמות שהועברו לבעלותה.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מאילו טעמים הועברו האדמות לרשות מדינת ישראל?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מה ניתן לאנשי הכפר בתמורה, והאם נעשה הדבר בידיעתם ובהסכמתם של ראשי הכפר? 3.

ענת מאור: מה היא האפשרות שמדינת ישראל תשקול החזרת האדמות לבעליהן?

בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

בנימין בן-אליעזר: אדמות המדינה שמדובר בהן הן בשטח של כ-9,250 דונם, מהן כ-1,700 דונם בתחום הכפר טורעאן, שנרשמו על-פי ההסדר בשנת 1945 בבעלות "הנציב העליון עבור הכפר טורעאן".

בנימין בן-אליעזר: עם הקמת המדינה נרשמו האדמות רישום חוזר בטאבו, ואגב תיאום הרישום לפי סעיף 2 לחוק נכסי המדינה הושמטה ההערה בטאבו.

בנימין בן-אליעזר: בפסק-הדין שניתן על-ידי בית-המשפט העליון בד.נ.

בנימין בן-אליעזר: 13/76 (מ"מ יפיע נגד ממ"י), שבו נדון מקרה דומה, נקבע, כי אגב תיאום הרישום לפי סעיף 2 לחוק נכסי המדינה, יש לקיים את רישום ההערה ולא היה מקום להשמיטה.

בנימין בן-אליעזר: עם זאת העיר בית-המשפט, כי ההערה אינה מקנה זכות קניינית לציבור בלתי מוגדר של אנשים, וכי נוכח האמור בסעיף 154(ב) לחוק המקרקעין, ייתכן שניתן למחוק את ההערה, אם יוכח שהשטח חדל לשמש את צורכי הציבור של הכפר.

בנימין בן-אליעזר: יתירה מכך, אין כמעט ספק, כי רישום ההערה בהסדר על-ידי השלטון המנדטורי, כשמדובר בקרקע שסווגה כ"מירי" ולא כ"מתרוכה" – הגדרת דרך – נועד לחסום אפשרות של רכישת אדמות אלה על-ידי היהודים, ולא להקנות לתושבי הכפר זכות קניינית כלשהי בהן.

בנימין בן-אליעזר: 2.

בנימין בן-אליעזר: זה זמן רב – כ-15 שנה – מנהל ממ"י – מינהל מקרקעי ישראל – משא-ומתן עם המועצה המקומית כדי להגיע להסדר, אולם ללא תועלת, עקב התעקשות המועצה לראות בקרקעות אלו במלואן קניינם של בני הכפר.

בנימין בן-אליעזר: 3.

בנימין בן-אליעזר: בנסיבות המצוינות לעיל, לא מצאה המדינה לנכון להחזיר את ההערה לרישומים, בעקבות פסק-הדין של יפיע, שכן פסק-הדין של יפיע רק מנע את השמטת ההערה במקום שטרם הושמטה, ואין הדבר כך בטורעאן, שם הושמטה ההערה.

בנימין בן-אליעזר: לדעת ממ"י, החזרת ההערה לרישומים תחליש את עמדת ממ"י בכל משא-ומתן מול המועצה המקומית.

ענת מאור: שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 432 של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ענת מאור: חבר הכנסת טלב אלסאנע אינו נוכח.

ענת מאור: התשובה תימסר לפרוטוקול.

ענת מאור: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): בשכונות הערביות במזרח-ירושלים ובפרבריה קיימת מצוקת דיור, ותושבים רבים מתגוררים במבנים רעועים, עקב העדר מקומות דיור אלטרנטיביים.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם קיימת מצוקת דיור בקרב האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים?

ענת מאור: אם כן – מה גורם למצוקה הנ"ל?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: האם הכין משרד השיכון תוכנית לפתרון בעיית מצוקת הדיור בקרב האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: האם משרד השיכון מתכנן פיתוח שכונות חדשות בעבור התושבים הערבים במזרח-ירושלים?

בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להלן תגובתי על השאילתא: 1.

בנימין בן-אליעזר: על-פי נתוני עיריית ירושלים, קיימת מצוקת דיור, אשר נובעת מקשיים בקבלת היתרי בנייה, גם כאשר מדובר בקרקעות פרטיות, בשל העדר תוכניות בניין ערים מאושרות.

בנימין בן-אליעזר: תוכנית כזו לגבי צפון-ירושלים הוכנה אומנם על-ידי עיריית ירושלים, אך טרם הופקדה.

בנימין בן-אליעזר: גורם נוסף למצוקת הדיור הינו העדר בנייה יזומה של משרד הבינוי והשיכון.

בנימין בן-אליעזר: 2.

בנימין בן-אליעזר: אין במשרד היום תוכנית כנ"ל.

בנימין בן-אליעזר: הבעיה תיבחן במהלך שנת העבודה הנוכחית.

בנימין בן-אליעזר: 3.

בנימין בן-אליעזר: לאחרונה נתן שר הבינוי והשיכון אישור לקידום פרויקט של 70 יחידות דיור עבור עמותה אשר חבריה הינם ערבים ישראלים.

ענת מאור: שר הבינוי והשיכון ישיב על שאילתא מס' 433, של חבר הכנסת שאול עמור.

ענת מאור: חבר הכנסת ש' עמור שאל את שר הבינוי והשיכון ביום כ"ו בטבת התשנ"ג (19 בינואר 1993): לפני כשלושה חודשים פוטרה מנהלת ההוסטל לקשישים ביבנה, הגברת הדה שרון.

ענת מאור: בהוסטל, השייך לחברת "עמידר", מתגוררים 27 קשישים, אשר רובם אינם דוברי עברית.

ענת מאור: רבים מהם חולים והמנהלת שימשה עבורם לפה ועזרה בפתרון בעיותיהם.

ענת מאור: בעקבות פיטוריה הופסקו החוגים אשר התקיימו עבור הקשישים אחר-הצהריים.

ענת מאור: כיום אין לקשישים לאן לפנות.

ענת מאור: ברצוני לשאול: 1.

ענת מאור: האם ידוע למשרדך על העניין?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מדוע פוטרה המנהלת הגברת הדה שרון?

ענת מאור: 3.

ענת מאור: ממלא-מקום ראש העירייה טוען, כי הנושא הועלה בפני הנהלת "עמידר", וזו התנערה מהנושא.

ענת מאור: מה ייעשה בעניין?

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להשיב על שאילתא מס' 433 של חבר הכנסת שאול עמור, מיום 19 בינואר 1993, בנושא מנהלת ההוסטל לקשישים ביבנה: 3-1.

בנימין בן-אליעזר: חברת "עמידר" שותפה בהפעלת 12 אתרי דיור מוגן לקשיש ברחבי הארץ.

בנימין בן-אליעזר: אולם ההוסטל ביבנה הינו היחיד שבו העסיקה "עמידר" במשך שבע שנים אם-בית במשרה מלאה, אף שזו משימה שאיננה באחריות "עמידר", וזאת בהתחשב במצבו המיוחד של האתר ובבקשותיה החוזרות של העירייה.

בנימין בן-אליעזר: כל יתר ההוסטלים בארץ מנוהלים על-ידי הרשויות המקומיות או עמותות למען הקשיש.

בנימין בן-אליעזר: לאחרונה נאלצה חברת "עמידר" לבצע צמצומים, ובמסגרתם הסתיימה עבודתה של אם-הבית.

בנימין בן-אליעזר: הודעה על כך נמסרה לראש העירייה, לסגנו ולבעלי תפקידים אחרים בעירייה.

בנימין בן-אליעזר: לדעתי, מתפקידה של המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית לטפל בקשישים ולתת מענה להעסקת העובדים בהוסטלים.

בנימין בן-אליעזר: לצערי הגדול, בעלי התפקידים בעירייה דחו את פניית "עמידר" בנושא וכן את פניות ועד קשישי ההוסטל.

בנימין בן-אליעזר: יודגש שוב, שתחום זה אינו באחריות "עמידר".

ענת מאור: אנחנו עוברים לסעיף הבא: סקירת שר השיכון והבינוי על פעולות משרדו.

ענת מאור: אני מזמינה את שר הבינוי והשיכון לפתוח בסקירתו.

ענת מאור: אדוני השר, עומדות לרשותך עשר דקות לפתיחה.

ענת מאור: אם יש שואלים, נא להירשם אצל מזכיר הכנסת.

ענת מאור: בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תוכנית העבודה של משרד הבינוי והשיכון לשנת 1993 אינה משוחררת מאילוצי העבר.

בנימין בן-אליעזר: לכן עלי לפתוח בסקירת העבר במסגרת דיון זה.

בנימין בן-אליעזר: כ-80% מכלל המקורות התקציביים לפעולות בנייה שהועמדו לרשות המשרד מיועדים, לצערי הגדול, לתשלומים עבור בניית העבר.

בנימין בן-אליעזר: סכומים אלה ישולמו לגורמי ענף הבנייה בגין בנייה, אשר ברור כי היתה מיותרת.

בנימין בן-אליעזר: על פעולות הסיוע אנו שומרים מכל משמר, במקום להקדיש את מלוא תשומת הלב והמשאבים החומריים לפתרון שאלות הדיור של הציבור הרחב כולו.

בנימין בן-אליעזר: אנו נאלצים – ואני אומר זאת בצער – גם בשנת 1993 להשקיע חלק ניכר מהמשאבים הפנויים בפירוק הבעיה שהותירה אחריה הממשלה הקודמת.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להזכיר, גברתי היושבת-ראש, כי בעת שהחליטה הממשלה הקודמת על בנייה מוגזמת זו היו בידיה ראיות מוצקות לכך, כי יש בארץ יותר מ-100,000 דירות ריקות, המספיקות לקליטת כחצי מיליון עולים.

בנימין בן-אליעזר: למרות זאת התעלמה הממשלה מעובדות אלו והחליטה אז על בניית דירות באחריות התקציב, על רכישת קרוונים ומגורונים ועל התקשרויות מסיביות עם קבלנים זרים.

בנימין בן-אליעזר: מייד לאחר השבעת הממשלה הנוכחית פעלנו להפסקת בנייה בהיקף רחב ככל האפשר.

בנימין בן-אליעזר: נוכחנו, לצערנו, כי גם בשבועות האחרונים לפני כניסתנו לתפקיד היתה הפעלת בנייה מזורזת בכל רחבי הארץ, זאת במטרה "לקבוע עובדות".

בנימין בן-אליעזר: עובדות נוספות לא נקבעו, אולם הגדילו בכך את הנזק הכספי.

בנימין בן-אליעזר: אולם, אין לתמוה על פעולה זו.

בנימין בן-אליעזר: כבר בראשית שנת 1991, משהתברר לכול כי אין צורך בבנייה בהיקף כה רחב, המשיכה הממשלה הקודמת ביתר שאת בפעילות הבנייה, ואת מירב הדירות מיקמו באזורים שביטאו העדפה פוליטית ולא צורך בדיור.

בנימין בן-אליעזר: משרד הבינוי והשיכון יתמודד בכל הכלים העומדים לרשותו עם בניית העבר.

בנימין בן-אליעזר: אנו מתכוונים להקפיד, כי תימנע החרפת הבעיה החברתית הנובעת מבנייה זו, ובמיוחד באתרי המגורונים והקרוונים.

בנימין בן-אליעזר: אנו נעשה כל מאמץ כדי שכושר הייצור של ענף הבנייה ייפגע מעט ככל האפשר.

בנימין בן-אליעזר: המשק הישראלי יזדקק לכושר ייצור זה בשנים הקרובות.

בנימין בן-אליעזר: משרד הבינוי והשיכון יתמקד במאמצים להביא לשיפור ולשכלול של ענף הבנייה, במגמה לגרום להוזלת מחירי הדירות.

בנימין בן-אליעזר: אסור להשלים עם מצב שבו על זוג צעיר לשלם שמונה שנות הכנסה מלאות, כדי לרכוש דירה צנועה.

בנימין בן-אליעזר: יחס כה גבוה אינו מקובל במדינות המפותחות, שאנו רוצים להימנות עמן.

בנימין בן-אליעזר: לא ייתכן שהחברה הישראלית תטיל קנס כה כבד על המשפחות החדשות הנוצרות בה.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, המדיניות המכוונת לשכלול ענף הבנייה תתמקד בפתיחת צווארי בקבוק עיקריים, אשר עצם קיומם משפיע על יוקר הדירות.

בנימין בן-אליעזר: האמצעים שיופעלו כוללים את הדברים הבאים: ראשית, שחרור קרקעות לבנייה, באמצעות מינהל מקרקעי ישראל.

בנימין בן-אליעזר: קרקעות אלו ישוחררו בעיקר לבנייה הפרטית.

בנימין בן-אליעזר: לא יתקיים עוד מצב שבו לבנייה הפרטית אין נגישות למרבית המלאי הקרקעי במדינה.

בנימין בן-אליעזר: הנושא השני הוא פישוט חוקי התכנון וההליכים הנהוגים על-פיהם.

בנימין בן-אליעזר: פישוט זה יחליף את חוק הוראת השעה לבנייה למגורים ולתעשייה.

בנימין בן-אליעזר: הנושא השלישי, בחינה ופישוט של תקני הבנייה והתקנים של חומרי הבנייה.

בנימין בן-אליעזר: לתקנים אלו השפעה ניכרת על מחירי הדירות, ובדעתנו לפשט את התקנים בלי לפגוע בטיב המוצר.

בנימין בן-אליעזר: הנושא הרביעי, מיסוי הבנייה.

בנימין בן-אליעזר: בדעת המשרד לבחון גם את שאלות מיסוי הבנייה, אשר לו השפעות ניכרות על מחירי הדירות, ולהביא הצעותיו למשרדי האוצר והפנים.

בנימין בן-אליעזר: הנושא האחרון, שיפור שיטות הייצור בענף הבנייה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאמין, כי מיצוי הפעולות בתחומים עיקריים אלה יביא להוזלה משמעותית של הדירות עוד במהלך קדנציה זו.

בנימין בן-אליעזר: בתחום החברתי, תוכנית העבודה של המשרד כוללת העמקה מסיבית של פעילות שיקום השכונות, בתחום השיקום הפיסי ובתחום השיקום החברתי.

בנימין בן-אליעזר: תקציבי הפעולה לשיקום השכונות גדלו בשנת 1993 גידול משמעותי, ונוסף על כך הוגברה הפעולה של השלמת תשתיות ופיתוח בשכונות ותיקות.

בנימין בן-אליעזר: משרד הבינוי והשיכון מתגבר במידה רבה ביותר את סלילת הכבישים באמצעות מע"צ.

בנימין בן-אליעזר: השנה, כמוה גם בשנים הבאות, נדמה לי שהולכת להיות התמורה הגדולה ביותר מאז קום המדינה בתחום זה.

בנימין בן-אליעזר: העדיפות הניתנת לנושא התשתית באה לידי ביטוי לא רק בגידול התקציב, אלא גם בהפניית עיקר הפעילות לפתרון בעיות תחבורתיות.

בנימין בן-אליעזר: פרויקט הכבישים המרכזי הוא כביש מס' 6, חוצה-ישראל.

בנימין בן-אליעזר: בימים אלה מוקמת החברה הממשלתית, שתפקידה יהיה לרכז את כל ההכנות לסלילת הכביש, אשר ימומן על-ידי הון פרטי.

בנימין בן-אליעזר: משרד הבינוי והשיכון תגבר את פעולות התשתית לאוכלוסייה הערבית.

בנימין בן-אליעזר: כך מתכוון המשרד גם לסייע בהכנת מלאי תשתית לבינוי ביישובים הערביים.

בנימין בן-אליעזר: על אף נטל העבר הכבד הרובץ על המשרד, אנחנו מתכוונים לשים דגש מרכזי בתוכניות העבודה על שיפור ושכלול ענף הבנייה, במטרה להביא להוזלת מחירי הדירות.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: ראשון השואלים – חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, קודם כול אני רוצה להודות לך על שהזכרת בדבריך את הסקטור הערבי ואת הצרכים שלו.

עבד-אלוהב דראושה: כמי שער לבעיות הללו, אני רוצה לשאול אותך: מה התקציב שמשרדך מקציב השנה לסקטור הערבי והדרוזי?

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לשאול, מה הם הפרויקטים הממשיים, העיקריים, שמשרד הבינוי והשיכון יבצע השנה בסקטור הערבי, ובכלל זה הדרוזי, ובמיוחד נוכח הבעיות הייחודיות הקשות של הנגב?

עבד-אלוהב דראושה: מה מתכוון כבוד השר לעשות השנה לפתרון בעיות אלה?

עבד-אלוהב דראושה: הערה אחרונה, בתשובה שקיבלתי ממך הובטח שיימצא פתרון בתקציב 1993 לבעיית חיבור שני הצדדים של כפר מוסמוס, על-ידי מנהרה שתקשר אותם.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לשאול את כבוד השר, מתי תבוצע התוכנית הזאת?

עבד-אלוהב דראושה: כבר נפלו 24 חללים כתוצאה מתאונות דרכים, ולאחרונה, רק לפני שבוע, נפגעה אשה.

עבד-אלוהב דראושה: וכל זה מפני שלא קיים גשר ולא קיימת מנהרה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, רציתי לבקש ממך תשובה על שתי שאלות.

תמר גוז'נסקי: האחת, אף שהחוק קובע שבמדינת ישראל כל המחירים חייבים להיות נקובים בשקלים, עדיין מחירי שכר הדירה ומחירי הדירות נקובים בדולרים.

תמר גוז'נסקי: באחרונה, כשעלה שער הדולר בצורה תלולה במשך תקופה קצרה, עולים חדשים, זוגות צעירים, סטודנטים וכל מי שנאלץ לשכור דירה – בבת אחת קפץ לו שכר הדירה, בלי שהשכר שלו עלה, בלי שקצבת הזיקנה שלו עלתה.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא, מדוע מדינת ישראל אינה כופה את הכלל, שהכול צריך להיות נקוב בשקלים, גם על שטח הדיור?

תמר גוז'נסקי: שאלה שנייה.

תמר גוז'נסקי: רציתי לשאול אותך, אדוני, האם יש לכם תוכניות מעשיות בקשר להוזלת הדיור?

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שהיום יש מצב, שזוגות צעירים רבים, עולים חדשים שיש להם זכאות, אינם מסוגלים לרכוש את הדירות המוצעות במחירים הקיימים.

תמר גוז'נסקי: אינני מדברת רק על מרכז הארץ, אלא גם על מקומות אחרים.

תמר גוז'נסקי: ואנשים חוששים לשקוע בתשלומי משכנתאות כבדים.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: תשובת השר, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: התקציב למגזר הערבי השנה הוא 40 מיליון שקלים.

בנימין בן-אליעזר: אני מניח שחבר הכנסת דראושה מודע למספר הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני מניח שהוא מודע גם לכך שהתקציב התחיל באפס, הוצאתי מתקציב המשרד 30 מיליון שקלים, והאוצר השתתף ב-10 מיליון, ואנחנו מתחילים השנה ב-40 מיליון שקלים.

בנימין בן-אליעזר: זאת התחלה.

בנימין בן-אליעזר: אם אתה חושב שאני שבע רצון מזה – אני רחוק מלהיות שבע רצון מהנושא הזה.

בנימין בן-אליעזר: בהחלט הייתי רוצה להתחיל לפתוח, בתקופת כהונתנו כממשלה, דף חדש שיחזיר אותנו אל המגזר הערבי ואת המגזר הערבי למדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכוון לזה במלוא משמעות המלים.

בנימין בן-אליעזר: שנים רבות דיברנו על השוואת תנאים, על זכויות וחובות, ונדמה לי שהגיעה העת להתחיל להתמסר לטובת המגזר הערבי.

בנימין בן-אליעזר: התוכניות כאן רבות מאוד.

בנימין בן-אליעזר: אינני רוצה לומר כרגע מה בדיוק הפרויקטים.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומה של העבודה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת דראושה לא יתפלא אם אומר לו, שאם היום אני אקבץ רק את הדרישות ההתחלתיות שיש בידינו, אנחנו מדברים על מאות מיליוני שקלים במגזר הערבי, במידה מסוימת של צדק.

בנימין בן-אליעזר: על כן, אנחנו צריכים לשפוט ולהעריך היכן הפעם, מה סדר העדיפויות שנצטרך לקבוע בכניסתנו הפעם.

בנימין בן-אליעזר: אני יכול לומר לך, ואתה בוודאי גם מודע לכך, שזו הפעם הראשונה שאנחנו נכנסים גם לפרויקט שיקום השכונות.

בנימין בן-אליעזר: השנה אנחנו נכנסים ליישוב אום-אל-פחם בנושא של שיקום שכונות.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שבדברים האלה יהיה פתיח כלשהו לכניסה רחבה יותר בשנים הבאות למגזר הערבי.

בנימין בן-אליעזר: לגבי המגזר הדרוזי, נדמה לי שההקצבה השנה היא כ-16 מיליון שקלים.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכוון למצות את המקסימום של הסכום הזה לטובת השכונות של חיילים משוחררים.

בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שהציבור הזה, שאתה מודע לו, משרת את המדינה לא רק בנאמנות.

בנימין בן-אליעזר: הוא משרת את המדינה תרתי משמע, בשירות צבאי סדיר ובשירות לאומי.

בנימין בן-אליעזר: ואם אנחנו נמצאים במסגרת של תקציב מוגבל, מן הראוי שניתן עדיפות דווקא לאותו ציבור, שאני רואה אותו בקדימה עליונה, ואלה החיילים המשוחררים.

בנימין בן-אליעזר: בעניין הנגב, אנחנו בעיצומה של העבודה לכניסה לאותו פרויקט של הבדואים של הנגב.

בנימין בן-אליעזר: אני מעריך שמהר מאוד אנחנו נצא עם פעולה רחבה מאוד.

בנימין בן-אליעזר: כבר אמרתי זאת מעל במת הכנסת, ואני חוזר ואומר זאת.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לראות כיעד בארבע השנים הבאות את ניודן או העברתן של 12,000-10,000 משפחות מהמקום שהן נמצאות בו לאזורים עירוניים במרחבי הנגב.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו עובדים על זה, ונדמה לי שהעתיד הקרוב ילמד על מידת הנחרצות שלנו בנושא הזה.

בנימין בן-אליעזר: לגבי המנהרה של מוסמוס, כרגע אין בידי תשובה.

רון נחמן: יש תשובה.

רון נחמן: במקום מוסמוס זה מושמוש.

עבד-אלוהב דראושה: בדיחה לא מוצלחת.

בנימין בן-אליעזר: אני פשוט לא הבנתי את זה, אבל בסדר.

בנימין בן-אליעזר: אם חבר הכנסת רון נחמן אמר מושמוש, אז מושמוש.

בנימין בן-אליעזר: מה לעשות?

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת דראושה, הנושא הזה עלה, ואז עניתי לך על כך.

בנימין בן-אליעזר: כרגע אין בידי הנתון המדויק אם אנחנו נכנסים לזה השנה או לא נכנסים לזה.

בנימין בן-אליעזר: אני ער לחומרת הקטע הזה בנוגע לתאונות דרכים, ואני מקווה שהנושא הזה נכנס לתוכנית העבודה של 1993.

בנימין בן-אליעזר: מעל במה זו אני אומר לך, שאם זה לא יקרה, אני באופן פיסי אבוא ואומר לך שזה לא יקרה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי שאלה על מחירים הנקובים בדולרים ולא בשקלים.

בנימין בן-אליעזר: אני מודע לבעיה.

בנימין בן-אליעזר: אינני מרוצה מזה שהיום גם משרדי משתמש בערכים דולריים, גם בכתובים, וגם באשר לדמי שכירות.

בנימין בן-אליעזר: אני בהחלט לא מרוצה מזה, בדיוק מאותן סיבות שאת אמרת.

בנימין בן-אליעזר: רשמתי את הנושא הזה לפני, ואני מקווה שאנסה להבין, דרך מה שקרה בעבר, מדוע שער הדולר נכנס לז'רגון שלנו.

בנימין בן-אליעזר: באינטואיציה אני אומר לך, שבהחלט הייתי רוצה להוציא את המונח דולר מתוכנו, ולהעמיד את המחירים יותר ברמה של שקלים.

בנימין בן-אליעזר: אבל, כפי שאמרתי, זה נושא שאתן לך עליו תשובה בנפרד.

בנימין בן-אליעזר: לגבי התוכניות להוזלת הדירות – ראשית, גברתי, אני מניח שאת ערה לכך שפתחנו במבצע אדיר למכירת מלאי הדירות העומד לרשותנו.

בנימין בן-אליעזר: המבצע הזה, אם כי הוא בתחילתו, לפי דעתי צבר עד עכשיו הצלחה לא מבוטלת.

בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שאם יש למבצע הזה סימן היכר כלשהו, זה הרצון של הממשלה, אם כבר יש לה המלאי הגדול הזה, להוזיל את מחירי הדירות ולהפקידן בידי אלה שמן הראוי שמדינה, שיש לה מלאי דירות כזה, תאפשר להם להיכנס אליהן.

בנימין בן-אליעזר: ההוזלה הזאת, שאני עוקב אחריה, בהחלט עושה דברים טובים מאוד.

בנימין בן-אליעזר: אני רואה מי הרוכשים, מי הקונים.

בנימין בן-אליעזר: לפעמים יש הפתעות, כמו למשל שבעיר כמו מעלות, בתוך 24 שעות נחטפו 208 דירות.

בנימין בן-אליעזר: ביקשתי את הרשימה השמית של הרוכשים, שכן מישהו אמר שייתכנו אולי ספקולציות, ורציתי לדעת על אילו ספקולנטים מדובר.

בנימין בן-אליעזר: קיבלתי את הרשימה, וכשניתחתי אותה מצאתי שהמכנה המשותף של כולם, של הרוב המסיבי, הוא קודם כול הגיל הצעיר.

בנימין בן-אליעזר: הדבר השני שמצאתי הוא, ששליש מבני המקום רכשו את הדירות, השליש השני היו עולים חדשים, והשליש השלישי דווקא היו אנשים שעובדים בקריות, גרים בקריות, והם באו וקנו דירות במעלות.

בנימין בן-אליעזר: כך קורה הדבר הזה למעשה בכל רחבי הארץ.

בנימין בן-אליעזר: נוסף על הדבר הזה, אני מניח שעקבת, בפתח סקירתי, אחר מה שאנחנו מתכוונים לעשות בשנה הזאת כדי להביא להוזלת הדירות.

בנימין בן-אליעזר: בין היתר, אנחנו מתכוונים לשחרר מלאי של 50,000 יחידות דיור לשוק הבנייה הפרטית.

בנימין בן-אליעזר: אני מעריך, שהמהלך הזה של שחרור קרקעות לצורך בנייה פרטית במרכז הארץ לא יהיה מבצע חד-פעמי, אלא נוסיף בנושא הזה שנה אחר שנה, ובסיכומו של עניין המלאי הגדול הזה יביא לכך שמחיר הדיור ירד.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה שתדעי: זה אחד היעדים המרכזיים שלקחתי על עצמי להיאבק עליהם.

בנימין בן-אליעזר: אמרתי: קשה לי להתמודד עם המצב שזוגות צעירים צריכים היום לגזור על עצמם שמונה שנים כדי להחזיר, אם בכלל, את החובות על הדירה הזאת.

בנימין בן-אליעזר: הייתי רוצה שיעשו את הדבר הזה ברמת החזר הרבה יותר מתקבלת על הדעת, כדי שיוכלו גם לחיות וגם לגור בדירה.

בנימין בן-אליעזר: אגב, לידיעתך, אנחנו עומדים עכשיו מול האוצר בהידברות על שינוי כל תוכניות הסיוע.

בנימין בן-אליעזר: הייתי רוצה בהחלט להגיע למצב, שחוץ ממי שגרים בערים המרכזיות גופן, במקום שהשטח הוא יקר ביותר, כל מה שמחוץ לזה, תהיה אפשרות לילדים שלנו, לזוגות הצעירים, לכל אחד במדינה, דרך תוכניות הסיוע, להגיע למצב שהרוב המכריע של מחיר הדירה יהיה מגולם בתוך תוכניות הסיוע, עם רמת החזר כזאת שגם אם פרט מהמשפחה עובד, יוכל בכל אופן להתקיים.

בנימין בן-אליעזר: עד כאן, גברתי.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אנחנו פותחים את הדיון.

ענת מאור: אני מזכירה: חמש דקות לכל דובר.

ענת מאור: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

ענת מאור: חבר הכנסת רענן כהן – איננו.

ענת מאור: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

ענת מאור: חבר הכנסת אבנר חי שאקי – איננו.

ענת מאור: חבר הכנסת רון נחמן, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי, אחריו – חבר הכנסת שלמה בוחבוט, אחריו – חבר הכנסת יצחק לוי.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הממשלה שאתה חבר בה היא ממשלה גרועה יותר מממשלת המנדט.

רון נחמן: הממשלה הזאת שאתה חבר בה גרועה יותר מהמשטר העות'מאני.

רון נחמן: חברי הכנסת, אני מחזיק ביד צו חדש, מ-27 בינואר, צו בדבר תכנון ערים, כפרים ובניינים ביהודה ושומרון.

רון נחמן: חבר הכנסת דראושה: כאשר מדובר בזכויותיהם של יהודים, הן פחותות מזכויותיהם של ערבים אצלך באכסאל.

רון נחמן: אני מחזיק כאן חוק, שבשום מקום בעולם לא קיים כמותו.

עבד-אלוהב דראושה: אתה אומר בצחוק או ברצינות?

רון נחמן: אני קורא את החוק.

רון נחמן: כראש מועצה, כסגן ראש המרכז לשלטון מקומי, עוד לא נתקלתי בשום חוק כזה בחוקי הבנייה במדינת ישראל.

רון נחמן: על-פיו, לא ידון מוסד תכנון בתוכנית אשר עובר לתחילת תוקפו של צו זה טרם קיבלה תוקף כדין, לא יעשה כל פעולה שיש בה כדי ליתן תוקף לתוכנית כאמור ולא ייתן כל רשיון על-פיה.

רון נחמן: לא רק להקפיא את הבנייה, אדוני השר, אלא גם את התכנון.

רון נחמן: זו ממשלה ציונית?

רון נחמן: זה שינוי סדרי עדיפויות, אדוני השר?

רון נחמן: אוי לה ואבוי לה.

אברהם רביץ: ודאי שזה שינוי.

רון נחמן: אני יודע.

רון נחמן: זה שינוי סדרי עדיפויות?

רון נחמן: אם אתה לא רוצה תושבים יהודים ביהודה ובשומרון, שיהיה לך אומץ, תעמוד מעל הדוכן הזה, תבוא ותאמר: נעשה טרנספר ליהודים.

רון נחמן: עשינו טרנספר ל-415 ערבים; על-פי אותן תקנות הגנה לשעת-חירום נעשה טרנספר ליהודים.

רון נחמן: אולי באו"ם יעזרו.

משה פלד: הם יחזרו.

רון נחמן: אבל הבה נתחכמה באמצעות תקנות כאלה, תחיקת ביטחון, ב-1993, במדינת ישראל, נגד יהודים?

רון נחמן: מה, הם אש"פיסטים האנשים האלה?

רון נחמן: מה, הם עבריינים ביטחוניים שאתה מוציא תחיקת ביטחון?

רון נחמן: הממשלה הזאת, בושה וחרפה.

רון נחמן: נגד יהודים תחיקת ביטחון, שלא יבנו את הבתים שלהם בארץ-ישראל.

רון נחמן: לאן הגענו עם הממשלה הזאת?

רון נחמן: באמצעות צו של אלוף פיקוד.

רון נחמן: אין דבר חמור מזה.

רון נחמן: זעקה צריכה לצאת מכאן.

רון נחמן: ללכת להפעיל צווי חירום, להפעיל תחיקה ביטחונית כנגד יהודים, שבאו להתיישב שם על דעת ממשלות ישראל, לרבות ממשלות המערך?

רון נחמן: דבר כזה, עוד לא הגענו אליו במדינת ישראל.

רון נחמן: גם בעכו תעשה את זה, אצל אלי דה-קסטרו?

רון נחמן: גם אצל חבר הכנסת יוסי ונונו, בקריית-מלאכי, תעשה את זה?

רון נחמן: שם זה OCCUPIED TERRITORIES, מ-1948.

רון נחמן: גם שם תעשה את זה?

רון נחמן: לא, משום שזה תחום מדינת ישראל.

רון נחמן: ופה אתם מנצלים לרעה את סמכויות המושל הצבאי.

רון נחמן: שערורייה ממדרגה ראשונה, בושו והיכלמו.

רון נחמן: ואתה מדבר על קרוונים.

רון נחמן: דיווחתם היום שיש 2,000 קרוונים ריקים ביהודה ובשומרון.

רון נחמן: אדוני הנכבד, אם אתם לא רוצים לאכלס – יעמדו קרוונים ריקים.

רון נחמן: הנה אני מודיע לך כאן, מעל במת הכנסת: כל קרוון שמוצב ביהודה ובשומרון יאוכלס.

רון נחמן: אבל אם תבוא עם צווים כאלה מטעם האלוף, אחר כך תעמוד על הדוכן ותגיד: הקרוונים ריקים.

רון נחמן: זה כמו אותו איש שרצח את ההורים שלו וביקש רחמים כי הוא יתום.

רון נחמן: אל תוציא צווי מניעה, או אל תמנע מהיהודים לבוא ולהתיישב.

רון נחמן: אחזקת כבישים.

רון נחמן: בתקציב משרד הבינוי והשיכון – אפס בתקציב מע"צ לתחזוקת כבישים.

רון נחמן: הכיצד?

רון נחמן: הכבישים נהרסים משלגים, מכל מיני ארוזיות של הטבע.

רון נחמן: לא מגיע ליהודים שנוסעים שם שיהיה שקל אחד לשנה לאחזקת כבישים?

רון נחמן: יישובים.

רון נחמן: אף לא יישוב אחד בתוכנית העבודה בגליל ובנגב, שלא לדבר על יהודה ושומרון.

רון נחמן: שיקום שכונות.

רון נחמן: כן, שיקום שכונות פוליטי.

רון נחמן: שמענו קודם את שיקום השכונות החדש.

רון נחמן: אני בעד שישקמו שם שכונות, אבל רק שם גרים, באותם יישובים ערביים?

רון נחמן: אני מברך על כך שהממשלה נכנסת.

האשם מחאמיד: איפה אתה רוצה עוד?

רון נחמן: באותו זמן אני פונה אל הממשלה הזאת שתטפל גם בכמה אנשים שהם יהודים.

רון נחמן: נקודה אחרונה, אדוני השר – – –

עבד-אלוהב דראושה: אריאל לבד קיבלה יותר מכל – – –

רון נחמן: אני מדבר אל השר, חבר הכנסת דראושה, זה על חשבון הזמן שלי.

רון נחמן: אדוני השר, משרד התעשייה אישר הקמתם של חמישה מפעלים באזור התעשייה ברקן, ועל-פי המדיניות של הממשלה הם ממשיכים להתקיים.

רון נחמן: הוגשה בקשה למינהל מקרקעי ישראל מטעמו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.

רון נחמן: מפעל אחד קיבל אישור, חמישה לא קיבלו.

רון נחמן: היו שישה מפעלים.

רון נחמן: הייתי מבקש, במסגרת המאבק באבטלה ויצירת מקורות עבודה, שהמשרד שלך ידאג, יחד עם מינהל מקרקעי ישראל, לאשר אותם דברים שאושרו על-ידי הגורמים המוסמכים, והחתימה האחרונה היא שחסרה.

רון נחמן: לסיום, אדוני השר, צר לי לומר: הייתי תומך בהרבה דברים שעשיתם, הרבה דברים שיש לך בצנרת כאן עכשיו לפרויקטים ולתוכניות, אבל לא יכול להיות מצב שהממשלה הזאת, תחת הכותרת:

רון נחמן: שינוי סדר עדיפויות לאומי, תביא לידי חיסול פיסי וכלכלי של מאות אלפי היהודים שחיים באזורים הללו.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת יגאל ביבי, אחריו – לחבר הכנסת שלמה בוחבוט, אחריו – לחבר הכנסת יצחק לוי, ואחריו – לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, נושא השיכון היה בשנים האחרונות הנושא הכבד, המרכזי, במטרה לקלוט את העולים לתוך בית במדינה.

יגאל ביבי: אין ספק שנעשה רבות בתחום השיכון בשנים האחרונות, אבל נעשו גם טעויות, וטעויות קשות שצריך לפתור אותן.

יגאל ביבי: אני רוצה לבקש משר השיכון, ואני מאמין ברצונו האמיתי והכן לפתח את הנושאים שבאחריותו, ואמרתי את זה כמה פעמים – סוף מעשה במחשבה תחילה.

יגאל ביבי: מחשבה תחילה פירושה תכנון.

יגאל ביבי: עקב אכילס של מדינת ישראל הוא התכנון.

יגאל ביבי: נושא התכנון, אנחנו רגילים לזלזל בו.

יגאל ביבי: אמרתי לא אחת פה בכנסת, שיש מדינות שבהן מתכננים פרויקטים שמונה שנים ובונים אותם בשמונה חודשים; אצלנו מתכננים שמונה חודשים ובונים את הפרויקטים בשמונה שנים.

יגאל ביבי: תכנון טוב הוא אל"ף-בי"ת של הצלחה.

יגאל ביבי: אם השנה הוחזרו לאוצר כספים ולא נעשו תשתיות לביוב, למים, לכבישים – זה משום שלא היה תכנון.

יגאל ביבי: רוצים להביא מחר את חוק הול"לים על דרכים.

יגאל ביבי: אני רוצה להזהיר את הממשלה הזאת, שהחליטה על סדרי עדיפויות, ממשלה שמדברת על זכויות האזרח, ממשלה שמדברת על איכות הסביבה: בול"לים, בוועדות מהירות לתכנון, לא בונים מדינה.

יגאל ביבי: ואני רוצה לומר בצורה חמורה ביותר – ואני לא מאשים עכשיו את משרד הבינוי והשיכון – לא יכול להיות שמחיר הדירות במדינת ישראל, בעיקר בערים הגדולות, יהיה בין היקרים בעולם.

יגאל ביבי: אני לא חושב שיש איזו הצדקה לכך שדונם קרקע במרכז הארץ יעלה מיליון דולר.

יגאל ביבי: היום שמעתי ממנכ"ל חברת בנייה, שהוא הציע מיליון דולר לדונם קרקע במקום מסוים, וזה לא התקבל.

יגאל ביבי: אמר לי מנכ"ל חברת בנייה, שבשנה שעברה הוא שילם מחיר מסוים תמורת קרקע בשוהם.

יגאל ביבי: לפני שבוע הוא בא להתמודד – הסכום הוכפל.

יגאל ביבי: העלאת המחיר מהווה עומס על מחיר הדירה ועל היוקר בתחום הזה.

יגאל ביבי: היום מתגאים, שמינהל מקרקעי ישראל סוף כל סוף מרוויח.

יגאל ביבי: פעם הוא בקושי כיסה את ההוצאות שלו.

יגאל ביבי: היום מינהל מקרקעי ישראל, או קרן-הקיימת לישראל, מרוויחים.

יגאל ביבי: כולם מרוויחים מהקרקע, אבל מחירי הדירות מאמירים מיום ליום.

יגאל ביבי: ולנושא הכבישים.

יגאל ביבי: אני קורא לשר הבינוי והשיכון, הממונה על מינהל מקרקעי ישראל, להפקיע מיידית, ולהורות למינהל מקרקעי ישראל שאין למכור עוד מגרשים במרכזי הערים הגדולות אפילו יציעו מיליונים, ומציעים מיליונים על מגרשים, אלא להשאיר את המגרשים האלה שישמשו מרכזי חנייה בקומות.

יגאל ביבי: אתה מגיע למדינות בעולם ורואה עיר שבה 4-3 מיליוני תושבים.

יגאל ביבי: אין בעיות של חנייה.

יגאל ביבי: מכוניות אינן חונות בכביש.

יגאל ביבי: הכביש הוא לא לחנייה; הכביש הוא לנסיעה.

יגאל ביבי: אם לא יחנו מכוניות משני צדי הכביש – יש עוד שני נתיבים בכל כבישי ישראל.

יגאל ביבי: הרכב צריך להיות במרכזי חנייה בקומות.

יגאל ביבי: בכל כביש עירוני, בכל אזור, בכל שכונה, צריך להיות מרכז חנייה, עשר קומות, שמונה קומות.

יגאל ביבי: אני אומר: אם לא ישוריינו הקרקעות היום, נבכה על זה מחר.

יגאל ביבי: לא יכול להיות שמדינת ישראל תהיה הספקולנטית הגדולה של הקרקעות במדינה.

יגאל ביבי: המדינה גובה את מחיר הקרקעות.

יגאל ביבי: היא הספקולנט.

יגאל ביבי: היא גורמת לכך שמחיר הקרקעות יעלה.

יגאל ביבי: כשהייתי ראש עיר רצה מינהל מקרקעי ישראל למכור מגרש בלב העיר.

יגאל ביבי: אמרתי: לא.

יגאל ביבי: כאן תהיה חנייה.

יגאל ביבי: כאן יבנו מרכזי חנייה.

יגאל ביבי: וזה עסק כלכלי.

יגאל ביבי: ומה אנחנו רואים?

יגאל ביבי: שהולכים להוציא מיליונים, לסלול עוד נתיבים, עוד כבישים, כשבהשקעה קטנה יחסית יכולים לפנות את כלי הרכב מהכבישים ולאפשר תנועה.

יגאל ביבי: ועוד אני רוצה לומר – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת ביבי, אתה עברת על זמנך.

יגאל ביבי: לסיום אני רוצה לומר: מדינה בונים לא לעשר שנים, מדינה בונים למאות שנים ולאלפי שנים, ולכן כל מפגע שאנחנו בונים היום הוא מפגע לדורות.

יגאל ביבי: אני זוכר את הוויכוח על מחלף הכביש בצומת הכפר-הירוק.

יגאל ביבי: מע"צ רצתה לבנות את המחלף הגדול הזה, שהוא מפגע גדול.

יגאל ביבי: ראש העיר ואנשי איכות הסביבה עמדו על כך שיהיו מנהרות תת-קרקעיות.

יגאל ביבי: לפעמים אולי יקר יותר להוריד את הכביש למטה ולא ליצור מפגע אקולוגי.

יגאל ביבי: יכול להיות שזה יקר יותר להיום, אבל זה זול לדורות הבאים.

דב שילנסקי: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

דב שילנסקי: חבר הכנסת שלמה בוחבוט – איננו.

דב שילנסקי: הוא מפסיד את רשות הדיבור.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יצחק לוי, אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

דב שילנסקי: זו כל הרשימה.

דב שילנסקי: אני מפנה את תשומת לבכם, חברי הכנסת, לכך שהזמן הקבוע הוא חמש דקות.

דב שילנסקי: כדי לחסוך שאלות אני כבר מודיע, שקיבלתי פתק משר השיכון שהוא חייב לרוץ לישיבת ממשלה.

דב שילנסקי: נמצא כאן סגן השר גמליאל.

דב שילנסקי: כולנו מקדמים בברכה את סגן השר גמליאל, שמייצג גם את השר וגם את עצמו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אני מקווה, אדוני סגן השר, שתאזין להערות, ואולי יביאו אותן בחשבון השיקולים שלכם.

יצחק לוי: אני רוצה להעיר כמה הערות.

יצחק לוי: ההערה הראשונה – מעברות הקרוונים.

יצחק לוי: היתה עלייה גדולה.

יצחק לוי: לצערנו הרב, היא נפסקה מעט.

יצחק לוי: כולנו מקווים שהיא תתחדש.

יצחק לוי: בעקבות לחץ העלייה נוצרו מחנות קרוונים, שהופכים להיות בושה וחרפה למדינת ישראל.

יצחק לוי: מי שהקים אותם זה משרד השיכון.

יצחק לוי: אני לא נכנס כרגע לפולמוס, האם צריך היה להקים את המחנות האלה או לא צריך היה להקים אותם.

יצחק לוי: המציאות היא, שהיום אתרי הקרוונים האלה גרועים מהמעברות של שנות ה-50, בצפיפות, בתנאים, בדליפות, ביכולת של משפחה לגור שם.

יצחק לוי: ממשלת ישראל עושה מבצעי מכירת דירות במחירים מוזלים.

יצחק לוי: יש מלאי מסוים של דירות לא מנוצלות.

יצחק לוי: אני שואל: האם לא היה זה מן הנכון בראש ובראשונה לבוא ולחסל אותן מעברות קרוונים?

יצחק לוי: הערה נוספת – כביש מס' 6, חוצה-ישראל.

יצחק לוי: שר הבינוי והשיכון הודיע כאן בפתיחת הדיון הזה, שהולכת ומוקמת חברה שתעסוק בסלילת הכביש.

יצחק לוי: אנחנו יודעים שתוכניות ראשונות כבר קיימות, וראינו אותן.

יצחק לוי: אנחנו יודעים במקביל, שכבר יש שורה ארוכה של נפגעים מכביש חוצה-ישראל.

יצחק לוי: הנפגעים הם משני סוגים.

יצחק לוי: קודם כול, המגזר החקלאי.

יצחק לוי: המגזר החקלאי ייפגע קשה מכיוון שאין כמעט יישוב, אין כמעט יישוב חקלאי שנמצא במסלול של כביש חוצה-ישראל, שבגלל סלילת הכביש – – –

רון נחמן: זה לא כביש חוצה-ישראל, זה יהיה כביש ספר.

יצחק לוי: – – – שבגלל סלילת הכביש אינו מאבד עשרות או מאות דונמים של קרקע חקלאית.

יצחק לוי: מה שמעניין – ואני מבקר את זה – הוא שקמה עמותה של אותם חקלאים שעלולים לאבד את אדמותיהם, שדואגת לפיצוי.

יצחק לוי: כלומר, במקום לדאוג לשינוי התוואי, במקום לבוא ולדאוג לכך שממשלת ישראל, חבר הכנסת רון נחמן, תסיט את התוואי מזרחה, ששם כמעט לא תהיינה בעיות, הם כבר לוחמים היום על פיצויים או על קבלת זיכיונות לתחנות דלק, לתחנות מנוחה וכדומה.

יצחק לוי: אני חושב שזו טעות מצדם, אבל אני אומר לשר הבינוי והשיכון ולמשרד הבינוי והשיכון, לפני שניכנס לתהליך אין-סופי של תביעות, של פיצויים, ומדובר פה באלפי אנשים ובעשרות יישובים, יפסיקו כרגע את התוכניות הקיימות ויראו אם אפשר לפתור אותן בדרך של סלילת הכביש בתוואי אחר.

יצחק לוי: דבר שני, אדוני סגן השר, זה לא רק הכביש.

יצחק לוי: הכביש הוא המחלפים, הכביש הוא כבישים מחברים לכבישים אחרים.

יצחק לוי: ראיתי במפת הכביש יישוב אחד, בארות-יצחק שליד פתח-תקווה, שנחצה לארבעה חלקים.

יצחק לוי: הוא לא נמצא על התוואי, אבל המחלפים בכבישים המחברים לכביש מס' 4 ולכבישים אחרים חוצים את היישוב לארבעה חלקים.

יצחק לוי: ליישוב הזה אין פתרון, אלא לסגור אותו ולקנות דירות בפתח-תקווה, אינני יודע אם במחירים מוזלים או יקרים; אבל הם לא יוכלו לחיות כך.

יצחק לוי: איך עושים תכנון, כשבתכנון הזה לא רק שיש בעיה של לקיחת אדמות ובעיות אחרות, אלא יש בעיה של חיסול יישובים?

יצחק לוי: אני מעיר שיש לעשות זאת לפני שניתקע, שלא נגיע למצבים של תעלת הימים או של "תעלת בלאומילך", שיתחילו לסלול ולהשקיע, יגיעו לשלבי תכנון הרבה יותר מתקדמים, יוציאו הרבה כספים, ופתאום יבואו ויראו – הנה טעינו, פה אי-אפשר להתקדם ופה אי-אפשר להתקדם, פה יש תביעה ופה יש פנייה לבג"ץ.

יצחק לוי: כבר היו פניות לבג"ץ על מחלפים וכבר היו עצירות של עבודות, לא רק בגלל מערות קברים, גם בגלל אנשים חיים, לא רק בגלל מתים, שגם אותם חייבים לכבד, ואני בהחלט חושב שיש להיזהר מאוד בכבודם.

יצחק לוי: הערה שלישית ואחרונה מתייחסת לכבישי הדמים.

יצחק לוי: יש כמה כבישי דמים שצריך לתת להם עדיפויות.

יצחק לוי: אני רוצה לדבר על אחד מהם, הוא כביש חוצה-שומרון.

יצחק לוי: מדוע אני מדבר על כביש חוצה-שומרון?

יצחק לוי: כי יש לו גם היבט פוליטי.

דב שילנסקי: תסלח לי, אינך יכול להתחיל נושא חדש לאחר שזמנך תם.

יצחק לוי: אני מסיים במשפט אחד.

דב שילנסקי: תרשה לי לתקן את דבריך.

דב שילנסקי: הכביש נקרא "דרך חיים", על שם שר השיכון לשעבר חיים לנדאו, שהוא גם אביו של חבר הכנסת עוזי לנדאו.

דב שילנסקי: למען זכרו של האיש אני מרשה לעצמי לתקן.

יצחק לוי: על-פי הוראתו של היושב-ראש, אני מסיים במשפט הזה.

יצחק לוי: אני מניח שמשרד הבינוי והשיכון עוסק גם בשאר הכבישים האדומים, שגם בהם יש להשקיע הרבה.

יצחק לוי: אני חושש שבנושא כביש חוצה-שומרון יהיו מניעים פוליטיים מסוימים אולי לא לפתח אותו, וצריך לדעת שאנשים מתים שם, לפחות פעם אחת בשבוע.

יצחק לוי: אני מבקש מאוד ממשרד השיכון לראות את קדושת חיי האדם לפני כל השיקולים האחרים.

יצחק לוי: תודה רבה.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: כביש חוצה-שומרון כל כך נכנס לתודעה, שאחרי שהחלפנו דברים שוב חזרת ואמרת כביש חוצה-שומרון.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת האשם מחאמיד, אחריו – לחבר הכנסת שאול יהלום, ואם הוא לא יהיה – לחבר הכנסת חנן פורת, ואחריו – לחבר הכנסת חיים אורון.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחרי ששמעתי את חבר הכנסת רון נחמן חשבתי שאין לי מה לומר, כי הוא דיבר על כך שהאוכלוסייה היהודית בארץ מופלית לרעה לעומת אום-אל-פחם או ערים ויישובים ערביים.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה להאריך, אני חושב שהכול ברור.

האשם מחאמיד: השר דיבר על תכנון, ומה שדרוש היום זה לא תכנון אלא יותר ביצוע.

האשם מחאמיד: אנחנו יודעים שבמשך 44 שנים לפחות לגבי האוכלוסייה הערבית יש תכנון, יש הבטחות, ואני חושב שההבטחות הספיקו לנו.

האשם מחאמיד: עכשיו צריך יותר ביצוע.

האשם מחאמיד: היישובים הערביים סובלים ממחסור בשיכונים לזוגות צעירים, משום שאין קרקע זמינה לבנייה, וכאשר יש קרקע זמינה לבנייה אין תקציבים לבנות.

האשם מחאמיד: על-פי מה שנמסר לי, משכנתה הניתנת בעיר כמו אום-אל-פחם היא לא אותה משכנתה שאדם מקבל בעיר כמו תל-אביב או עפולה או נצרת-עילית, אף שגם אום-אל-פחם היא עיר, גם טייבה היא עיר וגם טירה היא עיר.

האשם מחאמיד: אינני יודע מהי הסיבה.

האשם מחאמיד: פעם היה שר בינוי שכתב לי, שבגלל צורת החיים אום-אל-פחם היא לא עירונית מספיק.

האשם מחאמיד: פתאום הוא הפך עצמו לסוציולוג והוא התחיל לדבר, לפי הקריטריונים שלו, שזאת עיר וזאת לא עיר.

האשם מחאמיד: יש אומרים, שעד שנת 2000 בסקטור הערבי בלבד יהיה צורך בכ-100,000 יחידות דיור, כדי שהתושבים הערבים יוכלו לחיות באופן נורמלי.

האשם מחאמיד: מפה אני רוצה לעבור לנושא הכבישים הראשיים שעכשיו דובר עליהם.

האשם מחאמיד: הכביש בין טייבה, טירה עד ראש-העין, ג'לג'וליה – אותו כביש, בעצם אפשר לקרוא לו "כביש המוות", כי תמיד יש שם תאונות דרכים.

האשם מחאמיד: כבישים קיימים.

האשם מחאמיד: קח את הכביש של ואדי-עארה, מוסמוס, מועאוויה, אותם כפרים שלעומתם – משום-מה כל קיבוץ, כל מושב, כל יישוב יש אליו איזו פנייה ימינה, פנייה שמאלה, סרטוט לבן.

האשם מחאמיד: באותם כפרים – אפילו על הכבישים אין סרטוט של נתיב ימני, נתיב שמאלי, נתיב שנותן סימן כלשהו לכיוון, כאילו הם לא קיימים, ולכן נגרמות התאונות האלה.

חיים אורון: אין שום מעבר חצייה לאורך כל ואדי-עארה.

האשם מחאמיד: אין, כי שם לא חוצים.

האשם מחאמיד: הם לא מספיקים לחצות אותו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אינני רוצה לדבר על בעיה כאובה, שבמדינת ישראל עוד קיימים מחנות פליטים.

האשם מחאמיד: יש מחנות פליטים במדינת ישראל.

האשם מחאמיד: אני לא אשכח את המראה של אותם, מה שנקרא "כפרי ה-40".

האשם מחאמיד: איך אפשר לסבול?

האשם מחאמיד: אני אומר: בסדר, זה עניינו של משרד הפנים, אבל למשרד השיכון יש בזה איזה חלק, לפחות לתת להם תוואי של דרך, קצת כורכר, כדי שאמבולנס יוכל להעביר אשה בהיריון לבית-חולים.

האשם מחאמיד: כביש מס' 6 שעובר מהגליל, מהצפון אל הדרום דרך המשולש, כביש שעובר לרוחב של כ-500 מטר, שפשוט מאוד קוטע אדמות חקלאיות.

מיכאל איתן: הכביש הכי מדובר בעולם.

האשם מחאמיד: כן, חצי קילומטר רוחב.

האשם מחאמיד: איפה יכול דבר כזה לקרות?

האשם מחאמיד: זה קוטע קרקעות, מחלק את החלקות בצורה לא אפקטיבית.

האשם מחאמיד: בשביל מי צריך את זה?

האשם מחאמיד: בסופו של דבר אני גם רוצה לדבר על שבעת הכוכבים, אותה תוכנית של השר שרון – – –

מיכאל איתן: שלי; הוא אימץ אותה.

האשם מחאמיד: שלך ושל השר שרון, אשר כוונתה היתה בעצם ייהוד ולא פיתוח.

מיכאל איתן: נכון.

האשם מחאמיד: אני לא נגד פיתוח, אני בעד פיתוח האזור לכלל האזרחים, אבל כאשר לא מביאים בחשבון כלל שיש עוד אזרחים, אחרים, שאתם אולי כדאי לדבר ואתם כדאי להתייעץ, אני חושב שזה מעשה לא נכון.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: מה זאת אומרת לא דיברו?

דב שילנסקי: חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: על חלק מהאדמות של הערבים שעשו אתם החלפת אדמות.

האשם מחאמיד: אני גר שם.

האשם מחאמיד: אתך התייעצו, אתה בכוכב-יאיר, התייעצו אתך.

האשם מחאמיד: אינני מבין מדוע ראש עיריית אום-אל-פחם, או ראש מועצת ערערה, לא דיברו אתו על זה.

האשם מחאמיד: לא נתנו לו לדעת, כאשר ב-2 בדצמבר 1990, כאשר אושרה התוכנית הזאת, פתאום שמענו עליה בתקשורת.

האשם מחאמיד: למה?

מיכאל איתן: – – –

דב שילנסקי: חבר הכנסת מיכאל איתן, אל תציג שאלות כי כבר אין לו זמן לתשובות.

דב שילנסקי: הוא גמר את הזמן.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת שאול יהלום אמר לי שהוא מוכן לנדב לו עוד דקה.

דב שילנסקי: אתה מנדב את שנות החותנת, כפי שנאמר, כיוון שחבר הכנסת שאול יהלום איננו כאן.

האשם מחאמיד: במלים אחרות, אדוני היושב-ראש, אנחנו כאילו החלק הנעדר בתכנון – ומלה אחת על הערים המעורבות, יפו ועכו.

האשם מחאמיד: ביקרתי בעכו וראיתי שם חיים של בני אדם, שאינני יכול לקרוא להם חיים של בני אדם.

האשם מחאמיד: ראיתי שם עכברים, עכברושים בכל מקום, ואינני מבין איך אנשים יכולים לחיות שם, בתוך בתים רעועים שלא מתאימים למדינה מתוקנת.

האשם מחאמיד: מלה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: כאשר אין שוויון – ודאי שיש ניכור, וניכור מביא לקיטוב.

האשם מחאמיד: יש מקום לעבודה רבה.

האשם מחאמיד: אני מאמין שיש רצון, אך לא ברצון לבדו יחיה האדם.

האשם מחאמיד: זה לא מספיק, דרושים שינויים מרחיקים-לכת במדיניות הממשלה ומשרד הבינוי והשיכון.

האשם מחאמיד: תודה רבה, אדוני.

דב שילנסקי: תודה רבה גם לך.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת חנן פורת – איננו.

דב שילנסקי: רשות הדיבור לחבר הכנסת חיים אורון – נמצא.

דב שילנסקי: אחריו – חבר הכנסת יוסף בא-גד, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה פלד.

דב שילנסקי: אחריו – חברי הכנסת עמנואל זיסמן, יורם לס, פנחס בדש, אלכס גולדפרב, אברהם רביץ ועוד.

דב שילנסקי: חבר הכנסת אורון, הבמה לרשותך.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי הכנסת, אני נזכר, לא בגעגועים, בדיונים על משרד הבינוי והשיכון בשנים עברו.

חיים אורון: אלה היו מהדיונים היותר סוערים בכנסת, וחלק גדול מהעימות בין המחנות בא לידי ביטוי בדיון על משרד הבינוי והשיכון, בניסיונות להבין מה יש בנתונים, מה אין בהם, מה ידוע, מה לא ידוע, וכו' וכו'.

חיים אורון: מדי פעם, כאשר לא ברור לי אם באמת היה מהפך או לא היה מהפך, אדוני סגן השר, אני ממש שותה בצמא את נאומיו של חבר הכנסת רון נחמן ואומר: היה מהפך; כאשר אני שומע את זעקות השבר שלו, ואני מודה שאני מצליח לגייס מעט מאוד רגשי השתתפות בצער.

חיים אורון: וזאת מהטעם הפשוט, שכאשר בשנים שעברו אמרנו:

חיים אורון: תראו איזו אפליה קיימת, אמרו לנו: מה פתאום?

חיים אורון: זה כך מסתדר מעצמו.

חיים אורון: אנשים רוצים לגור שם.

חיים אורון: וראה זה פלא, האפליה לטובה הופסקה, ואז יש בעיות.

חיים אורון: איך אני מכיר את הבעיות הללו כל הזמן, ואני לא רוצה להאריך יותר – – –

מיכאל איתן: אין אפליה לטובה; יש העדפה.

מיכאל איתן: אפליה לרעה.

חיים אורון: אפליה מתקנת קוראים לזה עכשיו, העדפה, ואני חושב שנכון, שונו סדרי העדיפויות – – –

משה פלד: – – –

חיים אורון: נכון, שונו סדרי העדיפויות, ויש לזה תוצאות.

חיים אורון: אני סומך על כך.

חיים אורון: אני רוצה לעסוק בשתי נקודות אחרות.

חיים אורון: נעשו דברים גדולים בתחום הבנייה בשנים האחרונות, נעשו טעויות עצומות, נעשו מעשים שלא ייעשו, והרי הם רשומים בפרקים המתאימים בדוח מבקרת המדינה.

חיים אורון: אבל הפער הגדול שקיים בין היצע הדירות ובין הביקוש להן ממשיך להיות בעיה מרכזית, והוא חשף בעיה נוספת.

חיים אורון: הוא חשף את הבעיה שמבחינה מספרית, נכון, היקפיה מצומצמים, ביחס ל-40,000 יחידות דיור, ביחס ל-100,000 יחידות דיור, אבל הוא מבטא מצוקה גדולה מאין כמוה, והיא מרוכזת במרכז הארץ.

חיים אורון: מדובר באותן קבוצות חלשות באוכלוסייה, שלא יכולות להגיע לרכישת דירה אפילו כאשר היא ניתנת היום בחצי חינם.

חיים אורון: או שהם לא יכולים להגיע אליה משום שגם הסכומים האלה אינם נמצאים בידם, או שהם לא יכולים להגיע אליה משום שהמיקום שלה אינו עולה בקנה אחד עם צורכיהם.

חיים אורון: אני חוזר לנושא שהעליתי מעל הדוכן, אדוני סגן השר, יותר מפעם אחת, ואתה מכיר אותו.

חיים אורון: יש לו שם כולל: דירות נ"ר – נכסי רכישה – אבל הוא בעצם אותו תחום של 2,000 דירות, 3,000 דירות, 4,000 דירות; אם מדובר בעולים חדשים, אם במשפחות חד-הוריות, אם בנכים, אם בעולים שהם או משפחות חד-הוריות או נכים או מבוגרים – כולם יודעים שהדרך היחידה להבטיח להם שיכון הולם היא על-ידי העמדת דירות שהן בבעלות המדינה במה שקראו פעם: שכירות סוציאלית, והיו לזה כל מיני שמות אחרים.

חיים אורון: אדוני סגן השר, אני מציע לך לראות את הנושא הזה כמטלה אישית.

חיים אורון: אני יודע את רגישותך לשאלות הללו.

חיים אורון: זה נושא שכאשר אתה עוסק בו, כל מקרה הוא לגופו, וקשה לתאר מצוקה גדולה ממנו.

חיים אורון: יושבים פה אנשי משרדך שמודעים לעובדה הזאת, יש ויכוח קשה עם משרד האוצר, יש קבוצה של חברי כנסת, מהקואליציה ומהאופוזיציה, שתיתן גיבוי לתוכנית רצינית שתובא על-ידי משרד הבינוי והשיכון ותגובה על-ידי משרד הקליטה ומשרד העבודה והרווחה, ואני מאמין שנכופף את משרד האוצר.

חיים אורון: נצליח לתת תשובה, כשהפער מחמיר דווקא משום שיש התקדמות גדולה גם ביכולת לספק דירות לאוכלוסיות שונות, גם ביכולת לספק אותן בתנאים טובים יותר מבעבר, אם מצד גודל המשכנתאות ואם מצד מחיריהן.

חיים אורון: כולנו יודעים שפער נמדד לא רק על-ידי המספרים המוחלטים שלו – אלא גם כיצד הוא ממוקם ביחס למה שנמצא סביבו.

חיים אורון: הערה אחרונה – – –

דב שילנסקי: לפי הסדר הטוב אתה צריך להפסיק, אבל הערה אחת – – –

חיים אורון: אני מוותר על ההערה האחת.

דב שילנסקי: לא, עם הערה אחת אפשר לחיות.

חיים אורון: עוד הערה אחת, ואדוני סגן השר, אני מבקש שתעביר אותה לשר דווקא משום שאתה יושב שני מושבים מימינו של חבר הכנסת טלב אלסאנע, שכני, שכני לא בכנסת אלא מבחינת הגיאוגרפיה של הארץ.

חיים אורון: באחריות משרד הבינוי והשיכון פרויקט שיקום הבדואים בנגב.

חיים אורון: זה אות קלון מתמשך על מצחה של החברה הישראלית כולה, והאמן לי, אינני משתמש בביטוי חריף במיוחד; יש לי בארסנל כמה ביטויים חריפים יותר.

חיים אורון: אין עוד תירוץ, אין עוד הסברים, אין כל מיני סיפורים: הם כן רוצים, הם לא רוצים.

חיים אורון: יש למשרדך ולמינהלת ההסדר פרנסה לעשר השנים הקרובות, עד שיגיעו למשפחה הבדואית הראשונה שאתה צריך להתווכח אם היא רוצה או לא רוצה, ויש מקרים כאלה; עד שנגיע אל אותן קבוצות, שהולכות ומתמעטות, שלא רוצות להתיישב, אם במסגרת העיירות, אם במסגרת שכונות חקלאיות, ואינני נכנס לכל הנושא.

חיים אורון: אי-אפשר לדחות עוד את פתרון הבעיה.

חיים אורון: הסתובבתי אתמול, בפעם האינני-יודע-כמה, יום שלם בנגב, והאמן לי שהקרדיט של כולנו נגמר כבר מזמן.

חיים אורון: אנחנו עובדים באוברדרפט, שאינני יודע מי ישלם אותו, ויש דרך אחת לשלם את הקרן הזאת, פשוט להתחיל ולהשקיע את מה שדרוש בדרכים נכונות, מתוך הידברות ושיתוף פעולה עם האוכלוסייה, ולקדם את יישוביהם של קרוב ל-45,000 תושבים, שחיים היום בתנאים שאי-אפשר כלל לתאר את חומרתם.

דב שילנסקי: תודה רבה.

דב שילנסקי: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

דב שילנסקי: חבר הכנסת משה פלד, ואחריו – חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

דב שילנסקי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת יורם לס.

עמנואל זיסמן: אני פה.

דב שילנסקי: אתה פה, יפה.

משה פלד: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אינני רוצה להאריך.

משה פלד: אעמוד רק על כמה נקודות.

משה פלד: בשבוע שעבר, ביום רביעי שעבר, 27 בינואר, יצא בכתובים הצו בדבר חוק תכנון ערים, כפרים ובניינים, שכבר הציג אותו חבר הכנסת נחמן.

משה פלד: אני קורא לו "הספר הלבן", וכבר הגדיר אותו מי שהגדיר כ"גזירות אדריאנוס".

משה פלד: הצו הזה מפלה בין ערבים ליהודים.

משה פלד: הצו זה קשה וגרוע יותר ליהודים ולארץ-ישראל מכל צו שיצא אי-פעם בישראל על-ידי שלטון כלשהו.

משה פלד: הצו הזה אומר, כי מהיום לא ידונו בתוכניות מתאר, לרבות תוכניות פנימיות לשינויים בתוך היישובים, אלא בתנאי שוועדת חריגים תאשר זאת.

משה פלד: הצו הזה אומר, כי גם תוכניות שכבר בצנרת, היינו ששלב האישור שלהן החל, נעצרו ומתחילות מחדש את ההליך בוועדת החריגים.

משה פלד: ההליך הזה איננו מתקיים אצל הערבים, אצלם הבנייה חופשית.

משה פלד: נושא שני – מרכיבי הביטחון ביישובים.

משה פלד: הנושא הוא באחריות משרד השיכון והבינוי.

משה פלד: הנושא מוזנח ולא מטופל.

משה פלד: והרי אתם הבטחתם בקווי היסוד של הממשלה לדאוג לרווחתם ולביטחונם של המתיישבים.

משה פלד: כך כתוב בקווי היסוד של הממשלה.

משה פלד: אם כן, למה אתם מחכים, לאסון נוסף כמו זה שהיה בגני-טל או במיטב?

משה פלד: דירות גמורות השייכות למשרד הבינוי והשיכון, בשווי של 2.5 מיליארדי שקל, לפי עדותו של סגן שר הבינוי והשיכון לשעבר חבר הכנסת רן כהן, עומדות וממתינות.

משה פלד: אני שואל: למה?

משה פלד: מדוע אינן נמכרות?

משה פלד: הרי הרוח תכלה אותן.

משה פלד: 1,700 יחידות דיור ברמת-הגולן מחכות לאכלוס.

משה פלד: איך אתם מתכוונים להתמודד עם הבעיה הזאת?

משה פלד: מתי, ריבונו של עולם, אתם מתכוונים להתחיל במבצע האכלוס הזה?

משה פלד: זו השנה הראשונה מאז קום המדינה שלא יקום יישוב חדש בארץ-ישראל.

משה פלד: כתוב בחוברת של המשרד: פרויקט הכוכבים.

מיכאל איתן: איפה כתוב?

משה פלד: בעמוד 9, המינהל לבנייה כפרית.

משה פלד: ראיתי כאן את מר דני הוד.

משה פלד: אני שואל אותך, אדוני סגן השר, מתי היית בפעם האחרונה בוואדי-עארה, הוא פרויקט שבעת הכוכבים?

משה פלד: בחריש, פרויקט שהיה מושתת על 6,000 יחידות דיור – הכול נעצר.

משה פלד: שום דבר, לא תשתיות, לא כלום.

משה פלד: אין תוכנית.

משה פלד: מר יוסי מרגלית, ראש המינהל לבנייה כפרית, עומד יתום, מסכן, איש במשרד לא מתייחס כלל לפרויקט הזה.

אריה גמליאל: לפני יומיים הייתי שם.

משה פלד: על ההישג הזה של אי-הקמת יישובים חדשים ב-1993, על זה השר ואתה תיכנסו ל"ספר השיאים של גינס".

משה פלד: עוד לא היה תקדים כזה במדינת ישראל.

משה פלד: תשתית הכבישים ביש"ע, דיבר עליה חבר הכנסת נחמן, ואני לא אדבר עליה.

משה פלד: אגיד רק נתון אחד.

משה פלד: על כבישי יש"ע יש פי-שלושה תאונות דרכים מאשר ביתר הכבישים במדינת ישראל.

משה פלד: מי אחראי לזה?

משה פלד: כביש חוצה-שומרון וכביש ירושלים–מעלה-אדומים, שר השיכון והבינוי עצמו אמר שהוא מבצע אותם, אחרי תאונות דרכים מחרידות שקרו שם.

משה פלד: למי אתם משאירים את זה, ריבונו של עולם?

משה פלד: במה כן משקיעים?

משה פלד: שר הבינוי והשיכון, בן-אליעזר, כיושב-ראש הוועדה המוניציפלית של מפלגת העבודה, משקיע את כל מרצו, הונו ואונו בפיתוח הפוליטי שנקרא שיקום השכונות.

משה פלד: הכול פיתוח פוליטי.

משה פלד: זה סדר העדיפויות החדש של שר השיכון והבינוי?

משה פלד: אלה היעדים הלאומיים שאתם מגישים לציבור?

משה פלד: לא יעזור לכם.

משה פלד: קיבלתם משרד אדיר, ואתם חייבים לממש את הנכס האדיר הזה.

משה פלד: קומו ועשו מעשה.

משה פלד: שיקום שכונות, אוי לאותה בושה.

משה פלד: יעד לאומי חדש בישראל...

יוסף עזרן: תודה רבה לחבר הכנסת פלד.

יוסף עזרן: הנואם הבא – חבר הכנסת עמנואל זיסמן, במסגרת חמש דקות.

יוסף עזרן: אני מבקש מאוד להקפיד על הזמן, כי סדר-יומנו עדיין עמוס.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני מצטער מאוד על שבדיון הראשון שסוקר את מעשיו של שר השיכון והבינוי, הוא עצמו איננו נמצא כאן.

אריה גמליאל: הוא נמצא בישיבת הממשלה.

עמנואל זיסמן: הוא בישיבת ממשלה זה ארבע דקות.

עמנואל זיסמן: אני הייתי אצל ראש הממשלה לפני שהוא נכנס לישיבה.

עמנואל זיסמן: שר השיכון והבינוי נעדר מרוב הדיון היום.

מיכאל איתן: מחליטים עכשיו לגרש עוד כמה מחבלים.

טלב אלסאנע: הולכים להחזיר את המגורשים.

מיכאל איתן: חשבתי שעומדים לגרש עוד אנשים.

מיכאל איתן: אתמול ירו בשני חיילים.

טלב אלסאנע: – – –

משה פלד: – – –

יוסף עזרן: חבר הכנסת אלסאנע.

יוסף עזרן: חבר הכנסת פלד, רק כעת סיימת את נאומך, זה לא הוגן, אני מצטער.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אלסאנע, אתה כבר קיבלת את רשות הדיבור.

יוסף עזרן: נא לא להפריע.

עמנואל זיסמן: חברי הכנסת, בחמש הדקות העומדות לרשותי אני צריך להתרכז בביקורת.

עמנואל זיסמן: אני יודע שיש שינויים ויש היבטים חיוביים גם בתקציב משרד הבינוי והשיכון, ויש גם שינויים בסדרי העדיפויות.

עמנואל זיסמן: אבל אני אתרכז בביקורת.

עמנואל זיסמן: כשהציג ראש הממשלה את הממשלה, ב-13 ביולי 1992, הוא אמר בנאומו: ירושלים השלמה והמאוחדת היתה ותהיה לעולמי עד בירתו של עם ישראל בריבונות ישראל.

עמנואל זיסמן: והוא המשיך וסיים את הפסקה הזאת: גם השנים הבאות יעמדו בסימן הרחבת הבנייה בירושלים רבתי.

עמנואל זיסמן: אני חייב לציין, שיש בנייה בירושלים, אבל אין די בבנייה זו.

עמנואל זיסמן: משום שהיא לא מסוגלת לקלוט גל עלייה גדול, שיכול לחזק את הרוב היהודי ויכול לבסס את מעמדה של ירושלים לקראת המבחנים בעתיד.

עמנואל זיסמן: לכן גם העלייה לירושלים קטנה והנשירה ממנה גדולה.

עמנואל זיסמן: החיים בירושלים יקרים יותר, ובמיוחד הדירות.

עמנואל זיסמן: האם יש כוונה לשנות את המדיניות ולתת הקלות נוספות, העדפות והטבות נוספות כדי שירושלים תהיה כוח משיכה לעולים חדשים וגם לסוגי האוכלוסייה האחרים?

עמנואל זיסמן: לפי שעה, התשובה שלי שלילית.

עמנואל זיסמן: מאז 1 בינואר 1993 ירושלים סובלת ממדיניות שלא מקילה על העולים אלא מכבידה עליהם.

עמנואל זיסמן: הכוונה היא להסרת מענק המקום בירושלים.

עמנואל זיסמן: הסרת מענק המקום מונעת גם מעולים לקבל את ההלוואות מהקרן מכספים תקציביים, ומטילה את חובת ההלוואה על הבנקים, תוך בדיקת יכולתו הכלכלית של הלווה.

עמנואל זיסמן: ידוע שיכולתו הכלכלית של הלווה נמוכה מאוד, ועל-פי שיקולים פיננסיים קרים לחלוטין של הבנק, הוא לא יוכל לזכות בהלוואה שגובהה 79,000 שקלים.

עמנואל זיסמן: זו המשמעות הקשה עבור העולים שרוצים לגור בירושלים.

עמנואל זיסמן: הערה שנייה.

עמנואל זיסמן: בקווי היסוד של הממשלה נאמר, שהממשלה תפעל בהקדם לבניית דירות להשכרה בשכר דירה שזוגות צעירים ומחוסרי דיור יכולים לעמוד בו, והממשלה תראה בכך פתרון מועדף למצוקת הדיור בישראל.

עמנואל זיסמן: אני קובע, שעד היום הזה אין שום מדיניות ידועה ברבים להגשמת הסעיף הזה שבקווי היסוד של הממשלה.

עמנואל זיסמן: כמו כן, הממשלה התחייבה לעודד את התיעוש בבנייה ולסייע לחברות אשר תתחייבנה לבנייה מתועשת זולה ולבנייה להשכרה, ולפעול לקיצור ההליכים הביורוקרטיים במתן רשיונות בנייה.

עמנואל זיסמן: לא ידוע לי על איזו התקדמות להגשמת הסעיף הזה.

עמנואל זיסמן: אני יודע ששר השיכון והבינוי מסכים למה שהוא אמר עכשיו.

עמנואל זיסמן: אני שואל, מדוע הוא לא מקדם בדיקת הדרכים להפשרת קרקעות מינהל מקרקעי ישראל לבנייה, במגמה להוזיל את מחירי הקרקע לבנייה?

עמנואל זיסמן: אם הדבר נעשה, הוא לא נעשה בכל האזורים.

עמנואל זיסמן: ולבסוף, זה יום גשם, יום סגרירי חורפי קשה, וייתכן שהלילה ירד שלג בירושלים.

עמנואל זיסמן: מה קורה בקרוונים?

עמנואל זיסמן: אני יודע מה קורה באתר הקרוונים המשוכלל ביותר – הודות לעזרתה של עיריית ירושלים וגורמים בין-לאומיים, בעיקר נוצרים מהולנד – אתר הקרוונים בגבעת-המטוס.

עמנואל זיסמן: גם שם לא יכולים לעמוד בחורף הקשה.

עמנואל זיסמן: לכן, אני מבקש מממשלת ישראל, משר השיכון והבינוי, הודעה ברורה, חד-משמעית ובהירה על תוכנית תלת-שנתית לפינוי הקרוונים ולהעברת האוכלוסייה הסובלת, לא באשמת הממשלה הזאת, למגורי קבע.

עמנואל זיסמן: אני מקווה שבדיון הבא יבוא שר השיכון והבינוי בעצמו וייתן לנו תשובה חיובית על כך.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: רשות הדיבור לחבר הכנסת יורם לס.

יוסף עזרן: אינו נמצא.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת פנחס בדש; אינו נמצא.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת אלכס גולדפרב, בבקשה.

אלכס גולדפרב: אדוני היושב-הראש, חברי הכנסת הרבים, שני חברי הכנסת וסגן השר, ראשית, הרשו לי לברך – קיוויתי לברך שר – את המשרד על הסקירה שהציגו בפנינו, ואני מקווה שתוכלו לעמוד בתוכניות משרדכם לשנה הקרובה.

אלכס גולדפרב: אומנם, התחלתם עם ססמאות של שינוי סדר עדיפויות והקפאה.

אלכס גולדפרב: אך אין זו הדרך לפעול במשרד חשוב כמו משרד השיכון.

אלכס גולדפרב: בנייה היא כלכלה, היא חינוך, היא תעשייה; בנייה היא ההווה, אך בעיקר העתיד.

אלכס גולדפרב: משרד השיכון אחראי לבניית כיתות לימוד, גנים ומוסדות להשכלה גבוהה.

אלכס גולדפרב: משרד השיכון אחראי לפיתוח הכלכלה, דרך הקמת מפעלים ופיתוחם בכל חלקי המדינה.

אלכס גולדפרב: משרד השיכון אחראי לתעשיות הנלוות לענף הבנייה.

אלכס גולדפרב: פגיעה בענף היא פגיעה במשק החובק תעשיות ברזל, מלט, עץ, אלומיניום, חשמל, משרדי תכנון, ארכיטקטורה ועוד ועוד.

אלכס גולדפרב: הקפאת הבנייה היא פגיעה בתוך ישראל, בלב הארץ וביש"ע.

אלכס גולדפרב: אני שמח שמשרד השיכון מבין שאין להקפיא בנייה אלא דווקא לפתח אותה, ללא קשר לפוליטיקה ולסדרי ממשלה חדשים, אלא לסדרי המשך קיום נאותים לכל אזרחי המדינה.

אלכס גולדפרב: בפרוגרמה של משרד השיכון אין צורות מרחיקות לכת בתחום הבנייה הציבורית.

אלכס גולדפרב: 32 מיליון ש"ח לבניית מוסדות ציבור, אין בהם די.

אלכס גולדפרב: יש צורך מוחשי בבניית כיתות לימוד, בבתי-ספר ובמוסדות להשכלה גבוהה; עכשיו ולא מחר, כי אין לנו מחר ורוד.

אלכס גולדפרב: העלייה אומנם אטית, אבל אפילו 7,000 עולים בחודש הם 90,000 עולים בשנה, והאנשים האלה נזקקים ל-40,000 יחידות דיור בשנה.

אלכס גולדפרב: אם נזניח את פיתוח הבנייה, בתוך שנה-שנתיים שוב תעמוד המדינה מול שוקת שבורה בכל הקשור לשיכון לעולים.

אלכס גולדפרב: ומה נעשה אז?

אלכס גולדפרב: שוב נשקיע במבנים שיהפכו אבן שאין לה הופכין.

אלכס גולדפרב: משרד השיכון השקיע בעבר מיליוני שקלים בקרוונים, ולדעתי הם עדיין חשובים.

אלכס גולדפרב: ניתן להשתמש בקרוונים שכבר עומדים ברשות המדינה, להכניסם לקיבוצים שיעזרו בקליטת העלייה.

אלכס גולדפרב: מפעל קליטת העלייה דרך הקיבוצים ובעזרתם הוכיח את עצמו עד היום, ואין שום סיבה שלא להיעזר בו גם עתה.

אלכס גולדפרב: אל תשימו חצץ בגלגלים.

אלכס גולדפרב: עזרו להם לקלוט.

אלכס גולדפרב: גם בנושא המשכנתאות, התופסות את עיקר נפח התקציב וגרמו בעבר לקיפאון בשוק הדירות, יש לי הסתייגויות.

אלכס גולדפרב: מדוע להעניש את מי שרוצה דירה?

אלכס גולדפרב: מדוע לא תשכיר המדינה חלק ממלאי הדירות העומד לרשותה למחוסרי הדיור, שאינם יכולים לעמוד במשכנתאות של המדינה?

אלכס גולדפרב: מדוע לא נצעד לעבר שנות האלפיים כמו שאר מדינות העולם, שחלק ממלאי הדירות שלהן מושכר לתושבים שעדיין לא יכולים להתחייב על סכומי עתק, כמו אצלנו חיילים משוחררים, עולים חדשים ומובטלים?

אלכס גולדפרב: מדוע לא יקל משרדך את הדרך אל עבר הדירות המיוחלות?

אלכס גולדפרב: כאשר ירצו בני זוג לקנות את הדירות כעבור שנים מספר, תשלומי השכירות שלהם ייחשבו כתשלום וביטחון על חשבון עלות הדירה.

אלכס גולדפרב: אני שמח לדעת, שעל אף הצהרות הממשלה על שינוי סדר העדיפויות, בעתיד יושלמו פרויקטים שהחלו בימי הממשלה הקודמת.

אלכס גולדפרב: אני מסיים באיחולי עבודה פורייה ומוצלחת לשר השיכון, לסגן השר ולאנשי משרדו.

אלכס גולדפרב: תודה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת אלכס גולדפרב.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חבר הכנסת חיים דיין, אחריו – חבר הכנסת חגי מירום, וכמובן, אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, וחבר הכנסת רענן כהן סוגר את הרשימה הזאת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, מאחר שהשר איננו, ברצוני להפנות נקודות ספציפיות לכבוד הרב גמליאל, סגן שר השיכון, כדי שירשום אותן וייקח אותן לתשומת לבו.

טלב אלסאנע: בחודש ספטמבר התקבלה החלטה מוטעית – לפזר את המינהלת לקידום הבדואים בנגב.

טלב אלסאנע: זו היתה החלטה מוטעית מיסודה, מאחר שאם כל אחד יתחיל להתרוצץ במשרדי הממשלה השונים, יחלפו שנים ולא יחל שום פיתוח.

טלב אלסאנע: בלאו הכי הפיתוח מתעכב, גם כשיש מינהלת ויש גוף הממקד ומרכז את סמכויותיה.

טלב אלסאנע: הייתי מבקש להחזיר את המינהלת, או המינהל, לביצוע, לחזק אותה, לשלב בה נציגים בדואים, כדי שיהיו שותפים בתכנון, ולא נציגים פוליטיים, שיח'ים שכל מטרתם לצבור כוח פוליטי, אלא אנשים אקדמאים מוכשרים שיכולים לתרום במחשבה ובתכנון ולסייע בשילוב ובקידום היישוב שאין לאוכלוסייה הבדואית.

טלב אלסאנע: דבר שני – אני מבקש לשקול את אימוץ חוק השלום, חוק פיצוי מפוני סיני, מאחר שהוא מקנה סמכויות ומקנה כוח.

טלב אלסאנע: היתה החלטה של הממשלה, בחודש מרס 1992, אבל היא לא לבשה מעטה של חקיקה.

טלב אלסאנע: אני מבקש להקנות למינהלת, או למינהל הביצוע, סמכויות חקיקה, על מנת שיפעל גם בעניינים של תכנון ובנייה.

טלב אלסאנע: ביישובים רבים אין תכנון כבישים.

טלב אלסאנע: אני מבקש שמשרד השיכון יפעל ביישובים הערביים וייטול חלק בתכנון הכבישים הפנימיים בתוך היישובים הערביים.

טלב אלסאנע: קיימות טענות נגד משרד השיכון על כך שהוגשו תוכניות לפני יותר מעשרה חודשים, הן לא נדונו, ולא ננקטה שום פעולה לגבי היישובים הבדואיים בנגב.

טלב אלסאנע: מאחר שמדובר באנשים שלא זכו בשום טיפול, אף שהם אזרחי המדינה בסופו של דבר, המנסים להשתלב בחיי המדינה ולתרום את חלקם, אני מבקש לתת להם קצת תשומת לב ולפעול כדי לבדוק את התוכניות האלה ולאשר אותן.

טלב אלסאנע: קיימת טענה נוספת, שהיו כמה הזמנות לשר השיכון לביקורים ביישובים הבדואיים בנגב, שלא נענו.

טלב אלסאנע: לכן, אנא.

טלב אלסאנע: אני מבקש גם לשקול אפשרות של צירוף יישובים נוספים, מעבר לשבעת היישובים הקיימים.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה לדחוס את התושבים בשבעה יישובים.

טלב אלסאנע: זה לא מספר שהוא תורה מסיני.

טלב אלסאנע: המספר שבע איננו מחייב.

טלב אלסאנע: הוא אפשרי.

טלב אלסאנע: אבל מדובר ב-80,000 תושבים, שאפשר ליישב אותם בתשעה או בעשרה יישובים, ואז אין צורך לעקור אותם, עם כל התוצאות השליליות של עקירת תושבים, מאות משפחות ויישובים שלמים, על מנת להעביר אותם ליישוב קיים.

טלב אלסאנע: אני חושב שלזה יש תוצאות הרות-אסון, וההפסד גדול הרבה יותר מהרווח.

טלב אלסאנע: אני מבקש לשקול אפשרות של צירוף יישובים, מעבר לשבעת היישובים הקיימים.

טלב אלסאנע: על-ידי זה ניתן לחסוך את הסכנות המרחיקות-לכת והשליליות שעלולות לנבוע מעקירה של תושבים רבים על מנת לדחוס אותם אל תוך שבעה יישובים.

טלב אלסאנע: יש לשקול אפשרות של הקמת יישובים חקלאיים, ולו יישוב אחד בתור דוגמה וניסיון.

טלב אלסאנע: אם אותו יישוב יצליח – הוא יכול להוות גם מקור תעסוקה, גם מקור הכנסה למדינה, והוא גם יפתור בעיה של מגורים לתושבים רבים.

טלב אלסאנע: בערים המעורבות השכונות הערביות סובלות מהזנחה.

טלב אלסאנע: הייתי לא אחת ביפו.

טלב אלסאנע: הייתי בלוד.

טלב אלסאנע: הייתי בעכו.

טלב אלסאנע: הייתי בוואדי-ניסנס בחיפה.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה שאדם שייכנס לשכונה ערבית ידע מראש שהוא נכנס לשכונה ערבית מוזנחת, וללא טיפול נאות.

טלב אלסאנע: אני מבקש לצרף את השכונות הערביות בערים המעורבות לפרויקט שיקום השכונות.

טלב אלסאנע: מדובר גם בצורה הוויזואלית של העיר, ותושבי השכונות האלה הם גם חלק מאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: לגבי ירושלים – אדוני סגן השר, קיימת מצוקה בקרב האוכלוסייה הערבית בירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: יש שם בעיה רצינית של צפיפות, העדר דיור והעדר תכנון ופיתוח של שכונות שבהן מתגוררת אוכלוסייה ערבית.

טלב אלסאנע: אני מבקש לפעול לפתרון הבעיה הזאת.

טלב אלסאנע: אין צורך שהפיתוח ילבש צורה פוליטית, היינו, שכשמדובר ביהודים כן דואגים לפיתוח שכונות, ואילו לאוכלוסייה הערבית עושים טרנספר סמוי, על-ידי העדר פיתוח שכונות מתאימות למגוריהם ולאכלוסם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חיים דיין – איננו נוכח.

יוסף עזרן: חבר הכנסת חגי מירום, בבקשה.

יוסף עזרן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה אפשר להספיק לומר בנושא כל-כך רחב כמו בעיות השיכון במדינת ישראל ושאלת התשתיות, במשך חמש דקות?

חגי מירום: ובכל זאת אני רוצה למקד את עצמי בכמה נושאים שהם בוערים מאוד בעיני ובעיני הסקטור שממנו אני בא.

חגי מירום: חברי הכנסת, במשך שנים מחכים יישובי הגליל, הגולן, הבקעה, הערבה, לאפשרות של בניית 1,040 יחידות, שסוכם על בנייתן ואין אפשרות לבצע אותה בשל הבעיות הקשות שהתנועה הקיבוצית מצויה בהן בתחום היחסים עם הבנקים.

חגי מירום: הבנקים רואים בכל בנייה כזאת הגדלת האובליגו, וכתוצאה מכך מסרבים בכל תוקף לתת אפשרות לתנועה הקיבוצית ללכת לבנייה של 1,040 היחידות הללו.

חגי מירום: חברי הכנסת, אין לי טענות לשר הבינוי והשיכון ולמשרדו.

חגי מירום: אבל יש לי טענות לממשלה, ובתוכה גם להם.

חגי מירום: אני חושב שממשלה שרוצה שסקטור כזה, שיושב בגבולות המדינה ומחזיק אותם, סקטור כזה, שבגופו מהווה את קו הביטחון של מדינת ישראל – – –

מיכאל איתן: איזה סקטור?

חגי מירום: אני מדבר עכשיו על הסקטור הקיבוצי.

מיכאל איתן: אבל סקטור קיבוצי יש בכל מיני מקומות.

חגי מירום: זה נכון.

חגי מירום: אבל אני מדבר על אותן 1,040 יחידות אשר יועדו אך ורק ליישובים הללו, אשר נמצאים בקווי העימות.

חגי מירום: והנה, ליישובים הללו אין אפשרות, במשך תקופה ארוכה ביותר, ללכת להגדלת בנייה.

חגי מירום: אני רוצה לספר לך, חבר הכנסת מיכאל איתן, שקומץ אנשים שלנו מתגוררים שנים בבקעה ובצפון ים-המלח, ואף דירה חדשה אחת לא נבנתה ואינה נבנית שם.

חגי מירום: ויש פניות של אנשים מרחבי הארץ, שרוצים לבוא ולהתיישב שם, במקומות האלה.

חגי מירום: מעבר לוויכוח הפוליטי שיש לנו עם הליכוד ועם הימין, מפלגת העבודה על-פי תפיסותיה רואה בקו הבקעה, בצפון ים-המלח, בגולן ובערבה, את גבול הביטחון והשלום.

חגי מירום: משום כך, היינו צריכים מחר בבוקר להתחיל לסייע למתיישבים הללו בתחומי הבנייה, התשתיות והכבישים.

חגי מירום: ואנחנו איננו עושים זאת.

חגי מירום: התושבים שם שואלים: היכן שינוי סדרי העדיפויות?

חגי מירום: מילא, הם אומרים, כאשר היה הליכוד בשלטון היה לו בראש דבר אחד כל הזמן, למקד את עצמו ולרכז את עצמו ביצירת עובדות ביהודה, בשומרון ובעזה.

חגי מירום: זה היה לב לבה של ההתיישבות בעיניו, זה היה לב לבה של השקעת הכספים בתשתיות ובבנייה, ואכן עשו גדולות ונצורות למי שהיה שם.

חגי מירום: שר השיכון לשעבר, אריאל שרון, עשה עבודה עצומה בתחום תפיסת העולם שלו.

חגי מירום: מדוע לא יעשה בנימין בן-אליעזר אותו דבר באותם מקומות שמפלגת העבודה לשיטתה מגדירה אותם כמקומות מועדפים, שהם גבולות הביטחון של הארץ?

חגי מירום: וכך, הכביש החוצה את הבקעה מצוי במצב ירוד ונוראי, ואין תוכניות מיידיות כלשהן לסלילת משהו נורמלי.

חגי מירום: כך אין בנייה ואין שיכון במקומות הללו.

חגי מירום: כך קיים תהליך מתמשך של הפקרה של מתיישבי הבקעה וצפון ים-המלח.

חגי מירום: חברי הכנסת, חדרי ביטחון גם הם נחוצים לסקטור הזה.

חגי מירום: מדובר בסכום של 80 מיליון שקל, שאילו הושקע – היה מאפשר ליישובים בגליל לעשות את מה שחייבים לעשות שם, כלומר בנייה ביטחונית, ודרך הבנייה הביטחונית ליצור עוד איזו אפשרות לקליטה ועוד איזו אפשרות לרווחה של התושבים שם.

חגי מירום: ואין.

חגי מירום: וכל זאת אין, שוב, בגלל הבעיות של החוב הכספי של התנועה הקיבוצית, ושוב בגלל הבעיות של חוסר יכולת הממשלה לקדם את הנושא.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה אנחנו שומעים על מחשבה לחסל את המינהל לבנייה כפרית בכלל.

חגי מירום: אנחנו איננו יודעים מה משמעות התוכנית הזאת לחיסולו של המינהל לבנייה כפרית.

חגי מירום: האם משמעות הדבר שהנושאים השונים אשר נדונו במינהל הזה לבנייה כפרית יעברו למחוזות של משרד השיכון והבינוי?

חגי מירום: ואם הם יעברו למחוזות – האם ייתן הדבר יתר – – –

מיכאל איתן: למינהל עצמו יש מחוזות.

חגי מירום: גם זה נכון.

חגי מירום: אבל המחשבה עכשיו היא לחסל את המינהל כולו על מחוזותיו, וכביכול להעביר את העניין ישירות למחוזות במשרד השיכון והבינוי.

חגי מירום: האם זה ייתן פתרון טוב יותר מן המצב הנוכחי?

חגי מירום: האם זה ייתן פתרון פחות טוב, מפני שאולי הבנייה הכפרית כולה תשקע ותיעלם במצולות הבעיות הגדולות שיש במשרד השיכון והבינוי?

חגי מירום: והדבר האחרון – לאחרונה התקבלו החלטות קשות מאוד כלפי התנועה הקיבוצית בנושא פינוי קרוונים.

חגי מירום: אני חושב שטוב עשה המשרד, שהחליט החלטה מיוחדת האומרת, שהקרוונים המצויים בהתיישבות הכפרית לא יפונו כיתר הקרוונים אשר עומדים, אני מבין, למכירה.

חגי מירום: ובכל זאת צריך לדעת, שמשרד השיכון והבינוי, כחלק מתפיסת העולם שלו, חייב לראות את יישובי קווי העימות, לא רק הקיבוצים, גם המושבים, גם היישובים הכפריים, גם היישובים הקהילתיים, גם ערי הפיתוח, כחוד החנית, שיש להשקיע את מירב ההשקעות בהם, גם בתחום התשתיות – סלילת כבישים וכיוצא בזה – וגם בתחום הבינוי.

חגי מירום: תודה רבה.

יוסף עזרן: תודה רבה לחבר הכנסת חגי מירום.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מיכאל איתן.

יוסף עזרן: אני מבקש להקפיד על מסגרת של חמש הדקות.

יוסף עזרן: תודה.

קריאה: – – –

יוסף עזרן: נכון.

יוסף עזרן: לא יהיה כעת הבדל גדול במה שיבקש חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

יוסף עזרן: הוא דיבר על הבקעה, כל הכבוד, חבר הכנסת חגי מירום.

מיכאל איתן: זה התק"ם, מה אתך?

מיכאל איתן: יש להם שם קיבוצים.

יוסף עזרן: כן, בבקשה.

מיכאל איתן: חוץ מזה, במצע מפלגת העבודה כתוב שבבקעה, לעת שלום, תוחל שם הריבונות הישראלית.

מיכאל איתן: במובן זה הם קיצוניים יותר מהליכוד.

קריאה: – – – זה נכון?

מיכאל איתן: כן.

מיכאל איתן: אני אומר: במובן הזה, אפילו במצע של הליכוד לא כתוב, שיוחל החוק הישראלי על איזה חלק מיהודה – – –

קריאה: לעת שלום.

מיכאל איתן: לעת שלום יוחל החוק.

מיכאל איתן: אבל יש לי הרושם, שאם יהיה תנאי שיוחל החוק, ספק רב אם זה מתאים לנוסחה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי שהשר איננו, אבל סגנו נמצא.

מיכאל איתן: נמצאים כאן מצד ימין שלי פקידים בכירים במשרד.

מיכאל איתן: לצערי הרב, המנכ"ל גם הוא איננו.

מיכאל איתן: אני מבין שהוא עוד מנכ"ל על איזה תנאי.

מיכאל איתן: אני מאחל לו שהוא יהיה מנכ"ל מלא, ונוכל לראות אותו.

אריה גמליאל: סגן השר נמצא.

מיכאל איתן: אמרתי.

מיכאל איתן: סגן השר ופקידים בכירים מהמשרד נמצאים.

מיכאל איתן: אני הייתי רוצה לשאול אתכם: אני קיבלתי חוברת שכתוב עליה: "מדינת ישראל – משרד הבינוי והשיכון, מדיניות משרד הבינוי והשיכון, תקציב 1993".

מיכאל איתן: בדרך כלל אני אוהב, כאשר אני מקבל חומר, להסתכל מי כתב אותו.

מיכאל איתן: דפדפתי, ואינני רואה, לא כתוב כאן.

מיכאל איתן: אולי, אדוני סגן השר, תואיל בטובך לרשום על פתק קטן משאלה של חבר הכנסת לדעת מי כתב את הדברים האלה.

מיכאל איתן: וכל זה למה?

מיכאל איתן: משום שמייד בפתיחה, מה אני קורא?

מיכאל איתן: – "בשנים 1992-1990 נקטה הממשלה מדיניות של התערבות מסיבית ביצירת היצע של דירות למגורים.

מיכאל איתן: מדיניות זו יצרה עודפי דיור לצד הוצאת משאבים חסרי תקדים.

מיכאל איתן: " ועכשיו משפט המפתח: "חרף העדויות המוצקות שעמדו בפני קברניטי המשק לפני שנתיים-וחצי על קיום למעלה מ-100,000 דירות ריקות בישראל, כמות המספיקה לאכלוס יותר מחצי מיליון עולים, העדיפה הממשלה להתעלם מעובדות אלה וביכרה הפעלת בנייה" וכו' וכו'.

מיכאל איתן: אני רוצה לדעת, מי החכם הזה, הגאון הזה, שיודע לכתוב היום משפטים כל כך מעמיקים, נבונים וברורים.

מיכאל איתן: איפה הוא היה אז, כשהיו 100,000 דירות?

מיכאל איתן: אם הוא היה עובד משרד הבינוי והשיכון, היה צריך לקום ולומר.

מיכאל איתן: אם הוא היה דמות פוליטית ממפלגת העבודה, היו צריכים הם לקום ולומר.

מיכאל איתן: אני הייתי חבר הכנסת וחבר ועדת הכספים והשתתפתי בכל מיני פורומים, ואז ספרנו כמה דירות ריקות יש.

מיכאל איתן: אבל לא שמעתי איש אומר אז: לא לבנות, יש מספיק דירות.

מיכאל איתן: להיפך, שמעתי אז כל הזמן אומרים: צריך לבנות כמה שיותר מהר, כמה שיותר, חס וחלילה שאנשים לא יגורו ברחוב.

מיכאל איתן: איפה החכם האלמוני הזה, שחיבר את הסאגה הזאת והציג אותה כאן לפני חברי הכנסת בלי לנקוב בשמו על מנת שנוכל לחלוק לו את הכבוד הראוי לו?

מיכאל איתן: ואינני חושב שאי-אפשר להעביר ביקורת, אינני חושב שהממשלה הקודמת לא ראויה לביקורת כזאת או אחרת, אם משרד הבינוי והשיכון, אם הגורמים המקצועיים.

מיכאל איתן: מי שלא עושה, לא עושה שגיאות.

מיכאל איתן: וחשוב שתהיה ביקורת.

מיכאל איתן: אבל לכתוב דברים כאלה היום?

מיכאל איתן: אין ספק שזאת לא ביקורת רצינית.

מיכאל איתן: ומייד לאחר שאתה קורא דבר כזה, אתה כבר מטיל ספק בכל מה שכתוב בחוברת הזאת – האם זאת חוברת פוליטית, האם זאת חוברת שבאה לסקור סקירה מקצועית, או שהיא באה לתקוף כנאום פוליטי.

מיכאל איתן: אני מזהיר את שר הבינוי והשיכון, את סגן שר הבינוי והשיכון, את הפקידים: אל תיגררו לפוליטיזציה של מערכת הבינוי והשיכון בישראל, לא בפיטורים פוליטיים, לא בפרויקטים פוליטיים, כמו שיקום שכונות, לא בטיפול פרטני, כאשר מביאים מקרים פוליטיים, שאין להם הצדקה והם בבחינת תשלום עבור שירותים מפלגתיים שנעשו עבור מפלגת השלטון, ועומדים לפרוע את חשבונם היום במשרד הבינוי והשיכון, או לחלופין – מקדמה על חשבון שירותים לפלוני, או אלמוני, בעתיד, או למען מפלגה כזאת או אחרת.

מיכאל איתן: היזהרו, משום שמעבר לעניין שאלו הן עבירות פליליות, יש כאן פגיעה קשה במקום העבודה שלכם, במקום שבו אתם רוצים להצליח, ויבחנו אתכם בסופו של דבר לא על סמך סידורים כאלה או אחרים, לא על סמך פוליטיזיציה כזאת או אחרת.

מיכאל איתן: העם מבוגר, והבחינה תהיה על-פי ההישגים המקצועיים של משרד הבינוי והשיכון, ולא על-פי סידורים כאלה או אחרים.

מיכאל איתן: יש נקודות רבות שהייתי רוצה להעיר עליהן.

מיכאל איתן: אני מבין שזמני מצומצם.

מיכאל איתן: אתמקד רק במינהל לבנייה כפרית.

מיכאל איתן: קודמי, מטבע הדברים, איש ההתיישבות העובדת – אני מתכוון עובדת, בעי"ן, על מנת שהקצרנית לא תטעה, יש הרבה פעמים שאומרים התיישבות עובדת, ומייד כותבים את זה באל"ף.

יוסף עזרן: תבטא – עי"ן, ואיש לא יטעה.

מיכאל איתן: מטבע הדברים, יש לי אהדה מיוחדת למינהל לבנייה כפרית.

מיכאל איתן: ואכן, למינהל הזה היו הישגים רבים בעבר.

מיכאל איתן: אבל בהחלט יש מקום לרה-אורגניזציה, ויש מקום לחשוב על חידושים.

מיכאל איתן: בכל אופן, כאשר אני קורא על תוכנית, שהיה לי הכבוד להיות היוזם שלה, תוכנית שבעת-הכוכבים, ואני רואה שהמינהל לבנייה כפרית טוען: "המשך תכנון ובנייה בפרויקט הכוכבים, הכולל הקמת יישובים לאורך כביש מס' 6", אני רוצה לומר כאן:

מיכאל איתן: האופן שבו משרד הבינוי והשיכון מבצע את תוכנית שבעת-הכוכבים הוא החטאה גדולה לעומת מה שהיה צריך להיות במקור, לעומת מה שתוכנן במקור.

מיכאל איתן: מה ביקשנו לעשות ברעיון הזה?

מיכאל איתן: בזמני באתי, עוד בשלהי תקופתו של שר הבינוי והשיכון דוד לוי, הגשתי תוכנית ואמרתי: תראו, יש אפשרות להפעיל עמותות, שהן יבנו לחבריהן בתים במחירים מוזלים.

מיכאל איתן: יצרנו תוכנית שמטרתה היתה מעורבות ממשלתית מינימלית.

מיכאל איתן: מה קורה היום בפועל?

מיכאל איתן: – פרויקט ששמו הרע יוצא לשמצה בכל מקום.

מיכאל איתן: במקום לנצל את היוזמה הפרטית ואת הכוח של גורמים חוץ-ממשלתיים, הכול בידי הממשלה, בידי חברות ממשלתיות, הפרויקט יקר ב-30% עד 40% ממה שהיה צריך לעלות.

מיכאל איתן: נעשים שם מעשים, שאינם מעשים הגונים ורציונליים.

מיכאל איתן: פוגעים בעמותות ובאלפי משתכנים ומעדיפים על פניהם גורמים אינטרסנטיים, לרבות קבלנים.

מיכאל איתן: לכן אני קורא מכאן, בכל מה שקשור לפרויקט הזה, למשרד הבינוי והשיכון לעשות רביזיה בכל אופן הטיפול בפרויקט הזה.

מיכאל איתן: אם יהיה צורך וימצא מישהו לנחוץ לקרוא לי ולשמוע מה בפי – יש לי, בכל אופן, קבלה אחת או שתיים על פרויקטים שהצליחו בעבודה עם עמותות, במחירים זולים הרבה יותר, בהצלחה גדולה יותר – אשמח מאוד לבוא ולתת את עצתי.

אברהם בורג: – – –

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אברהם בורג, אנא ממך, חבר הכנסת מיכאל איתן כבר דיבר שלוש דקות מעל הזמן שהוקצב לו, ואבקש שלא לעכב אותו עוד.

יוסף עזרן: בבקשה, חבר הכנסת רענן כהן.

יוסף עזרן: אבקש ממך, אם אפשר, במסגרת חמש דקות, אנא ממך.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד.

רענן כהן: אני מקווה שאני לא אנצל את חמש הדקות.

רענן כהן: תחילה ברצוני להודות לשר השיכון על האופן שבו ניהל את המשרד, ולפקידים הנאמנים, שמשרתים את החברה במדינת ישראל.

רענן כהן: עם זאת אומר כבר בפתיחת דברי, שאם ישנה משרד השיכון את דרך עבודתו וילך בכיוון אחר, סביר להניח שהחברה במדינת ישראל תצעד לכיוון החיובי.

רענן כהן: אני מדבר על דירות להשכרה.

רענן כהן: במדינת ישראל, בניגוד לכל מדינות המערב, לא קיימות דירות להשכרה ששכר הדירה בהן מוגן וקבוע מראש.

רענן כהן: התוצאה היא, שזוג צעיר אשר רוצה לגור מחוץ לבית הוריו חייב, לצערי, לשכור דירה במחירים המגיעים ל-70% מהשכר הכללי שלו, בעוד בכל העולם אין שכר הדירה עולה על שליש מהמשכורת.

יוסף עזרן: מקסימום.

רענן כהן: מקסימום, אני מודה לך מאוד, אדוני היושב-ראש.

רענן כהן: מכאן, שהתפתחה מודעות של רכישת דירות, דבר שהוא עקרוני ולא כלכלי, משום שאנשים משקיעים כספים כבדים בתוך קירות, שהם דבר לא פרודוקטיבי והשקעה בהם אינה מניבה תוצאות כלכליות בעלות משמעות לפרט, למדינה ולחברה.

רענן כהן: בנושא זה של דירות להשכרה יש לעשות רפורמה מהותית.

רענן כהן: חבל ששר הבינוי והשיכון לא נמצא כאן.

רענן כהן: כבר שנים מדברים ולא עושים דבר בתחום זה.

רענן כהן: לו היתה בנייה להשכרה במדינה, לא היינו עדים לתופעות של זוגות צעירים המתלוננים על כך שהם נאלצו למשכן את חייהם.

רענן כהן: לו היה דיור להשכרה, רק אנשים שבאמת יכולים להרשות לעצמם היו פונים לפתרון הזה.

רענן כהן: הצרה היא, שכיום אנו חיים במסגרת הלא-נכונה שציינתי, והתוצאה היא שרבים מדי אינם מצליחים לרכוש דירה במחירים הגבוהים שקיימים במרכז הארץ.

רענן כהן: חברי הכנסת, בדקתי בחברות שונות כמה עולה דירה קטנה של שניים-וחצי עד שלושה חדרים.

רענן כהן: מצאתי שעלותה של דירה כזאת מגיעה כיום ל-130,000 עד 150,000 דולר, דהיינו קרוב ל-400,000 או 500,000 שקל.

רענן כהן: על מי אני מדבר?

רענן כהן: על חברה ממשלתית כמו "שיכון ופיתוח".

רענן כהן: איזה זוג צעיר מסוגל לשלם סכום כזה?

רענן כהן: האם זוג צעיר שרק החל את חייו ומתפרנס ממשכורת מינימלית יכול להרשות לעצמו לרכוש דירה כזו ולשלם את דמי המשכנתה הנובעים מרכישתה?

רענן כהן: הם נאלצים לעסוק בשנות חייהם הפוריות ביותר בעבודות נוספות, במקום לטפל בקידומם הרוחני, לראות הצגות וסרטים, ללמוד ולפתח את מוחם הצעיר לקראת בניית המולדת.

רענן כהן: כתוצאה מכך קורה לא אחת – ורק לאחרונה טיפלתי במקרה של משפחה מאור-יהודה, בבית של חדרים אחדים נאלצים ההורים לתת קורת גג גם לשלושת ילדיהם לאחר שנישאו.

רענן כהן: ראיתי את האווירה שם.

רענן כהן: תאמינו לי, לא נעים להיות שם.

רענן כהן: ברור איזו מתיחות יכולה להתעורר כאשר שלוש כלות גרות עם חמותן.

רענן כהן: הדברים אינם בגדר בדיחה.

רענן כהן: אני מציע לכולנו לראות מה קורה שם.

רענן כהן: תהיינה הכלות מלאכיות ככל שתהיינה, והחמות תהיה הטובה בעולם – גם אז ייווצרו חיכוכים, מריבות ומתחים, שיפגעו בסופו של דבר בחיי הנישואין של שלושת הבנים, ואולי גם של ההורים.

רענן כהן: לכן אני רוצה לפנות מעל במה זו לשר השיכון: אם משרד השיכון רוצה ליצור יעד אמיתי, רוצה ליצור חברה אמיתית – יפנה את כיוון החשיבה שלו מדרך של בנייה לקבלנים, או בנייה למכירה, לבנייה לזוגות צעירים בשכירות.

רענן כהן: אם כך נעשה, נראה את הכיוון החיובי ונאפשר לזוגות הצעירים גם לחיות בדירות במדינת ישראל וגם ליהנות מחייהם ומזמנם הפנוי.

רענן כהן: תודה.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

יוסף עזרן: חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח, אף שאפשרנו לו לדבר.

יוסף עזרן: אחרון הדוברים – חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

יוסף עזרן: אני מאוד מקווה שיצטמצם במסגרת הזמן.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מלא הערכה אני לצוות המשרד – לשר, להנהלה, לעובדים ולמנהלי המחוזות.

שלמה בוחבוט: מי כמוני מכיר ומוקיר את עבודתם של אנשים שבנו אלפי יחידות דיור בערי הפיתוח, רק חבל מאוד שמשרד התעשייה והמסחר לא בנה במקביל תעשייה, ואז היינו סוגרים את המעגל.

שלמה בוחבוט: אני קורא וממשיך לקרוא למע"צ ולשר, אני יודע היטב שיש תוכניות מרחיקות לכת, וזה לא רק שיש כסף, השאלה היא איך יתכננו ויבצעו במהירות רבה את הכבישים: ואדי-מילק עד ראש-הנקרה, ואדי-עארה עד קריית-שמונה.

שלמה בוחבוט: אם ייסללו הכבישים האלה בשלוש השנים הבאות, אנחנו נהיה עדים למהפך, שיכול להביא רווחה לגליל ולנגב.

שלמה בוחבוט: בזאת נראה את שינוי סדר העדיפויות הלאומי.

שלמה בוחבוט: אני רוצה להצטרף לידידי וחברי חבר הכנסת חגי מירום בנושא הבנייה בקיבוצים.

שלמה בוחבוט: זו שערורייה שאין דוגמתה.

שלמה בוחבוט: לא ייתכן שבקיבוצים הנמצאים בקו העימות הן בגליל, הן בבקעה, הן ברמת-הגולן ובשאר חלקי הארץ ימשיכו להתלבט בבעיית דיור מתאים, ולא יכולים למצוא פתרון לבעיות המשכנתה הזאת.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת, אני קורא מעל בימה זו לשר הבינוי והשיכון למצוא פתרון לבעיה זו.

שלמה בוחבוט: הייתי ביום שישי בראש-הנקרה, וחברים ביקשו ממני להעלות את הנושא הזה, כי בכל זאת יש חברים צעירים, יש קליטת עלייה חדשה, וצריכים למצוא לה פתרון.

שלמה בוחבוט: אני גם קורא לשר הבינוי והשיכון.

שלמה בוחבוט: אחד הנושאים שבמצע מפלגת העבודה – אני אומר זאת פה כי הוא חשוב ביותר לאותם אנשים שגרים בערי הפיתוח במסגרת "עמידר" – לא יכול להיות ששכירת דירה של שלושה חדרים, של 70 מטרים רבועים, במעלות או בעיר פיתוח אחרת, עולה, אדוני סגן השר, 600 שקל.

שלמה בוחבוט: חייבים להוריד את המחירים האלה, כי המצאה זאת של דיור שד"ח – שכר דירה חופשי – חייבת למצוא את פתרונה.

שלמה בוחבוט: אני שמח שיש אווירה חדשה במינהל, יש יותר פתיחות, יש יותר מהפכנות.

שלמה בוחבוט: גם בוועדת הכלכלה – ומעל בימה זו אני קורא לחסל את אתרי הקרוונים.

שלמה בוחבוט: אסור לחזור לשנות ה-50 וה-60, לתקופת המעברות.

שלמה בוחבוט: אדוני סגן השר, אני רוצה לסיים בקריאה.

שלמה בוחבוט: לא יכול להיות שבונים אלפי יחידות דיור, ולא בונים בתי-כנסת ומקוואות.

שלמה בוחבוט: פניתי לשר הדתות לשעבר בעניין זה.

שלמה בוחבוט: יש יישובים שבנו בהם אלפי יחידות דיור, ואין בהם בתי-כנסת.

שלמה בוחבוט: זו שערורייה שאין דוגמתה.

שלמה בוחבוט: אני יודע שהיום יש במשרד הבינוי והשיכון כ-8 מיליוני שקלים, ואני מאמין שאנחנו יכולים – – –

אריה גמליאל: 4 מיליוני שקלים.

שלמה בוחבוט: מנהל אגף הפרוגרמות אמר לי, שהיום שעומדים להגדיל את זה ל-8 מיליונים.

שלמה בוחבוט: ואני מאמין שגם 40 ו-50 מיליון לא מספיקים.

יוסף עזרן: נכון.

שלמה בוחבוט: לא יכול להיות ששכונה עם 1,500 יחידות דיור, לא יהיה בה שום בית-כנסת.

יוסף עזרן: תיזום חוק, חבר הכנסת בוחבוט.

שלמה בוחבוט: זהו.

שלמה בוחבוט: אני מציע פשוט לקחת את זה מהוועדה הבין-משרדית, שלא הוכיחה את עצמה, ולהחזיר את זה למשרד הבינוי והשיכון.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון בנושא הסקירה של שר הבינוי והשיכון על פעולות משרדו.

יוסף עזרן: אני מודה מאוד לחברי הכנסת.

יוסף עזרן: (קריאה ראשונה)

יוסף עזרן: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת חגי מירום.

יוסף עזרן: יציג את החוק חבר הכנסת חגי מירום.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, מיעוט חברי הכנסת אשר נותר באולם, אני מתכבד להגיש בזה לקריאה ראשונה את הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993.

חגי מירום: חברי הכנסת, הצעת החוק מביאה כמה שינויים בדין הנוכחי בדבר החלת רציפות בדיון על הצעות חוק.

חגי מירום: על-פי סעיף 1(ב) לחוק הרציפות, ניתן כיום להחיל רציפות על הצעת חוק פרטית שעברה קריאה ראשונה אם הוועדה שהעניין בתחום ענייניה מבקשת זאת.

חגי מירום: בדרך כלל היוזמה באה מהמציע, אך לא בהכרח ולא תמיד.

חגי מירום: על-פי נוסח הסעיף, יכולה הוועדה או יכולים חברים בתוכה ליזום ולהחליט על החלת רציפות בלי שבעל ההצעה אפילו יודע על כך, ואולי אף בניגוד לרצונו.

חגי מירום: גם ההוראה שדנה ביוזמת הממשלה חלה ככל הנראה גם על הצעת חוק פרטית, ולכן גם הממשלה יכולה להציע החלת רציפות על הצעה פרטית, בלי ידיעתו ואף בניגוד לרצונו של בעל ההצעה.

חגי מירום: זה מצב לא רצוי.

חגי מירום: אדם יוזם חקיקה, מריץ אותה, ואולי הוא נמלך בדעתו ומחליט שהוא לא רוצה להמשיך.

חגי מירום: אם יבוא חבר כנסת בוועדה וינצל את העובדה שבכנסת הקודמת זה התקדם, ויביא את זה במסגרת רציפות, זה איננו מתקבל על הדעת.

חגי מירום: אני סבור, ולשמחתי גם הוועדה, ללא הבדל פוליטי, התאחדה מאחורי המחשבה הזאת, שצריך שתהיה הסכמה של המציע.

יוסף עזרן: אחרת זה טרמפיסט.

חגי מירום: אחרת יש פה ממש טרמפיסטיות משונה, שיש אתה גם מצב מאוד לא רצוי, אם המציע חזר בו מכוונתו; ממשיכים את המירוץ שלו, כמו מירוץ הלפיד, שמישהו לקח אותו ולא קיבל אותו מידי המציע.

חגי מירום: התיקון הדורש את הסכמת המציע פותר בעקיפין גם קושי נוסף.

חגי מירום: עם הקמת ממשלה חדשה הופכים חברי כנסת לשעבר לשרים.

חגי מירום: והרי אנחנו יודעים, שכשאנחנו באופוזיציה, לעתים אנחנו מציעים הצעות חוק שאין בהן אותה אחריות כמו שאתה לוקח על עצמך כאשר אתה שר בממשלה.

חגי מירום: כשהיית באופוזיציה הצעת הצעת חוק, והנה הפכת להיות שר בממשלה, ובכל זאת מריצים את הצעת החוק שלך קדימה, שעה שכשר אתה מתנגד לה ולא רוצה שתהליך החקיקה יימשך.

חגי מירום: לכן אנחנו חושבים שיש צורך בהסכמת המציע כתנאי להחלת הרציפות.

חגי מירום: חברי הכנסת, על-פי החוק יש תופעה נוספת, שבאין התנגדות לרציפות חלה רציפות אוטומטית כעבור שבועיים, ללא הצבעה.

חגי מירום: לי נראה כי המצב הזה גם הוא אינו רצוי, לא רק משום שהוא יוצר אפשרות של החלת רציפות בהיסח הדעת, אלא גם מפני שרצוי שרצון הכנסת להחיל רציפות ייעשה בהצבעה.

חגי מירום: כי כמוהו כהצבעה בקריאה ראשונה.

חגי מירום: לא דיון, אבל לפחות הצבעה, וחברי הכנסת הנוכחים יגידו את דעתם, אם הם רוצים שהחוק הזה ימשיך או לא.

חגי מירום: על כן אנחנו מציעים, שרציפות תאושר בהצבעה במליאה.

חגי מירום: חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם, שיש נושאים הרבה פחות חשובים שהמליאה מצביעה עליהם, כמו צירוף חברים לוועדה.

יוסף עזרן: אתה מציע זאת לגבי כל הצעת חוק?

חגי מירום: לגבי כל רציפות, רק רציפות.

חגי מירום: בכל רציפות כזאת תביע הכנסת בהצבעה את דעתה, כדי שלא יהיה היסח דעת, שלא תהיה התעלמות מהחשיבות של מעשה החקיקה.

חגי מירום: הדבר השלישי.

חגי מירום: כיום אין לממשלה מעמד כלשהו בכל הנוגע להצעת ועדה להחיל רציפות על הצעת חוק של הוועדה או על הצעת חוק של חבר הכנסת שנדונה בוועדה.

חגי מירום: היום לפי החוק סיעה יכולה להתנגד לרציפות, אבל לא הממשלה.

חגי מירום: אני סבור שממשלה היא בכל זאת גורם שצריך לתת לו איזה מעמד בתהליך החקיקה.

חגי מירום: על כן אנחנו מציעים כאן, שיהיה שיתוף של הממשלה בדיוני הוועדה בשאלה אם לבקש החלת רציפות, ותהיה אפשרות לממשלה להתנגד במליאת הכנסת להחלת רציפות, כדי שהמשחק הזה שבין רצון הממשלה לבין רצון הכנסת יהיה הוגן ויאפשר לממשלה לומר את דעתה.

חגי מירום: לבסוף, אני מביא פה הצעת חוק, היא לא פוליטית, היא קשורה לנוהל החקיקה בכנסת, היא הצעה שמקיפה את כל דיני הרציפות ובעצם אוספת מחדש את דיני הרציפות לכלל חוק חדש.

חגי מירום: חוק זה קיבל תמיכה גדולה בוועדה, חוצה סיעות.

חגי מירום: אני מבקש שגם הבית הזה ייתן לכך את תמיכתו, יאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ויעביר אותה לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יוסף עזרן: תודה לחבר הכנסת חגי מירום.

יוסף עזרן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שלמה בוחבוט, בבקשה.

שלמה בוחבוט: אני מוותר.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אליעזר זנדברג איננו, חבר הכנסת אורון איננו, חבר הכנסת רון נחמן איננו, חבר הכנסת רענן כהן איננו, חבר הכנסת רפאל איתן איננו, חבר הכנסת אברהם פורז איננו, חבר הכנסת מיכאל איתן איננו, חבר הכנסת גונן שגב איננו, חבר הכנסת שאול יהלום איננו, חבר הכנסת יורם לס איננו, חבר הכנסת טלב אלסאנע איננו.

יוסף עזרן: חבר הכנסת אברהם בורג, בבקשה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, "יישר כוח" לחבר הכנסת מירום.

אברהם בורג: אני רוצה להעלות כאן רק נקודה אחת, שאותה אני מפנה לחבר הכנסת מירום לא כמציע ההצעה אלא כיושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: דומני, אדוני היושב-ראש, שיש מקום, במסגרת זו שבה רוצים להסדיר את הנוהל של החלת חוק רציפות, לקבוע גם נוהל מסודר יותר לגבי האופן שבו ועדה מתחילה את ישיבותיה בתחילת כנסת.

אברהם בורג: לא אחת, כיושב-ראש ועדה אני מוצא את עצמי במצב שפתאום באים אלי חברים ואומרים לי: יש החוק הזה, ויש החוק ההוא, וכו', ואני אף פעם לא יודע איזה חוקים יש, מאיזה זמן ומאיזה שלב, והם מבקשים להחיל רציפות או לא להחיל רציפות.

אברהם בורג: יכול להיות שאחד הדברים שצריך לעשות, ואינני יודע בדיוק איך עושים אותו, לא הספקתי ללמוד את הדברים בתקנון, הוא שהישיבה הראשונה או אחת הישיבות הראשונות של כל ועדה מוועדות הכנסת תהיה מעין ישיבת מיפוי, שיהיה בה איזה נוהל של מיפוי, שאומר מה הן ההצעות שמונחות על השולחן – –

יוסף עזרן: זה שייך לתקנון, חבר הכנסת בורג.

אברהם בורג: לכן חיפשתי את זה קודם בתקנון.

יוסף עזרן: אנחנו נדון בזה בוועדה.

אברהם בורג: – – שנשארו לנו מהכנסת הקודמת.

אברהם בורג: ועדת כנסת מתכנסת, ואומרים לה: יש לך על השולחן מהכנסת הקודמת כך וכך הצעות, וניתן להחיל עליהן דין רציפות.

אברהם בורג: יש לפתח את הנוהל שלפיו בישיבה הראשונה אנחנו ממפים מה כן ומה לא, פונים לחבר הכנסת, מבקשים את הסכמתו; ליצור את הנוהל המקביל לחוק הזה בתוך תקנון הכנסת.

יוסף עזרן: תודה.

יוסף עזרן: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על העברת הצעת החוק לוועדה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת מירום, אתה מציע להעביר אותה רק לוועדת הכנסת?

חגי מירום: כן.

יוסף עזרן: אנחנו מצביעים על העברת הצעת החוק לוועדת הכנסת.

יוסף עזרן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, לוועדת הכנסת נתקבלה.

שלמה בוחבוט: אני מבקש להוסיף את קולי בעד העברת ההצעה לוועדה.

יוסף עזרן: אני מבקש לצרף גם את קולי, בבקשה.

יוסף עזרן: אם כן אני קובע, שב-5 קולות בעד אושרה הצעת החוק בקריאה ראשונה והועברה לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יוסף עזרן: הישיבה נעולה.