ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 20, 1992-11-04 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, בוקר טוב.

שבח וייס: אנחנו פותחים את הישיבה היום, יום רביעי, ח' בחשוון התשנ"ג, 4 בנובמבר 1992.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני רוצה, ברשותכם, בראשית הישיבה להביע את השתתפות הכנסת בצערה של משפחת קמין.

שבח וייס: קרה אתמול אסון בהיכל, אסון בבניין, ונפטר מר קמין בעת דיון בוועדה לביקורת המדינה.

שבח וייס: זה המקרה הראשון שאדם נפטר בבניין הכנסת, וחלק מאתנו היו גם עדים לאסון הזה.

שבח וייס: פרופסור יורם לס, רופא במקצועו, היה נוכח, עשה מאמץ עליון אנושי ומקצועי להציל.

שבח וייס: לדאבון לב, הדבר לא עלה בידו.

שבח וייס: אני רוצה להביע את הכאב.

יוסף בא-גד: גם אחות של הכנסת היתה.

שבח וייס: האחות של הכנסת היתה שם, הכול היה שם.

שבח וייס: לדאבון לב, האסון התרחש, ואני מקווה שאני רשאי להביע, גם בשמכם, רגשי תנחומים, כאב וצער בפני המשפחה המלווה היום את המת למנוחת עולמים.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, זה לא נושא לדיון, זה נושא להבעת תנחומים כרגע.

שבח וייס: אני חשבתי שזה כל כך מובן מאליו.

שבח וייס: התשנ"ג–1992

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסדר-היום להמשך הדיון בתקציב שלנו.

שבח וייס: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, שמונה דקות.

רחבעם זאבי: איפה הממשלה?

שבח וייס: אני מניח, שבתוך כמה דקות השרים יבואו.

שבח וייס: אנחנו נמשיך בדיון.

שבח וייס: אני מאוד לא מרוצה מכך שאין אתנו שרים או אחד מהם, אבל הכנסת לא כפופה לממשלה, עם כל הכבוד.

שבח וייס: אנחנו את שלנו נמשיך.

שבח וייס: בבקשה.

רחבעם זאבי: גם אדוני לא מאושר מזה.

שבח וייס: לא, לא, ודאי שלא.

שבח וייס: איך אפשר?

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יורשה לי לפתוח את דברי בברכה כפולה, ברכה לשר האוצר על הצעת תקציב ראשונה שהוא מניח על שולחן הכנסת.

אליעזר זנדברג: אף שהוא אינו כאן, אני מאחל לו שידע להביא בפנינו – – –

שבח וייס: הוא ישב אתמול עד השעה 22:00, כאשר בסוף הדיון היו פה שניים-שלושה חברי כנסת.

שבח וייס: הוא בוודאי יגיע.

אליעזר זנדברג: אני שמח שמספר חברי הכנסת גדל.

אליעזר זנדברג: אני מקווה שהוא יגיע.

אליעזר זנדברג: אני מאחל לו שידע להביא בפנינו בעתיד תקציבים המבטאים שינוי משמעותי.

אליעזר זנדברג: ברכה שנייה, על-פי סדר כרונולוגי, לנשיאה הנבחר של ארצות-הברית.

אליעזר זנדברג: אני מאמין ומקווה, שביל קלינטון ידע להצעיד את אמריקה ואת העולם כולו הלאה, לעתיד טוב יותר.

אליעזר זנדברג: בחירתו של קלינטון מבטאת כמיהה לשינוי, הן פרסונלי והן ענייני, יותר עיסוק בבעיות פנים וכלכלה ויותר דאגה לאזרח, וזו הבשורה על-פי קלינטון.

אליעזר זנדברג: לצערי, אינני יכול לומר אותם דברים לגבי תוכנית עבודתה של הממשלה, כפי שהיא מוצאת את ביטויה בהצעת התקציב המונחת לפנינו.

אליעזר זנדברג: שר האוצר העלה על נס בדבריו אמש את הגידול בתקציב החינוך.

אליעזר זנדברג: עיינתי בתקציב משרד החינוך והתרבות ולא מצאתי בו כל בשורה.

אליעזר זנדברג: עברתי על סעיפי התקציב, ניסיתי לראות כיצד מתכוונת הממשלה לפתור בעיות יסוד בחינוך, ולא מצאתי בו כל חידוש.

אליעזר זנדברג: לכאורה צריך היה סדר העדיפויות החדש, שעליו הכריזה הממשלה, למצוא את ביטויו גם בתקציב משרד החינוך והתרבות.

אליעזר זנדברג: בפועל פסח סדר העדיפויות על משרד זה, כמו גם על התקציב כולו.

אליעזר זנדברג: במהלך מערכת הבחירות דיברו אנשי מפלגת העבודה גבוהה גבוהה על יום לימודים ארוך ומפעל הזנה.

אליעזר זנדברג: ההבטחה ליום לימודים ארוך מסתכמת לבסוף בתוספת של שעת לימוד אחת לכיתות נמוכות בבית-הספר היסודי ותו לא.

אליעזר זנדברג: את מפעל ההזנה הס מלהזכיר.

אליעזר זנדברג: נכון הדבר, כי כל תוספת ליום הלימודים בכל שכבת גיל ברוכה היא, בבחינת יפה שעה אחת מאוחר יותר לצאת את שערי בית-הספר.

אליעזר זנדברג: ואולם, אין בתוספת זו משום פתרון לשכבות הגיל המבוגרות יותר בבתי-הספר היסודיים.

אליעזר זנדברג: וודאי שאין זו בשורה להורים, אשר קיוו כי הממשלה החדשה תביא להם, להורים העובדים בפרט ולציבור התלמידים בכלל, בשורה בנוגע להארכת יום הלימודים.

אליעזר זנדברג: גם הכיתות תיוותרנה השנה צפופות ומספר התלמידים בכל כיתה יהיה גבוה מהראוי ומהרצוי.

אליעזר זנדברג: מובן שהדבר איננו מועיל לשיפור רמת הלימודים.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל דלה במשאבי טבע.

אליעזר זנדברג: משרד החינוך מופקד למעשה על פיתוחו ושכלולו של משאב מרכזי וקריטי לכלכלתה של מדינת ישראל – המשאב האנושי.

אליעזר זנדברג: עיינתי בתקציב ולא מצאתי בו כל בשורה בתחום זה.

אליעזר זנדברג: תקציב משרד החינוך בכל הנוגע לחינוך למצוינות, קרי טיפוחם של ילדים מחוננים, מדביק בקושי את עליית האינפלציה ביחס לתקציב של השנה הקודמת.

אליעזר זנדברג: בעצם אין שינוי, ואולי אף יש נסיגה.

אליעזר זנדברג: לא עושים מספיק כדי להשקיע באלה שהטבע חנן אותם בכשרונות.

אליעזר זנדברג: התקציב איננו מבטא ניסיון כלשהו להקדיש מאמץ להענקת כלים וידע לאלה מבין התלמידים המהווים את הדור הבא של מדענים, חוקרים ואנשי רוח.

אליעזר זנדברג: מספרם של אלה אולי איננו רב, ולכאורה עלות מוחו של כל אחד מהם יקרה יותר.

אליעזר זנדברג: אך ברור מאליו, כי הרווח הצפוי למדינה ולחברה בבוא יום גדול אף הוא פי כמה וכמה.

אליעזר זנדברג: הנה כי כן, אין התקציב מביא בפנינו תוכנית עבודה המעודדת את הטובים ביותר להיות טובים עוד יותר.

אליעזר זנדברג: נושא אחר אשר תקציב משרד החינוך והתרבות איננו מבשר בו שינוי של ממש הוא תחום החינוך הטכנולוגי במסלול לבגרות.

אליעזר זנדברג: בשנים האחרונות חלה ירידה משמעותית במספר התלמידים הלומדים במסגרת החינוך הטכנולוגי במסלול לבגרות.

אליעזר זנדברג: מדובר במגמה הנמשכת זה שנים מספר ומתבטאת בירידה של כ-30% במספר התלמידים במסלול זה מדי שנתיים.

אליעזר זנדברג: המשאבים המוקצים לרשות החינוך הטכנולוגי מצומצמים ביותר, ואינם עונים על דרישות מינימליות בסיסיות להקמת מעבדות, עדכון אמצעי העזר והתאמתם לטכנולוגיה המודרנית, המשתנה בקצב מהיר.

אליעזר זנדברג: כך הופכים בתי-הספר המקצועיים מפלט לתלמידים ברמה נמוכה יותר, והפגיעה המצטברת ברמת החינוך הטכנולוגי, כמו גם בתדמיתו, מסבה נזק נוסף.

אליעזר זנדברג: צה"ל זקוק למתגייסים בעלי הכשרה טכנולוגית ברמה גבוהה.

אליעזר זנדברג: בהיותו צבא המשתמש בטכנולוגיה מתקדמת, נבחנת עוצמתו של צה"ל גם בכישוריו של האדם שמאחורי המכונה, דהיינו ביכולת להפעיל ולתחזק כלים שבהם מותקנות מערכות של טכנולוגיה מתקדמת.

אליעזר זנדברג: המאגר הטבעי של המתגייסים המתאימים לביצוע משימות שכאלה הוא בוגרי החינוך הטכנולוגי התיכוני.

אליעזר זנדברג: בוגרי המסלול לבגרות של החינוך המקצועי הם גם עתודת ההנדסאים לתעשייה של שנות האלפיים, אם אכן תצליח ממשלה זו להניח יסודות לצמיחה כלכלית של המשק.

אליעזר זנדברג: על-מנת לבלום את הנסיגה בחינוך הטכנולוגי לבגרות, עלינו להשקיע בתשתית בבתי-הספר, יותר שעות לימוד, יותר מחשוב ואמצעי עזר מודרניים.

אליעזר זנדברג: כל אלה יקרבו אל החינוך הטכנולוגי תלמידים הרואים בו היום מפלט לנכשלים בבתי-הספר העיוניים.

אליעזר זנדברג: תקציב משרד החינוך איננו מבטא כל ניסיון להופכו אבן שואבת לתלמידים, אלא שמירה על הקיים, וזו, כאמור, נסיגה.

אליעזר זנדברג: הנה כי כן, הארכת יום הלימודים מסתכמת בתוספת של שעה אחת בלבד בכיתות הנמוכות של בית-הספר היסודי.

אליעזר זנדברג: הצפיפות בכיתות לא תפחת, מפעל ההזנה לא ייפתח, אין השקעה בחינוך למצוינות ולא נעשה דבר לבלימת הנסיגה בחינוך הטכנולוגי.

אליעזר זנדברג: תנועת צומת מאמינה, כי החינוך צריך לעמוד בראש סדר העדיפויות הלאומי.

אליעזר זנדברג: דברים אלה אינם בגדר מליצה בלבד.

אליעזר זנדברג: לצערי, ממשלת ישראל איננה עושה דבר בעניין זה.

אליעזר זנדברג: כשם שאין בתקציב החינוך בשורה של ממש, כך גם לגבי יתר חלקי התקציב, שעניינם מלחמה באבטלה ופיתוח.

אליעזר זנדברג: אם לגבי תחומים אלה אפשר לומר כי עדיין אין אור בקצה המנהרה, על תקציב משרד החינוך אומר, כי הוא חוסם את הפתח של המנהרה ודוחה כל סיכוי לשינוי מהותי במערכת החינוך בשנה נוספת לפחות.

אליעזר זנדברג: תודה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת זנדברג.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת אביגדור קהלני – איננו.

שבח וייס: חבר כנסת שלא יימצא באולם בזמן שמגיע תורו לנאום, לא ישתתף בדיון; דברים כל כך ברורים, ואני חוזר עליהם.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואחריו – חבר הכנסת יצחק לוי.

שבח וייס: חברי הכנסת, היום באופן מיוחד ומדוקדק נקפיד על הזמנים.

שבח וייס: יש לנו 41 נואמים, וזה מחייב.

שבח וייס: בעיקר חברי כנסת שמגיעים עם נאומים מוכנים בכתב, שיביאו בחשבון את לוח הזמנים.

שבח וייס: אני יודע שיש פה קושי.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית הרשה לי להצטרף לתנחומיך למשפחת קמין.

אברהם הירשזון: הכרתי את האיש בהיותי חבר הכנסת העשירית, ואני חושב שכולנו כואבים את כאב המשפחה ושולחים את תנחומינו למשפחה; שלא ידעו צער עוד.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת התקציב של המדינה המונחת לפנינו נותנת, לדעתי, רק פתרונות מדומים ודמיוניים לבעיות המשק; כך בתחום האבטלה, כך בחינוך וכך ברמת השירותים החברתיים.

אברהם הירשזון: הבטחת הממשלה להוריד את רמת האבטלה איננה אלא מס שפתיים, שכן ההתחייבויות לגידול הצמיחה במשק אינן אלא על הנייר בלבד.

אברהם הירשזון: הן לא מעידות על פריצה מחשבתית ועל העזה כלכלית.

אברהם הירשזון: זה תקציב עגום, מדכא, תקציב שאין בו חזון ואין בו בשורה.

אברהם הירשזון: זו אולי ממשלה חדשה עם שר אוצר חדש, אבל בלי תוכנית כלכלית חדשה.

אברהם הירשזון: הצעת התקציב, שאותה מניחה הממשלה היום בפני הכנסת, היא הצעת תקציב שאין בה בשורה.

אברהם הירשזון: אין בה בשורה למאות ולאלפי מובטלים.

אברהם הירשזון: אין בה בשורה למשקיעי חוץ, ואין בה בשורה לאלפי הגמלאים ומקרי הסעד.

אברהם הירשזון: התקציב הזה לא יחסל את האבטלה אלא יגביר אותה.

אברהם הירשזון: התקציב הזה לא יגייס משקיעי חוץ אלא יגרש את המעטים שעדיין מוכנים להשקיע בארץ.

אברהם הירשזון: התקציב הזה ידרדר מאות ואלפי גמלאים ונתמכי סעד אל מתחת לקו העוני.

אברהם הירשזון: ממשלה הנותנת יד למעשה כזה חורצת במו ידיה את גורלו של הציבור ואת גורלה שלה.

אברהם הירשזון: בתקציב הנוכחי משוריין סכום של 800 מיליון שקל להפחתה במסים.

אברהם הירשזון: סכום זה חייב, אדוני שר האוצר, ללכת לכתובת אחת ויחידה: לבעלי ההכנסות הנמוכות והבינוניות.

אברהם הירשזון: ציבור זה, הנושא על גבו את כלכלתה של מדינה, כורע תחת עול המסים.

אברהם הירשזון: אם רוצים באמת ובתמים צמיחה כלכלית, אזי צריך להקל על הציבור הזה ולתת לו לייצר יותר כדי שירוויח יותר.

אברהם הירשזון: הממשלה הזאת חרתה על דגלה את מלת הקסם החובקת כלכלת עולם ושמה: הפרטה.

אברהם הירשזון: נכון להיום ולאור מעשיה בנדון של ממשלת רבין, כל הטיפול בתהליך ההפרטה הוא בלתי רציני.

אברהם הירשזון: ככל שמדברים יותר על ההפרטה כן הולך הציבור ומשתכנע כי אין בכוונת הממשלה לעשות דבר בנדון.

אברהם הירשזון: אני מציע לממשלת ישראל ולשר האוצר להקים רשות לאומית להפרטה.

אברהם הירשזון: מדובר בגוף בלתי תלוי פוליטית וכלכלית, בראשות סמכות ציבורית וכלכלית.

אברהם הירשזון: רשות זו, אם וכאשר תקבל מנדט ברור ומוחלט מממשלת ישראל, תוכל לבצע סוף סוף את מה שהתחייבה ממשלת רבין לבצע גם בפני ממשלת ארצות-הברית ובפני הנשיא לשעבר בוש.

שבח וייס: הוא עדיין נשיא, עד ל-20 בינואר.

שבח וייס: אז גם נברך את הנשיא החדש.

אברהם הירשזון: כן, כן.

אברהם הירשזון: גבירותי ורבותי, כנסת נכבדה, נאמר: באין חזון ייפרע עם.

אברהם הירשזון: ואני אומר: באין תוכנית כלכלית ורצינית ישלם עם.

אברהם הירשזון: חלפו כבר למעלה ממאה ימים, ונוסף על הקלקולים הרבים של הממשלה הזאת, אתם מגישים לנו, אדוני ראש הממשלה ושר האוצר, תקציב שאין בו בשורה, אין בו חזון ואין בו תקווה לשינוי כלכלי במדינת ישראל.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יצחק לוי, חמש דקות.

שבח וייס: אני משוכנע שחבר הכנסת לוי יקפיד על לוח הזמנים.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת נסים זוילי.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנסה לעמוד בזמן שהוקצב לי.

שבח וייס: אתה לא תנסה, אתה פשוט תעמוד, והיום אני אפסיק עם תום הזמן.

יצחק לוי: אני אשמע לך.

שבח וייס: אני בטוח.

יצחק לוי: שתי הערות.

יצחק לוי: הערה אחת ללובי החברתי של המערך, והערה שנייה לגבי נושא ספציפי שאני רוצה לדבר עליו.

יצחק לוי: הערה לחברי הכנסת של מפלגת העבודה, של הלובי החברתי, וחבל שחבר הכנסת אלול יצא מכאן.

יצחק לוי: הם פתחו במאבק לשיפור סעיפים חברתיים בתקציב.

יצחק לוי: הם התחילו בקול גדול ואמרו, שהם לא יתמכו בתקציב אם אכן הסעיפים האלה לא יתוקנו.

יצחק לוי: אני חושב שהם צודקים במאה אחוז.

יצחק לוי: הורדה של 0.5% אבטלה אינה הורדה משמעותית.

יצחק לוי: יש לעשות תיקונים חברתיים רחבים.

יצחק לוי: והנה, ההתקפלות באה מהר מאוד.

יצחק לוי: אני מתפלא על חברי הכנסת, או על חלק מהם שהם חברי כנסת ותיקים, שזו לא קדנציה ראשונה להם: הרי ברור שהמאבק צריך להיעשות לפני הקריאה הראשונה.

יצחק לוי: למדו מהמאבק שהיה בשנה שעברה בנושא הייחודיים.

יצחק לוי: כאשר עוברים את הקריאה הראשונה, התקציב עבר.

יצחק לוי: התיקונים הם לא משמעותיים; אפשר לתקן פה ושם, בשוליים.

יצחק לוי: היה צריך לגמור עם שר האוצר על התחייבויות מפורשות ולהתנות את ההצבעה בקריאה הראשונה בהתחייבויות האלה, ולא מאוחר.

יצחק לוי: אני פונה אל חבר הכנסת אלול, אל חבר הכנסת דיין ואל מזכ"ל מפלגת העבודה, חבר הכנסת זוילי, שנמצא כאן, ואין לי ספק שהוא שותף לכל הרגישויות החברתיות האלה, לבוא ולשבת עם שר האוצר עוד היום ולגמור אתו על התחייבויות מפורשות בכל הנושאים שהעליתם, נושאים חשובים מאוד, ולא – לא להצביע בקריאה ראשונה.

יצחק לוי: אני אומר לכם מניסיון קצר מאוד, של קדנציה אחת בלבד, ארבעה תקציבים, זה לא הרבה, אבל כך הם הדברים.

יצחק לוי: ברגע שהתקציב עבר קריאה ראשונה, התיקונים הם בשוליים.

יצחק לוי: כבר אין תיקונים משמעותיים.

עובדיה עלי: איפה שר האוצר?

עובדיה עלי: תקציב בלי שר אוצר?

שבח וייס: חברי סגן יושב-ראש הכנסת, אני הבעתי צער על כך שהשרים אינם.

שבח וייס: אנחנו את תפקידנו ככנסת נמשיך.

שבח וייס: אנחנו לא תלויים בממשלה, היא תלויה בנו.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו זוכרים מקרים לא מעטים כאלה, שלא היה נציג ממשלה ליד השולחן, וגם סגן שר אוצר איננו.

עובדיה עלי: זה פשוט זלזול בכנסת.

עובדיה עלי: אולי אפשר להפסיק את הישיבה עד שיואיל מישהו להגיע.

שבח וייס: גם כשהייתי סגן יושב-ראש הכנסת לא הפסקתי ישיבות.

שבח וייס: גם אז ביקרנו את זה, בצדק.

שבח וייס: גם היום אני מבקר את זה ומצטרף להערה שלך.

שבח וייס: אני לא אפסיק ישיבה.

שבח וייס: אני גם אמליץ למי שינהלו את הישיבה אחרי שלא להפסיק.

שבח וייס: אנחנו כנסת, ובכל צורה שהיא איננו תלויים בממשלה בדיון הזה.

שבח וייס: עם זאת, ביקשתי לגרום לכך שמישהו מהשרים, או יותר ממישהו, יגיעו.

שבח וייס: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, בקשתי השנייה משר האוצר – ואני בטוח כי יעבור על פרוטוקול הדיון – מתייחסת לשנתון הסטטיסטי הראשון על מצב הילדים בארץ.

יצחק לוי: אתמול הוגש לראשונה בישראל, על-ידי המועצה הלאומית לשלום הילד, דוח סטטיסטי על מצב הילדים בארץ.

יצחק לוי: קודם כול, אני רוצה לברך את המועצה הלאומית לשלום הילד על המעשה החשוב הזה.

יצחק לוי: אני חושב, שעצם פרסום השנתון יקדם את נושא הילד במדינת ישראל.

יצחק לוי: כבר ביקשתי להגיש הצעה דחופה לסדר-היום כדי לדון בדוח הזה, מכיוון שיש בו ממצאים חמורים מאוד.

יצחק לוי: אבל במה שנוגע לתקציב, הדוח מציין כי יש 100,000 ילדים חסרי ביטוח בריאות במדינת ישראל.

יצחק לוי: מדינה מתוקנת אינה יכולה לשאת מצב כזה.

יצחק לוי: אסביר מה הסיבה לכך: ההורים הפסיקו לשלם, או שההורים אינם חברי קופת-חולים.

דן תיכון: מי אמר שזו מדינה מתוקנת?

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, תמתין דקה עד שחבר הכנסת לוי יסיים את דבריו.

יצחק לוי: מגיעה לי עוד חצי דקה, אם כך.

יצחק לוי: היו הפרעות.

שבח וייס: בואו לא נתווכח.

שבח וייס: לא יאה להתמקח עם יושב-ראש על זמן.

שבח וייס: אין דברים כאלה בשום פרלמנט בעולם.

יצחק לוי: אני חושב שזו אולי התופעה החמורה ביותר בכל הדוח.

יצחק לוי: איני מדבר על חוסר במקלטים לילדים מוכים, על חוסר במסגרות טיפוליות לסוגים מסוימים של ילדים, על המצוקה בפסיכיאטריית ילדים.

יצחק לוי: סיירנו בשבוע שעבר בבית-החולים "אברבנאל" וראינו את המצב שם.

יצחק לוי: העובדה שיש 100,000 ילדים חסרי ביטוח בריאות, שכל נפילה, כל מכה וכל שבר שלהם אינם מכוסים, היא דבר שאי-אפשר לסבול אותו.

יצחק לוי: אנחנו נבקש משר האוצר להקציב תקציב מיוחד לביטוח בריאות לילדים, עוד לפני שיעבור חוק ביטוח בריאות ממלכתי לכל עם ישראל, כאשר עדיין איננו יודעים מה יעבור ואיזה סוג של חוק זה יהיה.

יצחק לוי: אנו חייבים לדאוג לכך שלכל ילד בישראל יהיה ביטוח בריאות ממלכתי.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת יצחק לוי, שאגב, מתמסר מאוד לנושא הזה, גם בתחום החקיקה.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת נסים זוילי, ואחריו – לחבר הכנסת אברהם רביץ.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מפלגת העבודה חזרה לשלטון בעיקר משום שהיתה אכזבה עמוקה בעם מן המדיניות החברתית והכלכלית של הממשלה הקודמת.

דן תיכון: מנין לקחת את הבדיחה הזו?

דן תיכון: חזרתם לשלטון כי הליכוד היה מסוכסך.

שבח וייס: חבר הכנסת תיכון, תן לנו לנוע קדימה.

נסים זוילי: אני מקבל גם את הערתו זו של חבר הכנסת דן תיכון.

נסים זוילי: חזרנו לשלטון משום שהליכוד היה רע ולא ידע לתפקד כממשלה, אבל גם ובעיקר משום שלא טיפלתם בבעיות החברתיות והכלכליות; לאו דווקא בגלל הנושאים המדיניים.

נסים זוילי: אני סבור שזה הניתוח הנכון של ההצבעה האחרונה.

נסים זוילי: למפלגת העבודה היה קשה, כנראה, להכניס לתקציב, בתקופה של חודשיים שהיו לה להכנת התקציב, את כל העדיפויות שרצתה, לפי המדיניות החדשה.

נסים זוילי: עם זאת, אני סבור שיש בתקציב שהוגש לכנסת שינויים משמעותיים, התייחסות ברורה ליעדים חדשים, גם אם אין בזה די לחלוטין.

נסים זוילי: נדמה לי שבסופו של דבר החוסן החברתי והכלכלי של עם ומדינה נבחן בעיקר ביכולת שלו לצמצם פערים בחברה.

נסים זוילי: אנו רוצים למצוא את הדרך הנכונה לצמצום הפערים האלה.

נסים זוילי: לדעתי, כל הסוד, או כל מה שניתן לעשות, טמון בסופו של דבר בסדר העדיפויות, ובעיקר בהשקעות נכונות בתחום החינוך.

נסים זוילי: נדמה לי, שאילו יכולתי לשנות דברים משמעותיים בתקציב הזה, הייתי משקיע הרבה יותר במערכות החינוך.

נסים זוילי: הייתי מתחיל אותן בגיל נמוך הרבה יותר, הייתי מעמיק ומרחיב אותן ונותן לילדי ישראל מערכת חינוך מתקדמת יותר, התואמת יותר את הצרכים של חברה מודרנית.

נסים זוילי: בסופו של דבר, כוחנו ביכולתנו למצות את הפוטנציאל הטמון בכל אחד ואחד מאתנו, והפוטנציאל הזה מתחיל להתפתח מגיל אפס כמעט, ובוודאי ממשיך להתפתח במסגרת המערכות החינוכיות.

נסים זוילי: בשנים האחרונות היתה נסיגה מתמדת במערכות החינוך, לא רק בצמצום מספר השעות שבהן ילדים מוחזקים בבתי-הספר, אלא גם ובעיקר ברמת החינוך, בהשקעה לעומק וביצירת תשתיות אנושיות, שמדינת ישראל כל כך זקוקה להן.

עובדיה עלי: מה הבשורה בתחום זה במסגרת התקציב החדש?

נסים זוילי: אני מדבר עכשיו על ההערות שיש לי לתקציב.

נסים זוילי: אילו יכולנו להשפיע יותר ולהשקיע יותר בתקציב החדש ובמה שצריך לעשות במסגרתו, ברור לי לחלוטין שאחד הכיוונים שבהם מדינת ישראל היתה צריכה להשקיע, והיתה יכולה להשקיע, הוא החינוך.

נסים זוילי: חבל שזה לא נעשה יותר, אף שיש תחילה של מגמה.

נסים זוילי: תוספת של 100,000 שעות במערכת החינוך אינה מספיקה.

נסים זוילי: יכולים לבוא ולומר שאפשר היה להשקיע יותר, אבל בסופו של דבר היעד התחיל להיות מסומן.

נסים זוילי: הנושא השני הוא התעסוקה.

נסים זוילי: מדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה מספר גדול כל כך של מובטלים.

נסים זוילי: מעבר לכך, זה יוצר אווירה עכורה בקרב רבבות משפחות.

נסים זוילי: זה יוצר גם בעיה קשה בכל הנוגע לרצונו או לנכונותו של הדור הצעיר למצוא את מקומו במדינת ישראל, נוכח הצורך במציאת תעסוקה.

נסים זוילי: היה ויכוח גם בתוך מפלגת העבודה.

נסים זוילי: אני נמנה עם אלה המאמינים וחושבים, שיש צורך, במסגרת של פתרון ביניים, ליצור מקומות עבודה יזומים על-ידי הממשלה.

נסים זוילי: נכון מאוד שהעבודה היזומה שעבדו הורי לפני 40 שנה בקרן-הקיימת, בסלילת כבישים ובטורייה, אולי אינה העבודה היזומה של 1992.

נסים זוילי: אבל אני יכול להביא דוגמה של עבודה יזומה בשנת 1992, ואני שמח על ששר האוצר אימץ לפחות חלק מהכיוונים הללו: עבודה יזומה בהעמקת החינוך, עבודה יזומה בתחום הרווחה והעמקת הסיעוד לאנשים קשישים.

נסים זוילי: אפשר להעסיק אלפים, גם עולים חדשים, גם חברות וחברים צעירים שמשתחררים מהצבא, בקידום רמת השירותים הניתנת לאזרחי מדינת ישראל.

נסים זוילי: זו אינה השקעת שווא, זו השקעה שתחזיר את עצמה במשך השנים, והיא תורמת, ללא צל של ספק, לרמתה ולאיכותה של החברה הישראלית.

נסים זוילי: בכיוון הזה נעשו ונעשים ניסיונות.

נסים זוילי: בכיוון הזה אנו משקיעים, והייתי משקיע הרבה יותר, משום שאני רואה בכך חלק מהפתרונות העתידיים, שלא ניתן להשיגם ביום אחד.

נסים זוילי: לסיכום, אני רוצה להתייחס בהערה לדבריו של חבר הכנסת יצחק לוי: נכון שאנו, בתוך מפלגת העבודה, לא ראינו בתקציב הזה תקציב מושלם.

נסים זוילי: הייתי בין אלה שסברו, כי הממשלה הזו יכולה להרשות לעצמה להגיש תקציב לשלושה חודשים, וללמוד את הנושא לעומק.

נסים זוילי: בתקופה זו יכלה הממשלה לאמץ לעצמה תקציב המצביע יותר על השינויים שרצינו להכניס בתחומי החברה.

נסים זוילי: משיקולים של ראש הממשלה ושל שר האוצר הוחלט להגיש את התקציב הזה כפי שהוא.

נסים זוילי: אני מוצא שבהערות שהשמיע אתמול שר האוצר ובהתחייבויות שנתן ראש הממשלה בפני סיעת העבודה – ואני מתאר לעצמי שייתן אותן גם בפני הכנסת כולה – לא יהיה מחסום תקציבי בפני יצירת מקורות תעסוקה כלכליים וטיפול במישורים החברתיים.

נסים זוילי: אני חושב שאפשר לראות בכך התחייבות ומגמה המאפשרת לחלק גדול או לכל חברי סיעת העבודה להצביע בעד התקציב הזה.

נסים זוילי: אנחנו גם מבטיחים, כי אם נגיע למסקנה שיש להכניס בתקציב שינויים לפני הקריאה השנייה – קיימת הסכמה עם ראש הממשלה והאוצר, שהשינויים האלה אכן יוכנסו.

נסים זוילי: בסופו של דבר, זהו אולי לא תקציב חלומי מבחינתנו, אבל זהו תקציב שאפשר להצביע בעדו ולראות בו כיוון ומגמות עתידיות, כפי שמפלגת העבודה התחייבה להן בפני הציבור הרחב.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת זוילי.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם רביץ, חמש דקות; אחריו – חבר הכנסת תופיק זיאד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, בנאום התקציב של שר האוצר הוא הביא בשורה לבית הזה, כמה בשורות.

אברהם רביץ: אחת מהן – בשורה של צמצום הפערים אצל המיעוטים במדינת ישראל.

אברהם רביץ: אני בעד צמצום הפערים למיעוטים, אבל אני מקווה מאוד שהצמצום הזה יחול על כל חלקי החברה בישראל.

אברהם רביץ: בעיוני בספר התקציב לא מצאתי שיש אותו צמצום של פערים במגזר החרדי בכל מה שנוגע למבני בתי-הספר.

אברהם רביץ: אני חושב שבתי-הספר במגזר החרדי נמצאים עד היום הזה ברמה הנמוכה ביותר בכל החברה הישראלית, נמוכה הרבה יותר מאשר במגזר הערבי.

אברהם רביץ: מספר הקרוונים אשר ילדי ישראל לומדים בהם במגזר הזה, או במקלטים או במחסנים או בכל מיני מבנים שאינם ראויים לא למגורי אדם, בוודאי לא למגורי לימודים, הוא גדול, ואני לא רואה תשובה בספר התקציב לבעיה הזו.

אברהם רביץ: אני מקווה מאוד שתחול אותה אווירה של צמצום הפערים בחברה הישראלית גם על החינוך החרדי.

אברהם רביץ: אנחנו רואים בשורה נוספת, שיש תוספת שעות במערכת החינוך למערכת הכללית – ואני חושב שזו בשורה חשובה מאוד – של 164,000 שעות שבועיות למערכת החינוך.

אברהם רביץ: קשה היה לי לזהות בספר התקציב, אם זה חל גם על החינוך הממלכתי-דתי, כי הוא כלול בתוך התקציב הכללי, אבל ברור לי דבר אחד:

אברהם רביץ: אותם 10% של המגזר החרדי אינם כלולים בבשורה החדשה של תוספת שעת לימודים, כי אילו היו כלולים, היו צריכים להיות עוד כ-16,400 שעות לימודים במגזר החרדי על כל שלוחותיו, כי הם מהווים כ-10%.

אברהם רביץ: זה לא מופיע שם.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבמערכת החינוך יש הדגשה – ואני בעדה, אבל תלוי על חשבון מה היא באה – של טיפוח המצוינות.

אברהם רביץ: עם ישראל התברך תמיד בטיפוחם של העילויים שבקרבו, והם הביאו קדמה לחברה האנושית בכלל.

אברהם רביץ: אבל כאשר אנחנו נמצאים בחברה כזאת, שיש בה משפחות הסובלות קשה מאוד מילדים מפגרים, ילדים אוטיסטים, ילדים משותקים, חירשים, נכים וכל מיני פגעים אחרים, והילדים האלה אינם מקבלים את המינימום הנדרש; או נאמר שיש לנו שכבה של העשירון התחתון במערכת החינוך, כאלה אשר אינם מגיעים להבנת הנקרא ואנאלפביתים – אני חושב שחברה כזאת, הסוחבת על שכמה את מכאוביה, חייבת להקדיש יותר משאבים לתקן את מה שנמצא בשולי החברה, אפילו זה יהיה על חשבון המצוינות – אף שאינני בטוח שזה חייב להיות על חשבון המצוינות – וודאי שיש לתת לעניין זה תשומת לב מיוחדת, ולא ראיתי זאת בספר התקציב הנוכחי.

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, כידוע, בשנתיים האחרונות בנינו במדינת ישראל שכונות חדשות, עיירות חדשות בעבור העולים ואחרים.

אברהם רביץ: מהיותי סגן שר הבינוי והשיכון אני יודע, שהתמודדנו עם זה גם בממשלה הקודמת, ולא נענינו, וחשבתי שבממשלה החדשה יימצא לדבר הזה פתרון, ולא היא.

אברהם רביץ: נבנו שכונות חדשות ללא שום מבני ציבור, ואין אזכור בספר התקציב לתיקון המעוות.

אברהם רביץ: יש היום שכונות חדשות של עולים חדשים, שאין בהן זכר לא לגן-ילדים, לא לבית-ספר, לא לבית-כנסת, לא למקווה, לא למועצה, לא למתנ"ס, לשום דבר לא.

אברהם רביץ: סתם באמצע הלא-כלום – מבנים, מבנים, מבנים, וכך אנחנו רוצים לקלוט עלייה, בלי שום פתרון חברתי ושום דבר דומה לזה.

אברהם רביץ: לכן אני חושב, שיש לתת לכך את תשומת הלב הראויה.

אברהם רביץ: אני רוצה בכל זאת לומר מלה טובה אחת על התקציב הזה.

אברהם רביץ: הרי אנחנו לא חלק מהקואליציה, אבל בדרך כלל התקציב הזה לא פגע בציבור החרדי; הוא גם לא היטיב עמו.

שבח וייס: אתה צריך לסיים.

אברהם רביץ: הנה, אני גומר בדבר טוב.

שבח וייס: הכול בזמן.

מיכאל חריש: זה על חשבון הזמן של הממשלה.

שבח וייס: לממשלה אין כאן זמן.

אברהם רביץ: עם זאת, הייתי מצפה מאוד, שאם אכן עושים תיקונים, שהם יכללו גם את המיעוט הזה.

אברהם רביץ: תודה רבה, אדוני.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רביץ.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת תופיק זיאד – איננו, ומובן שהוא איבד את תורו, כמו כל חבר כנסת שלא יהיה כאן.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף ונונו – שש דקות, ואחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

יוסף ונונו: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, תקציב המדינה לשנת 1993 הוא מבחנה של הממשלה החדשה.

יוסף ונונו: בסימן המהפך של בחירות יוני נועד תקציב המדינה לבטא מהפך בסדר העדיפויות הלאומי ושינוי מדיניות כללי.

יוסף ונונו: התקציב אמור להציג התמודדות לאומית, בראש ובראשונה עם חרפת האבטלה, שהגיעה לממדי ענק של מורסה חברתית, ולהביא לשינויים מרחיקים לכת במערכות החינוך, החברה, הרווחה והבריאות; להסיט את המשקל והמשאבים מעדיפויות קודמות של הממשלה הקודמת לאזור הנגב, הדרום, הגליל, עם הפנים לחיילים המשוחררים, לזוגות הצעירים, לערי הפיתוח, לשכונות.

יוסף ונונו: תקציב המהפך נועד לתת תנופה לצמיחה של המשק, להבראתו ולפתיחתו כלפי השוק העולמי, ליצירת מקורות תעסוקה חדשים, אשר יקלטו חלק גדול מתוך 200,000 המובטלים המרוכזים בצפון ובנגב, ואלה שהיתוספו.

עובדיה עלי: על איזה תקציב אתה מדבר?

יעקב שמאי: קראת אותו?

יוסף ונונו: קראתי אותו.

אברהם הירשזון: הוא נותן תשובה על כל הדברים האלה?

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אני רוצה לפנות אליך באמת באופן אישי: אתה לא נוהג נכון, ואתה יודע שאני לא רוצה לפתח את העניין.

עובדיה עלי: זו קריאת ביניים לגיטימית.

שבח וייס: אבל הוא דיבר על התקציב שאמור היה להיות.

שבח וייס: הרי אתם שמעתם: הוא אמר – "התקציב אמור היה".

דן תיכון: אבל הוא מצביע בעד.

שבח וייס: לא שמתם לב לניסוח הזה?

שבח וייס: תקשיבו למה שהוא אומר.

דן תיכון: חבר כנסת חדש, מחנכים אותו להגינות.

דן תיכון: תאמר ותצביע נגד.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, אתה יודע כמה פעמים בכנסת הזאת הצבעת על-פי צו תנועתך.

יוסף ונונו: אני אסביר מדוע צריכים לדבוק בתקציב המדינה בקריאה ראשונה.

דן תיכון: אני מציע ללמוד ממנו.

דן תיכון: אתה יודע איזה אומץ צריך היה אז כדי לעצור את הנושאים הללו.

שבח וייס: בסדר, תן לו הזדמנות, הוא רק התחיל את הקדנציה שלו.

דן תיכון: תראה אותו בעוד כמה שעות.

שבח וייס: כבר בהתחלה אתה רוצה שהוא יפר משמעת?

יוסף ונונו: תקציב המדינה, כתקציב ראשון של הממשלה החדשה, נועד להיות תקציב של בשורה, של תקווה, של גאווה, של תקווה לעולים החדשים הנמצאים בקרבנו ולעולים החדשים שאנו מעוניינים בבואם במאות אלפיהם ובמיליוניהם, תקציב של בשורה לוותיקים, אשר היו עדים לקריסה של מערכות חברתיות: נסיגה בחינוך, בהשכלה הגבוהה, בבריאות, במערכות הטיפול בנזקקים, במשפחות החלשות, בגמלאים, בקשישים, בחלשים, בעוד תקציבי ענק של מיליארדים זרמו לכל מיני מטרות בוסר חסרות תכלית וחסרות היגיון לאומי.

יוסף ונונו: מערכות השלטון המקומי הלכו והסתבכו, וגירעונן הלך ותפח, ללא פתרון.

יוסף ונונו: על רקע כל אלה, הציפיות מן הממשלה החדשה, מן המהפך, הן גבוהות ומרקיעות שחקים; הציבור כמה לשינוי, לתקווה ולפתרון מצוקותיו.

יוסף ונונו: על הממשלה מוטל משא כבד.

יוסף ונונו: נפל בחלקה התפקיד למלא את התקוות שתולים בה ומצפים ממנה, מהתקציב שהיא מגישה היום, כי תתווה בצורה ברורה, חדה ואמינה את מסלול ההבראה, ההתמודדות עם המצוקות הקשות, בראש ובראשונה עם האבטלה, עם מכות הפיטורים ועם מצוקות החברה והחינוך.

יוסף ונונו: התקציב המונח לפנינו כולל הרבה שינויים חיוביים למשק ולחברה: הגדלת ההשקעות בתשתיות של כבישים, במסילות ברזל, בתקשורת, במים, בביוב ועוד; הגדלת תשתיות בתיירות, בתעשייה; הפחתת המיסוי, הקטנת מעורבות הממשלה, הפרטת חברות ממשלתיות, צעדים רציניים לעידוד הצמיחה במגזר העסקי והיצרני; תוספת של 50,000 שעות לימוד השנה ו-70,000 שעות לימוד בשנה הבאה; הגדלה ניכרת של תקציב שיקום השכונות, פי ארבעה, הגדלת התקציב לשכונות ותיקות והגדלת התקציב למגזר הערבי והדרוזי.

יוסף ונונו: אך למרות כל זה, היתה דאגה גדולה מהתקציב שאושר על-ידי הממשלה.

יוסף ונונו: ההתמודדות עם האבטלה, עם יצירת מקורות תעסוקה ועם הטיפול בכמה בעיות יסוד חברתיות היתה חלשה ולא מספקת, ובמידה רבה מאכזבת, ועל כך התריעו רבים, ובהם רבים מחברי הכנסת, כי תקציב כזה, בנוסח כפי שאושר, לא עונה די הצורך על המצוקות.

יוסף ונונו: אני שמח כי ראש הממשלה הכיר בצורך של שינוי ויתר נחישות בתקציב.

יוסף ונונו: בסופו של דבר, שר האוצר הגיע להכרה בחשיבותם של השינויים הנדרשים, ועל כך גם הגענו להבנה עם שר האוצר, שבעקבותיה אני מתכוון לתמוך בתקציב המוגש כאן בקריאה ראשונה.

יוסף ונונו: ההסכמות וההבנות מדברות על כך, שהמאבק באבטלה ויצירת מקורות תעסוקה הם היעד המרכזי ביותר.

יוסף ונונו: הממשלה תנקוט את כל הצעדים, בתקציב ומחוץ לתקציב, כדי להוריד את האבטלה מעבר לשיעורים החזויים בהנחת התקציב.

יוסף ונונו: ייערכו שינויים בתקציב לקראת הבאתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בנושאים כואבים בחברה, ברווחה ובחינוך.

יוסף ונונו: ימונו צוותים מקצועיים לבדיקה וליישום של החזרת קצבאות הילדים; לנושא המשכנתאות, הכולל את שיטת ההצמדה, ביטול הערבים ונפגעי המשכנתאות; הפעלת יום חינוך ארוך, בשלב ראשון בערי הפיתוח ובשכונות.

יוסף ונונו: עם התחייבות כזאת ועם ההבנות האלה, עכשיו אני רגוע יותר.

יוסף ונונו: התקציב עם הבנות כאלה משקף שינוי אמיתי בסדר העדיפויות, ולכן אני מתכוון לתמוך בתקציב בקריאה הראשונה.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת ונונו.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת עובדיה עלי – עשר דקות; אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הואיל והדוברים מטעם הקואליציה, כל אחד בתורו, עלו לדוכן וציינו עד כמה המדיניות הכלכלית של ממשלת הליכוד נכשלה, אני מבקש להקדיש דקות אחדות לתקציב הלאומי לשנת 1993, לסיכום השנים הקודמות, כפי שסיכמו אותו בנק ישראל, משרד הכלכלה והתכנון והאוצר.

עובדיה עלי: בחוברת המונחת לפנינו יש דברים המעידים על הצלחה ניכרת של מדיניות הליכוד בשנים האחרונות.

עובדיה עלי: ראשית, זו השנה השלישית ברציפות, לפי הדוח שהניחו כאן משרד הכלכלה והתכנון ומשרד האוצר, שהתוצר העסקי עלה ב-6.9% – לאחר גידול דומה בשנתיים הקודמות.

עובדיה עלי: היצוא התרחב אשתקד ב-14%, לאחר ירידה של 2.3% בשנה הקודמת.

עובדיה עלי: בחודשים הראשונים של השנה ירדו הריביות הנומינליות במידה משמעותית, תוך צמצום הפער בין ריביות הזכות והחובה, ובהמשך השנה התייצבו הריביות על רמתן החדשה.

עובדיה עלי: התפתחויות אלה משקפות התמתנות של הציפיות האינפלציוניות.

עובדיה עלי: כפי שאמרתי, זה מופיע בדוח של בנק ישראל.

עובדיה עלי: אני ממשיך ומדבר על נושא ההתפתחויות הפיסקליות.

עובדיה עלי: הגירעון המקומי של הסקטור הציבורי, ואני מצטט, עמד על כ-3% תוצר, ירידה לעומת הגירעון של השנה הקודמת; היקף גירעון תקציבי נמוך מזה שאושר במסגרת תקציב המדינה לשנה הקודמת.

עובדיה עלי: המחירים: קצב עלייתם של מדדי המחירים לצרכן ושל המחירים הסיטוניים היה כ-8% עד 9%.

עובדיה עלי: מאזן התשלומים השתפר בצורה משמעותית.

עובדיה עלי: ההתפתחויות המונטריות מעידות על כך, ששיעורי הריבית ירדו בצורה משמעותית מאוד.

עובדיה עלי: רבותי, בשנה הקודמת נוספו למשק למעלה מ-100,000 מקומות עבודה, ואני יכול לעמוד ולמנות הישגים נוספים, משמעותיים ביותר, של ממשלת הליכוד.

עובדיה עלי: אבל הדבר החשוב ביותר הוא, שלממשלה הזאת היה אומץ לב, ולפני הבחירות היא לא עשתה כלכלת בחירות, על כל מה שמשתמע ממנה.

עובדיה עלי: ואני מציע לנציגי הקואליציה קצת צניעות כשהם עולים לכאן ומדברים על ההישגים הכלכליים ועל הסיבות למהפך.

עובדיה עלי: אינני רוצה לנתח כעת מה היו הסיבות למהפך, אבל אני מבקש לשמוע – –

גדעון שגיא: למה לא?

עובדיה עלי: – – מנציגי הקואליציה ומשר התעשייה והמסחר, הנציג היחיד שיושב כאן ומדבר שם בפינה, מה הבשורה הגדולה בתקציב הזה?

יעקב שמאי: הוא לא שמע.

עובדיה עלי: איפה שינוי סדרי העדיפויות שהבטחתם לציבור?

עובדיה עלי: איזו בשורה תהיה למובטלים?

עובדיה עלי: במה אתם תשנו את נושא התעסוקה במשק?

עובדיה עלי: אני מציע לשר התעשייה והמסחר להתעורר קצת ולספר לנו מה הן התוכניות שלו בנושא התעסוקה.

עובדיה עלי: אני אומר לכם, שאין כל בשורה בתחום הזה, ומספר המובטלים יגדל וילך, ומי שלא מאמין במפלגת העבודה, שיקרא את דברי ראש הממשלה נגד "הפוגלים", שזו בכלל תופעה פסולה מעיקרה.

עובדיה עלי: קם ראש ממשלה בישראל ומדבר נגד הפקידות הבכירה באוצר, שהוא ממנה אותה, שכוללת את כל משרתי הציבור שם.

עובדיה עלי: איזו תופעה היא זאת, איזו נורמה?

עובדיה עלי: ראש ממשלה שמדבר נגד "הפוגלים".

עובדיה עלי: זו כנראה נורמה חדשה בשיטות הממשל של המערך.

עובדיה עלי: אבל ראש הממשלה דיבר גם נגד המובטלים.

עובדיה עלי: מה הוא עשה כדי שיהיו שינויים משמעותיים בתקציב, פרט למלל ולדיבורים כאן?

עובדיה עלי: חבר הכנסת ונונו ואחרים, אתם מדברים על חזרה להכרה?

עובדיה עלי: מה, הוא היה לפני כן בלי הכרה?

יוסף ונונו: הם אומרים שיש די מקורות.

עובדיה עלי: תסלח לי, להביא לכאן יזמים זה אומנם לא דבר של מה-בכך, אבל זה אפשרי.

דליה איציק: איפה היתה החוכמה שלכם כאשר אתם הייתם בקואליציה, כאשר ניהלתם את העסק?

עובדיה עלי: חברת הכנסת דליה איציק, אילו שמעת אותי ולא דיברת עם שר התעשייה והמסחר, היית מבינה שבשנה האחרונה נוספו למשק 114,000 מקומות עבודה, כשהממוצע עד עכשיו היה 25 מקומות עבודה.

עובדיה עלי: תקציב מרכז ההשקעות גדל בצורה משמעותית מאוד.

עובדיה עלי: אנחנו הנחנו את היסודות לעניין הזה.

עובדיה עלי: פתרנו את בעיית השיכון במדינת ישראל.

עובדיה עלי: נכון, בעקבות גל העלייה הגואה והמבורך שהגיע לארץ היה קשה להתגבר על כל הקשיים.

עובדיה עלי: זה אתגר גדול, אבל עשינו שינויים והגענו להישגים.

גדעון שגיא: בניתם בניינים מיותרים, זה היה ההישג שלכם.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, איני רוצה לדבר כרגע על הנושאים האחרים, מה הן העדיפויות שלכם – על קופת-חולים, על הקיבוצים ודברים אחרים.

עובדיה עלי: נדמה לי שיש שם עדיפות ברורה.

עובדיה עלי: זה היה המצע שלכם, אתו באתם לבוחרים, להעדיף את הקיבוצים, להעדיף את קופת-חולים, את החברות ההסתדרותיות, את המשקים ההסתדרותיים האחרים, אבל לא זה הנושא כרגע.

עובדיה עלי: אני מבקש לדבר כעת על העדיפויות בתקציב.

עובדיה עלי: אתם דיברתם על סדרי עדיפויות, על שינוי הקדימות במשק, ואני מצפה מהממשלה שהיא תניח תקציב שיבטא את השינוי בסדרי העדיפויות.

עובדיה עלי: לא מספיק לדבר על שינוי בסדרי העדיפויות.

עובדיה עלי: שינוי סדרי העדיפויות צריך להתבטא הלכה למעשה במספרים המונחים לפנינו בספרי התקציב, ולדבר הזה אין כל ביטוי מעשי.

שאול יהלום: הם עצמם עשו מרד נגד שר האוצר.

שאול יהלום: הם לא יודעים את זה?

עובדיה עלי: הם אכן מרדו נגד שר האוצר, 12 המופלאים, אבל לצערי הם התקפלו מהר מאוד.

עובדיה עלי: חלקם הגדול הם חברי כנסת חדשים, והיה כדאי לספר להם, שכל התרגיל ביחסי הציבור שהם עשו יפעל כבומרנג נגדם, וחבל שהמרד הזה לא החזיק מעמד אפילו עד להבאת התקציב לקריאה ראשונה.

דליה איציק: אל תטיף לנו מוסר.

יעקב שמאי: הוא אמר את האמת.

יעקב שמאי: למה מוסר?

יוסף ונונו: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת ונונו, ובאמצעותך גם לחברים אחרים.

יעקב שמאי: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, אתמול ושלשום הוצאת אנרגיה לשבועיים.

שבח וייס: אני מבקש ממך.

שבח וייס: חבר הכנסת עלי, בבקשה.

שבח וייס: קדימה.

עובדיה עלי: חברת הכנסת דליה איציק, אם ה"מרד" שלכם נסתיים בקול ענות חלושה כזאת, זה היה מאכזב מאוד.

עובדיה עלי: אם למה שאני אומר את קוראת הטפת מוסר, אני מציע לך לבדוק במילון מה זה הטפת מוסר.

שאול יהלום: – – –

שבח וייס: לא, לא.

שבח וייס: גמרנו, חבר הכנסת שאול יהלום.

עובדיה עלי: אני מבקש לומר, שהתקציב הזה חייב לתת תשובות, קודם כול, על בעיית האבטלה, שהיא חמורה וקשה.

עובדיה עלי: אני מבקש שיימצא פתרון מעשי לכל בעיית האבטלה, ובמיוחד בערי הפיתוח בגליל ובנגב.

עובדיה עלי: אני תובע שהבנייה, ההתפתחות והפיתוח שהיו בשנים האחרונות בגליל ובנגב לא ייפסקו.

עובדיה עלי: גם כשמדברים על סדרי עדיפויות, זה חייב לעמוד בראש סדרי העדיפויות של המשק ושל תקציב המדינה ולמצוא ביטוי הלכה למעשה בתקציב.

עובדיה עלי: אני מבקש שכל נושא החינוך יעמוד בעדיפות גבוהה, ולא רק בדיבורים, לא רק במלל, אלא הלכה למעשה.

עובדיה עלי: כל הביטויים שהיו עד כה היו מעטים, ואין הקומץ משביע את הארי בתחום הזה.

עובדיה עלי: ולנושא של משיכת יזמים חדשים למשק – שהעלתה אותו כאן, נדמה לי, חברת הכנסת דליה איציק – איך תעשו את זה?

עובדיה עלי: אני חושב שצריך קודם כול לצמצם את הביורוקרטיה, לבטל את הביורוקרטיה.

עובדיה עלי: שנית, שר התעשייה יתעורר קצת ויעבוד, יפנה ליזמים מחוץ-לארץ, יהודים ולא-יהודים, ידאג שתהיה יציבות כלכלית במדינה, שתהיה אווירה של כדאיות להשקיע במדינה, שתהיה העדפה ויהיה עידוד של העסקים הקטנים, SMALL BUSINESS.

עובדיה עלי: בעולם יש ניסיונות טובים מאוד בשטח הזה, בבריטניה ובארצות אחרות, שעידוד העסקים הקטנים בהן והיוזמה הזאת של העסקים הקטנים הוסיפה למשק, בבריטניה למשל, מיליוני מקומות עבודה.

עובדיה עלי: מה עושה הממשלה, מה עושה משרד התעשייה והמסחר בתחום הזה?

עובדיה עלי: מאומה.

עובדיה עלי: ומלה אחרונה – – –

שבח וייס: ממש.

אברהם יחזקאל: גם זו תוצאה של מדיניות הליכוד.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל, יש לנו זמן קצוב מאוד.

שבח וייס: אתה יודע גם למה.

שבח וייס: התחשבנו בך אתמול.

אברהם יחזקאל: הוא אומר: הטוב לנו, הרע לכם.

שבח וייס: זה מחיר השלטון.

עובדיה עלי: אני לא מתיימר לומר, שכל מה שהיה עד כה היה בסדר.

עובדיה עלי: בתחום הביורוקרטיה, הדברים בוודאי לא נוצרו כעת, אבל היה תהליך חיובי מאוד, משמעותי מאוד, של קיצור הביורוקרטיה.

עובדיה עלי: אם היית מעיין קצת ועוקב קצת – –

שבח וייס: לא.

שבח וייס: גמרנו.

שבח וייס: אתה מאריך את הדיון.

עובדיה עלי: – – היית מגיע למסקנה שאנו נמצאים בדרך הנכונה בתחום הזה וצריך להמשיך בדרך הזאת, ולא לחזור אליה.

עובדיה עלי: מלה אחרונה לשר האוצר.

עובדיה עלי: אני מבקש שיהיה שינוי בסדרי עדיפויות, וראוי שהוא לא יתפתה להגדיל את הגירעון התקציבי.

עובדיה עלי: הגדלת הגירעון התקציבי אין בה בשורה.

עובדיה עלי: זה רק יפגע בצורה חמורה מאוד ביציבות הכלכלית ובתחומים אחרים.

עובדיה עלי: צריך לאזור אומץ לב ולדאוג שיהיה שינוי בסדרי העדיפויות, בסדרי הקדימות בתקציב עצמו.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת עובדיה עלי.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חברת הכנסת ענת מאור, חמש דקות; אחריה – חברת הכנסת דליה איציק.

דן תיכון: איך זה יכול להיות, אדוני היושב-ראש, חמש דקות?

דן תיכון: זה לא מתיישב עם התקנון, שכן הזמן המינימלי הוא שש-שמונה דקות.

דן תיכון: כך קובע התקנון.

שבח וייס: אני אשיב לך, חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אני אשיב לך תשובה שאתה יודע אותה באופן יוצא מן הכלל.

שבח וייס: הדיון על התקציב הוא דיון סיעתי, והסיעות מקצות זמנים כהבנתן.

שבח וייס: ועדת הכנסת החליטה הפעם כך.

דן תיכון: מזכיר הכנסת שעומד לידך חינך אותי בעבר, שפחות משמונה דקות – אין דבר כזה.

שבח וייס: לא בדיון על התקציב.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: לפחות נפעיל את זה עכשיו.

שבח וייס: עכשיו לא נפתור את העניין.

שבח וייס: חברי הכנסת, ועדת הכנסת קובעת את לוח הזמנים.

שבח וייס: לדאבון לבי, הסיעות מקצות שלוש או חמש דקות, מתוך תקווה שיושבים-ראש יהיו גמישים.

שבח וייס: זה משחק במחבואים, לא אהוד עלי, פסול.

שבח וייס: אתה יודע שבעניינים אלה יש עצמאות לסיעות.

שבח וייס: זה טריק.

שבח וייס: אני משתדל שלא לשתף פעולה עם הטריק הזה.

שבח וייס: בבקשה, שאלת.

שבח וייס: קיבלת תשובה.

שבח וייס: סגנית יושב-ראש הכנסת תיתן דוגמה לכך שאפשר להסתפק בחמש דקות.

שבח וייס: היה היסטוריון אמריקני שכתב את כל תולדות ארצות-הברית ב-500 מלים.

שבח וייס: בבקשה.

עובדיה עלי: אדוני היושב-ראש, כדאי שתסביר לשר התעשייה והמסחר, שיש נימוסים אלמנטריים כלשהם בבית הזה כשדוברים פונים אליו.

עובדיה עלי: קצת נימוס.

שבח וייס: אני בטוח שזה לא מתוך רצון רע.

שבח וייס: אני מכיר את השר.

שבח וייס: זה קרה.

שבח וייס: זה קורה.

שבח וייס: ההערה התקבלה.

שבח וייס: נשאיר את זה באווירה חברית.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, אני בטוח שהוא קלט את ההערה.

שבח וייס: זה קורה.

שבח וייס: זה אנושי.

שבח וייס: הוא לא מן האנשים הלא-מנומסים.

עובדיה עלי: הייתי מודה לך אם תצטרף להערה הזאת.

שבח וייס: אתה רואה, כך הצטרפתי.

עובדיה עלי: תודה רבה.

שבח וייס: בבקשה, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, כבוד היושב-ראש, פורמלית הדיון הוא על תקציב המדינה.

ענת מאור: אך במהות זה האמצעי העיקרי והיחיד שניתן בידינו, נבחרי הציבור, אחת לשנה לעצב את התרגום של מדיניותה ויעדיה של המדינה שלנו לשפת תוכנית עבודה ומימוש מטרות בכל התחומים.

ענת מאור: דווקא כמחנכת ומורה במקצועי ומרצה באוניברסיטה – הדיון על התקציב הוא הדיון החשוב ביותר.

ענת מאור: פה נקבעים הדברים.

ענת מאור: לאכזבתי, כחברה בקואליציה אני רואה בתקציב המוגש לנו נורות אדומות עם שריקת הפתיחה.

ענת מאור: יש כאן הרבה רפורמות אך מעט מדי בשורות; הרבה נתונים אך הרבה יותר חיסורים; שפע של מספרים אך מעט מדי מסרים.

ענת מאור: בעולם המודרני שבו קרס הסוציאליזם הכפייתי, וטוב שכך קרה, ובו הקפיטליזם מגדל ומייצר בציניות מאות מיליונים של מחוסרי בית ומיליונים של קורבנות עוני, פשע ואלימות – זו שעתן הגדולה של החשיבה החדשה, של היוזמה המורכבת והיצירתיות המבורכת.

ענת מאור: ובעוד, כפי הנראה, חל הלילה הזה מהפך מבשר טוב בארצות-הברית, שישים קץ ל-12 שנות שלטון של "רייגניזם ובושיזם" קיצוני, הרי אצלנו, ממשלת השמאל הישראלית, שעלתה לשלטון אחרי 15 שנים, מציגה לפנינו תקציב שביטויו העיקרי הוא יותר מדי מאותו דבר, קודם כול מבחינת החשיבה הכלכלית-החברתית.

אלי גולדשמידט: – – –

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, סליחה שאני פונה עכשיו במישור הסיעתי.

שבח וייס: חברי הכנסת מן הקואליציה, הרי אתם יודעים באיזו מצוקת זמן אנחנו נמצאים.

שבח וייס: אני לא רוצה לפרט.

שבח וייס: תפקידכם לסייע לכל יושב-ראש, לא רק לי.

ענת מאור: לכן ציפייתי הראשונה היא, שגם אם באופן פורמלי התקציב יאושר היום בקריאה ראשונה, אל לה לממשלה להיאחז בכך.

ענת מאור: זו תחנה אחת בלבד, ונותרו עוד חודשיים ימים.

ענת מאור: תחת הישענות על מכבש או רוב קואליציוני, על הממשלה לפרוץ דרך במתודה של גיבוש תקציב ועיצובו ולראות בדיון בכנסת, באקדמיה, במגזרי המשק ובציבור כר לרעיונות ולהמלצות.

ענת מאור: יוזמה רעננה ומבורכת תהיה אם הממשלה תקדיש כמה ימים מרוכזים לליבון המהפך החברתי-הכלכלי.

ענת מאור: אדוני שר האוצר, את תקציב ההקפאה של הבנייה המטורפת בשטחים, הקפאה שיש להרחיבה עוד ועוד, ואת תקציב הערבויות שהושגו מארצות-הברית, יש להועיד בראש ובראשונה להשקעה ולפיתוח ולא רק כרזרבות להקטנת הגירעון התקציבי.

ענת מאור: המלכוד בתקציב המוגש לנו טמון בגודל העוגה המצומקת, המתבטא בשורה האחרונה של התקציב.

ענת מאור: זאת טעות שאסור להשלים עמה.

ענת מאור: השעבוד מרצון ל-3.2% של גירעון בתקופה של אבטלה גואה ושל עלייה פוטנציאלית הוא קוצר ראייה של הכלכלנים שלנו.

ענת מאור: חברי הכנסת, כמדינאים ומדינאיות, אסור גם לנו ללקות בקוצר ראייה זה.

ענת מאור: תקציב הפיתוח צומצם מ-11 מיליארדים בשנת 1992 ל-9 מיליארדים בשנת 1993.

ענת מאור: כיצד נותנת הממשלה הזאת יד לקיצוץ של ההשקעה בשירותי החברה מ-7 מיליארדים בשנת 1992 ל-5 מיליארדים בשנת 1993?

ענת מאור: את הסכום של 2 מיליארדי שקלים שקוצצו מהבנייה בשטחים יש להעביר מיידית להשקעה בחינוך, בשל הגזל שנעשה בו ב-15 השנים האחרונות, להשקעה בקליטה, במגזר הערבי, בקידום הנשים ובמלחמה בעוני.

ענת מאור: זה היעד של הממשלה, וניתן להשיגו בתקציב 1993.

ענת מאור: תודה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חברת הכנסת דליה איציק – שש דקות.

שבח וייס: היא תיתן לנו דוגמה של משמעת עצמית.

שבח וייס: אחריה – חבר הכנסת גונן שגב.

חגי מירום: זה נאום ראשון, לא להפריע.

שבח וייס: אני בכלל מציע לא להפריע, גם בנאום שלישי.

שבח וייס: מציעים, אבל לא עושים זאת.

שבח וייס: חברת הכנסת איציק, קודם כול, עוד לפני דברייך, אני רוצה לברך אותך על נאומך הראשון.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מונחת לפנינו הצעת התקציב הראשונה של הממשלה הנוכחית, וכבר יש להודות, חבר הכנסת עובדיה עלי, שמסתמנת בה מגמה חיובית.

דליה איציק: הצעת התקציב היא השתקפות של תפיסת עולם, של תפיסות כלכליות וחברתיות, ובעצם זהו ה"אני מאמין" של הממשלה.

דליה איציק: צריך לזכור, שהצעת תקציב ראשונה זו נשענת על ירושה קשה, קשה מאוד, שקיבלה ממשלה זו מקודמתה: אבטלה גדולה, מערכת חינוך מקוצצת, שירותים כושלים, מצב ביטחוני ירוד.

דליה איציק: לכל התחומים האלה יש משמעות כספית אדירה, אם אכן רוצים לבצע בהם שיפור של ממש.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני חברת כנסת חדשה, שנדרשת בפעם הראשונה להתייחס לתקציב המדינה – מעמד שהוא כשלעצמו מרגש מאוד.

דליה איציק: אך כמה מתסכל לראות ולהיווכח שהציפיות והצרכים כל כך מרובים, שהמשימות כל כך דחופות, ולעומת זאת היריעה כל כך מצומצמת.

דליה איציק: בתקציב זה יש כיוונים נכונים, עם הפנים לתעסוקת יתר, עם הפנים לבעיות החברה, עם הפנים לייצור.

דליה איציק: אכן, הפסקנו את הבנייה בחלק מהשטחים, וטוב עשינו שהקצינו וייעדנו את הכסף הזה לתחומים אחרים.

דליה איציק: אך, לצערי, אדוני שר הכלכלה והתכנון, המייצג פה את שר האוצר – – –

שמעון שטרית: אני מייצג פה את כל הממשלה, לא רק את שר האוצר.

אברהם יחזקאל: הוא גם לא כל כך מסכים עם שר האוצר.

שבח וייס: לא מפריעים, לא בנאום ראשון, לא בנאום שני ולא לחברת הכנסת דליה איציק, בסדר?

שבח וייס: אני כל הזמן צריך להעיר לכם?

דליה איציק: לצערי, אינני רואה בהצעת התקציב המונחת לפנינו די פתרונות משמעותיים למצוקת האבטלה.

דליה איציק: אין בו תשובה מוחצת לבעיה המהווה פצצת זמן חברתית; בעיה שאם היא לא תיפתר, חלילה, היא תאיים באמת על המרקם העדין שנבנה פה בעמל רב.

דליה איציק: אין יום שאינני מקבלת בו טלפונים מאנשים השואלים אותי, האם אני יודעת על מקום עבודה בשבילם.

דליה איציק: אין יום שלא מצטרפים בו אנשים חדשים למעגל המובטלים.

דליה איציק: למצב דרמטי כזה צריך למצוא פתרון דרמטי, ויש להפחית את ממדי האבטלה באופן מיידי.

דליה איציק: דומה שעוד לא הצלחנו ליצור חברה מאוזנת מבחינה כלכלית, וכבר מאיימת עלינו תוכנית חברתית-חינוכית הנקראת "תוכנית שושני", המאיימת לחסל במחי יד את המפעל החברתי שנבנה כאן בעמל רב.

דליה איציק: מבין סוכנויות החינוך שתורמות לחינוכו של הנוער תופס בית-הספר את הנתח העיקרי.

דליה איציק: חלק ניכר של חייו מבלה הילד בין כותלי בית-הספר, ורק טבעי הוא שהחברה רואה את עצמה אחראית למתרחש בתחום הזה.

דליה איציק: אדוני שר האוצר – שאיננו כאן – ניתן לומר בוודאות, שמערכת החינוך בישראל של שנת 1992 אינה מספקת תנאים, לא פיסיים ולא רגשיים, לשהייתו של הילד בבית-הספר.

דליה איציק: אני מצפה שעוד לפני הקריאה השנייה והשלישית ישופר תקציב החינוך, וכבר נוכל להודיע על יום לימודים ארוך, לפחות בשכונות מצוקה.

דליה איציק: 50,000 שעות שנוספו למערכת הן כבר משהו, אך האם זה יפתור את הבעיות שהמערכת נמצאת בהן?

דליה איציק: לא ראיתי בתקציב שיפור של ממש בנושא של שילוב הילדים העולים.

דליה איציק: לא ראיתי מענה לצפיפות הנוראה בכיתות.

דליה איציק: התשובה של שר האוצר לזמן המועט שהילדים שוהים בבית-הספר, קרי 50,000 שעות, אינה מספקת.

דליה איציק: התקציב בתחום מערכת החינוך מהווה מרשם מסוכן ובדוק למערכת חינוך העלולה להידרדר עוד יותר.

דליה איציק: הציבור בוחן אותנו בתקופה המוגבלת לארבע שנים.

דליה איציק: זו תקופה מוגבלת באמת.

דליה איציק: מה שלא נתחיל עכשיו בתקציב הזה, לא תהיה לו משמעות בשנה הבאה.

דליה איציק: השגת היעדים האלה דורשת שילוב של תנאים, אבל גם סכומי עתק.

דליה איציק: אני מצטערת לומר, שהשיפור הוא מועט מדי, וכדי שחלילה לא יהיה מאוחר מדי, הייתי רוצה לראות תוספת משמעותית.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, מצאתי נחמה בדבריו של הפילוסוף האנגלי פרנסיס בייקון, שאמר: המתחיל בוודאויות יסיים בפקפוקים, אולם המסכים להתחיל בפקפוקים יסיים בוודאויות.

דליה איציק: אני מוכנה להתחיל את התקציב הזה בפקפוקים, ובלבד שיסתיים בוודאויות.

דליה איציק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני מודה לחברת הכנסת דליה איציק.

שבח וייס: זה נאומך הראשון, ואני מברך אותך באופן מיוחד על ההופעה הראשונה, על כושר התמצות, על השילוב המעניין של מעשה יום יום והגיגים פילוסופיים, ועל היכולת לא רק לעמוד בלוח הזמנים אלא להשאיר עוד דקה לבא אחרייך.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת גונן שגב.

שבח וייס: אני מזמין לדוכן היושב-ראש את סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת ענת מאור.

גונן שגב: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית ברצוני לברך את חברת הכנסת דליה איציק.

גונן שגב: עיקרי התקציב לשנת 1993 מצביעים כביכול על שינוי תפיסה.

גונן שגב: יעדי התקציב הם יעדים חיוביים ומחויבי המציאות.

גונן שגב: בעמוד 24 בחוברת הדנה בעיקרי התקציב מפורטים היעדים העיקריים, ואני מצטט: "הגברת התעסוקה במשק בדרך של צמיחה כלכלית יציבה.

גונן שגב: קליטת העלייה אגב הבטחת הכנסה מינימלית".

גונן שגב: בהמשך מסביר שר האוצר איך יוצרים צמיחה כלכלית אשר תביא לייצור מקומות עבודה, מטרה חשובה כשלעצמה.

גונן שגב: שר האוצר מדגיש חזור והדגש, כי מטרת תקציב שנת הכספים 1993 היא להאיץ באופן משמעותי את קצב הצמיחה הכלכלית של המשק הישראלי, תוך השגת צמיחה יציבה לטווח הארוך של המגזר העסקי, ובעיקר צמיחת היצוא.

גונן שגב: כאשר המשכתי ועיינתי בחוברת זו ראיתי, שגם פירוט דרכי הפעולה להשגת מטרות נעלות אלה תואמת את הכלכלה המערבית המודרנית.

גונן שגב: בתחושה אופטימית זו עברתי לעיין בתקציב עצמו, וראה זה פלא: התיאוריה הנכונה, הבדוקה והמוכרת לכל כלכלן נעלמה כלא היתה, והתקציב נראה כמו חלוקת שלל בין-משרדית, כאשר ברור שגם מסגרות אלה תישברנה, והמלחמה על השלל רק בראשית דרכה.

גונן שגב: כבוד שר האוצר, כדי לשנות את כלכלת ישראל ולהביא את המשק לצמיחה מחודשת, עלינו ללמוד מהכלכלה המערבית.

גונן שגב: עלינו להימנע מפעולת היד המכוונת.

גונן שגב: שרים רבים לפניך נאלצו לעבוד בשיטת כיבוי השרפות.

גונן שגב: אם רוצה אתה לשפר את הסטטיסטיקה הכלכלית של ישראל, כלומר לשבור את מחסום השנתיים במשרד האוצר, כדאי שתשקע בכורסה ותחשוב מה קרה בעולם ב-25 השנים האחרונות ומה קרה בישראל באותו פרק זמן.

גונן שגב: מאז 1973 גדל התוצר לנפש בארצות-הברית ב-30%, ובגרמניה – ב-45%.

גונן שגב: העולם צמח בעיקר מפני שהמנהיגים הכלכליים באותן מדינות הבינו, ש"היד הנעלמה" של השוק עושה עבודה טובה יותר מהם בניהול השווקים.

גונן שגב: הניסוי הכלכלי הגדול ביותר בהיסטוריה האנושית הוא מדינה שחולקה לשניים, ובכל צד הונהגה שיטה כלכלית שונה.

גונן שגב: ללא כל ספק, הכתיר הניסוי את ה"יד הנעלמה" בניצחון על "היד המכוונת", וכוונתי לגרמניה, כמובן.

גונן שגב: "היד המכוונת" צריכה לעזור רק כאשר השווי החברתי של מוצר שונה מהשווי האישי שלו, כגון בחינוך, בתשתית פיסית ואנושית ובבריאות.

גונן שגב: אם גורמי הייצור העצמאים יבלו פחות זמן בפקקי תנועה, ברור שיעבדו עוד שעות והתוצר יגדל.

גונן שגב: תפקידה של הממשלה לייצר את התשתית, כי שום גורם אחר לא ידאג לה.

גונן שגב: אך יש להאיץ, כנגד זה, את הליברליזציה בשווקים השונים, והם – ההון, הסחורות והשירותים.

גונן שגב: לצערי, הפער בינינו לבין מדינות העולם גדל, כי מדינות רבות בעולם חוות תהליכי ליברליזציה, ולנו יש זמן.

גונן שגב: העולם דוהר ואנחנו זוחלים.

גונן שגב: מר שוחט, דהר בהצלחה בכיוון הנכון ומחק את הצבע האדום מתוכניתך הכלכלית.

גונן שגב: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת אברהם בורג.

ענת מאור: הוא איננו באולם.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת רן כהן.

ענת מאור: גם הוא איננו כאן.

ענת מאור: חבר הכנסת תופיק זיאד, בבקשה.

תופיק זיאד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תחילה אני רוצה להגיד, שהצעת התקציב היא המשך לתקציבים הקודמים, ובמיוחד במגזר הערבי.

תופיק זיאד: ברור שבקשר למגזר הערבי הצעת התקציב תמשיך להנציח את העיוותים ואת האפליה נגד המגזר הזה.

תופיק זיאד: אסתפק בהתייחסות למגזר הערבי בגלל הזמן המוגבל מאוד העומד לרשותי.

תופיק זיאד: בשלב זה לא אדבר על סכומים אלא על נושאים שיש לפעול בהם, ואשאיר לשלב אחר הצעות קונקרטיות בקשר לסכומים.

תופיק זיאד: אנסה להציג את הבעיות הבוערות בנקודות האלה: 1.

תופיק זיאד: יש לבטל את כל החוקים, חוקי העזר והתקנות הפועלים בצורה חוקית נגד האזרחים הערבים, ובראש ובראשונה כל מה שקשור עם קצבאות הילדים, הלוואות השיכון, זאת אומרת המשכנתה, וזה צריך להתבטא בתקציב.

תופיק זיאד: 2.

תופיק זיאד: יש להצהיר על הערים הערביות נצרת, שפרעם, אום-אל-פחם, טייבה ויתירי כאזורי פיתוח א', וברור שיש להתחיל בנצרת ואחר-כך לעבור גם לערים האחרות.

תופיק זיאד: יש להתייחס לכפרים הערביים, בגלל מצבם הכספי והכלכלי הקשה, כמו שמתייחסים לעיירות הפיתוח.

תופיק זיאד: 3.

תופיק זיאד: בקשר לרשויות המקומיות הערביות, יש לפעול למען שוויון בתקציבים ולמען קריטריונים.

תופיק זיאד: היום התקציבים, ובמיוחד במגזר הערבי, אינם לפי כל קריטריון, אלא לפי שיקולים של משרד זה או אחר, ויש להוסיף את מספר התקנים הנחות שמנהל את השלטון המקומי הערבי ואת המועצות המקומיות.

תופיק זיאד: ברור שיש צורך בתקציבים לפתח את התשתית של הכבישים, ביוב, איכות הסביבה וכלל השירותים הציבוריים.

תופיק זיאד: יש צורך להקים ועדות תכנון ובנייה בכפרים שמספר התושבים בהם גבוה מ-15,000 ולהעביר את הקרקעות המוקצבות למטרות ציבוריות לשימושן של המועצות המקומיות.

תופיק זיאד: יש לבטל את כל התוכניות של מיזוג כפרים ומועצות מקומיות נגד רצונם.

תופיק זיאד: בנושא הקרקע יש להפסיק העברת קרקעות שהן בשטחי שיפוט של הכפרים הערביים לשטחי שיפוט של יישובים יהודיים, ויש לבטל את מס הרכוש שגורם לאזרחים בכפרים הערביים אפילו למכור את הקרקעות שלהם כדי לשלם אותו.

תופיק זיאד: נקודה אחרת, והיא חשובה מאוד: יש להכיר בעשרות הכפרים הערביים הלא-מוכרים, כמו רמיה – יש כ-60 או 70 כפרים לא-מוכרים – ויש להקציב לכפרים אלה את התקציבים כדי לאפשר את השירותים הדרושים.

תופיק זיאד: בנושא הקרקעות, בנושא השיכון, צריך להחיל תוכניות "בנה ביתך" על המגזר הערבי וכן תוכנית שיקום שכונות ותיקות.

תופיק זיאד: דרוש טיפול מיוחד גם בנושא האבטלה ובכל המחסור הדרסטי הקיים בענייני חינוך, תרבות וספורט.

תופיק זיאד: משפט אחרון נוגע לתיירות: אני חושב שהתקציב צריך להקציב סכום מסוים לפיתוח התיירות בנצרת, ונצרת היא נכס לאומי מבחינה זו.

תופיק זיאד: עיריית נצרת מכינה תוכנית חשובה מאוד הנקראת "תוכנית נצרת אלפיים", שמטרתה לפתח את העיר ולפתח את התיירות בה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת יורם לס, ואחריו – לחבר הכנסת וליד חאג' יחיא.

יורם לס: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת תקציב המדינה לשנת 1993 איננה הצעה ריאלית.

יורם לס: יש בה כמה מוקשים: הנושא של התעשיות הביטחוניות, הנושא של ההתיישבות, הנושא של הבריאות הציבורית ונושא התעסוקה.

יורם לס: על ארבעת הנושאים האלה אין תשובה בתקציב, וכל אחד יודע זאת.

יורם לס: בעניין התעסוקה אני רוצה רק להוסיף על כל מה שנאמר, שמי שמבקר בלשכות העבודה ורואה מי מגיע לשם, ומי שקורא את ספרי הסטטיסטיקה נוכח שעיקר בעיית האבטלה היא בעיה של אבטלת נשים, מהבחינה המספרית.

יורם לס: ומי שחושב שנשים בישראל יזפתו את הכבישים, יסללו מסילות ברזל לצפון ולדרום, יקימו מחלפים – טועה.

יגאל ביבי: זה ברוסיה.

יורם לס: זה ברוסיה, עם המסכות.

יורם לס: הוא טועה.

יורם לס: ומי שרוצה להוריד את הסטטיסטיקה, צריך להוריד את אבטלת הנשים.

יורם לס: והדרך היחידה לעשות זאת היא בשני שטחים בלבד, והם החינוך והבריאות.

יורם לס: שם מקצועות עתירי עבודה, עתירי עבודת נשים, ואת התוכניות המפורטות לא כאן המקום להביא.

יורם לס: בעניין הבריאות הציבורית לשנת 1993, אנחנו נמצאים בשנה – לאחר 15 שנים שבהן שלטון הליכוד גזר, מטעמים פוליטיים, חנק תקציבי על מערכת הבריאות בישראל.

יורם לס: זה מתבטא במספר פשוט, והוא שיעור השתתפות הממשלה בהוצאה הלאומית לבריאות, שמגיעה השנה לכ-10 מיליארד שקל.

יורם לס: כאשר העבודה דאז, מפא"י, מערך, נפלה, שיעור ההשתתפות היה 60%.

יורם לס: בסוף שלטון הליכוד שיעור ההשתתפות ירד ל-47%, ירידה ביותר מ-10%, דהיינו מיליארד שקל, שהממשלה משאירה בקופה שלה.

יורם לס: ואנחנו לא צריכים לבוא בבקשת טובות לשר האוצר, שייתן לנו נדבות וכספים ייחודיים.

יורם לס: זה מיליארד שקל שמגיע בדין ובצדק למערכת הבריאות, כי בכל מדינה מתוקנת בעולם הממשלה משתתפת ב-60% לפחות מההוצאה הלאומית לבריאות.

יורם לס: וממשלת ישראל, בחריגה מכל מקום, משתתפת ב-47% בלבד מההוצאה הלאומית לבריאות.

גונן שגב: מה על המס האחיד?

יורם לס: המס האחיד – והזמן הזה איננו על חשבוני, כמובן – לידיעתך, מכסה בקושי 20% מההוצאה הלאומית האמיתית לבריאות.

יורם לס: זה רק 20%.

גונן שגב: – – –

יורם לס: אתה לא עקבת אחרי.

יורם לס: אני יודע את המספרים, תאמין לי.

יורם לס: מההוצאה הלאומית לבריאות, לא מתקציב ההסתדרות.

יורם לס: עזוב עכשיו את ההסתדרות בצד.

יורם לס: אני תיכף אגיע למס המקביל, שהוא חשוב הרבה יותר, ומשם הממשלה גונבת השנה 169 מיליון שקל.

רחבעם זאבי: הממשלה של מי?

קריאה: זו הממשלה שלך.

יורם לס: זו ממשלה, שהפקידים שלה ממשיכים, לצערי, את המדיניות של השנה שעברה, כאשר בשנה שעברה הפקידים של האוצר הוציאו מחוק מס מקביל 58 מיליון שקל.

גונן שגב: והשרים?

יורם לס: השרים לא קוראים את הסעיפים האלה.

יורם לס: חבר הכנסת גונן שגב, אתה יודע את זה.

יורם לס: אבל אני קורא אותם, ואני אגיש הסתייגות על עניין המס המקביל.

יורם לס: להוציא משם 169 מיליון שקל בניגוד למטרה של המס המקביל – – –

רחבעם זאבי: אתה תצביע בעד התקציב הזה?

יורם לס: ודאי שאני אצביע בעד התקציב הזה.

יורם לס: ואני אגיש הסתייגויות לתקציב הזה בחודשיים שיש לנו, ואני מקווה שהסיעה שלי תתמוך בהסתייגויות.

יורם לס: אני נגעתי בקריאות הביניים בעניין המס המקביל, ועליו עוד נדבר, 169 מיליון שקל שמוציאים מהקופה, בניגוד למטרה של המס המקביל.

יורם לס: אני מדבר עכשיו במישור של המדינה.

יורם לס: על ההסתדרות נתחשבן, ואני גם אתחשבן אתה עכשיו.

יורם לס: הנושא האחרון – ביטוח רפואי לנתמכים.

יורם לס: רבותי חברי הכנסת, 180 מיליון שקל על כף המאזניים.

יורם לס: ממשלת ישראל, וגם עבדכם הנאמן, באו, בדין ובצדק, בטענה להסתדרות: מה אתם בהסתדרות עושים הסכמים קואליציוניים וגובים רק 50 שקל או 60 שקל ממשפחה של דתיים ובני ישיבות – מכירים את כל הסיפורים – רק 50 שקל?

קריאה: ומושבים.

יורם לס: ומושבים.

יורם לס: אני מכיר חקלאי עם חצי מיליון ליטר חלב, שמשלם 50 שקל לקופת-חולים, וזה לא יימשך.

יורם לס: אני אומר: הטענה מוצדקת, זו טענה של הממשלה שלי, זו גם טענה של עבדכם הנאמן.

יורם לס: אבל, האם ייתכן שבאותו זמן עצמו, כשאנו טוענים טענות אלו נגד ההסתדרות, תבוא ממשלה בישראל, ובשביל 60,000 משפחות של עניים מרודים, שאינם יכולים לשלם את הביטוח שלהם, היא – הממשלה – תשלם את הביטוח הרפואי לקופת-חולים, שחייבת לטפל בהם, ותשלם רק 50 שקל למשפחה לחודש?

יורם לס: ואם נעשה חשבון – אם לא שכחנו – 50 שקל לחודש במקום 300 שקל לחודש, שזה המחיר הריאלי – לכל משפחה של עניים הממשלה שומרת בקופתה 250 שקל לחודש – תכפילו את זה ב-12 חודשים, תכפילו את זה ב-60,000 משפחות כאלה, ותמצאו 180 מיליון שקל שהממשלה שומרת בקופתה מתוך מיליארד השקל שדיברתי עליהם, בניגוד לערכים של תנועת העבודה, לערכים שלנו, שאומרים שצריך לטפל בחלשים ולתמוך בחלשים.

יורם לס: וזה יהיה הסעיף השני שעליו אני מתכוון להגיש הסתייגות לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

יורם לס: ודאי שאני קורא לחברי הכנסת להצביע בקריאה ראשונה בעד התקציב ולהמשיך ולדון בו לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

יורם לס: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת וליד חאג' יחיא, ואחריו – לחבר הכנסת שמואל אביטל.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל, הצועדת לקראת שלום עם שכנותיה, ראוי שתתחיל בתהליך זה בביתה פנימה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הצעד הראשון באותה משימה גדולה, שאותה אנו נוהגים לכנות שלום, הוא כינון שוויון בתוך המדינה בין אזרחיה – אלו היהודים ואלו הערבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מתוך עיון בתקציב המדינה ניתן להבחין בצורה ברורה וחד-משמעית, כי מבחינת היחס לערביי ישראל אין כל הבדל בעל משמעות בין התקציב המוצע לבין קודמו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מפלגת העבודה, אשר היטיבה להבטיח בעת מערכת הבחירות הבטחות חוזרות ונשנות לשיפור מצבם של ערביי ישראל, אינה מתאמצת עתה ליישם הבטחות אלו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אינני מסוגל למצוא בהצעת התקציב שום כוונה להביא לשינוי מצבם של ערביי ישראל ולשיפורו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בראש ובראשונה מן הראוי לזכור, כי ערביי ישראל הם, בזכות, אזרחים לכל דבר, על כל המשתמע מכך, ולא בחסד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחת ההשלכות של אזרחות במדינה דמוקרטית היא יחס שווה לכול, המתבטא גם בתוכניות מדיניות משקמות, ומכאן גם בהקצבות כלכליות מתוגברות לאוכלוסיות חלשות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מאז קום המדינה "זוכים" ערביי ישראל, ואין זה סוד, לאפליה מתמדת, הבאה לידי ביטוי גם בהקצבות המדינה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אפליה זו מתבטאת בשפע של תחומים ומערכות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חוסר השוויון הזועק ביותר קיים, לדעתי, במערכת החינוך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תלמיד ערבי אינו זוכה ליחס שווה לזה שזוכה לו היהודי; פחות תוכניות ייחודיות, אמצעי טיפוח, תוכניות העשרה, וכמובן – תנאים פיסיים ירודים בכיתה עצמה, אחזקה לקויה של מבנים, חסר בתנאים סניטריים וצפיפות רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: רבותי, מצב זה אינו ייחודי למערכת החינוך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מצב חמור לא פחות ניתן למצוא גם במערכת הבריאות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבדיקה השוואתית של רמת הבריאות ניתן לחשוף הבדלים רבים בין המגזר היהודי לזה הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: פירוט דומה לזה שניתן לעשות בתחומי הבריאות והחינוך ניתן לפרט לגבי כל תחום חברתי-כלכלי אחר במדינה ולהצביע על האפליה השיטתית של ערביי ישראל בתעשייה, בחקלאות, באנרגיה, בתשתית, בבינוי ובתחבורה ולהראות כי מצבם של ערביי ישראל דורש שיפור חיוני ומיידי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: עיון בהצעת החוק מראה גם, כי משרדים ממשלתיים שונים אינם מכלילים את המגזר הערבי במסגרת התייחסותם, ועל כן אין כל תוכנית פיתוח בתיירות, בתעשייה ווברווחה המיועדות לערביי ישראל.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מטרת התקציב צריכה להיות צמצום הפערים הסוציו-אקונומיים ולא הרחבתם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: על כן יש צורך בהרחבת המשאבים לציבור הערבי, ואלמנט זה אינו קיים בתקציב המוצע.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לדוגמה: יש לערוך רפורמה בחוק מס רכוש, שממנו סובלים בעיקר חקלאים במגזר הערבי; או למשל יש לכלול במסגרת חוק הסדרים במשק החקלאי, חוק גל, גם את המגזר הערבי, ולא רק את המושבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בעיית המגזר הערבי הסובל מאפליה מתמדת אינה אך ורק בעייתו שלו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הבעיה היא חברתית-לאומית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: על מנת לכונן בישראל חברה שוויונית, נכונה וצודקת יותר עלינו לפעול ולהילחם בהתייחסות בלתי שוויונית לאזרחים במגזרים השונים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לשם מימושה של מטרה זו יש לחסל את הפער התהומי שבין המגזר היהודי לבין זה של המגזר הערבי, באמצעות הפניית מדיניות פיתוח וטיפוח, מדיניות של תיקון העיוות, ולא של קפיאה ושימור עיוותים חברתיים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת שמואל אביטל, ואחריו – לחבר הכנסת מנחם פרוש.

שמואל אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה לברך את שר האוצר, שהציג כאן את התקציב הראשון שלו.

שמואל אביטל: אני בטוח ששר האוצר, כאיש הנגב וכאחד הבונים אותו, ייתן לנגב את תשומת הלב הראויה, ויראה כמשימה אישית שלו להעתיק את המשאבים מההתנחלויות לחבלי ארץ אחרים, ובכללם הנגב כמובן, והדבר יבוא לידי ביטוי אחרי ההצגה הגדולה שנעשתה בנושא זה לפני חודשיים.

שמואל אביטל: אני נציג המושבים, ואני רוצה להעיר מהזווית הזאת הערות מספר לגבי התקציב.

שמואל אביטל: בוועדת הכלכלה אישרנו אתמול חברי הכנסת תקנות בדבר מינוי המשקמים והעברת תהליכים במסגרת החוק להסדר חובות המושבים.

שמואל אביטל: זו בעצם יריית פתיחה ראשונה לקראת איזה מהלך שיארך, להערכתי, כמה שנים טובות, ולפחות בהתיישבות העובדת המושבית, המשק המשפחתי, אני מעריך שזו תהיה עכשיו פתיחה של מסע תלאות קשה, שבסופו, שלא יהיה, להערכתי, אלא בעוד שלוש עד חמש שנים, אנחנו נדבר על התיישבות אחרת, על כפר עברי אחר, על מושב אחר.

שמואל אביטל: אם יש לי מה להגיד על התקציב בתחום זה, הרי זה הוויכוח על כך שבתקציב הזה לא מוצגת מדיניות חקלאית כוללת.

שמואל אביטל: יש בתקציב הזה רצף של החלטות, חלקן בעלות אופי של ניהול שוטף, אבל אין בו התייחסות "בגדול" ואין בו מדיניות ממשלתית כוללת לנושא של ההתיישבות, ובעיקר למשק המשפחתי-המושבי.

שמואל אביטל: נדמה לי שלאור ההתפתחויות, השינויים והמשברים שהיו במשק המשפחתי, הגיעה השעה שהממשלה תתחיל לרכז מאמץ כולל, ואינני רואה במשרד החקלאות את הכתובת היחידה לכך.

שמואל אביטל: למעלה מ-70% מהמשק המשפחתי בארץ אינם מתפרנסים מחקלאות.

שמואל אביטל: והרחבת המושבים, כפי שהיא מתחילה להתפתח בשנה וחצי האחרונות, תביא לכך שבעצם המושב יהיה בעל אופי פחות חקלאי מכפי שידענו בעבר.

שמואל אביטל: אני מעריך שהמושבניק מן השורה יצטרך לקבל טיפול לא רק במסגרת של משרד החקלאות, ואני לא בטוח שמשרד החקלאות יהיה הדומיננטי מבחינת הצרכים של המשק המשפחתי.

שמואל אביטל: נשאלת שאלה, האם הממשלה הזאת שלנו רוצה כפר עברי במדינת ישראל, כפר עברי ששואף לאיכות חיים ועדיין מספק למדינה לא רק מזון, אלא גם אזרחים טובים.

שמואל אביטל: אחת השאלות המרכזיות היא, האם ניתן להתפרנס בכבוד מחקלאות.

שמואל אביטל: בתקציב הזה איני מוצא מאמץ מרוכז על מנת שהדבר הזה יהיה אפשרי.

שמואל אביטל: כדי להביא לפניכם דוגמה קטנה אציין, שהמשק המשפחתי לא ניצל למעלה מ-350 מיליון קוב מים.

שמואל אביטל: מי שמבין קצת בנושא יודע מה משמעות הדבר הזה.

שמואל אביטל: אנחנו נצביע היום בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה, אבל אנחנו בהחלט מתכוונים לנהל קרב אמיתי, כפי שהצהיר פה שר האוצר, עד להבאתו כאן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, על מנת לבצע בו תיקונים מספר.

שמואל אביטל: אני חייב לומר, שגם שר האוצר וגם שר החקלאות ביצעו כמה תיקונים, אבל במהות ובתפיסה כוללת של הצרכים של המשק המשפחתי לא ניתנה תשובה.

שמואל אביטל: אני קורא לראש הממשלה, כי להערכתי הדבר הוא באחריותו, שיקים צוות בין-משרדי שינסה לתת תשובה כוללת.

שמואל אביטל: הכוונה לצוות המורכב לא רק מאנשי משרד החקלאות, אלא יהיה זה צוות של מקבץ משרדים.

שמואל אביטל: יותר ויותר אנחנו רואים שבעיות שלא טופלו במשך הרבה שנים בתחומי החינוך והשיכון מוצאות היום ביטוי בצורה הקשה שבה נראה היום המשק המשפחתי.

שמואל אביטל: אני מקווה מאוד שראש הממשלה יראה בעניין הזה נושא שחייבים לרכז בו מאמץ, כפי שנעשה לגבי מגזרים אחרים שאינני רוצה למנות אותם פה עכשיו.

שמואל אביטל: זו קריאה שאני מקווה מאוד שבשבוע-שבועיים הקרובים, במהלך הדיונים בתקציב עד לקריאה השנייה, אכן תמצא אוזן קשבת, ואז יהיה קל לנו להצביע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית כפי שמצביעים היום חברי הכנסת הרואים עצמם כמייצגים את המשק המשפחתי.

ענת מאור: תודה לחבר הכנסת אביטל.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת מנחם פרוש, ואחריו – לחבר הכנסת עמנואל זיסמן.

מנחם פרוש: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להשמיע ברכה לשר האוצר, מר אברהם שוחט, המביא בפעם הראשונה את תקציב המדינה כשר האוצר.

מנחם פרוש: תרשה לי לגלות, שכאשר הוא נכנס לכנסת אמרתי לו, ואף כתבתי לו, שלאור סגולותיו הוא נועד לתפקידים גדולים שהוא לא חלם עליהם, וגם אם חלם – לא ראה איך יקפיצו אותו לתפקיד גדול זה.

מנחם פרוש: אבל התחזית שלי והתחושה שלי התקיימו.

מנחם פרוש: אני מברך אותך בתפקידך הרם והחשוב, ואני מקווה שתפעל בגישה כנה, עניינית ואובייקטיבית בנושאים הנדונים.

מנחם פרוש: כבוד שר האוצר המכובד, בתפקידך כחבר בוועדת הכספים, וכמרכז וכמייצג סיעת העבודה שם, היית בשעתך שותף ונתת יד ועזרת הרבה מאוד להגיע להסכם שיסיר באופן הדרגתי את הקיפוח של מוסדות התורה והחינוך.

מנחם פרוש: הסכם הסרת הקיפוח התחיל ביסודו, ומותר להזכיר זאת כאן, עם תנועת העבודה עוד אז, בימי התרגיל הידוע.

מנחם פרוש: ואחר כך, הליכוד אימץ אותו הסכם שנעשה עם העבודה, ואתם, ואתה אישית, תמכתם ונתתם יד לזה.

מנחם פרוש: מה היה יסוד היסודות, כך הצהירו דוברי סיעות העבודה, בין שתהיו בקואליציה בין שתהיו באופוזיציה, ישימו קץ לאפליה הקיימת כלפי מוסדות התורה.

מנחם פרוש: זמני מצומצם, אבל אני רוצה לשאול אותך.

מנחם פרוש: אני מדבר ישירות על נושא מסוים ומוגדר.

מנחם פרוש: יש על מה לדבר, הרבה, אבל אני רוצה להדגיש את העניין הזה, מפני שהוא משווע.

מנחם פרוש: למה הוקפאו 50 מיליון ש"ח מהתקציב לישיבות, שהיו בתקציב השוטף, לפי הסיכומים שסוכמו אתך, עם סיעתך, כאשר הייתם באופוזיציה?

מנחם פרוש: למה זה הוקפא, וכך זה גם לא נכלל בתקציב החדש?

מנחם פרוש: הרי 50 מיליון אלה הם כיסוי ההתייקרויות והגידול הטבעי.

מנחם פרוש: מי מאתנו אינו מעוניין לעודד את הגידול הטבעי?

מנחם פרוש: למה אתם מקפחים?

מנחם פרוש: למה הקפאתם?

מנחם פרוש: למה הוצאתם את זה עכשיו מהתקציב?

מנחם פרוש: למה ומדוע?

מנחם פרוש: ואני אומר לך במלוא הכנות, אתה, שר האוצר, כאיש ישר, אני תמה עליך, שנתת שיסיטו אותך מהדרך הישרה.

מנחם פרוש: הנושא השני – נושא פנימיות במוסדות תורה.

מנחם פרוש: על הסכום סוכם עוד לפני למעלה מ-20 שנה, גם כן עם שר אוצר איש מפלגת העבודה.

מנחם פרוש: ואז נבחרה ועדה מאנשי משרד האוצר.

מנחם פרוש: זאת היתה ועדה שנודעה בשם ועדת אורי לאור, והיא קבעה קריטריונים על-פי אישורים מהלשכות הסוציאליות.

מנחם פרוש: כולם ראו בזה אחד הדברים אשר מצילים לנו את אלפי הילדים אשר זקוקים שיגדלו ויטפחו אותם במסגרת מוסדות.

מנחם פרוש: למעשה, אז קבעו שייתנו להם רק 50% ממה שנותנים למוסדות חינוך כלליים.

מנחם פרוש: לפי הסיכום בקדנציה הקודמת, היה צריך להשלים 11,500 מיליון ש"ח לכיסוי הגידול הטבעי.

מנחם פרוש: יש צורך להתחשב בגידול הטבעי, ברוך השם, ובהתייקרויות.

מנחם פרוש: למה לא כיבדו את הסיכום בשנה הנוכחית, ולמה לא כללו אותו בתקציב של השנה?

מנחם פרוש: הממשלה החליטה עם כינונה להקים ועדה.

מנחם פרוש: הוועדה לא הוקמה, או לא הופעלה, וממשיכים לקפח אותנו.

מנחם פרוש: אנו דרשנו כל הזמן לבטל את הייחודיים.

מנחם פרוש: זה באמת מקפיץ אותנו שקוראים לתקציבים המיועדים לנו תקציבים ייחודיים.

מנחם פרוש: אבל אנחנו מבקשים שתגיעו למסקנה לא לקפח אותנו.

מנחם פרוש: אנו מסכימים ומעוניינים בקריטריונים.

מנחם פרוש: מהן התוצאות?

מנחם פרוש: את הייחודיים ביטלו, קריטריונים לא מבצעים.

מנחם פרוש: כאן אני מגיע לפרדוקס, לקיפוח משווע.

מנחם פרוש: יש סעיף תקציבי – תרבות תורנית.

מנחם פרוש: זה היה מיועד לפעולות המבורכות של אחד מהמפעלים הגדולים והכבירים שהמדינה יכולה להתברך בהם, "תורה ויהדות לעם" ו"תודעה".

מנחם פרוש: הם מפיצים תורה בכל רחבי הארץ ללא הבדל, אני מדגיש: ללא הבדל.

מנחם פרוש: אינני מזכיר את "אל המעיין", מכיוון שגם הם עושים עבודה מבורכת, אבל הם מבטיחים לעצמם, ברוך השם, את תקציביהם.

מנחם פרוש: אבל באשר ל"תורה ויהדות לעם" ול"תודעה" – אלה קופחו לפי הסיכומים המעשיים כעת ב-50% לעומת מה שהיו מקבלים בשנים הקודמות.

מנחם פרוש: למה, מדוע, במי מתנקמים כאן?

מנחם פרוש: איפה ההיגיון?

מנחם פרוש: איפה הישרות?

מנחם פרוש: איך עשו זאת?

מנחם פרוש: מחלקים את הסכומים האלה שהוקצבו לגורמים שונים, שלמעשה אינם שייכים לסעיף הזה.

מנחם פרוש: אני אומר לכם באופן גלוי, אין עיני צרה במי יחיה, בזה שרוצים לכלול גורמים אחרים.

מנחם פרוש: אבל אם רוצים לכלול גורמים אחרים – לא על חשבון שני מפעלים גדולים וכבירים אלה, "תורה ויהדות לעם" ו"תודעה".

מנחם פרוש: למה הקיפוח הזה?

מנחם פרוש: הקיפוח הזה משווע.

מנחם פרוש: אני בטוח שחברי הכנסת בכל חלקי הבית עוקבים בהערכה אחרי הפעולות הכבירות של קרן התרבות "דגל ירושלים", שמקיפה אלפי אלפי בני נוער מכל השכבות, גם בארצות הגולה.

מנחם פרוש: אתם מקבלים מפעם לפעם דיווחים על הפעולות.

מנחם פרוש: הביטו וראו, כמה תומכים, במה תומכים בפעולות מבורכות אלה של קרן התרבות "דגל ירושלים".

מנחם פרוש: רבותי, כאן קורה משהו משווע.

מנחם פרוש: עובדה היא, שתי החצרות האלה, חצר גור וחצר ויז'ניץ, מקימות מרכזים עולמיים, אשר מושכים אליהם אלפים אלפים בכל שנה לארץ-ישראל.

מנחם פרוש: רבים מהם נשארים אחרי הביקורים האלה.

מנחם פרוש: בשנים קודמות היו תקציבים לעידוד החצרות האלה.

מנחם פרוש: כעת הם נמחקו.

מנחם פרוש: תגיד לי, שר האוצר המכובד, למה ומדוע אתה מתנקם בנו בדבר כזה, בחצרות אלה, שהן אבני היסוד לעלייה לארץ-ישראל, לעלייה מארצות הרווחה?

מנחם פרוש: ובסוף אני רוצה לשאול אותך, שר האוצר.

מנחם פרוש: כמה לעג יש בכך שתקציב הפיתוח במשרד הדתות למבני דת הוא בסך הכול 10 מיליון שקלים.

מנחם פרוש: אף לא מקוואות אחדות ניתן להקים.

מנחם פרוש: אתם יודעים כמה צורך והכרח יש במקוואות.

מנחם פרוש: בתי-כנסת לא נותנים להקים.

מנחם פרוש: איפה?

מנחם פרוש: כאן בארץ הקודש, כאן לא יקימו בתי-כנסת?

מנחם פרוש: כאן לא יקימו מקוואות?

מנחם פרוש: למה הדבר הזה?

מנחם פרוש: שמעתי אתמול באיזו חגיגיות הכריז שר האוצר על המענקים שנתנו ועל המענקים שייתנו לאוניברסיטאות.

מנחם פרוש: שוב, עיני אינה צרה במי יחיה, אבל אני שואל, למה איפה ואיפה, מה חטאנו, מה פשענו?

מנחם פרוש: האם אנחנו לא משלמים מסים?

מנחם פרוש: האם בשבילנו לא ניתנים אותם מענקים מארצות-הברית, כמו לכל אותם מוסדות?

מנחם פרוש: למה מקפחים אותנו?

מנחם פרוש: רבותי, לולא הזמן הקצר שעומד לרשותי, היה לי עוד ועוד להצביע, אם בנושאים אלה, אם בנושאים של אבטלה, אם בנושאים של מפעל ההזנה בבתי-הספר.

מנחם פרוש: יש למנוע את העובדה המחפירה, שיש אלפי אלפי ילדים מהעולים החדשים, מהשכבות החלשות, שלילדים שלהם אין אפילו ארוחה חמה אחת ביום.

מנחם פרוש: היה נהוג מפעל הזנה בבתי-הספר, ברור שלא לכולם, לאלה שנזקקים.

מנחם פרוש: למה לא מחדשים אותו?

מנחם פרוש: זאת מפלגת העבודה הדוגלת בעדיפויות?

מנחם פרוש: איפה העדיפות הזאת?

מנחם פרוש: מר שוחט, שר האוצר, תשמור על סגולתך המיוחדת, גישה ישרה, כנה.

מנחם פרוש: אל תיתן יד לקיפוחם של מוסדות התורה והחינוך.

מנחם פרוש: כי הם היו ערובת היסוד לקיום עמנו בעבר, והם ערובת היסוד לקיומנו כאן בארץ קודשנו.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת עמנואל זיסמן, ואחריו – לחבר הכנסת בנימין טמקין.

דן תיכון: למה לא דיברת על ירושלים?

דן תיכון: איפה ההתחייבות שלך?

מנחם פרוש: אני מתוודה שחטאתי.

מנחם פרוש: אני עצמי מסמל את ירושלים.

דן תיכון: היתה לך התחייבות בפרסיה.

דן תיכון: נכון, חבר הכנסת שטרית, שהוא לא עמד בה?

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר האוצר אמר בנאומו אתמול, כי תקציב 1993 מבטא שינוי משמעותי מאוד בסדרי העדיפויות של הממשלה.

עמנואל זיסמן: הוא גם ציין, כי שינוי זה מתבטא בעיקר בהגברת ההשקעות בתשתית, בחינוך, בשיקום שכונות ובהסבת מאמצי הממשלה לתחומי הדיור והתעסוקה.

עמנואל זיסמן: אין לי ספק, שבתקציב יש שינוי סדרי עדיפויות בכמה וכמה נושאים, אך אין שינוי משמעותי בשני תחומים קיומיים וחיוניים ביותר.

עמנואל זיסמן: התחום הראשון שבו עלינו להשקיע מאמצים הוא קליטת העלייה הגדולה מברית-המועצות לשעבר.

עמנואל זיסמן: הממשלה התחייבה בקווי היסוד לפעול לקליטת העלייה על-ידי יצירת התנאים החברתיים, הכלכליים והרוחניים, כדי להגשים את היעד המרכזי של מדינת ישראל, והוא קיבוץ גלויות, קיבוץ העם היהודי במולדתו.

עמנואל זיסמן: שאלתי היא, האם התקציב מביא בחשבון את מה שקרה בסוף תקופת הכהונה של ממשלת הליכוד – את עצירת העלייה?

עמנואל זיסמן: אני רואה בזה אחד המחדלים החמורים של הממשלה הקודמת.

עמנואל זיסמן: אנו נמצאים עכשיו בתקופה של הגברת העלייה, עם סיכוי גדול לכך שמאות אלפי יהודים מרחבי ברית-המועצות לשעבר, בגלל המצב הכלכלי והביטחוני הפנימי השורר שם, ירצו לעלות לישראל.

עמנואל זיסמן: האם אנו נותנים את העדיפות הלאומית העליונה, כדי להבטיח תעסוקה הולמת לכול?

עמנואל זיסמן: האם יש בתקציב כל מה שצריך, כדי לקדם את העניין הזה?

עמנואל זיסמן: אני חושב, שהתקציב אינו עונה על הצרכים ואינו עונה על הדרישות, ואנו צריכים להכניס בו את השינויים המתחייבים.

עמנואל זיסמן: למשל, אין בתקציב שום הגדלה משמעותית במלגות הקיום לסטודנטים עולים, ואין בו שום דבר משמעותי כדי לתת להם סיוע הולם במימון שכר הלימוד.

עמנואל זיסמן: אנו יודעים שהעלייה הבאה היא עלייה מכל הסוגים, ואנו צריכים לקלוט כל עולה ללא הבדל גיל ומצב, אך אנו מעוניינים בעיקר שיעלו סטודנטים צעירים, כי בהם טמונה האפשרות לבנות את מה שאנו זקוקים לו.

עמנואל זיסמן: אין בתקציב הזה שום עדיפות לירושלים המאוחדת, בירת ישראל, ולמחויבות כל הממשלות, גם הממשלה הזו, לסייע בנושאי משק וכלכלה ובנושאים אחרים, כדי לחזק את הכלכלה והחברה בבירת ישראל.

עמנואל זיסמן: אין בתקציב הזה שום דבר בלתי שגרתי בתחום הקצאת משאבים ממשלתיים בהיקפים התואמים את גודל האוכלוסייה ומורכבותה הדמוגרפית והלאומית.

עמנואל זיסמן: אין בתקציב הזה שום דבר בתחום הקצאת משאבים לקידום תוכניות פיתוח שיש בהן כדי לשנות את המבנה הכלכלי של העיר ולהעלות את רמת הכנסותיה.

עמנואל זיסמן: זו העיר הקדושה ביותר, היקרה ביותר והאהובה ביותר, אך גם הענייה ביותר.

עמנואל זיסמן: לכן, בסוף דברי אני קורא לשר האוצר ולממשלת ישראל, לעשות את התיקונים הדרושים.

עמנואל זיסמן: אני קורא לכל חברי הבית מכל הסיעות להתאחד מסביב להצעות לשיפור ולתיקון התקציב, כדי שהוא יביא, מצד אחד, לשיפור תנאי הקליטה של העולים בארץ, ומצד שני – לחיזוקה הכלכלי והחברתי של ירושלים בירת ישראל.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת בנימין טמקין, ואחריו – לחברת הכנסת מאשה לובלסקי.

בנימין טמקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בגלל קוצר הזמן אני מעדיף להתרכז הפעם בכמה נקודות עקרוניות, אידיאולוגיות, הקשורות לעניין התקציב, ולא לדבר על כמה תביעות שיש לסיעתי וגם לי אישית, בכלל זה עניין ירושלים, חבר הכנסת תיכון, שגם אני התחייבתי לגביו, יחד אתך ועם אחרים.

בנימין טמקין: גם זה יבוא.

בנימין טמקין: היינו עדים אתמול והיום לניסיון אנכרוניסטי של חבר הכנסת פת ושל חבר הכנסת שגב להציג את הוויכוח סביב התקציב כאילו הוא ויכוח בין סוציאליזם לבין קפיטליזם.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר באופן ברור: הקומוניזם נכשל, וגם ההצעות של חבר הכנסת אורון, שאליהן התייחס חבר הכנסת פת, בניסיון לשייך להן איזה קשר עם הקומוניזם, רחוקות כרחוק מזרח ממערב מן התפיסה הזו.

בנימין טמקין: בכלל, יש משהו מגוחך בניסיון הזה.

בנימין טמקין: אך כפי שהקומוניזם נכשל, היינו עדים אתמול והיום לניצחונו של נשיא חדש בארצות-הברית, המושל והנשיא הנבחר קלינטון.

בנימין טמקין: לגבי הניצחון הזה יש פרשנויות רבות ותהיינה לו השלכות רבות, אך הוא מסמל דבר אחר בבירור: דחיית הצבור האמריקני את התפיסה הגורסת שעל הממשלה לסמוך על השוק החופשי ועל תמריצים ישירים ובלתי ישירים לבעלי ההון בלבד, על מנת להשיג את המטרות של החברה האמריקנית.

בנימין טמקין: זהו כישלון של תפיסה אידיאולוגית שהיתה שלטת בארצות-הברית במשך שנים, תפיסה שכמה אנשים כאן – במיוחד בצד הימני – תומכים בה.

בנימין טמקין: האידיאולוגיה הזו והניסיון הזה נכשלו.

בנימין טמקין: מה שקורס עתה בארצות-הברית הוא הניסיון לשלב בין התמודדות עם משימות לאומיות ובין-לאומיות קשות לבין מינימיזציה של ההכוונה הממשלתית, תוך ניסיון לסמוך על גורמים פרטיים בלבד בהתמודדות עם הבעיות הללו.

בנימין טמקין: שמענו אתמול מפי שר האוצר על ההשוואה בין יפן לבינינו.

בנימין טמקין: שמענו על מה שקרה ביפן מאז 1967 ועד היום, לעומת מה שקרה אצלנו.

בנימין טמקין: הסיבות להבדל הן מורכבות ורבות, ומפאת קוצר הזמן רק אציין אותן ולא ארחיב: יפן היא מדינה מפורזת, מדינה מסכנה, שעל-פי תפיסותיהם של כמה אנשים כאן אינה נחשבת כלל למדינה עצמאית, מכיוון שהיתה מוגבלת ביכולתה לקיים כוח צבאי.

בנימין טמקין: אך יש איזה קשר בין מה שקרה ביפן למה שקרה בארצות-הברית והוא, שהיא לקחה על עצמה לבדה את האחריות להגנת המערב, ובאותו זמן ניסתה ללכת – במיוחד בשנים האחרונות – על-פי תנאים של שוק חופשי מוחלט כמעט.

בנימין טמקין: יש גם תכונות חברתיות ותרבותיות מסוימות המאפיינות את העם היפני, נוסף על העובדה שיפן לא נשלטה מעולם על-ידי גורם קולוניאלי כלשהו.

בנימין טמקין: אך יש סיבה נוספת, שיש לה קשר ישיר עם התקציב, והיא שביפן, בניגוד למה שקורה בארצות-הברית ולמה שקרה אצלנו בשנים האחרונות, החוגים לכלכלה והספרים לכלכלה – למרות כל חשיבותם – לא שלטו באופן מוחלט בתפיסתם של פקידים ופוליטיקאים.

בנימין טמקין: מה שקרה בשנים האחרונות הוא, שבעוד ארצות-הברית וישראל הלכו יותר ויותר בכיוון שנכתב על-ידי החוגים האקדמיים לכלכלה ועל-ידי האידיאולוגיה הדוגמטית של השוק החופשי המוחלט, ביפן שכחו במקצת את מה שלמדו בחוג לכלכלה ובספרי הכלכלה והבינו שתפקידה של הממשלה הוא גם לכוון את הכלכלה, תוך שימוש בכללי השוק החופשי והתחרות; כיוון הכלכלה בעולם המציאותי ולא בעולם הספר ולא בעולם האנכרוניסטי של אדם סמית, שאיני יודע אם היה קיים אי-פעם.

בנימין טמקין: זה נכון במיוחד במדינות שלהן יש משימות לאומיות כבדות ביותר.

בנימין טמקין: ארצות-הברית משלמת על כך שלקחה על עצמה את תפקיד השוטר העולמי.

בנימין טמקין: היום שמענו פה דברים על גרמניה.

בנימין טמקין: אפשר בכלל לחשוב על ההתפתחות של גרמניה, של השוק החופשי בגרמניה, בלי המימון האמריקני, ההשקעה האמריקנית, השוק החופשי האמריקני?

בנימין טמקין: האם אפשר לחשוב על ההתפתחות ביפן בלי להביא בחשבון את ההבדל בין המדיניות של סחר חופשי של ארצות-הברית מצד אחד והפרוטקציוניזם היפני מצד שני?

בנימין טמקין: אבל בשביל להציג את העניינים באופן אידיאולוגי הכול מותר.

בנימין טמקין: במדינה כמו מדינת ישראל, כל עוד יש לנו משימות ביטחוניות, ואני לא רואה שבזמן הנראה לעין לא יהיו לנו משימות ביטחוניות כאלה, ויכול להיות שהן אפילו תגדלנה במסגרת של תהליך שלום ושל עשיית השלום, איך אפשר במדינה כזאת, במדינה שקולטת עלייה בכמויות כאלה, איך אפשר במדינה שצריכה לשלם את החובות של העבר, שהם, אגב, תוצאה של הניסיון של הליכוד ליהנות מכל העולמות – גם ניסיון של אימפריאליזם כמעט קולוניאלי התיישבותי מסיבי מסובסד, גם ניסיון לממן שינויים חברתיים הקשורים לתומכים בהם בבחירות, וגם הניסיון לקיים כביכול ליברליזציה כלכלית – במדינה כזאת איך אפשר לשלם את החובות האלה?

בנימין טמקין: את הדברים האלה אנחנו משלמים היום.

בנימין טמקין: כל הדברים האלה – הביטחון, העלייה, תשלום החובות – הם אילוצים על התקציב החדש של הממשלה, ועם זה הממשלה צריכה להתמודד.

בנימין טמקין: אני חושב שהתקציב שהוצג בפנינו הוא תקציב שיש לו סממנים חיוביים של שינוי אמיתי בסדר העדיפויות, ובאמת יש כוונות טובות.

בנימין טמקין: חלק מההצעות הן הצעות חיוביות ביותר.

בנימין טמקין: הבעיה היחידה עם התקציב הזה היא, שלא הלכו רחוק מספיק במימוש גם של סדר עדיפויות וגם של ההצעות הספציפיות הכלולות בתקציב בנושא תשתית, בנושא חינוך, בנושא מחקר ופיתוח, בנושא קליטת העלייה, במסגרות של מחקר ופיתוח אוניברסיטאות וכדומה.

בנימין טמקין: אני חושב שלא הלכו רחוק מספיק, והסיבה לכך היא תפיסה אידיאולוגית שלטת באיזה חוק מגוחך שהתקבל כאן על-ידי מספר קטן של חברי כנסת, שכאילו הוא אילוץ כמעט כמו ביטחון המדינה, כמעט כמו חובות של מדינת ישראל, כמעט כמו קליטת העלייה, עוד אילוץ אחד – האילוץ הזה של אחוז מסוים של התוצר שצריך להיות הגירעון.

בנימין טמקין: אני רוצה לומר, אדון קלינטון, המושל קלינטון נבחר בארצות-הברית על בסיס של הבטחה להליכה למימון מסיבי של תשתית.

בנימין טמקין: גם הם מבינים היום, בניגוד לרייגן, שתשתית, צריך לחדש אותה בארצות-הברית, כי היא נמצאת במצב של הידרדרות מוחלטת.

בנימין טמקין: גם אצלנו קרו דברים דומים, ואנחנו צריכים להבין שעל ממשלת ישראל להעז, מעבר למה שאומרים הכלכלנים, או חלק מהכלכלנים וחלק מהפקידות וחלק מהפוליטיקאים, שנתפסו לאידיאולגיה דוגמתית לגבי התקציב, כאילו הלורד קיינס מעולם לא כתב מה שכתב, וכאילו ה-NEW DEAL מעולם לא היה קיים.

בנימין טמקין: זו תפיסה אידיאולוגית מיושנת.

בנימין טמקין: אנחנו, כמעט כמו בכל דבר אחר, נכנסים לאופנה הזאת מאוחר, כאשר ארצות-הברית עוזבת את זה, כאשר בעולם יש היום עזיבה של כל התפיסות האידיאולוגיות הדוגמתיות, הסוציאליסטיות מצד אחד והקפיטליסטיות מצד שני.

בנימין טמקין: יש פה, לצערי הרב, מגבלה, שממשלת ישראל, עד הגשת התקציב לקריאה סופית כאן בכנסת, צריכה להשתחרר ממנה וללכת רחוק יותר וביתר העזה למימוש היעדים החברתיים, היעדים הכלכליים והיעדים של קליטת עלייה במדינת ישראל.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחברת הכנסת מאשה לובלסקי, ואחריה – לחברת הכנסת נעמי חזן.

מאשה לובלסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין זה סוד שהמערכת הכלכלית של מדינת ישראל עומדת בפני מבחן גדול.

מאשה לובלסקי: המבחן קשה, ויש בו אתגר.

מאשה לובלסקי: בעולם הגדול המוכר, וגם בעולם שלא היה כל כך מוכר לנו, מתרחשים שינויים אדירים בתחום הכלכלי, וזה מחייב גם אותנו.

מאשה לובלסקי: מי שחושב, שמה שהיה הוא שיהיה בכל המערכות הכלכליות, טועה טעות גדולה.

מאשה לובלסקי: תקציב המדינה לשנת 1993 חייב לתת סיכוי לעידוד צמיחת המגזר העסקי, לעידוד היוזמה והיזמות העסקית, והוא חייב להביא להרבה יותר הישגים בייצור ובייצוא.

מאשה לובלסקי: הגדלת היצוא התעשייתי של ישראל ופריצת דרך בייצור ידע מדעי וטכנולוגי לשם ייצוא הם בבחינת סם חיים לכלכלת ישראל ולמדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: משום כך, ולא בכדי, מה שמבטא לא מעט, ובצדק, את שינוי סדר העדיפויות הלאומי הוא הצורך בהשקעות בתשתית הפיסית ובתשתית החברתית.

מאשה לובלסקי: נכון שכאשר מדברים על השקעות בתשתית הפיסית אין מייד קפיצת דרך.

מאשה לובלסקי: אבל בטווח הארוך, של שנים מספר, לא יהיה אפשר להוסיף עובדים אם לא יהיו היום, ולאלתר, השקעות מיידיות במה שאנחנו מגדירים בעגה הכוללת כתשתית פיסית.

מאשה לובלסקי: במהלך שלוש השנים הקרובות, במה שמתוכנן על-ידי ממשלת ישראל וכפי שנמסר על-ידי שר האוצר, הממשלה עומדת להשקיע למעלה מ-20 מיליארד דולר בתשתית הפיסית, סכום שהמשק הישראלי לא זכה ולא ראה זה שנים.

מאשה לובלסקי: יהיה זה מוצדק מאוד להקדים התחלת פרויקטים, לקדם פרויקטים, לזרז הקמת פרויקטים של תשתית, וזה, בסופו של דבר, יצמצם את מספר המובטלים.

מאשה לובלסקי: במאבק על הגדלת הייצור והייצוא חייבים להיבחן בקפידה גם נושא החשיפה וגם נושא רכישות הגומלין.

מאשה לובלסקי: אין להיחפז, לדעתי, בתהליך החשיפה אם קיימת סכנה של אובדן מקומות עבודה.

מאשה לובלסקי: יש לנהוג ברגישות גדולה ובגישה מאוזנת בין היעד של חשיפה מוחלטת, שאולי הוא פופולרי מאוד בחוגים מסוימים, חשיפה מוחלטת של המשק, לבין סירוס והרדמה של התעשייה ביכולתה להתחרות מרוב הגנת יתר.

מאשה לובלסקי: הקפדה על רכישות גומלין ועיגון נושא זה בחקיקה יכולים להגדיל את רכישות הגומלין מכוח של כ-700 מיליון דולר למיליארד וחצי דולר לפחות.

מאשה לובלסקי: רבותי חברי הכנסת, נושא התעסוקה וצמצום מספר מחוסרי העבודה הוא קריטי, ואולם הוא לא ייפתר בנאומים דמגוגיים ופופוליסטיים.

מאשה לובלסקי: מתן עדיפות לתעשיות מוטות ייצוא, חיזוק תעשיות ומפעלים קטנים ובינוניים, המייצאים היום בסכומים שבין 3 ל-20 מיליון דולר, ועידוד עסקים קטנים ועצמאיים הם, בלי ספק, חלק מדרך ההתמודדות הנכונה.

מאשה לובלסקי: יש אפשרות היום, בשיקול דעת נכון, להוסיף לתעשייה הקיימת, גם עם צורך לשנות במידה מסוימת את החוק לעידוד השקעות הון, כ-10,000 עובדים.

מאשה לובלסקי: ואי-אפשר להתייחס לתקציב המדינה בלי להידרש לאבטלה בקרב נשים.

מאשה לובלסקי: אנחנו מכירים את המנגינות הנשמעות, שהנשים הן אלה שמגדילות את אחוזי האבטלה במדינת ישראל.

מאשה לובלסקי: לנו, הנשים, יש זכות שווה לעבודה.

מאשה לובלסקי: המהפכה האמיתית שהתרחשה בקרבנו, הנשים, במאה ה-20 היא יציאתנו לעבודה.

מאשה לובלסקי: אולם עומדים לנו לרועץ העדר הכשרה מקצועית מספקת, העדר הכשרה טכנולוגית מספקת, וזה לא בא דיו לידי ביטוי גם בתקציבים להכשרה מקצועית שנוספו היום לתקציב משרד העבודה והרווחה.

מאשה לובלסקי: ברצוני לסיים ולומר: חברי הכנסת וחברי הממשלה חייבים לחזק את ידיהם של שר האוצר ושל השרים בממשלה, שהוטלה עליהם משימה לאומית לחולל מהפך בכלכלת ישראל.

מאשה לובלסקי: בבחירות לכנסת השלוש-עשרה התחולל והתרחש מהפך פוליטי.

מאשה לובלסקי: אין בזה די.

מאשה לובלסקי: הכלכלה הישראלית זקוקה לטלטלה אדירה ולמהפך.

מאשה לובלסקי: ואני בטוחה, כי כשם שהתרחש המהפך הפוליטי, כן יתרחש המהפך הכלכלי בחייה של ישראל.

מאשה לובלסקי: התקציב ל-1993 הוא רק בבחינת ראשית דרך.

מאשה לובלסקי: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – לחבר הכנסת יוסף עזרן.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני חושבת שבדיון שהתנהל עד עכשיו בנושא התקציב לא היו חילוקי דעות לגבי היעדים המקרו-כלכליים של המשק הישראלי.

נעמי חזן: חילוקי הדעות נסובים בדרך כלל על שני נושאים מרכזיים: הנושא הראשון – מידת החשיפה מול ההגנה על מוצרי המשק הישראלי; והנושא השני, שיהפוך להיות חשוב יותר בדיונים בוועדת הכספים – מידת ההשקעה בתשתית החברתית לעומת מידת ההשקעה בתשתית הפיסית.

נעמי חזן: למיטב הבנתי, הסוגיה השנייה, שהיא סוגיה מרכזית, מוצגת בצורה דיכוטומית יותר מדי.

נעמי חזן: ברור לכולנו, שלא תהיה צמיחה כלכלית ולא נשיג את היעדים המקרו-כלכליים שלנו ללא הכנה של התשתית החברתית.

נעמי חזן: אני הייתי רוצה להתייחס לנושא מרכזי אחד, שללא טיפול ישיר בו לא יהיה אפשר להגשים ולממש את היעדים המקרו-כלכליים שלנו, וזה הנושא של שילוב רציני יותר של נשים במשק הישראלי.

נעמי חזן: היעד הראשון של התקציב ל-1993 הוא טיפול בנושא האבטלה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, הבעיה של האבטלה היא קודם כול בעיה נשית.

נעמי חזן: שיעורי האבטלה בקרב נשים וגברים הם – 14.5% של הנשים, לעומת 8% בלבד של הגברים.

נעמי חזן: 70% מהנשים המועסקות במשק היום חייבות לקבל השלמת הכנסה.

נעמי חזן: הפער בין הכנסת נשים והכנסת גברים באותה דרגה, באותה משרה, הולך וגדל כל שנה.

נעמי חזן: לא ייתכן שיהיה טיפול רציני בנושא האבטלה בכללותו ללא טיפול ישיר בנושא של אבטלת נשים ותעסוקת נשים.

נעמי חזן: הנושא הזה לא קיבל טיפול רציני מספיק בהצעות שהונחו על שולחן הכנסת עד עכשיו.

נעמי חזן: מדובר לא רק בהגדלת תקציבי הכשרה מקצועית לנשים, אלא בצעדי לוואי נוספים, כגון: יום לימודים ארוך, שמשחרר את האשה לעבודה בתנאים טובים יותר, וסדרה של צעדים חוקיים וחקיקתיים נלווים.

נעמי חזן: במלים אחרות: כל מי שחושב שיהיה אפשר להגשים את היעד של טיפול בבעיות תעסוקה ללא התייחסות ישירה לרוב המכריע של אוכלוסיית ישראל, קרי נשים, לפי דעתי הוא טועה.

נעמי חזן: הדבר קשור בנושא שני, והוא הנושא של התשתית החברתית המעודדת תעסוקה במשק.

נעמי חזן: בימים האחרונים נתבשרנו שוב על עלייה הולכת וגוברת בבעיות של אלימות במשפחה.

נעמי חזן: הנושא הזה, שהובטח לו תקציב פעם אחר פעם, עדיין לא מקבל טיפול נאות בתקציב הנוכחי.

נעמי חזן: מבקרת המדינה הצביעה, בדוח מס' 42, על ליקויים איומים בכל מה שקשור בתקצוב מקלטים לנשים מוכות.

נעמי חזן: היום 0.06% מתקציב העבודה והרווחה מוקדשות לנושא של מקלטים לנשים מוכות.

נעמי חזן: ושוב, אם מדובר בתשתית חברתית, חשוב מאוד לאמץ את החלטות הכנסת מ-1991, על דעת כל סיעות הבית, להגדיל את מספר המקלטים לנשים מוכות מארבעה היום ל-12, ולהזרים כספים בהיקף גדול יותר לטיפול באחת הבעיות החברתיות החמורות בחברה הישראלית, שדרך טיפול בה ניתן יהיה גם לטפל בשורש הבעיה של האבטלה, שהוא בעיית אבטלת הנשים.

נעמי חזן: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסף עזרן, ואחריו – לחבר הכנסת חגי מירום.

יוסף עזרן: גברתי היושבת-ראש, חברי הבית, הצעת התקציב המונחת לפנינו משופעת באופטימיות ובהבטחות לצמיחה כלכלית, לריסון הגירעון התקציבי, למתן עדיפות ראשונה לטיפול במוקדי אבטלה, להשקעות ממשלתיות בתשתיות ובמגזר הפרטי העסקי והיצרני, להפרטת נכסים ממשלתיים ולפחות מעורבות ממשלתית במשק, שאמור להיות יותר חופשי ובעל פתיחות, להשקעה בחינוך לשיפור ההון האנושי, שיתרום בטווח הארוך לצמיחה כלכלית-חברתית.

יוסף עזרן: עד כאן הכול טוב ויפה, אבל האם התקציב המוצע מסוגל להתמודד עם כל הבעיות והאתגרים הכלכליים-המשקיים-החברתיים שהציב לעצמו?

יוסף עזרן: אמרתי: אני מדבר.

יוסף עזרן: האם לא ינוצל, כבעבר, תקציב הפיתוח והתשתיות, דבר שבכוחו לצמצם את האבטלה הקשה ולהניע את גלגלי החברה והכלכלה – גם לזה מצפים אנחנו.

יוסף עזרן: האם ייעשה בסוף שימוש נכון ונבון במשאבים הלאומיים על-ידי ביצוע אחראי ושקול – גם לזה נקווה.

יוסף עזרן: ובכל זאת, אי-אפשר להתעלם מהעימותים הבולטים לכאורה מסעיפי התקציב, ונציין לדוגמה את הסעיף הנוקשה והבלתי גמיש של הגירעון המוצע, של 3.2 מיליארדים, בתקציב הכולל לשנת הכספים 1993.

יוסף עזרן: אנו מעמידים שוב כלכלה מול חברה, או יותר נכון, כלכלה על חשבון הנושאים החברתיים הבוערים, ולא רק הבעיה הכאובה והמסוכנת של אבטלה גואה, אלא, ובעיקר, מצוקת השכבות הנחשלות – על-פי אומדנים זהירים ומוסמכים של הביטוח הלאומי, חצי מיליון אזרחי ישראל חיים מתחת לקו העוני.

יוסף עזרן: משמעות הדברים הפשוטה היא הנצחת מצב מסוכן מבחינה חברתית, עם השלכות כלכליות קשות, הפוגעות בפוטנציאל החברתי-הכלכלי ומגדילות את הפערים ואת הקיטוב בחברה ובכלכלה הישראלית.

יוסף עזרן: אין מענה מספיק ומקיף בתקציב, לא לטווח הקצר ולא לטווח הארוך, על בעיות המשק והאבטלה, על הנושא של יום לימודים ארוך בעיירות פיתוח ובשכונות מצוקה.

יוסף עזרן: אי-מתן פתרון מיידי בנושאים אלה יביא להתפוררות המרקם החברתי העדין, שיש לו השלכות ישירות על המשק, הכלכלה והחברה.

יוסף עזרן: דוגמה להסתגרות בסד של צמצום גירעון נוקשה, שאינו תואם את הצרכים החברתיים, הוא תקציב הקליטה, המבוסס על חיזוי היקף עלייה של 120,000 עולים לשנת התקציב 1993, בסך כ-1.16 מיליארד.

יוסף עזרן: בעבר התבססנו על תחזית של 200,000 עולים לשנה, ולצערנו היא לא התממשה, ולא מעט בגלל חוסר התעסוקה, ולכן לא נוצל בפועל התקציב החזוי – ונשארנו בלי עולים ובלי השקעות.

יוסף עזרן: האם גם בשנה זו נממש את התקציב רק לאחר שיבואו עולים, שאולי לא יגיעו כפי הצפי והחיזוי?

יוסף עזרן: האם נישאר עם תקציב שלא מומש ועם גירעון שאינו פותר בעיות תעסוקה, הבא על חשבון מצוקות חברתיות וכלכליות ומערער את אושיות הרובד האנושי, שהוא המשאב והעושר העיקרי של המדינה?

יוסף עזרן: עלינו לנצל מייד את תקציב העלייה לצורכי העולים שיגיעו, בעזרת השם, על-ידי השקעתו ביצירת מקורות תעסוקה, ונפעל מלכתחילה על בסיס גירעון מוגדל ביחס לקליטת העלייה ולציפייה לבואם של העולים.

יוסף עזרן: ואם תתממש, בעזרת השם, התחזית, ו-120,000 העולים יגיעו, לא יקרה אסון אם נפרוץ את הגירעון הלאומי, שאין לו שום קדושה יתירה.

יוסף עזרן: בתחום החינוך, כל חיסכון מדומה ישולם בכפליים בחיסרון לעתיד.

יוסף עזרן: כל פרוטה שלא תושקע היום בחינוך תשקע בעתיד במוסדות לעבריינים צעירים.

יוסף עזרן: כל חישוב הנערך אך ורק על טהרת הכלכלה הדווקנית, סופו קלקלה הרסנית.

יוסף עזרן: כל מה שעולה היום ביוקר בתחום החינוך הוא הזול ביותר לעומת החסר של מחר.

יוסף עזרן: בחינוך צריך לפעול לפי העיקרון של פך השמן הנסי של חנוכה, פה קטן, פחות דיבורים והצהרות, וכף גדולה – עשייה רחבה ומקיפה.

יוסף עזרן: בנושא הערבויות, הרי בעיקרון, רבותי, קודם כול, בלי לנקוט עמדה, עלי לציין בצער, ואולי גם בהכרת הטוב, כפי דרכנו ובמסורת שלנו הקבועה כלפי מי שהשתדל בכל כוחו למען הערבויות, הרי הוא הנשיא בוש, שהוא המפסידן הגדול היום.

יוסף עזרן: אני מקווה שלפחות אנחנו ננצל את הערבויות האלה.

יוסף עזרן: מה היה המקור המוסרי לבקשת הערבויות?

יוסף עזרן: התבססנו על תחזית של כמיליון עולים לחמש שנים, דהיינו כ-200,000 עולים לשנה, ובהתאם לכך ובמקביל ביקשנו 2 מיליארדי דולר, שהם כ-5 מיליארדי שקלים.

יוסף עזרן: ואכן, הרי אנחנו יודעים שהשגת הערבויות בסך הכול מאפשרת לנו להשיג הון מועדף.

יוסף עזרן: הון מועדף פירושו השקעה נכונה וזולה, דבר שיביא לייצור תחרותי, דבר שיביא לייצוא ולייצור מעגלים של תעסוקה.

יוסף עזרן: הכול ברור, הכול קשור זה בזה, אבל מה אנחנו עושים כיום?

יוסף עזרן: לא ראיתי בכל ספר התקציב שום תוכנית או תוכניות לקראת השיק שאמור להגיע, ויהיה אופרטיבי בעוד כמה חודשים.

יוסף עזרן: למה אנו מצפים?

יוסף עזרן: למה אנחנו מחכים?

יוסף עזרן: האם כאשר יש אפשרות להשגת הון שיאפשר לנו השקעות נבונות ונכונות, קרי הון מועדף, קרי זול, ויאפשר לנו תחרות בין-לאומית במצב מעולה, מצוין, וייצור מעגלים ומקורות תעסוקה, נחכה עד הרגע האחרון?

יוסף עזרן: למה אין היום תוכניות מוכנות?

יוסף עזרן: קודם כול זה יתרום תעסוקה למהנדסים, שיש לנו בשפע, ולטכנאים.

יוסף עזרן: למה אנחנו תמיד מחכים עד הרגע האחרון?

יוסף עזרן: כל כך הרבה שנים ציפינו לערבויות האלה, שיאפשרו לנו השגת הון בשוק הבין-לאומי, ותוכניות אין.

יוסף עזרן: איפה התוכניות לתשתית כדי להפעיל אותן, שיהיו אופרטיביות מייד?

יוסף עזרן: עוד הפעם נשיג את הכסף והוא יהיה מונח כאבן שאין לה הופכין, והוא לא ינוצל, ואחר כך נתחרט על כך.

יוסף עזרן: אני מקווה שכבר נתמודד, ויפה שעה אחת קודם, עם הבעיה הזאת ועם הטכנולוגיה המתקדמת של ישראל ועם הטכנאות המעולה של העולים מברית-המועצות, וההון הזול, ואין ספק שיש לנו הכלים ליצור מוצר מעולה, תחרותי, שייתן לנו פתיחות בשווקים הבין-לאומיים ויעזור ויניע את גלגלי הכלכלה הישראלית.

יוסף עזרן: תודה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

ענת מאור: לפני כן, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת תיקון טעות בחוק התקציב לשנת הכספים 1992 לגבי סעיף 10(א)(2) ובסעיף תקציב 20.38 לשנת הכספים 1991, בתוכנית 87.

ש' כרם: תודה.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: התשנ"ג–1992

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת חגי מירום.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, צפיתי הבוקר במהדורות החדשות בטלוויזיה וראיתי את ביל קלינטון, הנשיא החדש הנבחר של ארצות-הברית, עומד נרגש כולו ועמו אומה שלמה שבעצם חיפשה שינוי, קיוותה לשינוי.

חגי מירום: שאלתי את עצמי, מה הייתי אומר הבוקר לביל קלינטון, איך נראים הדברים וממה הוא צריך להיזהר.

חגי מירום: ולמה אני מספר זאת?

חגי מירום: מפני שמתוך מעקב אחרי השאלות הפנימיות בארצות-הברית ומתוך התבוננות על התהליכים שהתחוללו במדינת ישראל בחודשים האחרונים – אני רואה הרבה מאוד דמיון.

חגי מירום: בארצות-הברית, כמו במדינת ישראל, מתחלף נשיא, מתחלף שלטון בגלל האכזבה הגדולה של הציבור, בעיקר בשל בעיות דומסטיות פנימיות, כלכליות, חברתיות.

חגי מירום: אני מעריך שהשלטון במדינת ישראל גם הוא התחלף בעיקר בשל בעיות תעסוקה, בעיות של עוני, קו העוני, שאלות של חינוך ושאלות אחרות, שמטרידות את האנשים בתחומי הביטחון האישי, הסוציאלי וכיוצא באלו.

חגי מירום: מה יעבור ביל קלינטון בחודשים הקרובים?

חגי מירום: הוא יעבור מאה ימי חסד המקובלים בארצות-הברית, שבהם האומה כולה תתבונן לעברו ותשאל את עצמה, כיצד מתנהג מינהל חדש, ממשל חדש, כיצד נכנסים השרים לכיסאותיהם, כיצד מוגשות התוכניות הממשלתיות; האם הממשל החדש, שארצות-הברית כל כך קיווה לו, יצליח להרים את הנטל שג'ורג' בוש לא הצליח להרים?

חגי מירום: ובדיוק כך קורה לנו במדינת ישראל.

חגי מירום: לפני ארבעה חודשים עברנו מערכת בחירות קשה מאוד, שבה החליף הציבור שלטון, יצר מהפך שלטוני, מתוך תקווה גדולה שהממשלה הזו תלך, באמת כפי שהיא אמרה, לשינוי סדרי עדיפויות ותניע במהירות את גלגל התנופה הכלכלי הדרוש כדי ליצור מקורות תעסוקה.

חגי מירום: ראש הממשלה העמיד את שאלת התעסוקה בראש סדרי העדיפויות, כדי לטפל בשאלות קליטת העלייה, כדי לטפל בבעיית הדור הצעיר, כדי לטפל בשאלות החינוך וכדי לעשות שוויון חברתי גדול יותר במדינת ישראל.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין קשה מן המשימה הזאת גם בעבור יצחק רבין, כאן אצלנו במדינת ישראל כראש ממשלה, וגם בעבור קלינטון בארצות-הברית, הואיל ומדובר בתהליכים שהם תוצאת שנים של הזנחה כלכלית, הם תוצאת שנים של אי-העמדת סדרי עדיפויות נכונים, הם תוצאת שנים של ראיית מרכז הכובד השלטוני בכיוון אחד ולא בכיוון השני, שהציבור רצה בו.

חגי מירום: חברי הכנסת, הסתכלתי בספר התקציב ושמעתי גם בדיונים כבדים ביותר שהיו בסיעת העבודה חילוקי דעות והשקפות שונות של חברים על הדרך שבה צריכים להתייחס לתקציב ועל סדרי העדיפויות האמיתיים שהתקציב הזה צריך לבטא.

חגי מירום: אני מעריך מאוד את הוויכוח שהיה שם, כמו גם הוויכוח הלאומי שמתנהל היום בכל פינה בארץ, ובכל זאת אני רוצה לומר כאן, שהבעיה העיקרית בעיני לא טמונה בספר התקציב דווקא אלא בעבודת הממשלה.

חגי מירום: אני אינני בטוח – וזו השאלה העיקרית שמעסיקה אותי היום – שהממשלה נכנסת נכון להנעת גלגל התנופה הכלכלי.

חגי מירום: הדבר המעסיק אותי יותר מכול: האם ידעו משרדי הממשלה ליטול את התקציב הזה, לסמן יעדי ביניים, יעדים קצרי-טווח, יעדים בינוני-טווח ויעדים ארוכי-טווח יותר, כדי להשיגם?

חגי מירום: חברי הכנסת, אדוני השר היושב כאן בשם הממשלה, אינני בטוח שהימים היקרים שחלפו מהווים תעודת כבוד או תעודת הכשר בקטע הזה של הנעת הגלגל הכלכלי.

חגי מירום: אפשר וצריך לעשות כמה דברים באופן מיידי על מנת ליצור בקרב הציבור את תחושת האמון, שהממשלה הזאת מזיזה.

חגי מירום: כבר ניתן היה לשקם מספר לא מבוטל של שכונות, להכניס את הבנאים, להניע את הציבור לעבר עבודה ויצירת מקורות תעסוקה, אגב כך, בתוך שכונות המצוקה, שאמרנו שאנחנו רוצים לגאול אותן ממצבן.

חגי מירום: ניתן היה להתחיל פרויקטים של תשתיות, ולא להמשיך לדבר ולדבר.

חגי מירום: ויותר מכול אני מודאג כאשר אני קורא הבוקר את דבריו של שר התעשייה והמסחר, שמי אם לא הוא מופקד על יצירת מקורות תעסוקה, והוא אומר: הבעיה היא בכלל לא בעיה של כסף, הבעיה היא בעיה של אישור פרויקטים, הבעיה היא בעיה של ביורוקרטיה.

חגי מירום: ואומר השר מיכה חריש: הביורוקרטיה היא שעוצרת את מימוש ההשקעות.

דן תיכון: זה לא נכון, הוא לא אמר כך.

תמר גוז'נסקי: – – – מי אשם?

תמר גוז'נסקי: אני לא מבינה.

חגי מירום: ואם אכן זו תחושתו של שר בישראל, שהביורוקרטיה עוצרת את מימוש ההשקעות – – –

גונן שגב: – – –

יוסף בא-גד: – – –

חגי מירום: אני לא מבין על מה ההתרגשות הגדולה.

חגי מירום: אתם חושבים שאין ביורוקרטיה?

חגי מירום: אולי תבשרו לי את הבשורה הזאת.

חגי מירום: אם אכן יש מערכות שלמות שקשורות לטפסים ולאישורים ולוועדות שונות, שצריך לעבור אותן כדי להשקיע כספים ביצירת מקומות תעסוקה, אזי אני קורא לממשלה להסיר את המכשולים הללו.

גדעון שגיא: היו מקורבים שלא היתה להם בעיה כזאת.

חגי מירום: ואם היו מקורבים שלא היתה להם בעיה כזאת בשלטון הקודם, אני מקווה שהממשלה הזו תסיר מכשול מפני כל מי שמוכן להשקיע, בין שהוא מקורב ובין שהוא מרוחק, ובלבד שהוא יוכל להשקיע.

חגי מירום: חברי הכנסת, אני מקווה שהממשלה הזאת לא תחפש לנו עבודות יזומות כדי ליצור מקומות תעסוקה, כי עבודה יזומה היא יצירת עבודה לטווח קצר.

חגי מירום: היא מתחילה ומסתיימת והאדם נותר ללא עיסוק קבוע, ללא מיומנות וללא כישורים שצריכים להניע אותו לתוך המערכת למשך שנים רבות.

תמר גוז'נסקי: – – –

ענת מאור: אני מבקשת לתת לחבר הכנסת חגי מירום לסיים.

חגי מירום: אני חושב שהממשלה הזאת תצטרך, בחודשים הקרובים, לעשות כל מאמץ אפשרי כדי לקחת את ספר התקציב המונח כאן על שולחננו ולתת לו ביטוי מעשי, מיידי, בדרך של הסרת מכשולים, בדרך של הקלה על כל משקיע ובדרך של הנחת תשתיות, בעיקר תשתיות.

חגי מירום: התשתיות של היום יהיו המפעלים העתירים של המחר.

חגי מירום: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסף בא-גד, ואחריו – לחברת הכנסת יעל דיין.

יוסף בא-גד: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מעל דוכן זה ברצוני לשלוח את ברכתי לבחירתו של קלינטון וגם של אל-דמאטו, וזו היתה ברכת הרבי מלובביץ' שליט"א – – –

דן תיכון: מה עם אברמס?

יוסף בא-גד: הרבי אמר "אל-דמאטו" ולא "אברמס", מה לעשות?

קריאה: הרבי נתן להם דולר?

יוסף בא-גד: הם ייתנו לו יותר מדולר.

יוסף בא-גד: כשעליתי לדבר במליאת הכנסת בהצבעת האי-אמון סיפרתי שבמסע ההרצאות שערכתי לאחרונה בארצות-הברית לחמתי למען קלינטון ואל-דמאטו, ואני שמח שהדבר הצליח.

קריאה: עכשיו אנחנו מבינים.

יוסף בא-גד: עכשיו אתם מבינים.

יוסף בא-גד: שמעתי אתמול את דברי שר האוצר: פחות בנייה, יותר תשתית, חינוך, תעסוקה, שינוי סדר העדיפויות.

יוסף בא-גד: בדבר אחד אני מאמין לו: פחות בנייה.

יוסף בא-גד: את זה כבר הוכיחו.

יוסף בא-גד: על היתר, כשהוא מדבר על משק חזק של אי-תלות בגורמים חיצוניים, לחיות ברמת חיים גבוהה ובאיכות חיים גבוהה, אני רוצה לשאול את הממשלה, ממשלת תנועת העבודה: אור-עקיבא מול קיסריה – היכן רמת חיים גבוהה?

יוסף בא-גד: סביון מול גני-תקווה – סביון עם ילד וכלב מול גני-תקווה, בתים מלאים ילדים.

יוסף בא-גד: אור עקיבא – משפחות ברוכות ילדים מול קיסריה.

יוסף בא-גד: כל עוד יהיו במדינה ההבדלים והפערים האלה, לא ייכון חזון הנביאים.

אברהם יחזקאל: מה אתה רוצה?

יוסף בא-גד: לכן אני רוצה לרכז את דברי בעניין משפחות ברוכות ילדים, שהן עתיד מדינתנו.

יוסף בא-גד: יש מאמר בעיתון "הארץ" מ-27 בספטמבר מאת רמי רוזן, בשם פרופסור ארנון סופר, ושמו "לעצור את הילודה", והוא מציע דבר מפחיד: "אני אומר שצריך לעצור את הריבוי הטבעי בכל העולם, בישראל.

יוסף בא-גד: זה לא הגיוני לדרוש רמת חיים של מערב ולהוליד עשרה ילדים".

יוסף בא-גד: אוי ואבוי לנו שכך הם הדברים.

אברהם יחזקאל: הרב בא-גד, ממתי אתה מצטט עיתונות שמאלנית?

יוסף בא-גד: מזמן שהם נגדכם.

יוסף בא-גד: אפילו הם נגדכם.

אלי גולדשמידט: הרב יוסף בא-גד, אתה מאשים אותנו שאנחנו בעד צמצום הילודה?

יוסף בא-גד: לא, אני בעד שתרבו ללדת ילדים ותשמשו דוגמה אישית.

יוסף בא-גד: אלי, אתה עדיין צעיר.

בנימין טמקין: אפשר לחכות, או עכשיו?

יוסף בא-גד: אני רוצה להדגיש: לא מצאתי בכל התקציב כולו שום בשורה לעידוד משפחות ברוכות ילדים.

יוסף בא-גד: אני חושב שזה עתידנו.

יוסף בא-גד: עד שאנחנו לוחמים להביא מרוסיה יהודים ושאינם יהודים, להביא פלשים ונוצרים מאתיופיה, יש לנו יכולת לעודד משפחות לריבוי ילודה, כי על זה תיכון מדינת ישראל.

יוסף בא-גד: לכן אני קורא לשר האוצר, שיכלול בתקציב במיוחד, באופן מוצהר, בשורות למשפחות ברוכות ילדים, בין על-ידי ביטול כולל של מס הכנסה, בין על-ידי תוספת משמעותית לכל ילד, בין על-ידי אפשרות פטור ממסים; גם מסים על מכוניות.

יוסף בא-גד: משפחה שיש לה חמישה ילדים כבר איננה יכולה לנסוע במונית, כי היא מונה שבעה אנשים.

יוסף בא-גד: ואם יש שישה ילדים, שבעה ילדים, שמונה ילדים או עשרה ילדים, ברוך השם, בוודאי אין להם כל אפשרות לנסוע כל המשפחה ביחד.

יוסף בא-גד: לכן אני מבקש, מעל לכל ויכוח, שהבית כולו יתמוך בחוק מיוחד לעידוד משפחות ברוכות ילדים, ושהדבר יובא בתקציב, ועל כך תהיה גאוות מדינת ישראל.

יוסף בא-גד: תודה.

ענת מאור: תודה לחבר הכנסת בא-גד.

ענת מאור: רשות הדיבור לחברת הכנסת יעל דיין, ואחריה – לחבר הכנסת רון נחמן.

יעל דיין: כבוד היושבת-ראש וחברי הכנסת, לפני שאעיר כמה הערות קצרות בעניין התקציב, קודם כול ברצוני להביע תנחומים למשפחתו של אריה קמין, זיכרונו לברכה.

יעל דיין: ברצוני גם לציין את העובדה, שאנחנו עכשיו שנה מוועידת-מדריד.

יעל דיין: חברי כנסת שדיברו לפני בירכו כאן את הנשיא הנבחר בארצות-הברית, ביל קלינטון.

יעל דיין: אני רוצה לציין את התוספת המשמעותית מאוד של נשים נבחרות גם לסנט וגם לבית-הנבחרים.

יעל דיין: אני יכולה להגיד: הלוואי אצלנו, אף שאחרי הבחירות כאן הן אמרו: הלוואי אצלנו.

יעל דיין: בכל אופן, אני מקווה מאוד שזה מצביע על מגמה בין-לאומית של תגבור בייצוג נשים.

יעל דיין: אני אצביע בעד התקציב, בעד מסגרתו, ובעיקר בעד מידת האחריות שבו.

יעל דיין: זה תקציב חסר פופוליזם, אין הוא מחלק הבטחות ללא כיסוי.

יעל דיין: לכן אני צריכה לסמוך על הרבה דברים שהם בין השורות, תוספות קטנות שיהיו, כמובטח לנו, פה ושם, הצהרת כוונות, ובעיקר מאבק עיקש של כולנו בחודשים הקרובים על העברות ושינויים בתוך מסגרת התקציב.

יעל דיין: זה מה שהציע לנו למעשה שר האוצר, לפחות בסיעה.

יעל דיין: אולי חבל, כי זה זורק את הכדור בחזרה אלינו ואומר לנו: תאשרו את התקציב – ואכן אני מאשרת, אבל הדברים שאתם מתנגדים להם, או אותם מגזרים שנמצאים חסרים, בהם נטפל בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה, ועיוותים יתוקנו כמובטח.

יעל דיין: אני מתכוונת להיאבק לתיקון העיוותים האלה במסגרת המותרת לי, אבל ברצוני לציין מראש באילו נקודות אני מתכוונת, ואני מקווה שיהיו לי שותפים, להיאבק גם על העברות וגם על תוספות.

יעל דיין: יש שלוש קבוצות אוכלוסייה שיוצאות נפגעות מאוד מהתקציב הזה; אולי לא מהמסגרת הכללית, אלא מהקצבות שניתנות להן במסגרת תקציבי המשרדים השונים, ועל כך יצטרכו להיאבק.

יעל דיין: על האוכלוסייה הערבית לא ארחיב את הדיבור, כי יש להם דוברים שלהם.

יעל דיין: נאמר כאן הרבה גם בנושא החיילים המשוחררים.

יעל דיין: אני רוצה לומר משהו על התקציב והנשים.

יעל דיין: אציין בקיצור כמה נתונים, מאחר שכולנו מצהירים על סדרי העדיפויות החדשים, שבראשם עומדת שאלת האבטלה והצורך בטיפול ובהתייחסות של התקציב אליה.

יעל דיין: 132,000 נשים מובטלות מכלל המובטלים, ומספר זה מהווה 54% מכלל המובטלים.

יעל דיין: בעיירות הפיתוח 75% מכלל המובטלים הם נשים.

יעל דיין: 70% מהנשים מקבלות שכר ברמה של שכר מינימום.

יעל דיין: 70% ממקבלי השלמת הכנסה הם נשים, השיעור גדל גם במגזר הציבורי, והוא עומד על 30% לרעת הנשים, ו-45% מהשכר מקבלות הנשים במגזר הפיננסי.

יעל דיין: מיותר לציין, ששכר הנשים בישראל מגיע, תמורת אותה עבודה ואותם כישורים, ל-55% משכר הגברים.

יעל דיין: ממוצע ההכנסה החודשית של גבר שהוא עובד מדינה גבוה ב-33% משכר הנשים באותו מקום.

יעל דיין: לאחרונה עברנו את השביתה במתפרת "לודז'יה" בדיר-חנא.

יעל דיין: שבתו בעיקר נשים ערביות, עקב קבלת שכר שמתחת לשכר המינימום, והובטח שהדבר יסודר.

יעל דיין: שר האוצר, חייבים למצוא פתרונות תעסוקה ייחודיים לנשים.

יעל דיין: לא מספק אותי שאומרים, כי יימצאו פתרונות לבעיות התעסוקה באופן כללי.

יעל דיין: יש בעיות מיוחדות שצריך להתייחס אליהן לגבי נשים, בוודאי כאשר מספר הנשים המובטלות גבוה כל כך.

יעל דיין: גם התקציב המיועד להגדלת מספר שעות הלימודים, כל הנושא של יום חינוך ארוך, יש לו השלכה ישירה על נשים עובדות.

יעל דיין: גם ההכשרה המקצועית המובטחת חייבת להתייחס לנשים כמגזר ספציפי.

יעל דיין: יש מקצועות שבהם נשים יכולות לעבוד אף שהן אמהות, וצריך להתאים את ההכשרה המקצועית בצורה שתענה על הבעיה של המובטלות, נוסף על פתרון הבעיה של המובטלים ובנפרד ממנו.

יעל דיין: צריך להיות טיפול נפרד, ייחודי ומתוקצב בנפרד לנשים המהוות משפחות חד-הוריות.

יעל דיין: צריך להיות תקציב למעונות-יום, שוב בהתייחס לבעיה הספציפית של נשים עובדות.

יעל דיין: איני מוצאת, ואולי זה סמל השוויון שמפלגת העבודה מביאה למפת התקציב, כל התייחסות לנשים.

יעל דיין: מדובר על אוכלוסייה.

יעל דיין: אבל לנשים בתוך האוכלוסייה, לנשים בתוך אוכלוסיית המובטלים יש מעמד ייחודי לרעה.

יעל דיין: באותה מסגרת, כקבוצה מקופחת, אף שהיא שווה במספרה למספר הגברים, חייבים סעיפי התקציב להתייחס אל האשה ולהקדיש לה גם תקציב, גם הכשרה וגם פתרונות תעסוקה ייחודיים המתאימים לה.

יעל דיין: אני רוצה להעיר הערה כמעט לפרוטוקול בעניין חוק ההסדרים, שיעמוד גם הוא להצבעה.

יעל דיין: אני מתנגדת מכול וכול לקיומו של חוק ההסדרים.

יעל דיין: יש לי התייחסות ספציפית לנושא הול"לים.

יעל דיין: הבעיה נפתרה זמנית על-ידי הארכה לא לשנתיים אלא לחודשים מספר, וזה יבוא לדיון מחדש באמצע השנה.

יעל דיין: אני חושבת שחוק ההסדרים, כחוק שמשהו מאוד לא תקין בו, צריך להיות מפוזר.

יעל דיין: זה חוק לא רצוי, ירשנו אותו, ירשנו דבר רע, ואין סיבה להנציח אותו.

יעל דיין: אני מקווה שבמסגרות אחרות תהיה לנו הזדמנות לטפל גם בזה על-ידי חקיקה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת רון נחמן, ואחריו – את חבר הכנסת אורי אור.

רון נחמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מקובלת עלי המטרה העיקרית שהוגדרה ביעדי תקציב המדינה השנה, כמו גם בשנים הקודמות – הגברת התעסוקה במשק בדרך של צמיחה כלכלית יציבה וקליטת העלייה.

רון נחמן: לצערי, התקציב המוגש כאן אינו נותן פתרון למטרות שהוגדרו.

רון נחמן: האם אין הדבר מוזר, שכאשר היעד המרכזי הוא האצת קצב הצמיחה הכלכלית וגידול היצוא תוך השקעה של 20 מיליארד שקל במשך שלוש שנים, מביאים כדוגמה קונקרטית להשקעות עתירות עבודה, כפי שהן מוצגות בעיקרי התקציב, תשתית תיירותית וחפירות ארכיאולוגיות?

רון נחמן: האם זו ההשקעה עתירת העבודה שתציל את המובטלים?

רון נחמן: ומה יהיה על החופרים בחורף, בגשם, בשלג?

רון נחמן: האם זה היחס בין התכנון לביצוע?

רון נחמן: האם אלה כל הפרויקטים שמדינת ישראל תביא בפנינו במהלך השנה הקרובה והשנתיים הנוספות?

רון נחמן: ידוע שגידול קצב הצמיחה של התוצר הלאומי ב-5% לא ישנה את שיעור האבטלה במשק.

רון נחמן: הקצב הזה תואם את הגידול הטבעי ושיעורי גידול האוכלוסייה בלבד.

רון נחמן: ברור ש-11.2% מובטלים, שזה שיעור גבוה ביותר ואתו אנחנו פותחים את שנת 1993 – זה מספר מפחיד כשלעצמו.

רון נחמן: אך כל אדם וכל משפחה שאינם מתפקדים ואינם תורמים למשק ולעצמם אינם נתונים סטטיסטיים אלא מקרי סעד.

רון נחמן: אלה מקרים אישיים שיש לטפל בהם, כל אחד בפני עצמו.

רון נחמן: במדינת רווחה, ואני מאמין במדינת רווחה כמו שלנו, אסור להרשות מצב כזה.

רון נחמן: איך ייתכן שבתקציב המצביע על צמיחה ועל תוספת מפעלים כיעדו העיקרי מוצגים בהקבלה קיצוצים והקפאות של כל המפעלים באזורי התעשייה ביש"ע?

רון נחמן: הרי גם ביהודה ובשומרון חיים יהודים, גם ערבים.

רון נחמן: המפעלים האלה ייסגרו על-פי מדיניות הממשלה.

רון נחמן: חלקם יחפשו אולי פתרון בתוככי "הקו הירוק".

רון נחמן: אולי זו המטרה של מה שנקרא "שינוי סדרי עדיפויות", אבל החלק הגדול יותר לא יפתח עוד מפעלים בארץ.

רון נחמן: משקיעי חוץ, המחפשים תשואה קבועה וביטחון לאורך זמן קיבלו שתי מכות בכנסת הזאת: הראשונה, על-ידי "חוק גל", המנוגד לחלוטין לנהוג בדמוקרטיות המערביות; והשנייה, על-ידי הכוונה לעשות שינוי במעמד אזורי הפיתוח.

רון נחמן: שתי אלה מצביעות על מצב שבו חוקי מדינת ישראל מאפשרים להתערב בהחלטות העסקיות, הכלכליות, הפרטיות, ולהכניס יד ציבורית-פוליטית לכיסי המשקיע הפרטי.

רון נחמן: איזה ביטחון אנו נותנים למשקיע זר בהחלטות מסוג זה, כשהשקעותיו תלויות בשינויים פוליטיים במערכת?

רון נחמן: מדוע יבוא משקיע זר לישראל בתנאים כאלה?

רון נחמן: ומה יהיה על הזוגות הצעירים שעברו לאזורי פיתוח אם הם יהיו מובטלים?

רון נחמן: האם הם יצטרפו למעגלי האבטלה?

רון נחמן: האם הממשלה מציעה לאותם זוגות צעירים שיהיו מובטלים את כבישי הרוחב המשופרים?

רון נחמן: לדעתי, לא נתקיימה שום חשיבה מסודרת בנושא זה ולא נבדקו ההשלכות של ההחלטות הפוליטיות, שהן בעצם מנוגדות לעיקרי התקציב.

רון נחמן: בקווי היסוד של הממשלה הבטחת, אדוני ראש הממשלה, שלא לפגוע ביישובים הקיימים, שלא לפגוע בתושבים, ואולם מההחלטה לשנות את סיווג ערי הפיתוח ביש"ע נובעת פגיעה קשה בתושבים עצמם, ברמת החינוך של הילדים ובהזדמנות השווה שיש לתת לילדים שלנו, והיא עתיד בטוח.

אברהם יחזקאל: שאלה.

אברהם יחזקאל: אתה מסכים שעד עכשיו, למשל, בנושא החינוך, מה שקרוי "תלמידי יש"ע" היו מופלים לטובה?

רון נחמן: לא, אני לא מסכים.

רון נחמן: זה אחד השקרים.

אברהם יחזקאל: – – –

רון נחמן: היות שאני גם ראש מועצה ואני יודע מה אני נותן לילדים שלנו באריאל, אני יכול לומר לך, חבר הכנסת יחזקאל, שלא רק שאין אפליה לטובה, אלא כאשר אתה תבוא לביקור אצלי, אראה לך את הדברים שהם בדיוק אפליה לרעה.

רון נחמן: כאשר מסתכלים בכל מיני פרמטרים שהם כלליים ולא יורדים לנקודות, קורות הטעויות האלה.

רון נחמן: אלה הדברים המדויקים, ואני מזמין אותך לבוא לבקר.

רחבעם זאבי: הם מופלים לטובה באבנים של האינתיפאדה.

תמר גוז'נסקי: אז תחזרו ל"קו הירוק" – – –

אברהם יחזקאל: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

ענת מאור: אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת רון נחמן להמשיך בדבריו.

שאול יהלום: – – –

רון נחמן: אחרי שהסערה נרגעה אני רוצה להודיע מעל במת הכנסת, שלא רק שאין אפליה לטובה ביישובי יהודה ושומרון, אלא נהפוך הוא.

רון נחמן: במערכת הבחירות היה לי הכבוד להופיע במוסד של הקיבוצים, על-יד קיבוץ דליה, אני חושב שזה היה בעין-השופט.

רון נחמן: הופעתי שם וראיתי, הלוואי עלינו, את רמת התפוסה בכיתות, כמה ילדים לומדים בכיתה, כמה מורים.

טלב אלסאנע: – – –

רון נחמן: עוד מעט אגיע לרמה של יישובי הדרוזים, לפי מדיניות הממשלה; של הדרוזים – זה טוב, של הבדואים.

רון נחמן: אני מסכים שאתה צריך לקבל, חבר הכנסת אלסאנע, שיוסיפו לך.

רון נחמן: עוד מעט אנחנו נגיע לרמה שלך.

תמר גוז'נסקי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

רון נחמן: אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, לתת הנחיה לוועדת המנכ"לים לסיווג אזורי הפיתוח וערי הפיתוח, לבדוק מחדש את הקריטריונים לקביעת מדיניות זו, שיש בה נימה פוליטית צורבת, נקמנות וקנטרנות כלפי התושבים, ותו לא.

רון נחמן: אני מציע לערוך שינוי נוסף בתקציב, שיוסיף באמת עובדים רבים למעגל העבודה: לקבוע שבישראל לא ילמדו – גם אצלך, חבר הכנסת אלסאנע – יותר מ-30 תלמידים בכיתה.

רון נחמן: המשמעות התעסוקתית המיידית תהיה: 1.

רון נחמן: בינוי כיתות רבות נוספות, כי אם אנחנו מפחיתים את מספר הילדים בכיתה, מובן שיצטרכו לבנות כיתות, ואז תהיה תוספת כוח אדם לבנייה שיחליף את העובדים שנפלטו ממעגל הבנייה עקב הקפאת 15,000 יחידות דיור; 2.

רון נחמן: בניית מערך השתלמויות חד-שנתי – – –

קריאה: בתקציב הקודם לא היה אפשר – – –

רון נחמן: בתקציב הקודם הקפיאו 15,000 יחידות דיור, ובתקציב 1994 אין להקפיא שום יחידת דיור.

רון נחמן: אני מניח שהפיצויים שישלמו לקבלנים יכסו גם אותן 15,000 יחידות דיור שהוקפאו.

רון נחמן: 2.

רון נחמן: בניית מערך השתלמויות חד-שנתי שיגדיל את מספר המורים המתאימים במשק.

רון נחמן: בצורה זו ייתוספו למעגל העבודה עובדים שיארגנו את ההשתלמות ועובדים שישתלמו בפועל, בעיקר אם תובטח להם עבודה במערך החינוך לתקופה ארוכה, משום שכל הפתרונות קצרי-הטווח אינם טובים.

רון נחמן: המשמעויות לטווח ארוך: 1.

רון נחמן: השקעה בתלמידים, שיפור מערכת החינוך באמצעות העלאת רמת ההוראה ושיפור יכולת התלמידים ללמוד בכיתות קטנות יותר; 2.

רון נחמן: תוספת מורים למערכת וצמצום האבטלה.

רון נחמן: אלה יביאו לכך שנעלה את רמת כוח האדם של המדינה.

רון נחמן: אני מברך על תוספת 50,000 השעות בשנה זו למערכת החינוך, אך מדובר באופן מעשי בסך הכול בפחות מ-4% מהשעות במערכת.

רון נחמן: לפי דעתי, יש להיערך לדפוסי חשיבה חדשים.

רון נחמן: שאלה קטנה לסיום.

רון נחמן: איך ייתכן שקופת-חולים הכללית לא מתוקצבת?

רון נחמן: האם המשמעות היא שלא יינתן כסף לקופת-חולים, או שמעלימים סכום של 900 מיליון שקל, שאותו מבקשת קופת-חולים הכללית לכיסוי גירעונותיה השוטפים?

רון נחמן: אני מעריך, שבתנאים הנוכחיים תקציב המדינה לא יעמוד ביעדים שנקבעו.

רון נחמן: אני מעריך שהמפעלים בתחומי יש"ע ייפגעו, ואני מעריך שהשיפור בחינוך יהיה שולי, אם לא יבוצעו שינויים עד לאישור התקציב.

רון נחמן: לפיכך אתנגד בתוקף לתקציב המוגש.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: רשות הדיבור לחבר הכנסת אורי אור, ואחריו – לחבר הכנסת דוד מנע.

אורי אור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לבטל את החלוקה שנשמעת פה לעתים בין אנשים שיש להם רגישות חברתית גבוהה, אנשים שיש להם רגישות חברתית נמוכה, או דירוגים שונים של רגישות חברתית.

אורי אור: אני לא מאמין שיש פה מישהו שאין לו רגישות חברתית.

אורי אור: יש ויכוח – איך אנחנו פותרים את השאלות בעלות הרגישות החברתית הגבוהה, והוויכוח הוא לגיטימי ונכון בהחלט, והוא קיים גם בסיעה שלנו.

אורי אור: לדעתי, הוויכוח הזה, החוצה את כל הסיעות ואיננו לפי מפלגות, הוא ויכוח אמיתי.

אורי אור: אני בהחלט תומך בהצעה שהציג פה שר האוצר, והסיבה העיקרית לכך, רבותי: זו הצעת תקציב העוסקת בייצור משאבים ולא רק בחלוקתם.

אורי אור: חלקים גדולים, גם בקרב חברי הכנסת, גם בעם שלנו, מתמחים יותר ויותר בשאלה, איך לחלק משאבים לכול.

אורי אור: אינני נכנס כאן לפירוט – למי מגיע פחות או יותר; זה גם לא רלבנטי לדיון שלנו.

אורי אור: אנחנו פחות מדי עוסקים ביצירת משאבים, והבעיה שלנו היא, איך לייצר משאבים כדי שבעתיד יהיה לנו יותר לחלק, וכמו שאמר אתמול שר האוצר, לבנות חברה טובה יותר ובטוחה יותר.

אורי אור: לדעתי, התקציב עונה על השאלות האלה.

אורי אור: אני רוצה לומר, שאת הגירעון בתקציב אפשר לשנות.

אורי אור: הגירעון איננו פרה קדושה.

אורי אור: השאלה היא, לאן יופנו הכספים האלה, ואם מישהו מציע להגדיל את הגירעון ולהוציא כספים שלא על מנת ליצור בעתיד מקומות עבודה, לדעתי, זה פסול ואין לאשר זאת.

אורי אור: אם יבוא מישהו במשך השנה עם הצעה שיש בה יצירת תשתית, יצירת מקורות תעסוקה לטווח ארוך, והיא תחייב הגדלת הגירעון, אפשר לאשר אותה.

אורי אור: מה הן העבודות היזומות שאנשים מדברים עליהן, ועוד בלי להגדיל את התקציב ובדמי אבטלה בלבד?

אורי אור: אני רוצה לראות איך אותם אנשים שחלקם דיברו אתמול מוציאים אנשים לעבודה יזומה בלי להעלות להם את דמי האבטלה.

אורי אור: אלה לא ייהנו מזה, ורק אחרים ייהנו מעבודות יזומות מסוג כזה, והדבר הגרוע יותר – מנגנונים ביורוקרטיים נוספים יקומו על מנת לבצע ולפקח כיצד מתבצעות העבודות היזומות האלה.

אורי אור: לכן, לא הייתי מציע להתחיל בזה.

אורי אור: חינוך, רבותי – זו לא עבודה יזומה.

אורי אור: חינוך הוא תשתית.

אורי אור: כל מי שמציע להוסיף מורים, להקטין את מספר התלמידים בכיתות, לקחת 2,000-1,000 אקדמאים, ומצדי אפילו 4,000 אקדמאים, עולים חדשים ולהכניס אותם למערכת החינוך, זה מקובל.

אורי אור: זאת השקעה בתשתית.

רון נחמן: אנחנו אתך.

אורי אור: הדבר המטריד אותי ביותר, יותר מהתקציב, וכבר נגעו בזה כמה חברי כנסת, הוא כושר הביצוע שלנו במנגנונים וכושר הביצוע בשטח.

אורי אור: הדוגמה של "חוצה ישראל", כביש מס' 6, כפי שהוא נקרא, היא דוגמה מצוינת.

אורי אור: לא חסר כסף, אפשר היה להתחיל זאת, אבל מנגנוני הביצוע שלנו אינם מסוגלים להתגבר ולהתחיל לבצע.

אורי אור: צריך להעביר לממשלה, שהביצוע אצלנו לוקה בחסר, יותר מאשר הקצאת האמצעים, הן בביורוקרטיה והן בביצוע של מע"צ ושל גורמים אחרים רבים, שלא עכשיו הזמן והמקום לפרט אותם.

אורי אור: הם לא יעמדו בהקצבות הרבות משנה זו וישקיעו בשנה הבאה בהגדלת התשתית, כפי שהיינו רוצים שיהיה.

אורי אור: הנושא האחרון שאני רוצה להעלותו כאן בתור יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון הוא נושא התעשיות הביטחוניות.

אורי אור: אני מדבר פה על רפא"ל, התעשייה הצבאית והתעשייה האווירית.

אורי אור: חייב לקום, ואני יודע שקיים, צוות רציני שיבדוק את שלוש התעשיות האלה.

אורי אור: בעולם חלו שינויים גדולים; העולם קונה הרבה הרבה פחות, מה שנקרא בעברית שלנו, נשק וציוד בהשוואה למה שקנה קודם.

אורי אור: הייצוא הצטמצם; גם אצלנו חלים שינויים.

אורי אור: כנגד זה, אסור שהמוחות האדירים שיש אצלנו ילכו לאיבוד, ילכו לרעות בשדות זרים.

אורי אור: אנחנו חייבים ברה-ארגון של שלוש התעשיות העיקריות האלה במערכת של משרד הביטחון; צריך להסב אותן עד כמה שאפשר למוצרים אזרחיים, חלק להפריד, ולחלק אחר לעזור ולסייע לשמור על הידע הדרוש לנו לביטחוננו, וכולנו יודעים שיהיה דרוש עוד שנים רבות.

אורי אור: לסיכום הדברים אני רוצה לומר, שאני תומך בהצעתו של שר האוצר מן הסיבה העיקרית, שהיא אומרת בצורה רצינית – ליצור משאבים ולא לדון רק בחלוקת משאבים.

אורי אור: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני מזמינה את חבר הכנסת דוד מנע, ואחריו – חבר הכנסת גדעון שגיא.

ענת מאור: אני מבקשת מסגן יושב-ראש הכנסת עובדיה עלי – לדוכן הנשיאות.

ענת מאור: תודה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, נאומו של שר האוצר בפני המליאה ונאומו כפי שהוא מופיע בחוברת סותרים זה את זה.

דוד מנע: הרבה מהדברים שהופיעו בחוברת לא נאמרו כלל במליאה.

דוד מנע: כשאני קורא את נאומו של שר האוצר על הצעת התקציב ל-1993, אני קורא דבר שמדהים אותי מאוד.

דוד מנע: שר האוצר אומר בנאומו, כפי שהוגש לחברי הכנסת, בעמוד 6: "על-פי סקרים שונים הנמצאים בידינו, כבר כעת מועסקים כ-75% מבין העולים החדשים ממדינות חבר העמים הנמנים עם כוח העבודה".

דוד מנע: כלומר, 75% מקרב העולים שהגיעו לארץ, כבר עובדים.

דוד מנע: בקרב העולים שהגיעו לפני שנה וחצי עד שנתיים הגיע שיעור התעסוקה ל91%.

דוד מנע: 85% מקרב העולים שהגיעו בסוף 1990 ובתחילת 1991 מועסקים בעבודות.

דוד מנע: 85%, 91% וכדומה.

דוד מנע: את הדברים האלה אומר שר האוצר.

דוד מנע: ואני שואל: איפה העולים החדשים שעל אודותיהם תקפתם כל כך הרבה במערכת הבחירות את הממשלה הקודמת על שלא טיפלה בעולים חדשים?

דוד מנע: את הדברים האלה אומר שר האוצר.

דוד מנע: אני מדבר כרגע על תקציב שנת 1993.

דוד מנע: דבר אחד עומד מול עיני.

דוד מנע: מדברים פה על סדר עדיפויות חדש, והבוקר פוטרו 250 עובדים של רשות העתיקות בקיסריה ובבית-גוברין, משום שלא היה מימון למשכורותיהם לחודש זה.

דוד מנע: זה היה, כאמור, הבוקר.

דוד מנע: ואנו יודעים גם שהספרייה היחידה לעיוורים, הנמצאת בנתניה, טרם נפתחה.

דוד מנע: שני הדברים האלה התרחשו בעצם הימים האלה אל מול סדר העדיפויות החדש.

דוד מנע: שמעתי את דבריו של שר האוצר, קראתי את תוכניותיו, ואני רוצה לומר לשר האוצר דבר אחד: הצעת התקציב לשנת 1993 וחוק ההסדרים הנספח אליה לא יצמצמו את האבטלה ב-1993.

דוד מנע: כל תיקוני החקיקה בחוק ביטוח אבטלה, כפי שהם מופיעים בחוק הסדרים במשק, אין בהם כדי ליצור תעסוקה חדשה.

דוד מנע: הגיע אולי הזמן שנבחין בין דברים שנאמרו לגבי מובטלים ואלה שנאמרו לגבי בלתי מועסקים.

דוד מנע: דיברו פה על מובטלים בקרב נשים, הזכירו שיש למעלה מ-100,000 מובטלות בקרב הנשים.

דוד מנע: השימוש במושגים האלה איננו נכון.

דוד מנע: מדובר בבלתי מועסקים במשק.

דוד מנע: אלה אינם מובטלים שמקבלים דמי אבטלה, שמספרם עומד היום על כ-103,000 בסך הכול.

דוד מנע: מספר הנשים, שנקבה בו חברת הכנסת יעל דיין, הוא בקרב הבלתי מועסקים בכלל המשק, ולא אלה שמקבלים דמי אבטלה, וזה אומדן של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

דוד מנע: אבל כשמדברים על תוכניות ל-1993 אומרים: אנחנו נקפיא את הבנייה.

דוד מנע: יש ויכוח בין צד זה של הבית לצד זה של הבית לגבי הבנייה ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה.

דוד מנע: זה ויכוח פוליטי לגיטימי, כל אחד לטענתו.

דוד מנע: אומרים שהקפאת הבנייה בתחום "הקו הירוק" ופיטורי העובדים בעקבותיה יביאו חיסכון כספי ניכר, אבל זה חיסכון מדומה, כשבסופו של דבר יצא הרווח בהפסדנו.

דוד מנע: מה בעצם אומרים?

דוד מנע: אומרים כי 1.6 מיליארד שקל ייחסכו בשל הקפאת הבנייה, אבל הפיצוי לקבלנים בגין הקפאת הבנייה יעלה מעבר לסכום הזה.

דוד מנע: אז מה עשינו?

דוד מנע: מה הועלנו בהקפאת הבנייה?

דוד מנע: אני חושב שזו היתה החלטה מהירה, פזיזה, ואני חושב שכבר יש היום איזו מחשבה אחרת בנושא הזה לגבי תחום "הקו הירוק".

דוד מנע: אני רוצה לומר לחברי הכנסת מסיעת העבודה, שמאז כינון הממשלה ועד היום עלה מספרם של מקבלי דמי האבטלה ושל הבלתי מועסקים במשק ב-10%.

דוד מנע: בתקופת הממשלה הקודמת הגיעה האבטלה ל-11% בגלל קליטת העולים החדשים.

דוד מנע: לולא העולים החדשים היתה האבטלה מגיעה ל-7%.

דוד מנע: היום האבטלה – – –

גדעון שגיא: – – – היה נפסק הבזבוז של הבנייה בשטחים ובכל המקומות שבהם עומדים בתים ריקים.

דוד מנע: איזה בזבוז?

דוד מנע: אין שום בזבוז.

דוד מנע: גם היום, אחרי שהקפאתם את הבנייה ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה יש גידול במספר הקונים ויש גידול במספר הדירות.

דוד מנע: ראש מועצת אריאל אמר:

דוד מנע: אני מוכן להציל חלק מהתעשייה הצבאית על-ידי כך שארכוש 1,000 בתים טרומיים שהיא מייצרת.

דוד מנע: אדרבה, אתם תראו שההקפאה הזו ביהודה ובשומרון לא תעבוד בנושא הזה.

דוד מנע: היא תימשך, ותושבים נוספים יבואו.

דוד מנע: אני מתמקד בכוונה בתחומי "הקו הירוק", ובנושא זה אין ויכוח בינינו.

דוד מנע: אני רוצה שוב להדגיש שתמורת החיסכון, כביכול, שציינתי, תשלמו יותר לאותם קבלנים.

דוד מנע: רצוי גם שהציבור ידע מה התחזית ל-1993.

דוד מנע: מדברים על אחוז צמיחה של 3.6% ללא הבנייה, בעוד ב-1992, עם אותה בנייה ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה, עמדה הצמיחה על 6%.

דוד מנע: מאמצע 1991 עד אמצע 1992 ייצרה הממשלה הקודמת 103,000 משרות בשנה.

דוד מנע: הממשלה הזו מייצרת ב-1993 קרוב ל-45,000 משרות בלבד בגין אותו שיעור של צמיחה.

דוד מנע: רמת החיים, שנבדקת על-פי רמת הצריכה הפרטית לנפש, תרד ב-1993 ותעמוד על 2.1%, לעומת 3.4% בשנה שעברה.

דוד מנע: רצוי שידעו את זה.

דוד מנע: זה לפי הצעת התקציב שהונחה פה על שולחן הכנסת.

דוד מנע: האם האבטלה תרד ב-0.3% בלבד?

דוד מנע: אצטט לכם דברים שאמר יושב-ראש הנהלת הקואליציה: אין בתקציב הזה בשורות גדולות למאות אלפי המובטלים המתבוננים בתקציב ועיניהם כלות, מה גם שאין בו די להשיג את היעדים החברתיים-הכלכליים.

דוד מנע: איזו תקווה אנו נותנים למובטל מאור-עקיבא, יישוב מוכה אבטלה, כשאנו מבשרים לו, שעל-פי תחזית האוצר יתאזר בסבלנות כי בסוף 1993 יקטן שיעור האבטלה בשיעור של 0.3% בלבד?

דוד מנע: הצעת התקציב זכתה לקיתונות של ביקורת, והיתה לצנינים בעיניהם של כלכלנים ידועי שם ואישי ציבור.

דוד מנע: את הדברים האלה אמר יושב-ראש הנהלת הקואליציה מסיעת העבודה.

דוד מנע: איזה הישג?

דוד מנע: איפה כל הכספים שחסכתם כביכול מהקפאת הבנייה?

דוד מנע: האם בכל הכספים שחסכתם מיהודה, משומרון ומחבל-עזה תצמצמו את האבטלה?

דוד מנע: האם זאת הבשורה, של ירידה ב-0.3%?

דוד מנע: יתר על כן, האבטלה תלך ותעלה במהלך 1993.

דוד מנע: התעשיות הביטחוניות עומדות לפטר אלפי עובדים בחודשים הקרובים, ואיש לא מכין תוכנית אלטרנטיבית, אם למעבר למוצרים אזרחיים אם לאיזה הסדר לאותם מובטלים שיפוטרו מעבודתם.

דוד מנע: זאת ועוד, כאשר שר האוצר מדבר על עבודות תשתית, מי יבנה אותם כבישים?

דוד מנע: מי יחצוב את מנהרת הכרמל?

דוד מנע: יביאו עוד 10,000 פורטוגלים לארץ?

דוד מנע: הנה, רצינו בעובדי בניין לפני כחצי שנה, ייבאנו ארצה 8,000 עובדים מפורטוגל.

דוד מנע: מי יבנה?

דוד מנע: מי יסלול?

דוד מנע: הישראלי המובטל ילך לעבוד בסלילת כבישים?

אברהם יחזקאל: איך הסכמת שיביאו אז?

דוד מנע: אני התנגדתי, חבר הכנסת יחזקאל.

דוד מנע: אם תסתכל בעיתונות מאותה תקופה תראה כמה התנגדתי להביא עובדים זרים.

דוד מנע: ו"סולל בונה" הביא עובדים זרים.

דוד מנע: מפעלי הבנייה של הקיבוץ הארצי הביאו עובדים זרים.

אברהם יחזקאל: בושה וחרפה.

דוד מנע: ודאי שבושה וחרפה.

דוד מנע: טול קורה מבין עיניך.

דוד מנע: ומי יבנה?

מיכאל איתן: מי יבנה את מנהרת הכרמל?

מיכאל איתן: מי יחצוב?

דוד מנע: יוכלו להביא עוד פורטוגלים.

דוד מנע: האם חושבים שבהקדמת עבודות תשתית – – –

מיכאל איתן: מה אנחנו מציעים?

דוד מנע: יש לי הצעה, חבר הכנסת איתן.

עובדיה עלי: אם תאפשר לו להשלים את דבריו.

דוד מנע: יש לי הצעה מוגדרת.

עובדיה עלי: אם בתום הדברים לא תהיה תשובה מספקת, נאפשר לך לשאול אותו.

דוד מנע: האם הקדמת עבודות תשתית תוריד את האבטלה במדינה?

דוד מנע: ואומר שר האוצר, ש-65,000 משרות קיימות בארץ.

דוד מנע: הוא טען ש-25,000 עובדים זרים נמצאים בארץ, חלקם ברשיון.

דוד מנע: הרי מה הבעיה לבדוק זאת?

דוד מנע: לוקחים את מספרם של הזרים שנכנסו לארץ במהלך השנה האחרונה ומשווים אותו למספר היוצאים שבועות מספר לאחר מכן, ואתה מוצא את מספר הזרים שנכנסו לארץ שהם לא תיירים.

דוד מנע: לא תגיע ל-25,000.

דוד מנע: נוקבים במספר של 15,000 מובטלים המקבלים דמי אבטלה ועובדים בעבודה אחרת.

דוד מנע: האם בהכרזות כאלו אפשר לצמצם את האבטלה?

דוד מנע: ומה עם המשרות שאינן מאוישות?

דוד מנע: רצוי ששר האוצר ידע זאת, נוקבים במספר של 20,000 משרות לא מאוישות.

דוד מנע: זה מספר לא נכון, מאחר שהוא מספר שעובר מדי חודש בחודשו על-ידי מחלקת המחקר של שירות התעסוקה ללא שום בדיקה.

דוד מנע: אין 25,000 משרות שאינן מאוישות מדי חודש.

דוד מנע: אלה אותן משרות שעוברות מחודש לחודש וחלקן כבר אוישו.

דוד מנע: בחלקן הן בתחום השירותים, שהישראלים אינם הולכים לעבוד בהם.

דוד מנע: כאשר אנחנו מדברים על הדברים הללו, מזכירים גם את הנושא של הכשרה מקצועית.

דוד מנע: אני רוצה להביא לתשומת לבו של שר האוצר, שבנובמבר 1991 דנה הממשלה בנושא של הכשרה מקצועית, והאוצר אישר תגבור והרחבה של התוכניות להכשרה מקצועית.

דוד מנע: התקציב שאושר לאגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה לתגבור ההכשרה המקצועית הוחזר לאוצר בסוף השנה מאחר שהוא לא נוצל.

דוד מנע: 20 מיליון שקל החזיר האגף להכשרה מקצועית למשרד האוצר בגין תוכניות שלא בוצעו.

דוד מנע: והיום מקסם השווא, חוזרים על אותו "תרגיל", גם של משרד העבודה והרווחה וגם של משרד האוצר.

דוד מנע: תקצבו – נאמר בבשורה משמחת – ב-22 מיליון שקל את תקציב האגף להכשרה מקצועית.

דוד מנע: והתקציב הזה יחזור שוב.

דוד מנע: מדוע?

דוד מנע: משום שמשרד העבודה והרווחה, האגף להכשרה מקצועית אינו בנוי, אינו ערוך ואינו יכול לבצע הכשרה מקצועית ל-100,000 מובטלים, והכסף הזה יחזור כפי שהיה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צריך לציין עובדה אחת:

דוד מנע: שיעורם של תושבי ערי הפיתוח באוכלוסיית מדינת ישראל הוא 8%, ושיעורם בקרב המובטלים הוא 24%.

דוד מנע: שאל קודם חבר הכנסת מיכאל איתן, מה אני מציע.

דוד מנע: ראשית כול, אני מציע שלוש עדיפויות למציאת תעסוקה ולהורדת רמת האבטלה.

דוד מנע: עדיפות ראשונה – שיבוץ ישראלים בעבודות קיימות היום.

דוד מנע: זה ייעשה אך ורק על-ידי תמרוץ כספי.

דוד מנע: בתקופת מלחמת המפרץ היה סגר ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה.

דוד מנע: עובדים מיהודה, משומרון ומחבל-עזה לא באו לעבוד בקטיף.

דוד מנע: הישראלים לא הלכו לעבוד בקטיף.

דוד מנע: מה עשה משרד האוצר?

דוד מנע: תמרץ ב-15 שקל את עבודתם של העובדים היומיים.

דוד מנע: 5,000 ישראלים גויסו לעבוד בקטיף באותה תקופה.

דוד מנע: אך ורק על-ידי מערכת תמרוץ כספי מאותם כספים של קרן אבטלה יכולים להביא אותם ישראלים לאותן עבודות, שכרגע הם מדירים את רגליהם מהן – קטיף, עבודות בניין וסלילה.

דוד מנע: מדינת ישראל תשלם במהלך 1992 800 מיליון שקל דמי אבטלה; מספר אדיר – 800 מיליון שקל דמי אבטלה לשנה אחת.

דוד מנע: במהלך 1992 ישלם הביטוח הלאומי לכלל המובטלים 800 מיליון שקל.

דוד מנע: במהלך 1993 זה יגיע לסכום שמעל מיליארד שקל.

דוד מנע: באים שרים, וכל אחד מגיש תוכנית.

דוד מנע: 10 תוכניות הוגשו, וקראנו על כולן.

דוד מנע: אני שואל את השרים שהגישו את התוכניות הללו – שר הכלכלה והתכנון הגיש תוכנית, השר צבן הגיש תוכנית, כולם הגישו תוכניות – איפה התוכניות האלו, שכל כך הרבה דיברו עליהן בשלושת השבועות האחרונים מעל דפי העיתונות?

דוד מנע: איפה התוכניות האלה בתוך התקציב הזה?

דוד מנע: שר האוצר דיבר על הקדמת עבודות תשתית.

דוד מנע: איפה התקציב לאותם אנשים?

דוד מנע: יש 4 מיליארדי שקל בתקציב קרן האבטלה.

דוד מנע: זה תקציב של אנשים ששילמו כל חייהם ביטוח לאומי בשביל לשמור על עצמם לשעה שיהיו מובטלים, וכל אחד הינו באותן קרנות.

דוד מנע: מה עם כל התוכניות שהגישו השרים?

דוד מנע: מה עם כל הוועדות?

דוד מנע: אתמול ביטלו את ישיבתה של ועדת השרים לענייני תעסוקה.

דוד מנע: חשבו לסכם דברים עוד לפני הגשת התקציב.

דוד מנע: הכול קופא על שמריו, ודבר לא יצא מכל אותן תוכניות וכל אותן ועדות – ועדת שרים לתעסוקה, ועדת שרים לכלכלה, ועדת מנכ"לים בראשותו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.

דוד מנע: הדברים האלה לא יובילו לשום דבר.

מיכאל איתן: חבל שהשרים אינם פה על מנת שישמעו את הדברים.

רענן כהן: הם יקראו את הסטנוגרמה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת איתן העיר כאן הערה חשובה.

מיכאל איתן: שר האוצר או סגנו.

מיכאל איתן: זה לא לכבוד הכנסת.

מיכאל איתן: אני לא השתתפתי במרבית הדיון.

מיכאל איתן: אני שומע חבר כנסת מעלה דברים מאוד נבונים, מאוד ענייניים.

מיכאל איתן: אני חושב שיש מקום לשמוע תגובה בדברי השר.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אני סבור שהערתך, חבר הכנסת איתן, היתה במקומה; היא נכונה.

עובדיה עלי: לא ייתכן, בדיון על תקציב, שלא ישב כאן שר האוצר, שלא ישבו השרים הכלכליים.

עובדיה עלי: אני הערתי על כך בתחילת הדיון, כאשר ישבתי במקום מושבי.

עובדיה עלי: חשבתי אפילו שיש להפסיק את הדיון.

עובדיה עלי: יושב-ראש הכנסת החליט להמשיך את הדיון בעניין הזה, והוא העביר את פנייתו לשר האוצר וביקש ממנו שיגיע לכאן.

עובדיה עלי: אני חושב שחשוב מאוד וחיוני מאוד שיימצאו כאן.

דן תיכון: בעבר היה מקובל שהממונה על התקציבים לא עזב את הבניין אפילו לדקה.

דן תיכון: היום מסתפקים בשליחת איזה נציג.

דן תיכון: אומנם הוא רושם, אבל שר האוצר לא יראה את ההערות האלה.

דן תיכון: אני שואל את עצמי, למה לא להפסיק את הדיון?

דן תיכון: מה הטעם בדיון זה?

עובדיה עלי: אמרתי לפני כן, חבר הכנסת דן תיכון, שיושב-ראש הכנסת החליט להמשיך את הדיון אף שהשר לא נמצא.

עובדיה עלי: אני לא חושב שזה יהיה מכובד, שאחרי שיושב-ראש הכנסת שמע את הפנייה והחליט את אשר החליט, אני אשנה כאן את החלטתו.

עובדיה עלי: בסופו של דבר, הוא יושב-ראש הכנסת.

דן תיכון: עמדתו של יושב-ראש הכנסת הזה עדיין זכורה לי מהקדנציות הקודמות, ובנושא הזה הוא הקפיד.

דן תיכון: אבל אתה יושב כרגע כיושב-ראש של ישיבה ואתה רשאי להחליט כל החלטה, ובלבד שטובת הכנסת תיראה וגם תיעשה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דן תיכון, שר המשפטים יושב כאן; הוא בוודאי יעביר את הדברים האלה לידיעתו של שר האוצר, ואם יש לשר המשפטים משהו להעיר, בבקשה.

דוד ליבאי: שר האוצר התעכב במשרד ראש הממשלה, כי התקיימה שם ישיבה בעניינים דחופים וכלכליים ביותר.

דוד ליבאי: הוא התנצל על היעדרו מכאן.

דוד ליבאי: אני מניח שמעבירים אליו את דברי כבודו שנאמרו עכשיו.

רחבעם זאבי: כאשר הליכוד היה בשלטון אתם צעקתם.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מנע, זמנך תם עוד לפני ההערות.

עובדיה עלי: אני מבקש שתסיים את דבריך בכמה משפטים.

עובדיה עלי: אני צריך לשמור כאן על הגינות כלפי הכול.

דוד מנע: אני רוצה לסיים בשני משפטים ולומר לכם:

דוד מנע: בצוות חשיבה אסטרטגי במשרד ראש הממשלה דיברו על העתקת שדה-דב.

דוד מנע: כפתרון לאבטלה יעתיקו את שדה-דב לים.

דוד מנע: האם מישהו חושב שבקרקעות ששדה-דב יפנה, ליד רדינג, יבואו אנשים לגור?

דוד מנע: מזה יבוא הכסף להעתקת שדה-דב?

דוד מנע: זו רק אחת הדוגמאות מאותם דברים אוויליים שדיברו אותם צוותים, כמו מזגנים לבתי-ספר ועוד.

דוד מנע: אני מסיים במשפט ומצטט עיתונאי בכיר מאוד, שתקף מאוד את הממשלה הקודמת בנושא האבטלה, ואני אומר דבר כזה: שם המשחק הוא דחייה, משחק על זמן.

דוד מנע: מי שמציע כפרויקט לאומי מיידי את שדה-התעופה של אילת, את כביש "חוצה ישראל" ואת רכבת הפרברים – כולם פרויקטים שיעברו שנים עד שמישהו מהמובטלים יבוא לעבוד בהם.

דוד מנע: הכול עניין של דחייה, משחק של זמן, והאבטלה תגדל ולא תפחת.

דוד מנע: לכן הצעת התקציב המוגשת פה לפני הכנסת היא הצעת תקציב שלא תשנה דבר.

דוד מנע: האבטלה תלך ותגדל, וראוי ורצוי כי אזרחי ישראל ידעו את הדברים הללו.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מנע.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גדעון שגיא, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת אברהם שפירא.

עובדיה עלי: רבותי, חברי הכנסת, אני מבקש מאוד להקפיד על הזמנים המוקצבים לדוברים.

גדעון שגיא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום הוא יום גדול לדמוקרטיה ולאומות הדמוקרטיות.

גדעון שגיא: בארצות-הברית, הדמוקרטיה הגדולה וידידתנו המסורתית, נבחרו ביל קלינטון לנשיאות ואל גור כסגן נשיא.

גדעון שגיא: מן הראוי שהבית הזה יברך אותם ואת העם האמריקני, ואני מצטרף לברכות שנשמעו כאן על-ידי קודמי.

גדעון שגיא: חברי הכנסת, שמענו קיתונות של ביקורת על תקציב המדינה לשנת 1993, שהוצג לפנינו על-ידי שר האוצר, מצד דוברי האופוזיציה.

גדעון שגיא: חלקם מן הסתם מבינים שהביקורת היא חלק מתפקידם, חלקם אולי מקווים שהחזות השחורה שהם מציגים תהיה בבחינת נבואה המגשימה את עצמה ותהיה להם אולי הזדמנות לשמוח שמחה כפולה אם בעתיד הם יוכלו גם לשמוח לאיד.

גדעון שגיא: את הגישה הזאת אני יכול להבין, אבל מה שמקומם אותי הוא הזעקה וההשמצה שבעיני היא חמורה מכול, שהמדיניות הזאת שמייצג התקציב היא המשך של מדיניות ממשלת הליכוד.

גדעון שגיא: איני בא לחלוק על ההנחה של דוברי האופוזיציה, שתקציבי הליכוד ומדיניות הליכוד היו אסון.

גדעון שגיא: במשך 15 שנות שלטון הליכוד עלה התוצר ב-166%, לעומת גידול כפול, 312%, ב-15 השנים שקדמו לעליית הליכוד לשלטון.

דוד מנע: אזרחי המדינה עוד יתגעגעו לתקופת שלטון הליכוד.

גדעון שגיא: במונחים של גידול התוצר לנפש היו אלה שנים של קיפאון.

גדעון שגיא: אבל המציאות היא הרבה יותר חמורה, חבר הכנסת דוד מנע, אתה יודע את זה.

גדעון שגיא: הממוצע לא מייצג דבר.

גדעון שגיא: בפועל היו עשירים שהתעשרו ועניים שנעשו עניים יותר והפער החברתי הפך פער ללא תקדים, בלתי נסבל בהשוואה למדינות המתועשות.

דן תיכון: מה עשיתם – – –

אברהם הירשזון: אתם צריכים לעשות את השינוי.

גדעון שגיא: אנחנו אכןנעשה אותו.

גדעון שגיא: העוני הולך היום ומקיף רבדים יותר ויותר גדולים.

גדעון שגיא: זה אסון היסטורי שלא ייסלח לכם, וייקח הרבה מאוד זמן לתקן אותו.

דוד מנע: אחרי המעברות.

גדעון שגיא: חבר הכנסת דוד מנע, של נעליך מעל רגליך כשאתה עולה לדוכן הזה ומדבר על אבטלה.

דוד מנע: דבר על המעברות בשנות ה-50.

גדעון שגיא: במשך שנים שיעור האבטלה במשק נע בין 9% ל-10%.

גדעון שגיא: האבטלה הפכה נורמה מקובלת בקרב חלקים גדולים בציבור.

גדעון שגיא: חברי כנסת מן האופוזיציה, בדחילו ורחימו הייתם צריכים לדבר על התקציב הראשון שהגישה הממשלה הזאת, לאחר שהחזרתם את המדינה לאחור בכל תחום מתחומי הכלכלה והחברה.

דוד מנע: 100,000 משרות הצענו בשנה שעברה.

גדעון שגיא: עם זאת אני צריך לומר, שמצאתי שיש כאן הסכמה כללית, הכרה בכך שהבעיה המרכזית העומדת בפני המשק היום היא בעיית האבטלה.

גדעון שגיא: צמצום האבטלה הוא מפתח לפתרון כל הבעיות החשובות שהצביעו עליהן חברי הכנסת, לחידוש גל העלייה, לצמצום הפערים בחינוך, לפתרון בעיות החברה ואוכלוסיות המצוקה – הקשישים, הנכים, המוגבלים ואחרים.

גדעון שגיא: אבל קביעת סדר עדיפויות מחייבת קודם כול התמודדות עם בעיית היסוד.

יעקב שמאי: חבר הכנסת שגיא, אתה חבר בהסתדרות.

יעקב שמאי: אתה תומך בתקציב הזה או לא תומך?

גדעון שגיא: אני תומך בהחלט, ואסביר לך למה.

יעקב שמאי: אתה תומך, כשבתקציב הזה יש אבטלה הולכת וגדלה?

יעקב שמאי: אתה, כנציג ההסתדרות, אומר שאתה תומך בזה.

גדעון שגיא: אינני נציג ההסתדרות, כמו שאתה אינך נציג ההסתדרות.

יעקב שמאי: היה לך תפקיד בכיר בהסתדרות.

גדעון שגיא: נכון, היה לי תפקיד בכיר.

גדעון שגיא: אני רוצה לומר, שגם אני אינני רואה בתקציב הזה את היצירתיות הדרושה, את התעוזה להתמקד בנושא – – –

יעקב שמאי: אני הצבעתי נגד תקציב כזה בשנה שעברה בניגוד לדעת חברי ובניגוד לדעת ראש הממשלה.

יעקב שמאי: מה אתה עושה?

יעקב שמאי: אתה מוכן להתמודד מול זה?

יעקב שמאי: אדרבה, יש לכם לובי חברתי, 12 חברי כנסת.

יעקב שמאי: אם אתם תצביעו נגד שר האוצר, לפני ההצבעה הוא ישנה ויכניס מדיניות חברתית אמיתית ויציע פתרון לבעיית האבטלה.

גדעון שגיא: ברשותך, אני רוצה לומר איך אני רוצה להתמודד עם זה.

גדעון שגיא: אני לא אעשה את הפוזה של הרמת יד – – –

יעקב שמאי: – – –

אברהם יחזקאל: עוד לא דיברתי.

אברהם יחזקאל: תפריע כשאני אדבר.

גדעון שגיא: אני חושב שהיה צריך להתמקד בנושא, לקבוע יעדים מרחיקים לכת ומדיניות כוללת למאבק באבטלה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שגיא, נתתי לך עוד שתי דקות, כי הפריעו לך.

גדעון שגיא: אני מודה לך.

גדעון שגיא: אישית, פעילותי בכנסת התמקדה, מתמקדת ותתמקד בנושא הזה, בתחום של המאבק באבטלה.

גדעון שגיא: אני רוצה לומר, שהתקציב איננו הפתרון היחיד למאבק באבטלה.

גדעון שגיא: בעבר כבר ראינו מסמכים יפים, תקציבים יפים וכוונות טובות, אבל כשהגיעו לביצוע, משום מה, הם לא הגיעו לכלל מימוש.

גדעון שגיא: התקציב הוא רק כלי אחד, ויחד אתו דרושים שינויים תחיקתיים, מבניים וארגוניים לקידום הצמיחה במשק.

גדעון שגיא: ניתן לעודד את הייצור, למשל בדרך של חקיקה, ללא השקעה ממשלתית.

גדעון שגיא: הנחתי בעניין הזה השבוע שתי הצעות חוק.

גדעון שגיא: האחת – תיקון לחוק חובת המכרזים, לפיה יחויבו תאגידים ממשלתיים ומוסדות ציבור לרכוש מוצרים מתוצרת הארץ; והשנייה – הצעה לחוק רכש גומלין, המחייב שיווק וייצוא מתוצרת הארץ כנגד ייבוא מוצרים מחוץ-לארץ.

גדעון שגיא: ניתן גם להאט את קצב החשיפה ולעשות פעולות נוספות, שיאפשרו עידוד מוצרים מתוצרת הארץ והגברת התעסוקה.

גדעון שגיא: כפי שידוע לחלק מחברי הכנסת שיושבים כאן, יזמתי הקמת פורום של חברי כנסת בנושא התעסוקה.

גדעון שגיא: חברים בו ישבו אתמול עם שר האוצר.

גדעון שגיא: מצאתי גישה רצינית וקונסנסוס שמקיף את כל החברים, נכונות להתמודד ורעיונות חשובים לקידום הנושא הזה, במסגרת התקציב ומחוץ למסגרת התקציב.

יעקב שמאי: מה שלא ייכנס לתקציב לא יהיה כלל.

יעקב שמאי: ההבטחות של שר האוצר הן אומנם חשובות, אבל לא יהיה לו כסף לבצע אותן.

יעקב שמאי: אתה חבר כנסת חדש, תלמד.

גדעון שגיא: ידידי היקר, תקשיב רגע ותלמד משהו.

גדעון שגיא: אין היום מחסור בגורמי ייצור במשק.

גדעון שגיא: יש היום מספיק כסף במשק.

גדעון שגיא: הוא מחליף היום ידיים בבורסה.

גדעון שגיא: הוא מעשיר את המשקיעים במקום להגיע כשכר לעובדים – –

דוד מנע: אתם מלכי הבורסה, הקיבוצים; הקיבוצים, השוק האפור, מלכי הבורסה.

גדעון שגיא: – – לרכישה ולהקמת מפעלים.

גדעון שגיא: במקום ליצור דינמיקה חדשה במשק, במקום ליצור דינמיקה של ייצור, מתעשרים המשקיעים.

יעקב שמאי: על בורסה הוא מדבר אתנו – – –

גדעון שגיא: ברשותכם, אני רוצה לסיים ולומר, חייבים לפצח את צווארי הבקבוק שקיימים במשק.

גדעון שגיא: אני מסכים שדרושים תמריצים לעבודה ודרוש סיוע למגזר העסקי.

גדעון שגיא: אלה דברים שיש להם וצריך להיות להם ביטוי בתקציב.

גדעון שגיא: אני גם אתמוך בכך.

רחבעם זאבי: – – –

גדעון שגיא: בזה אתה צודק, בהחלט, חבר הכנסת זאבי.

גדעון שגיא: יש לפעול לזירוז הביצוע של תוכניות מגירה ותוכניות של יזמים מהסקטור הפרטי.

גדעון שגיא: יש להקים מינהלות יהודיות לעקיפת המכשולים הביורוקרטיים, מינהלות שילוו את שלבי התכנון, האישור, ההקמה והביצוע של כל פרויקט לאומי, של כל פרויקט גדול, של כל פרויקט של משקיעים ממלכתיים.

גדעון שגיא: צריך להפעיל מדיניות כוללת לסיוע למפעלים קטנים, לסיוע בהקמה, בשיווק ובייצוא שלהם.

גדעון שגיא: אני באופן אישי רואה את תפקידי, כאמור, בעיקר בנושא הזה.

גדעון שגיא: אני מקווה שאצליח לקדם חלק מהדברים שנאמרו כאן במהלך הדיונים עד לקריאה השנייה והשלישית.

גדעון שגיא: אני מקווה שאוכל לפעול בעיקר ליישום כל ההצעות הטובות שהעלו חברי כנסת מכל הסיעות, כי כאן צוואר הבקבוק ופה הבעיה של כולנו.

גדעון שגיא: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון שגיא.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אברהם שפירא, בבקשה.

רחבעם זאבי: השר האחרון שהיה כאן עזב את האולם.

עובדיה עלי: השר ביקש לצאת לדקות אחדות.

רחבעם זאבי: יש עוד 16.

רחבעם זאבי: ויש 10 או 12 סגני שרים.

עובדיה עלי: יש לשר גם צרכים.

מיכאל איתן: אפשר להכריז על הפסקה של עשר דקות ולהודיע לממשלה, שמבקשים שלפחות אחד משריה יהיה נוכח כאן.

מיכאל איתן: אני חושב שהשר שצריך להשיב על דברי הנואמים צריך להיות נוכח פה, הוא צריך להיות כאן מרבית הזמן.

מיכאל איתן: אם הם החליטו על תורנות, לפחות שהתורן יהיה פה.

מיכאל איתן: הפסקה של 10 דקות בדיון – אני חושב שזה לכבוד הכנסת.

רחבעם זאבי: יש 17 שרים ו-11 סגני שרים.

יוסי כץ: – – –

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, סליחה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת כץ, יש לך משהו להעיר?

יוסי כץ: אני רוצה להעיר, שהצעת התקציב היא הצעה חשובה, שמביעה את אמון הכנסת בממשלה, ומן הראוי שיהיה נוכח שר משרי הממשלה.

עובדיה עלי: רבותי חברי הכנסת, אני צריך לעשות צדק עם השר ליבאי.

עובדיה עלי: הוא יצא.

עובדיה עלי: לכל אחד מאתנו יש צרכים ביולוגיים.

עובדיה עלי: הוא פנה, ביקש והודיע שהוא יוצא.

עובדיה עלי: הוא שולח לכאן את שר התעשייה והמסחר.

עובדיה עלי: אני מקווה שבתוך דקות אחדות ייכנס לכאן שר התעשייה והמסחר.

מיכאל איתן: לשר התעשייה והמסחר אין צרכים ביולוגיים?

עובדיה עלי: חברי הכנסת, אני מבקש את הקשבתכם.

מיכאל איתן: יש לי הצעה, אולי נביא שר לשעבר, שישב פה.

עובדיה עלי: יושבים פה לפחות שני שרים לשעבר.

עובדיה עלי: רבותי, תמו ההערות בנושא הזה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שפירא, בבקשה.

אברהם שפירא: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהמספר 101 מיליארד שקל מסמל משהו, 101.

אברהם שפירא: חז"ל אומרים: אינו דומה מי ששונה מאה פעם למי ששונה מאה ואחת פעם.

אברהם שפירא: אני חושב שצריך ללמוד את התקציב הזה, הממשלה יחד עם שר האוצר, 101 פעם לפני שיביאו אותו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אברהם שפירא: על התעסוקה הייתי יכול לדבר, אבל היות שאין לי יותר מחמש דקות, אומר מלה אחת.

אברהם שפירא: מי שמסתכל בספר עיקרי התקציב, בעמוד 25, רואה את הטבלה של האבטלה.

אברהם שפירא: בשנת 1992 היתה אבטלה בשיעור של 11.2%.

אברהם שפירא: אנחנו רואים שלקראת שנת 1995 נתאמץ כדי להקטין את האבטלה ולהגיע ל-9.1%.

אברהם שפירא: זאת אומרת, אין לנו אפילו רצון להקטין את האבטלה.

אברהם שפירא: תקציב צריך עוד הרבה סייעתא דשמיא כדי שהוא יתקיים, אבל הרצון לא קיים.

אברהם שפירא: עד שנת 1995 אנחנו רוצים להפחית את האבטלה בשיעור של 2%.

אברהם שפירא: בשנת 1989, באותו עמוד, אפשר לראות שהאבטלה היתה 8.9%.

אברהם שפירא: זאת אומרת שאנחנו רוצים שבשנת 1995 תהיה אבטלה יותר גדולה מזו שהיתה בשנת 1989.

דן תיכון: כמה היה ב-1987?

אברהם שפירא: ב-1988 – 6.4%.

אברהם שפירא: נכון?

דן תיכון: כן, וזה חשוב.

אברהם שפירא: זה נכון.

אברהם שפירא: עכשיו אני רוצה לומר: אין אנחנו יכולים לצאת מהבעיות ולהגיע לצמיחה על-ידי כך שנזיז כל שנה שדה תעופה.

אברהם שפירא: זה יכול לבוא רק אם ייתנו אפשרות לתעשייה לקלוט יותר עובדים, וממנה להוציא הגדלה של היצוא.

אברהם שפירא: משם יבוא הפתרון.

אברהם שפירא: לבנות סתם עוד שדה תעופה, או להזיז שדה תעופה – זורקים את הכסף לאדמה.

דן תיכון: לים.

אברהם שפירא: לים.

אברהם שפירא: אני רוצה להגיד עוד מלה לגבי הספר "עיקרי התקציב".

אברהם שפירא: בעמוד 56 שר האוצר ממליץ להוריד את הריבית במשק, והוא אומר שזה אמצעי שיציל את המשק ויביא לצמיחה.

אברהם שפירא: אנחנו רואים מה שקרה אתמול בארצות-הברית.

אברהם שפירא: בוש נפל לא משום שהוא לא חתם עם הסורים, או משום שהוא לא חתם עם הפלשתינים; הוא נפל על הכלכלה, פשוט ביותר.

אברהם שפירא: הוא צחק מהציבור, והציבור החזיר לו.

אברהם שפירא: ואנחנו צריכים לדעת, בוש ירד עם ריבית כשה"ליבור" כבר הגיע ל-3.25%.

יהושע מצא: הרב שפירא, בוש נפל על-פי אותה אמרה: על דאטפת אטפוך.

אברהם שפירא: כל אחד יכול להשאיר לו משהו גם לחשוב, לא צריך הכול להגיד.

אברהם שפירא: הורדת הריבית אינה המטרה, היא הדרך להשגת המטרה.

אברהם שפירא: ואצלנו הריבית נקבעת על-פי האינפלציה בעבר, ולא על-פי הציפיות לאינפלציה בעתיד.

אברהם שפירא: היום אנו מדברים על אינפלציה שתהיה פחות מ-10%, ואז צריכה הריבית במשק להיות פחות מ-10%.

אברהם שפירא: אבל היות שלא נותנים לי לדבר יותר מכמה דקות – – –

דן תיכון: נותנים לך.

דן תיכון: אתה על חשבון סיעת מפלגת העבודה בוועדת הכספים, אבל את הזמן תקבל מסיעת הליכוד.

יהושע מצא: הרב אברום, מכיוון שהזכרת את ה-101, מן הראוי היה שתאמר, ש-101 זה גם מיכאל – – –

עובדיה עלי: חברי סיעת הליכוד, אם אתם רוצים להקצות מזמנכם לדובר, בבקשה.

אברהם שפירא: ראיתי שלשום את השנתון הסטטיסטי החדש לשנת 1991, ובו מופיעים הרבה נתונים.

אברהם שפירא: בין השאר מופיע נתון מחריד, וזה אינו קשור לריבית.

אברהם שפירא: בשנת 1991 נולדו בישראל 106,000 תינוקות.

אברהם שפירא: אצל יהודים הילודה עמדה על 2.6% – הרמה הנמוכה ביותר, על-פי הטבלה, מאז קום המדינה.

אברהם שפירא: אצל המוסלמים בישראל הגיעה הילודה ל-4.7%, כמעט כפול.

אברהם שפירא: ולצערי הרב, ב-1991, על-פי הסטטיסטיקה, לא עלינו, היו 16,000 הפלות שבוצעו כחוק, ולהערכת אגודת "אפרת" – עוד כ-30,000 הפלות לא-חוקיות.

אברהם שפירא: אנחנו מצפים לעלייה, אבל העלייה, לצערנו הרב, רחוקה מאתנו.

אברהם שפירא: אנחנו צריכים להתלכד יחד, כדי לעקור תופעה זו מן השורש.

אברהם שפירא: אני רוצה לברך את שר האוצר, שהחזיר את הקצבאות לילד הראשון ולילד השני למשפחות ברוכות ילדים.

אברהם שפירא: בקשתי היא שהוא יחיל את זה מינואר 1993, ולא מינואר 1994.

אברהם שפירא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד מלה על תאונות דרכים.

עובדיה עלי: אתה צריך לסכם, זמנך תם.

אברהם שפירא: אני רוצה להציע, שאנחנו נזהיר את חברת "אל על" להתחיל לעשות ביקורת על התחזוקה יותר ממה שקיים.

אברהם שפירא: שוב קרה מקרה, ואני אומר לכם – ואולי צוחקים מזה: זה לא דבר של מה-בכך.

דן תיכון: אתה כבר טס ב"אל על"?

אברהם שפירא: אני טס רק "אל על".

עובדיה עלי: לכן הוא דואג לתחזוקה.

אברהם שפירא: יש לנו כמעט 42,000 דירות שהן בבעלות הממשלה והן עומדות ריקות.

אברהם שפירא: אני מציע פשוט, שאנחנו כולנו יחד נעזור לאשר את התקציב, אם שר האוצר יוציא את הדירות האלה להשכרה.

אברהם שפירא: אין שום נימוק להחזקת דירות ריקות.

אברהם שפירא: בכל פעם שאני מדבר על כך עם שר השיכון, הוא אומר: זאת החלטת ממשלה.

אברהם שפירא: למה לא לתת לזוגות צעירים, לחיילים משוחררים, לאנשים שרוצים להתחתן ואין להם דירה, וממילא הממשלה מחזיקה בדירות ריקות?

יהושע מצא: אתה יודע למה?

יהושע מצא: כי הבחירות כבר הסתיימו, ואתן גם ההבטחות נגמרו.

אברהם שפירא: אני מברך את שר האוצר, שלמוסדות התורה והחינוך הוא מתייחס כמו שר אוצר שאכפת לו.

אברהם שפירא: אני רק מקווה שהוא יתקן כמה דברים.

אברהם שפירא: בתקציב משרד הדתות, ולא ברזרבה הכללית, אלא ברזרבה של הישיבות, יש 50 מיליון שקל שהממשלה הקודמת הכניסה לעדכון התעריף.

אברהם שפירא: לא עדכנו את התעריף והכסף ישנו.

אברהם שפירא: ואני מבקש משר האוצר, זה לא מהרזרבה הכללית, זה מהרזרבה בסעיף תקציב הישיבות, שיחזיר את זה.

דן תיכון: זה תלוי איך תצביע.

דן תיכון: אם תצביע בעד, הוא יפשיר לך את הרזרבה.

אברהם שפירא: אני מוכן להמליץ בפני הסיעה שלנו.

אברהם שפירא: אם שר האוצר דואג לתורה ולחינוך, אני ממליץ להצביע בעד התקציב.

אברהם שפירא: אין אני אופוזיציה לשם אופוזיציה, אני אופוזיציה לגבי דברים שמפריעים לתורה, לחינוך התורה.

דן תיכון: אתה אומר שאתם לקנייה.

אברהם שפירא: אני זוכר את הליכוד, איזו מלחמה, חבר הכנסת דן תיכון, עשיתם אתי על הבהאים.

דן תיכון: תמכנו בך.

אברהם שפירא: אני רוצה להסביר משהו.

עובדיה עלי: חבר הכנסת שפירא, עם כל הכבוד, אני מבקש לסיים.

עובדיה עלי: אם אתה מדבר על התקציב, מילא.

עובדיה עלי: אבל אתה מתחיל לדבר על הבהאים.

אברהם שפירא: אני מדבר על התקציב.

יהושע מצא: המאבק על הבהאים עם שפירא היה עמוק מאוד.

אברהם שפירא: יש בתקציב שני מרכזים גדולים לחסידות, שיבואו אליהם עשרות אלפי תיירים, ואת זה עצרו, ואנחנו שם לא רוצים כסף, רק רוצים החזרת מע"מ.

אברהם שפירא: כל התקציב היה על החזרת מע"מ.

דן תיכון: מה עם המורמונים?

אברהם שפירא: אני מציע פשוט, ששר האוצר יחזיר לנו את הכסף הזה.

אברהם שפירא: אין אנחנו רוצים כסף למרכזים אלה, יש הוראות מפורשות על החזרת מע"מ, וזה אקוויוולנט לסכום הזה.

אברהם שפירא: עם זה, אני מברך את שר האוצר, שזה התקציב הראשון שלו, שיצליח בכל המשימות, בסך הכול אלו הן גם משימות שלנו, וייתן לנו, לחינוך שלנו, לתורה, את מה שמגיע לנו, בקיצור מה שהיה, וזה לא כסף ייחודי.

אברהם שפירא: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם שפירא.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסי כץ, ואחריו – לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כדי להרגיע, אומנם מחיתי על כך ששולחן הממשלה ריק, ואני חושב שזה דבר בלתי רצוי, אך כדי להרגיע אתכם, לקחתי את הפרוטוקול של הישיבה מיום 29 באוקטובר בשנה שעברה, ובו אמר חבר הכנסת מן הליכוד, יגאל הורביץ: "אני רוצה לחזור על הבעת מורת-רוח על כך ששר האוצר איננו כאן, חברי הממשלה אינם כאן היום, ואפילו לא היו באולם בעת הצגת התקציב.

יוסי כץ: כדבר הזה לא היה, נדמה לי, מאז אני זוכר את הכנסת, לא מעט שנים – נדמה לי 22 שנה.

יוסי כץ: התפלאתי מאוד על שיושב-ראש הכנסת לא העיר אתמול" וכולי וכולי.

יוסי כץ: ובכן, אני יכול, לשמחתי, לברך את שר האוצר, ובעיקר את חברי הכנסת מכל הסיבות, על כך שהדיון בתקציב חזר והיה לדיון רציני מבחינת אופי הדברים ותוכנם.

יוסי כץ: יש לקוות, שהכנסת השלוש-עשרה תמשיך לפעול באופן ענייני ומכובד, כיאה לבית-הנבחרים.

יוסי כץ: אני בהחלט חושב, ששר האוצר עשה מאמצים להביא לפנינו תוכנית שיש בה כמה שינויים חשובים, בעיקר בתחומי החינוך, התחבורה, התשתית, ההשקעות, וגם בנושא התעסוקה, אך בכך אין די: יש לפעול במרץ רב יותר להקמת מפעלים, ומה שלא פחות חשוב – לפיתוח ולהרחבה של מפעלים קיימים, כדי שלא יברחו מפעלים ממקומות שבהם הם קיימים, כדי לקבל הטבות כאלו או אחרות.

יוסי כץ: אני מייצג אזור שנושא התעסוקה בו הוא החשוב ביותר לקיומו, ושמחתי לשמוע משר האוצר על כוונתו לפעול לביצוע מהיר של כמה פרויקטים הנוגעים לאזור שלנו, כגון מנהרת הכרמל – –

דן תיכון: זה יהיה רק בעוד חמש שנים.

יוסי כץ: – – עידוד ענפי התעשייה, גם הפטרוכימית, ואני מקווה שגם ענפים נוספים.

יוסי כץ: כאשר תהיה תעסוקה, כאשר יורחבו מפעלים, ממילא המצב הכלכלי והחברתי של התושבים ישתפר.

יוסי כץ: אני מקווה שבמסגרת התקציב, ובמסגרת הדיונים בקריאה שנייה ושלישית, אפשר יהיה להעביר חוקים חשובים נוספים, כמו חוק הפנסיה, החיוני למאות-אלפים במדינת ישראל, ואפשר יהיה להשיג יעדים נוספים חשובים מאוד לנו.

יוסי כץ: בתחום החברתי: שיפור הטיפול במפגרים, הפעלת מפעלי הזנה בעיירות פיתוח ובשכונות מצוקה.

יוסי כץ: בדברים אלה אני מסיים את מה שהיה לי לומר על התקציב.

יוסי כץ: אני רוצה להתייחס להצעת חוק נוספת המונחת לפנינו, והיא הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב): יש בה חלקים גרועים מאוד, שלנו, חברי הכנסת, אסור להשלים עמם.

יוסי כץ: החלק השני בהצעת חוק ההסדרים מרוקן מתוכן את סמכויותינו כחברי הכנסת.

דן תיכון: איך תצביע?

יוסי כץ: תשמע ואל תפריע לי.

יוסי כץ: אני קורא לממשלה לקחת בחזרה את הפרק הזה ולמחוק אותו מן ההצעה.

יוסי כץ: אין לו מקום בספר החוקים שלנו.

יוסי כץ: שימו לב, חברי הכנסת: ב-1978 קיבלה הכנסת תיקון לחוק יסודות התקציב.

יוסי כץ: נקבע שהצעת חוק המונחת בפני הכנסת, צריך לציין בנוסח ההצעה את מקורות המימון לה ואת הערכים.

יוסי כץ: הכנסת קיבלה בשנה שעברה חוק שאתה, חבר הכנסת תיכון, עודדת אותו.

יוסי כץ: היום זהו חוק מחייב בדבר הפחתת הגירעון, ואם ירצה השם, בשנת התקציב 1995 לא יהיה גירעון.

יוסי כץ: אשרי המאמין.

יוסי כץ: כעת באה הממשלה ואומרת לנו: זה לא מספיק, אין בכך די, צריך לכופף את חברי הכנסת הפרועים, צריך לשלול מהם את זכות החקיקה.

יוסי כץ: לפי ההצעה אסור יהיה לנו להביא לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק, אלא אם תוקצבה מראש בתקציב המדינה, או – שימו לב – אם יש כיסוי ברזרבה, ושר האוצר הסכים לניצול הרזרבה.

יוסי כץ: בקיצור, מי יקבע את הסכום שעולה אותה הצעה, אתם, חברי הכנסת?

יוסי כץ: ועדות הכנסת?

יוסי כץ: לא.

יוסי כץ: על-פי ההצעה, שר האוצר יחליט באופן בלעדי מהו הסכום שעלולה לעלות כל הצעת חוק, וההודעה שלו, על-פי ההצעה, תהיה ראיה מכרעת.

דן תיכון: אל תדאג, זה לא יעבור.

יוסי כץ: אם תתקבל ההצעה, פירוש הדבר שחברי הכנסת יהיו כבולים.

יוסי כץ: אביא לכם דוגמה, כדי לסבר את האוזן: מתקיים עכשיו דיון בוועדת העבודה והרווחה, על מניעת אפליה כלפי עיוורים המשתמשים בכלבי נחייה.

יוסי כץ: על-פי ההצעה הזו, אם תתקבל, יבוא שר האוצר ויאמר שהצעה זו עולה לנו יותר מכפי שקבוע בחוק, ומכיוון שאין לה כיסוי תקציבי, אי-אפשר להעלות אותה, ולא יהיה אפשר גם להתנגד לקביעה שלו.

יוסי כץ: די בכך שהכנסת קשרה את כל התאגידים הממשלתיים, הרשויות המקומיות וכל גוף מתוקצב בטבורו של שר האוצר.

יוסי כץ: אני כשלעצמי אתן לשר האוצר היום גיבוי מלא, אבל אינני מוכן להתחייב לגבי הצבעתי בסיבוב הבא, אם יישארו הסעיפים הללו בהצעת החוק, ובדומה לכך אותה הצעת חוק הקובעת, שעולים חדשים אשר זכאים היום לתקופת הכשרה מקוצרת של 75 יום, על מנת לקבל דמי אבטלה, יושוו לאזרחים אחרים, בנימוק שאחרת הם עלולים לנצל לרעה את הזכות הזו.

יוסי כץ: גם להצעה זו אתנגד.

יוסי כץ: אני קורא לשר האוצר להביא בחשבון את הדברים שנאמרו כאן, להחזיר את ההצעה הזו לממשלה ולא להעבירה בקריאה שנייה ושלישית.

יוסי כץ: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת רפאל איתן, ואחריו – חבר הכנסת רפאל אלול.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, ברצוני להעיר את תשומת לבה של ממשלת ישראל לכך שכאשר נבחרנו אמרנו, שגם בכנסת ישראל נתנהג אחרת.

אברהם יחזקאל: אני מצפה ששר או שרים בממשלת ישראל ישבו באולם המליאה.

אברהם יחזקאל: אני מבין שלשר יש בעיה טבעית, אך לחשוב שלכל שרי ישראל יש בעיה של פרוסטטה – אני ציני בעניין זה.

אברהם יחזקאל: רבותי, אני חייב לומר, הנשיא בוש נפל היום מסיבה אחת: הוא היה נשיא העולם, אך נפל משום שצעירים ומיעוטים בארצות-הברית הצביעו נגד המדיניות הכושלת שלו.

אברהם יחזקאל: נדמה לי שזו תזכורת שנייה, כי גם תנועת העבודה, מפלגת העבודה, הממשלה הנוכחית עלתה לשלטון אך ורק מסיבה אחת: כישלון הליכוד, לא כל כך בנושא המדיני כמו בנושא החברתי-הכלכלי.

אברהם יחזקאל: המסר שקיבלנו מאלפי-אלפים של צעירים, עולים, בני עיירות פיתוח, בני שכונות וחיילים משוחררים הוא: אנו סומכים כמעט על כל חלקי הבית הזה, שיובילו אותנו לשלום.

אברהם יחזקאל: האם יש כאן מישהו שאינו חפץ בשלום?

אברהם יחזקאל: כולם חפצים בשלום, איש-איש על-פי דרכו, אך אנחנו התאכזבנו מן הכלכלה של הליכוד.

אברהם יחזקאל: אני אומר את הדברים האלה, כדי שגם שר האוצר שלי ידע, שבסופו של דבר אין לנו ברירה, אלא להביא פתרונות מהירים לבעיות הכלכליות; חד וחלק.

אברהם יחזקאל: כמה שנתפתל, רבותי חברי הקואליציה, בסופו של דבר את המובטל בירוחם לא מעניין אם האבטלה נועדה לשפר את הצמיחה הכלכלית.

אברהם יחזקאל: זו אינה השאלה שהוא מתעמק בה.

אברהם יחזקאל: כאשר דיברנו בשעתנו על נושא התעסוקה, דיברנו על כבודו של אדם.

אברהם יחזקאל: איני מתבייש בכך שבשנות ה-50 לא קיבלו הורי ובני משפחתי שכר גבוה כאשר עבדו, אך היתה להם תחושת הכבוד של אנשים עובדים.

אברהם יחזקאל: יהלכו עלינו אימים ויאמרו שיש להתנגד לעבודות יזומות, אבל אני רוצה להזכיר שנית: הנשיא בוש והליכוד נפלו רק מהסיבה החברתית-הכלכלית.

אברהם יחזקאל: זו צריכה להיות נורת האזהרה שלנו.

רפאל איתן: חשבתי שאולי תגיד: העבודה נפלה.

אברהם יחזקאל: אדוני היקר, אני נאמן למפלגת העבודה, אני תוצר של תנועת העבודה, ואני אומר את הדברים האלה כדי להבטיח את המשך קיומה של תנועת העבודה בשלטון, ולכן זו צריכה להיות נורת אזהרה גם לנו.

אברהם יחזקאל: בואו נאמר את האמת: האם תקציב זה מבשר את המלה של חיים יבין, "מהפך"?

אברהם יחזקאל: – לא.

אברהם יחזקאל: הוא איננו מהפך.

אברהם יחזקאל: יש בו כיוונים נכונים, אבל באיזה מקום נדמה לי שהוא חותמת כלשהי של תפיסת האוצר מהעבר.

אברהם יחזקאל: ציני אחד התקשר אלי אתמול ואמר לי: נדמה לי שהקול הוא קולו של בייגה, אבל לא נטו.

אברהם יחזקאל: חלק מהידיים שעשו בהכנתו הן ידיו של מודעי.

אברהם יחזקאל: אני אומר זאת כדי להזכיר לחברי מהליכוד, שהכישלון הכלכלי דהיום הוא תוצר של הממשל שלכם, הוא תוצר של השלטון שלכם.

אברהם יחזקאל: קצת למען ההגינות – כפי שאנחנו, חברי הקואליציה, אומרים לשר האוצר שלנו: רגע, עצור, גם לכם צריך לומר: רבותי, 15 שנים של שלטון הליכוד הן 15 שנים של כישלון מבחינה כלכלית.

אברהם יחזקאל: יש להודות בעבר.

אברהם יחזקאל: לא ניתן לעשות במאה ימים מה שאתם הייתם יכולים לעשות ב-15 שנים.

דן תיכון: רק במאה ימים.

מיכאל איתן: שמעת על שר האוצר שמעון פרס?

מיכאל איתן: שמעון פרס היה שר האוצר.

אברהם יחזקאל: הוא היה שר אוצר מוצלח.

אברהם יחזקאל: התוכנית הכלכלית הראשונה, שהביאה לתוצרים של היום, התחילה בתקופתו של שר האוצר שמעון פרס וראש הממשלה שמעון פרס.

אברהם יחזקאל: אבל אני אומר לשר האוצר שלי, שהפחד שלי הוא שאנחנו עושים בתקציב מעט מדי, ואני חושב שבעוד שנתיים-שלוש שנים זה עלול להיות מאוחר מדי.

אברהם יחזקאל: ואז, כשנעשה, יגידו לנו: זו כלכלת בחירות.

אברהם יחזקאל: ולנו אין ארידורים, רק לליכוד היו ארידורים מוצלחים כאלה שהרסו את המשק וניצחו בבחירות.

אברהם יחזקאל: מפאת האחריות המפא"יניקית של תנועת העבודה האמיתית, מי שרוצה לטפל בבעיות של תעסוקה – יחל בכך מחר.

אברהם יחזקאל: אשר לתקציב עצמו – הגדירו את יעדי התקציב: הגברת תעסוקה בדרך של צמיחה כלכלית.

אברהם יחזקאל: אומנם אני בעל תואר ראשון בכלכלה ועוד מעט בעל תואר שני, אך נראה שכבר אין די בכך.

אברהם יחזקאל: רבותי, ניתן להפריד בין שני היעדים האלה, כי מי שמדבר על הגברת התעסוקה בדרך של צמיחה כלכלית כאילו מכפיף את העניין לנושא של צמיחה כלכלית.

אברהם יחזקאל: והנה, כל 1% בתוצר הוא בסך הכול 16,000 מקומות תעסוקה.

אברהם יחזקאל: כלומר, ככל שתגבירו את אחוזי התוצר אתם לא מביאים את הפתרון האמיתי.

אברהם יחזקאל: ואז אני מגיע למצב שאני אומר: רבותי, היעד מספר אחת בתקציב צריך להיות צמיחה כלכלית.

אברהם יחזקאל: אני עם שר האוצר.

אברהם יחזקאל: אבל היעד המוגדר בפני עצמו כמספר שתיים הוא יצירת מקומות תעסוקה.

אברהם יחזקאל: אין לנו ברירה.

אברהם יחזקאל: יגידו לי: אבי יחזקאל, אתה פופוליסט, אתה מדבר על עבודות יזומות.

אברהם יחזקאל: מה פתאום?

אברהם יחזקאל: זה לא תפקיד של הממשלה.

אברהם יחזקאל: רבותי, אינני מדבר על עבודות יזומות, ותרשו לי לציין פה כמה פרויקטים כדי שלא יאשימו אותנו בחוסר רצינות.

אברהם יחזקאל: כשאנחנו מדברים על נושא השקעות בתשתית וטכנולוגיה, מחקר טכנולוגי, תקשורת, אנרגיה, יש עשרות אלפי מקומות תעסוקה שניתן ליצור על-ידי הממשלה, והם יהיו מניבים, ואנחנו חייבים לדעת את זה.

אברהם יחזקאל: נקודה נוספת.

אברהם יחזקאל: אני קורא פה להפסיק עבודת זרים.

אברהם יחזקאל: זה היה בתקופתו של דוד מנע, שאישרו להביא עובדים מפורטוגל, מרומניה ומיוגוסלביה.

אברהם יחזקאל: אנחנו רוצים עבודה ישראלית, ובעיני עבודה ישראלית פירושה מלחמה בתופעה של עובדים בלתי-חוקיים.

אברהם יחזקאל: היום צריך להבטיח – וסליחה שאני אומר זאת כסוציאל-דמוקרט – גם לכפות על מי שלא רוצה לעבוד.

אברהם יחזקאל: צריך להקשות את הקריטריונים בנושא של דמי אבטלה.

אברהם יחזקאל: גילינו תופעות מדהימות של דור שני של מובטלים שנהנה, מעשן חפיסת "מרלבורו" והולך ללשכת התעסוקה ועושה עבודות מהצד.

אברהם יחזקאל: אסור שזה יהיה, זו נורמה שקרית.

אברהם יחזקאל: ודווקא אנחנו, כמי שרוצים לספק תעסוקה, צריכים לצאת נגד אלה שמפירים את החוק, ומהבחינה הזו הדבר חשוב מאוד.

אברהם יחזקאל: אבל יש לי חלום שלישי בנושא של יעדים: יש היום הרבה חברי כנסת צעירים.

אברהם יחזקאל: הלוואי שהייתי יודע שבנושא של היעד השלישי, מעמדו של הדור הצעיר, ילידי הארץ – מותר לי לבקש את זה, מה קרה?

אברהם יחזקאל: – חיילים משוחררים, הרי דיברנו על זה כשהיינו באופוזיציה.

אברהם יחזקאל: רענן כהן דיבר על זה באופוזיציה, והוא בוודאי ידבר על כך היום.

אברהם יחזקאל: אז אמרו שאנחנו פופוליסטים.

אברהם יחזקאל: היום חובת העשייה היא עלינו, ולאותו חייל משוחרר צריך לספק את הדברים.

אברהם יחזקאל: אני לא רוצה לעמוד מול חברי הצעירים, זוגות צעירים שאומרים: אבי, אין לנו עבודה, אין דירה, מה הבטחת לנו, למה לא קיימת?

רפאל איתן: אתם יזמתם דחיית החוק.

רפאל איתן: אתה לא היית פה.

רפאל איתן: תלמד מה שעשיתם.

אברהם יחזקאל: הפוליטיקאים של אז הגבילו את עצמם בדבר פשוט.

אברהם יחזקאל: הם לא סמכו על עצמם.

אברהם יחזקאל: הם אמרו: יהיה חוק שיגביל את עצמו בנושא של הגירעון התקציבי ב-3.2%.

אברהם יחזקאל: אני חולק על מדיניות האוצר ושר האוצר.

אברהם יחזקאל: מי שרוצה להביא פתרונות חייב לפרוץ את התקציב; לא ב-3.2%, ב-5%.

מיכאל איתן: מאיפה תביאו את הכסף?

אברהם יחזקאל: אני בעד פריצת התקציב.

עובדיה עלי: חבר הכנסת איתן, הוא צריך לסיים את דבריו, אני מבקש.

אברהם יחזקאל: – – – 3.2% – הגבלה באמצעות חקיקה, בעיני זה דבר לא נכון.

אברהם יחזקאל: אפשר להפגין מנהיגות כלכלית ולהעלות את זה ל-5%.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יחזקאל, אתה לא חייב להשיב על קריאות ביניים.

עובדיה עלי: אני מבקש לסיים.

אברהם יחזקאל: בנושא של השירותים החברתיים – בעוד ימים מספר תתחיל "החגיגה", כשיפורסם דוח הביטוח הלאומי.

אברהם יחזקאל: איך אמר חבר הכנסת מהלובי החברתי?

אברהם יחזקאל: – 600,000 איש מתחת לקו העוני.

אברהם יחזקאל: האם מישהו מאתנו לא חושב שזה זרע הפורענות לבחירות הבאות?

אברהם יחזקאל: הרי אותם 600,000 איש יהיו הפעם כתב אשמה מוגדר נגד הקואליציה.

רפאל איתן: אבל יש 13 סגני שרים.

אברהם יחזקאל: אני אומר שלצורך העניין הזה אנחנו חייבים להגיע למשימה אמיתית האומרת:

אברהם יחזקאל: לא נעסוק בנושא האבטלה – כי אנחנו עלולים להיכשל ולמצוא את עצמנו בעוד ארבע שנים בצד הזה של האולם.

רחבעם זאבי: אמן, כן יהי רצון.

אברהם יחזקאל: משפט אחרון.

אברהם יחזקאל: אנשי האוצר, אנשי האופוזיציה דהיום מדברים אתי על כלכלה מערבית.

אברהם יחזקאל: בשום מדינה מערבית לא קולטים עלייה בסדר-גודל של 10%–20% מהאוכלוסייה.

אברהם יחזקאל: לכן אין פה שוק חופשי.

אברהם יחזקאל: חייבת להיות מנהיגות כלכלית.

אברהם יחזקאל: וכמו שאמר חבר הכנסת רון נחמן, שהוא יצביע בתוקף נגד התקציב, אני אצביע היום, כאקט של אמון, בחצי גובה, ואני מקווה שבקריאה השנייה והשלישית אצביע באצבע מורמת למעלה, אבל אינני בטוח בכך.

אברהם יחזקאל: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל איתן, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת רפאל אלול.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היעדרות השרים, פרט לאחד – – –

אמנון רובינשטיין: שניים.

מיכאל חריש: שניים.

רפאל איתן: סליחה, שניים, אתה נכנסת כרגע.

עמנואל זיסמן: אתה מתחיל עם טעויות, כבר בהתחלה.

רפאל איתן: או שהיתר לומדים בעצמם את התקציב, או שהם מתביישים בתקציב, או שהם פשוט מזלזלים בתהליך.

רחבעם זאבי: כשאתה היית שר בממשלה לא ראינו אותך פה זמן רב.

רפאל איתן: טוב, תצרח יותר.

עמנואל זיסמן: הוא לא איש מושלם – – –

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שומעים פה הרבה טענות על הליכוד, על המשטר הכלכלי הקודם של הליכוד.

רפאל איתן: הרי הייתם יחד עם הליכוד.

רפאל איתן: אתה דיברת על חוק חיילים משוחררים.

רפאל איתן: המערך והליכוד דחו את מימושו עד 1995, אז מה אתה בא כאן בטענות?

רפאל איתן: אבל הליכוד היה לבדו רק שבע שנים, עד 1984.

רפאל איתן: מאז הייתם ביחד בממשלה, פרט להפסקה של שנה וחצי.

רפאל איתן: היכן מתבטא סדר העדיפויות הלאומי, שדיברו עליו כל כך הרבה בעבודה, בחוק התקציב?

רפאל איתן: מתי, מתחילתו של היישוב היהודי בארץ-ישראל, שיבת ציון, במאה הקודמת, לא הוקמו יישובים חדשים?

רפאל איתן: זו הממשלה הראשונה בתולדותינו שאינה מיישבת.

רפאל איתן: האם יש בתקציב המוגש ביטוי להכרח לפזר אוכלוסייה מרצועת החוף ומזרחה?

רפאל איתן: אין.

רפאל איתן: האם הממשלה הזו נאבקת בביורוקרטיה המכרסמת כל חלקה טובה ופחות טובה בתשתית הלאומית של המערכת הציבורית כדי לזרז ולעודד השקעות ויוזמה?

רפאל איתן: ראש הממשלה עצמו ראה ולא האמין למה שהוא רואה, איזו ביורוקרטיה מעכבת, מבטלת, דוחה ומגרשת משקיעים.

רפאל איתן: האם קיימת מגמה המוצאת ביטוי בחוק התקציב להצמיד עלייה ברמת החיים להעלאת פריון העבודה והייצור?

רפאל איתן: לא שמענו מלה כזאת.

רפאל איתן: מה הם צעדי הממשלה למנוע שימוש בכספי הציבור לצרכים מפלגתיים קואליציוניים?

רפאל איתן: מדוע לא יכולים שרי הממשלה וסגניהם להסתפק במכוניות צנועות יותר מ"וולבו" ולשמש דוגמה לציבור?

רפאל איתן: האם עבודת השרים מחייבת סגנים רבים כל כך, או שגם סעיף זה בתקציב הוא שלמונים פוליטיים?

רפאל איתן: מדוע הממשלה הזו אינה מתאימה את מסגרתו של המשק הלאומי לנהוג בארצות מתקדמות דמוקרטיות, כדי להגביר את כושר התחרות ולפתח שווקים ליצוא?

רפאל איתן: מדוע הממשלה תומכת באבטלה על-ידי עידוד המובטלים באמצעות דמי אבטלה?

רפאל איתן: עדיפה עבודה יזומה מהמצב הקיים.

רפאל איתן: מדוע אין הממשלה אוסרת עבודת זרים ומחייבת במקומם עבודה של ישראלים, ואם לא ירצו, לא יקבלו דמי אבטלה?

רפאל איתן: כתוצאה מהמדיניות הזאת ועל-פי מדיניות הממשלה הנוכחית, עד מתי נבקש נדבות?

רפאל איתן: האם יש לה סעיף במדיניות האומר להקטין תלות?

רפאל איתן: עד מתי?

רפאל איתן: איך מתבטא בחוק התקציב נושא החינוך?

רפאל איתן: האם תושג המטרה, אם הוצבה כזו, שמספרם של האנאלפביתים יפחת, או אולי ייעלם כליל מהנוף החברתי שלנו?

רפאל איתן: האם מגישי התקציב חישבו עלות התקנת מזוזות בבתי-הספר בקיבוצים?

רפאל איתן: האם הרב מאיה יגיש תקציב מיוחד לצורך זה, ומהו?

רפאל איתן: תאונות הדרכים מהוות נטל חמור ביותר הן מבחינת חיי אדם והן מהבחינה הכלכלית.

רפאל איתן: האם בחוק התקציב קיים מענה הולם ונכון לנושא הנורא הזה?

רפאל איתן: האם נערכת הממשלה הזו לאפשרות שיתחולל משבר כלכלי באירופה ובארצות-הברית, שכתוצאה ממנו יפחת או יבוטל כליל הנוהג הבזוי של בקשת נדבות?

רפאל איתן: איפה זה מופיע בספר התקציב או במחשבות לעתיד?

רפאל איתן: לתיירות יש ערך מוסף גבוה, ואילו כושר התחרות של התעשייה נמוך.

רפאל איתן: האם יש ביטוי להגדלת הכנסות ענף התיירות על-ידי הכנת תשתית מתאימה, מתן שירותים יעילים, מחירים הוגנים וכוח משיכה – תיירות של בריאות, של מקומות קדושים?

רפאל איתן: האם קיימת מגמה להפוך את מדינת ישראל לאזור סחר חופשי, או חלקים מסוימים ממנה?

רפאל איתן: אם כן, איך זה מתבטא?

רפאל איתן: אם לא, למה?

רפאל איתן: האם ידוע למגישי חוק התקציב, שבסופו של דבר מה שקובע הוא המעורבות המפלגתית-הפוליטית במשק הלאומי?

רענן כהן: חבר הכנסת רפאל איתן, שר האוצר הגיע באופן מיוחד.

רפאל איתן: שכולנו נהיה בריאים, אבל מה קורה עם חוק ביטוח בריאות ממלכתי?

רפאל איתן: היכן העמידה "התקיפה" של שר הבריאות מול קופת-חולים של ההסתדרות?

רפאל איתן: האם בתקציב המוגש אין או יש כספים לש"ס?

רפאל איתן: אם יתרחש משבר קואליציוני, האם שמור נתח תקציבי לש"ס כדי להתגבר על המשבר, ועל-פי מה מחשבים את הנתח הזה?

רפאל איתן: האם ידועה למגישי התקציב החומרה של בעיית הסמים במדינה?

רפאל איתן: האם ידוע שמחזור הכספים של מבריחים, סוחרים, משתמשים מתקרב ל-3 מיליארדי שקל בשנה?

רפאל איתן: איזה סכום מוקצה בתקציב המוצע למאבק בנגע הנורא הזה – 6 מיליונים, 9 מיליוני שקל, כאשר הצרכים המיידיים, רק לשם טיפול ראשוני בבעיה, הם עשרת מונים?

רפאל איתן: הצפיפות בצירי התנועה העיקריים נובעת מעומס רב בשעות ובימים מסוימים, כגון ימי א' בבוקר.

רפאל איתן: האם נותן חוק התקציב מענה על הבעיה הקשה הזאת, על-ידי עידוד תחבורה ציבורית בשבת באמצעות "אגד", הרכבת, חברות הסעה פרטיות או תחבורה ציבורית פוליטית, כפי שיזמה מרצ, יוזמה שמאז כינון הקואליציה שבקה בקול דממה דקה?

רפאל איתן: מה הם הסכומים המיועדים לצורך זה?

רפאל איתן: אם אין סעיף כזה בתקציב, מדוע?

עמנואל זיסמן: תקנות צמצום התחבורה בשבת נעשו כאשר אתה היית שר בממשלה.

רפאל איתן: הובן שהממשלה הזאת תעודד תחרות, הפרטה, יתר פתיחות, עם פחות ביורוקרטיה.

רפאל איתן: האם המלצה של משרד אחד למשרד שני בממשלה – ממשרד החקלאות למשרד התעשייה והמסחר – למתן רשיון ייבוא לאדם פרטי תואמת את הנוהל התקין ומהווה עידוד לפעולה המשקית?

רפאל איתן: אלו הן הערות על עקרונות, על מדיניות, על סדרי עדיפויות, שאין שום קשר ביניהם לבין מה ששמענו במערכת הבחירות ולאחריה.

רפאל איתן: הרבה שאלות בלי תשובות ואפס מעשים, זה מה שטמון בתקציב.

רפאל איתן: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת רפאל איתן.

עובדיה עלי: אתה רואה, אפילו לא היית זקוק לזמן נוסף, עמדת בלוח הזמנים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רפאל אלול, בבקשה; ואחריו – חבר הכנסת אפרים גור.

עובדיה עלי: אפשר ללמוד מחבר הכנסת רפאל איתן איך אפשר לעמוד בלוח הזמנים.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמו כל אזרח כאן אני רוצה לברך את קלינטון על היבחרו לנשיא ארצות-הברית.

רפאל אלול: ומכאן אני עובר לברך את שר האוצר על התקציב הראשון שהגיש לכנסת בתפקידו כשר האוצר ולאחל לו שנות תקציב רבות.

רפאל אלול: אני, כפי שאתם יכולים לנחש, אצביע בעד התקציב, אף שיש לי ביקורת עליו בצורתו הנוכחית.

דב שילנסקי: אם יש לך ביקורת, למה תצביע בעד?

רפאל אלול: תשמע ידידי, תשמע אותה.

רפאל אלול: אף שאני יודע ששר האוצר חושב שזהו התקציב הטוב ביותר שהוא יכול להגיש, אני חושב שאפשר לשפר אותו.

רפאל אלול: יש לי הרגשה, שאפשר לעשות המחשה גרפית לחלקו של שר האוצר בתקציב, כמו שחילקו לנו את התקציב בחוברת "עיקרי התקציב", ואז הייתי צובע בוורוד 25% מהמעגל כחלקו של שר האוצר, וצובע באפור את שאר השטח כחלקם של גורמים אחרים.

רפאל אלול: אני מקווה שבתקציבים הבאים יגדל החלק הוורוד של שר האוצר.

רפאל אלול: שמעתי כאן את ביקורת נציגי האופוזיציה.

רפאל אלול: זה תענוג לשמוע אתכם באופוזיציה ולדעת שאתם יכולים בעיקר לדבר, אבל כבר לא יכולים להזיק.

רפאל אלול: ממשלת הליכוד השאירה אחריה אדמה חרוכה, ואין שום אפשרות להפוך את כלכלת ישראל בתוך מאה ימים וגם לא בתוך שנה, אבל צריך להתחיל היום.

רפאל אלול: נדמה לי שאמרו בנושא האבטלה כמעט כל מה שאפשר להגיד, אבל אני רוצה להצביע על כמה נושאים שלא התייחסו אליהם עד עכשיו.

רפאל אלול: ראשית, תוכניות התעסוקה של הממשלה מתרכזות בתחומים מצומצמים מדי.

רפאל אלול: האבטלה מקיפה את כל מגוון המקצועות במשק.

רפאל אלול: כדי להתמודד אתה, לא רק כדי לשלם שכר מינימום עוד לכמה אנשים, אלא גם כדי לתת להם עתיד תעסוקתי מכובד, הממשלה חייבת להציע מגוון גדול של פתרונות.

רפאל אלול: השקעות בתשתית ותוספת שעות הוראה הן רק חלק מהפתרון.

רפאל אלול: אוכלוסיית המדינה גדלה בשלוש השנים האחרונות בכ-13%.

רפאל אלול: מספר עובדי המדינה גדל רק ב-3%.

רפאל אלול: אני לא בטוח, בניגוד למגמה הקיימת, שאין מקום לתוספת במספר עובדי המדינה.

רפאל אלול: התקציב הנוכחי מתחשב יותר מדי באלה שיש להם ופחות מדי באלה שאין להם.

רפאל אלול: יש מגמה שמדאיגה אותי, והיא השחיקה בתוכניות הפנסיה.

רפאל אלול: יש תהליך הולך ומתמשך, שבו שולחים את קופות הפנסיה והתגמולים לענף הבורסה.

רפאל אלול: יש רעיון חדש, לבטל את הפנסיה התקציבית לעובדי המדינה החדשים.

רפאל אלול: אני מניח שבעוד שנים מספר יציעו לבטל את הפנסיה התקציבית לכול.

רפאל אלול: אני מזהיר מפני מגמה זו.

רפאל אלול: אני לא יודע מי מאתנו ישב כאן

רפאל אלול: בעוד חצי יובל שנים, אבל הוא יצטרך לענות על הרבה שאלות של הפנסיונרים לעתיד.

רפאל אלול: ההיגיון המנחה את התקציב הזה, כמו תקציבים קודמים, הוא, שאם נסייע לעשירים ולחברות העסקיות, הרי גם לחלשים ייפלו כמה פירורים.

רפאל אלול: אני מציע שכבר בתקציב הנוכחי נבדוק את ההשערה הזאת.

רפאל אלול: בתקציב הביטוח הלאומי מופיע סכום של 3.852 מיליארדי שקל בסעיף הקטנת עלות העבודה.

רפאל אלול: זה סכום שהולך ותופח עם השנים ונועד לכסות את הפחתת דמי הביטוח הלאומי למעבידים.

רפאל אלול: הסכום הזה הוא כמעט פי שלושה מתקציב משרד העבודה והרווחה ויותר מפי שניים מתקציב כל ההשכלה הגבוהה בישראל.

רפאל אלול: הטיעון המקובל להפחתת הפרשות המעבידים הוא, שהיא משפרת את מצב התעסוקה וממריצה את הפעילות העסקית.

רפאל אלול: התיאוריה הזאת לא תמיד עובדת.

רפאל אלול: בארצות-הברית הוריד ממשל רייגן את עלות השכר.

רפאל אלול: בעשור האחרון עלה שם התוצר לנפש בקרוב ל-20%, אבל השכר הממוצע ירד ב-5%.

רפאל אלול: הצמיחה עלתה בעיקר לעשירים.

רפאל אלול: בואו נעשה ניסיון, נאתר סקטור אחד של מעבידים, המוסדות הפיננסיים למשל.

רפאל אלול: נעלה להם בחזרה את תשלום הביטוח הלאומי למשך שנה אחת ונראה אם צמיחתו תיפגע.

רפאל אלול: אולי נלמד מן הניסיון הזה לגבי כל המשק.

רפאל אלול: עידוד השקעות הון יכול להשתלב בהשקעות בתשתית.

רפאל אלול: סבסוד השקעות לחברות שיבקשו להשקיע בארץ יכול להיות על-ידי סבסוד השקעותיהן בתשתית, כאשר בתמורה לכך יתחייבו חברות אלה להשקיע בהון אנושי.

רפאל אלול: כך נוכל להגביר את התעסוקה, להגדיל את התשתית העסקית בארץ, ובמקביל להגדיל את איכות התשתית האנושית.

רפאל אלול: לשכונות חשוב יותר תקציב השיקום החברתי, שישפר ויעלה את תוכן השכונות, ולא רק תקציב שיקום פיסי שיוצר שיפור קוסמטי בלבד.

רפאל אלול: נושא המשכנתאות חייב לעבור טיפול יסודי.

רפאל אלול: בעיה זו נוגעת בתחומים רבים בחיינו.

רפאל אלול: קחו לדוגמה את השוק האפור.

רפאל אלול: זו מחלה, אך לעתים אין לאנשים ברירה.

רפאל אלול: הבנקים מערימים קשיים רבים על הלווים והם מוצאים עצמם בחוסר ברירה מול משרדי ההלוואות החוץ-בנקאיות.

רפאל אלול: יש להגדיל את ההסברה נגד לקיחת הלוואות בשוק האפור, ובמקביל לפעול להורדת חלק מההגבלים ולהקטין את הסינון על הלוואות בנקאיות.

רפאל אלול: אני שמח לבשר, שדרישות הלובי החברתי לשינוי בכמה תחומים חשובים נתקבלו על-ידי שר האוצר – בהם בדיקת נושא המשכנתאות, ביטול הצורך בערבים, עזרה לנפגעי המשכנתאות.

רפאל אלול: כמו כן תיבדק הדרך להחזרת קצבאות הילד הראשון והשני כבר בשנת התקציב הנוכחית.

רפאל אלול: תהיה הארכה הדרגתית של יום הלימודים, ובשלב ראשוני – בעיירות הפיתוח ובשכונות, כבר בשנת הלימודים התשנ"ד.

רפאל אלול: יוקצו משאבים למגזר הערבי והדרוזי בנושא פיתוח שירותים וכיתות לימודים.

רפאל אלול: כיושב-ראש הלובי החברתי, אני אפעל במלוא המרץ למימוש היעדים והמטרות האלה.

רפאל אלול: לסיכום, העליתי כאן רק מדגם של רעיונות ונקודות.

רפאל אלול: בכנסת ובממשלה נשמעו רעיונות רבים.

רפאל אלול: נראה לי שכדאי לבדוק חלק מהם כבר בדיוני ועדת הכספים על התקציב הנוכחי.

רפאל אלול: רעיונות נוספים כדאי שייבדקו במהלך הכנתו של התקציב הבא.

רפאל אלול: אני מציע לכולנו, אופוזיציה וקואליציה, לזכור שתקציב המדינה איננו נוסחה אקדמית בכלכלה.

רפאל אלול: הוא תוכנית אמיתית, לפחות בשנה הבאה.

רפאל אלול: בדרך כלל, יש לו גם השלכות על השנים שתבואנה לאחר מכן.

רפאל אלול: וכפי שכתוב במקורות: "וחי בהם".

רפאל אלול: תודה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת רפי אלול.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אפרים גור, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למעלה מ-40 שנה חיכה החבל הטריטוריאלי הגדול ביותר של מדינת ישראל, הנגב, לכך שיהיה לו נציג בכיר, בכיר מאוד בממשלת ישראל, שיהיה לו שר אוצר.

אפרים גור: אני יודע שרבים מתושבי הנגב, תושבי ערד, באר-שבע וכל יתר היישובים, שמחו מאוד כאשר שמעו שמי שהיה אחד מראשי הערים של הנגב מונה לתפקיד הבכיר ביותר בתחום הכלכלי, לתפקיד שר האוצר.

אפרים גור: אין לי ספק, שברגע שמחתם הם נטעו בלבם תקוות שמפלגה שחרתה על דגלה לפזר את אוכלוסיית ישראל, ליישב אותה, ובמיוחד מפלגה ששמה דגשים ביישוב הנגב, בייחוד כששר האוצר הוא איש הנגב, ממנה תבוא להם ישועה.

אפרים גור: והנה דווקא בתקופה הזאת, במקום לאותת כי יש מגמה לממשלת ישראל הזאת להגשים חלום בן עשרות שנים של המפלגה הזאת, להביא לפיתוחו, ליישובו, לשגשוגו של הנגב, מפסיקה הממשלה הזאת, גודעת הממשלה הזאת את תנופת הפיתוח האדירה, הן של באר-שבע והן של הנגב כולו, שממשלת הליכוד החלה בה.

אפרים גור: רק בבאר-שבע בירת הנגב, הנותנת שירותים ליותר מ-300,000 תושבי הנגב, הופסקה בנייתן של 11,000 יחידות דיור.

אפרים גור: זאת היתה הזדמנות היסטורית להביא לגידולה ולהתפתחותה של העיר הזאת.

אפרים גור: כאשר מפסיקים בנייתן של 11,000 יחידות דיור, למרות כל הסיבות שנתנו כאן חברי הממשלה, אין ספק שבכך מאותתת הממשלה, כי אין לה כל כוונה לפתח את בירת הנגב ואת הנגב כולו.

אפרים גור: במקום שהממשלה תקים מפעלי תעשייה, תיצור מקורות תעסוקה בנגב ובבאר-שבע ליד אותן אלפי יחידות דיור שממשלת הליכוד החלה לבנות בבירת הנגב, היא מאותתת לאותם עולים, 25,000 עולים שהגיעו לבירת הנגב, כי מקומם לא שם, כי אין להם מה לחפש שם ומוטב להם למהר ולחפש מקורות תעסוקה במרכז הארץ, בתל-אביב ובסביבותיה.

אפרים גור: בכך גודעת הממשלה את הענף, את הכוונה לפזר את האוכלוסייה ולפתח את הנגב.

אפרים גור: אין ספק שאותם אנשים שסמכו על כך שמן הממשלה הזאת תבוא להם הישועה התאכזבו כאשר אין בשורות חיוביות בכיוון של פיתוח הנגב.

אפרים גור: לא אתפלא אם בעצם הרגעים שאנו מדברים כאן, או בימים הקרובים, תושבת עיריית באר-שבע ויושבתו השירותים המוניציפליים, החינוכיים, החברתיים והאחרים כתוצאה מחוסר יכולתה לעמוד בתשלום משכורות עובדיה, עם כל ההשלכות החמורות שיש לכך.

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, מפלגת העבודה ומפלגות השמאל קיימו בשנתיים האחרונות תעמולה הרסנית, קטלנית ומשחירה נגד ממשלת הליכוד בקרב העולים החדשים בכלל ובקרב העולים שהגיעו ממדינות חבר העמים במיוחד.

אפרים גור: מעבר לכך שהתעמולה הקטלנית הזאת חלחלה ברחבי מה שהיה ברית-המועצות, אין ספק שהיא בלמה עלייתם של רבים שהתכוונו לעלות לישראל.

אברהם פורז: עכשיו ידוע למה העלייה נפסקה.

אברהם פורז: מפלגת העבודה אשמה גם בזה.

אפרים גור: אין ספק שכאשר משדרים לעם שרוצה לעלות לישראל שאין לו מה לחפש כאן, אין מקורות תעסוקה, אין מקומות במערכות החינוך, בכלל זה בחינוך הגבוה – הם חושבים פעמיים, וגם אני במקום אותם עולים פוטנציאליים הייתי חושב פעמיים אם לעלות לארץ כזאת.

אברהם פורז: שוב מפלגת העבודה אשמה.

אפרים גור: גם מפלגת העבודה פרסמה דברים מעוותים ברוב המקרים, ואין ספק שהיא גרמה לבלימת גלי העלייה בחודשים האחרונים ובשנה האחרונה מברית-המועצות לשעבר.

אפרים גור: אותה מפלגה נטעה תקווה בלב העולים שהגיעו לישראל ובלב עולים פוטנציאליים שחיכו לעלות לישראל, שאם ייתנו לה סיכוי לשוב לשלטון היא תביא להם את התקווה ואת הבשורה של פתרון בעיות התעסוקה ובעיות נוספות שלהם.

אברהם פורז: וזה לא יקרה?

עובדיה עלי: סליחה, חבר הכנסת פורז, אתה נואם אחריו ויש לך שמונה דקות תמימות.

עובדיה עלי: תוכל להגיד כל מה שתרצה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול להתאפק.

אברהם פורז: אני לא יכול להסכים לכך שחבר הכנסת גור, לאחר הצורה שבה נהג בבחירות הקודמות – – –

אפרים גור: סלח לי, אל תטיף כאן מוסר.

אפרים גור: ראיתי אותך צועק כאן כל אימת שממשלת הליכוד רצתה לעשות משהו, והנה פתאום קולך נדם וגם קולם של חבריך.

אפרים גור: ואני מדבר כאן על עובדות.

אפרים גור: הנה בתחזיות של משרד האוצר ומשרדים כלכליים אחרים מתבשרים אותם עולים ואותן משפחות ברוכות ילדים וקשות יום, שאחוזי האבטלה כמעט לא ירדו, ובהנחה שכל התקציב הזה יתגשם וישיג את כל יעדיו, האבטלה תרד בכמה עשיריות האחוז בלבד במשך שנת 1993 – בהנחה שהתקציב ישיג את כל יעדיו.

אפרים גור: ומה יקרה אם לא?

אפרים גור: וזה בשנה שמספר העולים בה לישראל אינו 300,000 וגם לא 400,000, שהיו צפויים ל-1992 אילולא נבלמה העלייה, אלא בשנה שמספר העולים בה, נכון לעכשיו, איננו עולה על 60,000, לדאבון כולנו.

אפרים גור: אם כן, איזו בשורה מביא התקציב הזה לאותו מדען, לאותו מנהל יחידה בבית-חולים, לאותם אקדמאים בעלי מקצועות חופשיים, מורים, מוסיקאים ואחרים, המשוועים לעבודה בניקיון בערים השונות, השוטפים כלים באולמות שמחות, במסעדות למיניהן, וקיוו שהמצב הזה ישתפר בזכות הממשלה הזאת, שהבטיחה להם את הדבר הזה?

אפרים גור: איזו תקווה מביא להם התקציב?

אפרים גור: מתי ישתפר מצבם?

אפרים גור: אומרים לי, ששיעור הירידה מן הארץ עדיין לא גבוה, ואני בהחלט שמח על כך, הוא מתקרב ל-2% בקירוב מכלל העולים שהגיעו.

אפרים גור: כולנו נסכים שאותם 2% – אלה לא ממשפחות חלשות וגם לא פנסיונרים, לא זקנים ולא קשישים.

אפרים גור: אותם 2% בקירוב, אלה מדענים מהשורה הראשונה, בעלי שם עולמי, שממשלות במדינות רבות – לרבות ארצות-הברית, לרבות גרמניה, לרבות דרום-אפריקה, לרבות אוסטרליה, ניו-זילנד וארצות אחרות – מושכות אותם אליהן, משום שהן יודעות איזה פוטנציאל אינטלקטואלי ומקצועי טמון בכל אחד מהם, והן מנצלות אותם לפיתוח התעשייה שלהן, לפיתוח היכולת המשקית והכלכלית שלהן.

אפרים גור: ולמדינת ישראל, אפילו על-פי התקציב הזה, איזה מענה יש לאותם המדענים ובעלי מקצועות חופשיים?

אפרים גור: אדוני היושב-ראש, אין יום שלא מתרחשות בו טרגדיות מזעזעות בקרב משפחות רבות, אלפי משפחות של עולים חדשים.

אפרים גור: אין יום שאנחנו לא מתבשרים בו על ילדות בגילים 12, 13 ו-14 שמידרדרות לזנות, לסמים, לפשע; על ילדים בגילים שבע, שמונה ותשע שמעבידים אותם בסופרמרקטים, במרכולים, בחנויות מכולת, במשלוחים למיניהם – בגיל שבע; על ילדים שנושרים מבתי-ספר.

אפרים גור: זה סדר עדיפויות לאומי חדש?

אפרים גור: הם אמרו לאותם עולים חדשים, כיוונו לרגש שלהם: אצלכם בברית-המועצות היה חינוך חינם.

אפרים גור: פה ממשלת הליכוד לא נותנת לכם דבר.

אפרים גור: הילדים חוזרים הביתה בשעה 12:00.

אפרים גור: כך הם אמרו לאותם סטודנטים שמשכו אותם לעלות לכאן.

אפרים גור: אני רוצה לומר לך, שיש היום הרבה סטודנטים עולים שחוזרים לארצות שהיו בעבר ברית-המועצות על מנת להשלים את לימודיהם שם, משום שקיצצו להם במלגות לימוד כאן באוניברסיטאות.

אפרים גור: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש:

אפרים גור: אני אישית פגשתי כמה תלמידים בגיל בית-ספר יסודי ותיכון ששבים למה שהיתה ברית-המועצות על מנת להשלים את לימודיהם, כי להוריהם אין האפשרות הזאת לספק להם את הצרכים הבסיסיים, האלמנטריים, כדי שהם יתרכזו בלימודים ולא יהיו מוטרדים איך לסייע להוריהם ולקיים את המשפחה.

אפרים גור: אז לומר שאחוזי האבטלה לא ירדו, אלא המצב ירווח, אם ירצה השם – ואני רוצה שהמצב ירווח – רק בעוד שנתיים-שלוש שנים, זאת התקווה, זאת הבשורה?

אפרים גור: בשביל זה היה צריך להוריד ממשלה שעשתה רבות ולתת סיכוי וקולות רבים, לעתים ברמייה, לממשלה שבעצם לא מבשרת שום תקווה?

אפרים גור: אני מניח שהציבור ישמע את הדברים וישפוט על-פי המעשים של הממשלה.

אפרים גור: תודה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת אפרים גור.

עובדיה עלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: אחרי חבר הכנסת רענן כהן ידבר חבר הכנסת מיכאל איתן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת פורז, עומדות לרשותך שמונה דקות בלבד.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תמיד אני חושש, שאם אומר את מה שאני רוצה לומר, דברי יזיקו מאוד לשר האוצר.

אברהם פורז: לכן התלבטתי אם לומר את האמת – שמדובר בתקציב מצוין, בתקציב טוב, בתקציב שהביקורת הנמתחת עליו אינה מוצדקת.

אברהם פורז: אך אני חושש לומר זאת, שמא יתפרש ששר האוצר עבר לגמרי לצד שלי, ואז הוא ינוגח על-ידי הפופוליסטים למיניהם, שמייד אגיע אליהם.

אברהם פורז: אני מבין את אנשי הליכוד וגם את אנשי מפלגות האופוזיציה האחרות בזה שיש להם טענות על התקציב, אבל אני חושב שצריך לדחות את כל הדרישות הפופוליסטיות והדמגוגיות שבאו מאנשי מפלגת העבודה כנגד שר האוצר.

אברהם פורז: אפילו שמענו איומים של חברי כנסת מטעם מפלגת העבודה, לרבות יושב-ראש הסיעה, שלא יתמכו בתקציב.

אפרים גור: והם באמת לא יתמכו.

אברהם פורז: חבר הכנסת גור, בסוף כל הגיבורים הגדולים יתמכו, ועוד איך יתמכו, אבל ניהול מאבק נגד התקציב, כנגד שר האוצר, מאבק שבראשו עומד יושב-ראש הסיעה בכנסת, שהוא גם יושב-ראש הקואליציה, זה נראה לי דבר בלתי תקין.

אברהם פורז: שינוי בסולם העדיפויות הלאומי, שהבטיחה מפלגת העבודה בתעמולת הבחירות – וגם אנחנו שותפים לממשלה הזאת ושותפים לרצון לשנות את סדרי העדיפויות – אין משמעותו הדפסת כסף וחלוקתו באופן פזרני ובזבזני.

אברהם פורז: נכון שסכומים של גירעון בתקציב המדינה אינם קדושים, כאשר יש לדבר הזה הצדקה.

אברהם פורז: אבל, שימו לב מה קרה כאן.

אברהם פורז: יש חוק הפחתת גירעון, חוק שהתקבל בכנסת הקודמת בהסכמה מקיר לקיר, ומה היא בעצם מטרת החוק הזה?

אברהם פורז: – הרי אפשר להקטין את הגירעון גם בלי חוק.

אברהם פורז: החוק הזה הוא איתות למגזר היצרני, שאנחנו איננו עומדים לחזור לימי ארידור העליזים, שאנחנו רוצים יציבות כלכלית ולא רוצים חידוש האינפלציה, כי אנחנו יודעים שאי-אפשר לקדם כלכלה בתנאים של אינפלציה דוהרת, בתנאים שאתה לא יודע מה אתה עושה.

אברהם פורז: והמגזר העסקי זקוק ליציבות, לדעת מה קורה ומה לא קורה.

אברהם פורז: לכן, אם אנחנו ניעתר לכל אותם גורמים פופוליסטיים התובעים מהממשלה הגדלת הגירעון, פירושו של דבר שאנחנו נאותת למגזר העסקי והיצרני שאנחנו עומדים לפני תקופה של אינפלציה, וספק בעיני אם משקיעים רציניים ירצו לבוא אלינו ולהשקיע בתנאים של אי-ודאות.

אברהם פורז: נכון שבישראל יש בעיה של אבטלה, אבל בעיות של אבטלה מלוות את כל הכלכלות המערביות המפותחות.

אברהם פורז: אינני מכיר מדינה במערב, שאיננה מתמודדת עם בעיות של אבטלה.

אברהם פורז: בברית-המועצות לא היתה אבטלה.

אברהם פורז: תמיד אתה יכול להעסיק אנשים שלא תורמים דבר, לתת להם משכורת, והכול לכאורה בסדר.

אברהם פורז: בכלכלה קפיטליסטית יש תופעה של אבטלה.

אברהם פורז: ומה היא בעצם תופעת האבטלה?

אברהם פורז: תופעת האבטלה היא תופעה שאנחנו, כחברה נאורה, כחברה מתקדמת, נותנים בידי הפרט את האפשרות לבחור בקבלת דמי אבטלה במקום לעבוד בעבודה שלא מתאימה לכישוריו, שהרי יכולה השאלה להישאל, ובצדק: אם באמת יש לנו שיעור כזה של אבטלה, הכיצד יש לנו שיעור כה גבוה של פועלים מהשטחים?

אברהם פורז: ואם אתם רוצים דוגמה למה אני מתכוון, אביא לכם אותה.

אברהם פורז: בתקופת מלחמת המפרץ נאסר על פועלי השטחים להיכנס לתחומי מדינת ישראל, לתחומי "הקו הירוק", ובאותה תקופה היתה בעיה של קטיף, וניסו יהודים טובים לגייס תלמידים ואחרים לעבודות הקטיף.

אברהם פורז: אתם יודעים מה היתה התוצאה?

אברהם פורז: התוצאה היתה שמהר מאוד, עוד בתקופת המלחמה, אפשרו לפועלי השטחים להיכנס באופן מאורגן ולבצע קטיף, משום שאתה לא יכול לקחת מהנדס מובטל ולשלוח אותו לקטיף, ואתה לא יכול לשלוח מהנדס מובטל לחפירות ארכיאולוגיות.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, שכאשר אני שומע גם את השר הממונה על משרד העבודה והרווחה, השר בן-אליעזר, וגם את השר שטרית, הם מציעים דבר שאינני יודע אם הם חושבים עליו.

אברהם פורז: אגב, בעיני אין דת עבודה.

אברהם פורז: העבודה אינה דת, השר שטרית, אבל אתה עושה דבר שאינני יודע אם חשבת עליו עד הסוף.

אברהם פורז: אתה בעצם רוצה לשלול מהמובטל, שיכול למצוא עבודה שלא מתאימה לכישוריו, את הזכות לקבל דמי אבטלה, ואתה רוצה לומר לו, שכנגד זה יעשה עבודה, שבעיני כמעט מקבילה לעבודת כפייה.

אברהם פורז: אתה המהנדס, אם אתה צעיר, מתחת לגיל 30, ואין לך עבודה ליד שולחן הסרטוט, על מנת שתוכל לקבל דמי קיום, אנחנו, החברה הנאורה שלנו, מכריחים אותך ללכת לבית-שאן או לקיסריה ולעבוד ולחפור שם בידיים בחול ולהוציא כדים מתקופת בית שני.

שמעון שטרית: לא ידוע לי, שיש הרבה מהנדסים שאך השתחררו מהצבא וגילם פחות מ-24 – – – אנשים שאין להם מקצוע, ולכן הדוגמה שלך לא חלה בכלל.

אברהם פורז: השר שטרית, אני רוצה לומר לך, שלדעתי כל מי שרוצה למצוא עבודה כלשהי, יכול למצוא עבודה.

אברהם פורז: וההוכחה הטובה לכך היא פועלי השטחים.

אברהם פורז: אבל אנחנו, כחברה נאורה, ובצדק, אמרנו שאנחנו לא מכריחים אדם לבצע כל עבודה.

אברהם פורז: האטרקטיביות צריכה להיות בכך שדמי האבטלה יהיו נמוכים יחסית, השכר יהיה גבוה יחסית, ואז לא תהיה מוטיבציה לקבל דמי אבטלה.

אברהם פורז: אתה, אדוני השר, הרי מכיר את התופעה של אנשים הנשלחים על-ידי לשכת העבודה, הולכים אל מקום העבודה שהשכר בו נמוך ומבקשים לקבל שם אישור על כך שאינם מתאימים.

אברהם פורז: אתה בוודאי מכיר את זה.

אברהם פורז: אני רוצה לומר עוד דבר, וזה הדבר האחרון, כי הרי הרבה זמן אין לי, בנושא תקציב הביטחון.

אברהם פורז: לא נגעו בזה, וגם קשה לגעת בזה כאשר ראש הממשלה הוא גם שר הביטחון, מה לעשות.

אברהם פורז: כאשר ראש הממשלה הוא גם שר הביטחון, קשה מאוד לבוא בדרישות לקיצוץ תקציב הביטחון.

אברהם פורז: לדעתי לא נערכה בדיקה מספקת אחרי השינויים הפוליטיים שהיו באזורנו – נפילתה של ברית-המועצות, שהיתה הפטרון של מדינות כמו סוריה ולוב, מלחמת המפרץ, שבעצם הוציאה את עירק, לדעתי לתקופה די ארוכה, ממעגל המלחמה.

אברהם פורז: כל הדברים האלה לא נבדקו דיים.

אברהם פורז: לסיום, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, כאשר אמרתי שלא צריך לבצע עבודות של פרויקטים מיותרים, דוגמת אלה שהציעו כאן, כמו להכניס לבתי-ספר אלף רופאים – ואגב, אני גם בטוח שהרופאים האלה ימצאו מחלות, ובסוף יסתבר שהילדים שלנו חולים.

אברהם פורז: הרופא יבדוק, ישלח את הילדים לצילומים, לבדיקות דם ולבדיקות שתן וכו', ואפשר כמובן לפתח עניין שלם סביב העניין הזה.

אברהם פורז: אבל יש, לעומת זאת, פרויקטים חשובים ומעניינים.

אברהם פורז: אף שזה עניין פרטיקולרי אומר שאני תומך מאוד בהעתקת שדה-דב בתל-אביב ממקומו הנוכחי לשדה במסלול ימי.

אברהם פורז: הקרקע שעליה נמצא שדה-דב בתל-אביב היא הקרקע היקרה ביותר במדינה.

אברהם פורז: מדובר במאות דונמים שאפשר להפשיר אותם לבנייה.

אברהם פורז: הבדיקות שאני עשיתי, והן בדיקות ראשוניות, מעלות שמחיר הקמת השדה בים יהיה נמוך בהרבה מערך הקרקע המתפנית.

אברהם פורז: אז גם נקבל שדה ברמה גבוה, גם נשחרר את תושבי תל-אביב, את אזור ל' מהמטרד, גם נאפשר פיתוח שכונה ברמה גבוהה.

אברהם פורז: אני חושב שזה פרויקט לאומי, שאותו צריך לקדם.

אברהם פורז: גם מערכת הביטחון, אדוני היושב-ראש, והרי אתה היית סגן שר הביטחון, הזקוקה לשדה למטרות צבאיות, גם היא תקבל את המענה לצרכיה.

אברהם פורז: מכל מקום, ברור לגמרי שאני אתמוך בתקציב אחרי השבחים האלה לשר האוצר.

אברהם פורז: תודה.

עובדיה עלי: זה ברור מאליו.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם פורז.

עובדיה עלי: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

עובדיה עלי: אנצל את הזמן עד לעלייתו לדוכן של חבר הכנסת רענן כהן ואומר לחבר הכנסת פורז, שכל הזמן מקיימים בדיקה ומעקב על תקציב הביטחון.

עובדיה עלי: כל השינויים הגיאופוליטיים והאחרים נבחנים הלכה למעשה כל הזמן.

עובדיה עלי: אם זה מרגיע אותך, מה טוב.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, ראשית אני רוצה לברך את שר האוצר, גם בהיעדרו, ואת אנשי משרדו על שפעלו במלוא המרץ להביא לנו תקציב מוכן ובמועד.

רענן כהן: אתמול שמעתי את שר האוצר, ואני מסכים לכל מלה בדבריו.

רענן כהן: הוא דיבר על היעדים של התקציב כפי שהוא רואה אותם.

רענן כהן: הצרה היא, אדוני שר האוצר, שבמבנה התקציב אין כל ביטוי לדברים שאמרת במליאה.

רענן כהן: כחבר קואליציה לא אוכל, לצערי, שלא לבקר את התקציב.

רענן כהן: במערכת הבחירות הבטחנו, והדברים כתובים גם בקווי היסוד של הממשלה, לשנות את סדרי העדיפויות הלאומיים, משום שחשבנו שהממשלה הקודמת פגעה בחוסן החברתי של האוכלוסייה.

רענן כהן: הפגיעה הזאת התבטאה באינפלציה איומה שהיתה מנת חלקנו, ולאחר מכן באבטלה הגואה, המגיעה היום ליותר מ-11%.

רענן כהן: אם ברצוננו לתקן את העוול שעשתה הממשלה הקודמת, ובגללו ירדה מן השלטון, עלינו לעשות את השינויים בתקציב, כדי להביא לחוסן חברתי כפי שאנחנו מבינים אותו.

רענן כהן: עצם העובדה שהתקציב הנוכחי דומה מאוד לתקציב הקודם, לתקציב של הליכוד, היא הוכחה לכך, שאיננו עושים מספיק כדי לשנות את סדר העדיפויות.

רענן כהן: התקציב של השנה נמוך ביותר מ-7 מיליארדי שקלים לעומת תקציב 1992.

רענן כהן: לכאורה, זו מגמה חיובית ורצויה.

רענן כהן: הממשלה רוצה להקטין את הוצאותיה, זו מגמה חיובית; על כל פנים, כך אומרים הכלכלנים.

רענן כהן: אבל מי שיתעמק בתקציב יגלה מייד שאין פה הורדת שומנים, או שינוי מבני של המשק, שעליו יש לבסס את הבראת המשק.

רענן כהן: מבט קל בתקציב מראה שכל ההקטנה, שאנחנו מתפארים בה כל כך, לא נבעה משינוי סדר העדיפויות, אלא מצמצום היקף העלייה הצפויה, מ-200,000 ל-120,000 עולים, ואני מקווה שאכן יגיעו אלינו 120,000; נבעה מהקפאת הבנייה בשטחים ובאזורים אחרים ומהקטנה בהיקף החובות.

רענן כהן: במערכת הבחירות הבטחנו, ועל כך קיבלנו את אמון העם, הקטנת האבטלה, השקעות בתשתית ויצירת מקומות תעסוקה.

רענן כהן: והרי יש לנו תוכניות לכבישים, לרכבת הפרברים, לחיסול "כבישים אדומים", לרכבת לאילת, לפתרון בעיות המים, הביוב וכדומה.

רענן כהן: אבל, אדוני שר האוצר, בשביל לתרגם את הדברים האלה צריך תקציב.

רענן כהן: היכן התקציב?

רענן כהן: אני לא רואה אותו.

רענן כהן: רק כאשר לא תהיה במדינת ישראל אבטלה, ותהיה תעסוקה לכול, תחזור התקווה לעולים והם יבואו לכאן מתוך אמונה, ולא כתוצאה מבריחה.

רענן כהן: כנבחר ציבור הבטחתי לבוחרי את הדברים שהזכרתי כאן קודם לכן.

רענן כהן: היום יש לי מחויבות כלפי בוחרי, ומחובתי לקיים את אשר הבטחתי.

רענן כהן: אינני יכול לבוא היום אל ציבור בוחרי ולומר לו באמת ובתמים: אתם נתתם לי את קולותיכם, ואני מיישם את מה שהבטחתי.

רענן כהן: הרי לא רק שאיננו מקטינים את האבטלה, כפי שהבטחנו, אלא התקציב צופה עלייה במספר המבוטלים מדי שנה.

רענן כהן: איך אפשר ליצור מקומות תעסוקה חדשים כשאין לכך ביטוי בתקציב?

רענן כהן: שמתי לי למטרה לדאוג לחוק למען החיילים המשוחררים.

רענן כהן: מה אני יכול לומר להם היום?

רענן כהן: צאו וראו מה קורה: דור צעיר נפלא, שעושה בצבא את השנים היפות ביותר בחייו, כשהוא משתחרר מהצבא הוא אינו מוצא תעסוקה.

רענן כהן: הוא חי מדמי האבטלה ולעתים קונה כרטיס לכיוון אחד למדינה שהוא אוהב ורוצה בה, ואינו חוזר.

רענן כהן: מחובתה של המדינה לדאוג לצעיריה.

רענן כהן: אני לא אוכל להגיד להם: תמשיכו לקבל דמי אבטלה, משום שהמדינה לא דואגת ליצירת מקומות עבודה לצעיריה.

רענן כהן: ואיפה הדאגה לשכבות החלשות?

רענן כהן: איפה צמצום הפערים, שזה אחד הדגלים החשובים של מפלגת העבודה מאז היווסדה?

רענן כהן: זה תקציב שכל חברי הכנסת מטעם מפלגת העבודה, שנבחרו בבחירות אישיות, אינם יכולים להגן עליו.

רענן כהן: כל מי שיגן על תקציב כזה פוגע באמון הציבור שבחר בו.

רענן כהן: לכן אני חוזר ואומר: אסור לנו להגיש תקציב שהוא העתק של התקציב שהגיש הליכוד, ושנגדו נלחמנו כל כך בשנים הקודמות.

רענן כהן: אילו שינתה הממשלה את המבנה הפנימי של ההוצאות והעבירה את הכספים שהיא חסכה במקום אחד לטובת יעדים חברתיים אחרים, כי אז היינו מביאים בשורה חשובה לעם הזה, והאמינו לי שהעם הזה זקוק לבשורה טובה, והיינו נותנים לו תקווה למימוש ההתחייבויות שנתנו ערב הבחירות.

רענן כהן: אבל התקציב הזה איננו מבטא כך.

רענן כהן: לכן אני פונה לשר האוצר, וחבל שהוא לא נמצא אתנו כאן, ותובע ממנו לבדוק שוב את התקציב, לתקן אותו ולהביא ליצירת 30,000 מקומות עבודה, בצורה אמיתית, עם ביטוי בתקציב, כי זה המאבק האמיתי של מדינת ישראל ושל החברה במדינת ישראל.

רענן כהן: הקטנת האבטלה היא היעד שלנו, צמצום הפערים החברתיים והדאגה לחיילים המשוחררים.

רענן כהן: אני מאמין, תמיד, במדיניות לטווח ארוך.

רענן כהן: שנת 1995 – שנה חשובה לטווח ארוך.

רענן כהן: אבל אנחנו רוצים לדעת מה יהיה בשנת 1993.

רענן כהן: בשנת 1993 העם הזה זקוק לתקווה, לבשורה.

רענן כהן: הוא זקוק לתעסוקה, הוא זקוק לטיפול בנושאים שהזכרתי.

רענן כהן: האם מישהו חושב שבשורה לשנת 1995 תבטיח למפלגת העבודה את השלטון?

רענן כהן: לא ולא.

רענן כהן: עם ישראל למד דבר אחד: בשביל להפיל שלטון לא זקוקים ל-30 שנה ולא זקוקים ל-15 שנה.

רענן כהן: אם לא נביא בשורה אנחנו נרד מהשלטון, ומהר.

רענן כהן: אני רוצה שמפלגת העבודה תישאר בשלטון, וחשוב למדינת ישראל שמפלגת העבודה תישאר הרבה שנים בשלטון.

רענן כהן: אם נדע לכוון את צעדינו, אכן גם נישאר בשלטון.

רענן כהן: אסור לחזור לימי ארידור העליזים, כי הם הביאו לפגיעה בחברה, הרסו את התשתית החברתית.

רענן כהן: אנחנו חייבים לבסס את המשק על יסודות בריאים.

רענן כהן: הציבור צריך להרגיש שאנחנו מקיימים את אשר אמרנו.

רענן כהן: לסיום, מאחר שאני מאמין שאוזני ראש הממשלה – וחבל שהוא איננו כאן – ואוזני שר האוצר כרויות לרחשי לב הציבור, אני רוצה להאמין ולקוות, שאכן הם יעשו את השינויים הנדרשים כפי שאמרתי אותם כאן.

רענן כהן: היום אני אצביע בעד התקציב, בקריאה ראשונה.

דן תיכון: אין דבר כזה, סימן שאתה מסכים.

רענן כהן: אני מכבד את חבר הכנסת דן תיכון; לו שמעת את כל הנאום – – –

דן תיכון: שמעתי כל מלה, ישבתי למעלה ושמעתי.

רענן כהן: אני רוצה שחברי ממפלגת העבודה ישמעו, ואני מקווה שהם יצטרפו אלי.

רענן כהן: אם לא יעשו את השינויים המתחייבים, כולנו חייבים לשקול את הצבעתנו בקריאה השנייה והשלישית.

רענן כהן: אני רוצה להיות נאמן לשולחי ונאמן בדברי.

רענן כהן: זאת השליחות שלי, ועל כך אלחם בכל כוחי.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת דן תיכון.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא, שהתקציב המוגש על-ידי שר האוצר אין בו שינויים דרמטיים באשר למדיניות ולתקצוב בהשוואה לתקופות שהיו בעבר.

מיכאל איתן: אני אישית נמצא קצת במצוקה כאשר אני צריך לעמוד כאן ולשפוט את שר האוצר על-פי התקציב שהוא מציע.

מיכאל איתן: המצוקה נובעת מכך, שבנקודות רבות מאוד אני מזדהה עם עמדותיו של שר האוצר.

מיכאל איתן: אני חושב ששר האוצר בייגה שוחט מבין אישית, שהמגמות שצריכות לשלוט בכלכלה הישראלית הן מגמות המנוגדות בתכלית לדוקטרינות, למדיניות, לאידיאולוגיה שהיתה מקובלת על מפלגתו שנים רבות.

מיכאל איתן: אני משוכנע, שהכיוון שאליו היה רוצה שר האוצר בייגה שוחט להוביל את המשק הוא הכיוון שעליו הצביעה פעם אחר פעם, מערכת בחירות אחר מערכת בחירות, מפלגת הליכוד.

מיכאל איתן: אבל כאשר הליכוד היה בשלטון, היתה יכולתו לחולל את המפנה הנדרש מוגבלת, ואפשר גם לומר, הוא לא הצליח במידת הצורך.

מיכאל איתן: ועכשיו, כשאני ניצב פה בדילמה, אני מסתכל אל מה שקורה במפלגת העבודה ואני שואל: למי אני צריך להצטרף?

מיכאל איתן: גם שם יש חילוקי דעות עקרוניים בין שתי תפיסות.

מיכאל איתן: תפיסה אחת, שמייצג אותה בייגה שוחט, בינתיים, ולדעתי הוא במיעוט, היא תפיסה האומרת שהמשק שלנו צריך לנוע לעבר עוד יוזמה חופשית, משק תחרותי, עוד כלכלה חופשית, לצמצם מעורבות ממשלתית.

מיכאל איתן: מצד שני, באותה מפלגת העבודה יש קבוצה גדולה, אולי הרוב, השומרת על אינטרסים מובנים שהם נחלת ההיסטוריה.

מיכאל איתן: היא נמצאת היום בעמדת שלטון, והפיתוי לפעול לשחרור המשק ממעורבות ממשלתית הוא פיתוי שלילי בעבורה.

מיכאל איתן: יש פיתוי הפוך, יש לחצים הפוכים.

מיכאל איתן: מפלגת שלטון רוצה לשמור על אמצעי השליטה ולכן תחום המעורבות של הממשלה הוא ניכר.

מיכאל איתן: אני מסתכל מהצד ושואל, על מה אני צריך להעביר ביקורת?

מיכאל איתן: האם להצטרף למבקר הראשי של שר האוצר, לראש הממשלה?

מיכאל איתן: עוד לא שמעתי שראש ממשלה יצא בפומבי בביקורת קטלנית והרסנית, גם לא נאה מבחינת הנימוס, כלפי מנכ"ל משרד האוצר, כלפי פקידים בכירים באוצר.

מיכאל איתן: בעצם את מי הוא מבקר?

מיכאל איתן: – את מי שהוא מינה, את בייגה שוחט.

מיכאל איתן: מהו הביטוי הזה, "כל הפוגלים האלה"?

מיכאל איתן: מהו הביזוי הזה של פקידי ממשלה, עובדי ציבור?

מיכאל איתן: הם אחראים למדיניות, האם הם האשמים?

מיכאל איתן: כבר מוצאים תירוצים.

מיכאל איתן: ראש ממשלה נוהג כך, מתיר את הרסן

מיכאל איתן: ומאפשר ביקורת שלילית לא-עניינית.

מיכאל איתן: בואו נעזוב לרגע את ההתנצחות המילולית, נוריד לרגע אחד את כל הסגנון של ראש הממשלה בביקורת שלו על עובדי האוצר.

מיכאל איתן: על מה פרצה המחלוקת?

מיכאל איתן: בואו נבין את המחלוקת העניינית העומדת מאחורי המחלוקת המילולית הזאת.

מיכאל איתן: הגישה של בייגה שוחט ושל כל הפוגלים למיניהם, ואני רוצה לשלוח להם מכאן "יישר כוח", היא לא להיתפס לבהלה, לא לפתור את בעיות הקבע של ישראל על-ידי פתרונות מדומים שיגרמו לנו לתחלואי קבע.

מיכאל איתן: יש לחצים.

מיכאל איתן: גם אנחנו באופוזיציה לא ממעיטים בכך וגם לא האופוזיציה בתוך מפלגת העבודה.

מיכאל איתן: אבל לא זה יביא את הפתרון למשק הישראלי.

מיכאל איתן: על-ידי עמידה נכונה, על-ידי טיפול בבעיות יסוד ובעיות שורש של הכלכלה נוכל להביא לפריחה כלכלית.

מיכאל איתן: אולי צריך להשקיע בזה מאמץ לזמן קצר, אולי צריך לספוג ביקורת.

מיכאל איתן: מה אומר לנו ראש ממשלת ישראל?

מיכאל איתן: אני בכלל לא מקבל את הגישה של "כל הפוגלים האלה".

מיכאל איתן: יש לו צוות של מומחים.

מיכאל איתן: בנימין בן-אליעזר הקים ועדה לפתרון בעיות האבטלה.

מיכאל איתן: הוא לא ייקח כלכלנים מקצוענים.

מיכאל איתן: הוא לא ייקח פקידי אוצר.

מיכאל איתן: הוא לא ילך לחפש את הפתרונות היותר-מדויקים שהוכחו.

מיכאל איתן: הוא יקים ועדת מומחים חדשה.

מיכאל איתן: הוא מינה את פואד לוועדה, והם יפתרו את בעיות האבטלה.

מיכאל איתן: איך פואד יפתור את בעיות האבטלה?

מיכאל איתן: הוא יבנה מפעלים?

מיכאל איתן: הוא מבין בזה?

מיכאל איתן: הוא יודע לייצר כלכלה?

מיכאל איתן: האמינו לי, אילו הוא ידע, הוא לא היה הולך למסלול של פוליטיקה.

מיכאל איתן: הוא היה יכול להיות היום מיליונר – בן-אדם שיש לו תרופות פלא לייצר מקומות עבודה למאות אלפי אנשים.

מיכאל איתן: הוויכוח בעניין "הפוגלים" הוא ויכוח בין עקרונות בריאים של כלכלה חופשית שהוכחו לבין ניסיונות לאלתר ולפתור את הבעיה לטווח קצר.

מיכאל איתן: כל דבר היה נכון או לא נכון בשעתו.

מיכאל איתן: אינני רוצה לומר עבודות יזומות בקטילה טוטלית.

מיכאל איתן: אבל אנחנו יודעים שהיו שגיאות מבניות.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים היום לתקוע כמסמרים ללא ראש אנשים שהם לא יעילים במקומות עבודה כדי שהם יפריעו לאחרים לעשות את העבודה?

מיכאל איתן: לא יכול להיות.

מיכאל איתן: אומרים: לפרוץ את הגירעון בתקציב.

מיכאל איתן: קל מאוד להגיד את זה.

מיכאל איתן: לטווח קצר פתרת את הבעיה.

מיכאל איתן: מה יהיה בעוד שנה?

מיכאל איתן: מה יהיה בשוק ההון כתוצאה מפריצת המסגרת התקציבית?

מיכאל איתן: ברור שתהיינה לכך תופעות שליליות שנשלם עליהן אחר כך בריבית דריבית.

מיכאל איתן: אני רוצה לדבר על נושא ההפרטה.

מיכאל איתן: ההפרטה היא אחת הדרכים.

מיכאל איתן: מדברים, מדברים ולא עושים.

מיכאל איתן: אתמול אמרתי בקריאת ביניים, שיכול להיות שמרוב הדיבורים על הפרטה צריך להקים עוד משרד ממשלתי, אפשר עם שר, אפשר גם עם סגן שר, רצוי עם לשכה וכו', זה יהיה המשרד לענייני הפרטה, ואז אולי תנוע ההפרטה.

מיכאל איתן: נקים עוד משרד ממשלתי שיעסוק בהפרטה.

מיכאל איתן: בעיצומם של הימים האלה, כשכל כך הרבה מדברים על הפרטה, אני שומע באותה נשימה שהולכים להקים חברה ממשלתית חדשה שתפקידה להיות חברה ממונה על הקמת כביש מס' 6 – "חוצה ישראל".

מיכאל איתן: אז מרגיעים אותי ואומרים לי: מיכאל איתן, אל תדאג, זו תהיה חברה זמנית בלבד; היא לא תעסוק ממש בבנייה, היא לא תעסוק ממש בתכנון, היא תקדם את התהליך.

מיכאל איתן: אני מודיע לכם, ידידי היקרים, חברי הכנסת, שאם חברה ממשלתית תהיה אחראית לקידומו של תהליך, נותנים לה מנדט ואומרים לה: כשהתהליך הזה יסתיים אתם מתפרקים – התהליך לא יסתיים, לעולם לא.

דן תיכון: כמו מ.י.

דן תיכון: נכסים.

מיכאל איתן: כמו מ.י.

מיכאל איתן: נכסים.

מיכאל איתן: אומרים לחברה שיש לה מנכ"ל, שיש לה דירקטורים, יש לה מנגנונים: לכו וקדמו אותנו.

מיכאל איתן: בסוף, כשגומרים את הנושא, החברה מתפרקת ואין לה תפקיד עוד.

מיכאל איתן: איך זה יקדם את הנושא?

מיכאל איתן: אין לנו מספיק ניסיון.

מיכאל איתן: הנושא הבא – יש הצעה להקים אזורי ייצוא לסחר חופשי.

מיכאל איתן: אני לא אכנס לזה כאן כי הזמן שלי מוגבל, אבל זאת הצעה שראויה לבחינה.

מיכאל איתן: למה סוחבים את האנשים האלה כל כך הרבה זמן?

מיכאל איתן: בואו נקבל החלטות.

מיכאל איתן: אפילו להגיד "לא" מהר, אני רואה את זה כהישג גדול.

מיכאל איתן: סוחבים וסוחבים.

מיכאל איתן: צריך לקבל החלטות יותר מהר, לצמצם את המעורבות הממשלתית, ואם היא כבר מעורבת, שזה יזוז ביתר יעילות.

מיכאל איתן: זה הורס אותנו, זה הורס את המדינה.

שבח וייס: זמנך תם.

שבח וייס: קודמי סימן את הזמן ויש לי אמונה שלמה בו.

שבח וייס: משפט אחד או שניים.

שבח וייס: שמעתי את נאומך, הוא מעניין מאוד.

שבח וייס: אני מבקש פשוט לסיים.

מיכאל איתן: הנקודה האחרונה.

מיכאל איתן: צר לי שאני צריך להתייחס לחוק ההסדרים במשק כשהדיון בו משולב.

מיכאל איתן: יש כמה נקודות מבורכות ואני תומך בהן בשתי ידיים, יוזמות ממשלתיות שנועדו ללכת לכיוונים שעליהם דיברתי.

מיכאל איתן: יש כאן הצעות טובות: תחרות ב"בזק", תחרות בלשכת עורכי-הדין, ודברים נוספים שאיני רוצה להרחיב עליהם את הדיבור.

מיכאל איתן: יש נקודה אחת שגם אליה אני מצטרף והיא קשורה בבית הזה: הממשלה מבקשת מאתנו, מכנסת ישראל, להיות רציניים.

מיכאל איתן: היא אומרת לנו במלים האלה: כאשר נקבעת מסגרת תקציב, אם אנחנו מציעים הצעת חוק שעולה במימון, נגיש אותה, אבל כל חבר כנסת שמציע הצעת חוק יסמן גם מה הם המקורות לעלות הצעת החוק, שיגיד על מה הוא מוכן לוותר.

מיכאל איתן: אין דבר כזה שחברי כנסת יכולים להציע חוק הגליל, חוק הנגב, חוק הביצים ולחלק הטבות לעם מכל הסוגים והמינים, וכששואלים אותם מאיפה זה יבוא, הם לא מוכנים לקצץ בשום דבר.

אלי דיין: אתה בעד?

מיכאל איתן: אני בהחלט בעד במגבלות מסוימות.

דן תיכון: אין סכנה, זה לא יעבור.

מיכאל איתן: אני חושב שרוב חברי הכנסת רוצים להציע הצעה כזאת.

מיכאל איתן: אני חושב, שאם חבר כנסת רוצה להציע הצעה כזאת, שאני קורא לה הצעה מופקרת מבחינה תקציבית, והוא מגייס רוב של 61 מחברי הבית, בבקשה; אבל לא חוקים שחצי מחברי הכנסת יוצאים כאן בבושה וחצי אחר, אינטרסנטים, יושבים ומעבירים חוקים ברוב של 23, 15, כאשר אין להם בסיס תקציבי.

מיכאל איתן: אני מסיים, ואני רוצה לאחל, מנקודת הראות האופוזיציונית שלי, איחולי הצלחה לשר האוצר.

מיכאל איתן: הלוואי שהוא יצליח להגשים את הדברים החיוביים כאן; אני כמובן אסייע לו.

מיכאל איתן: לצערי הרב, העננים המתקדרים במפלגת העבודה עלולים להוליך לסופה כזאת שתטאטא את כל כוונותיו הטובות של שר האוצר, ואני חושב שהוא עלול למצוא את עצמו במיעוט.

מיכאל איתן: אני מקווה מאוד שהוא לא יישבר וימשיך לשאת את הדגלים האלה ברמה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת איתן.

שבח וייס: חבר הכנסת עמיר פרץ, שש דקות; אחריו – חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: רבותי, הסיפור של התמקחות על הזמן נגמר.

שבח וייס: נא להסדיר את העניינים בתוך הסיעות; אני ממש מבקש.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני מצטער על כך ששר האוצר אינו נוכח בדיון, ולו רק בגלל שבכנסת הקודמת – – –

דוד מגן: מדבריך עלול להשתמע ששר אחר כן נוכח.

עמיר פרץ: הייתי רוצה ששר האוצר יהיה נוכח.

עמיר פרץ: לפני כן היה שר המשפטים, כרגע אין איש.

עמיר פרץ: בכל זאת, אני רוצה לברך את שר האוצר על התקציב הראשון שהוא מגיש בשמה של הממשלה החדשה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, שהתקציב מוגש לאחר מערכת בחירות שיצרה ציפיות גדולות.

עמיר פרץ: עם ישראל שהגיע למצב של חוסר אמון מוחלט בממשלה הקודמת, החליט לעשות מהלך אמיץ, כמעט בלתי אפשרי, ולתת סיכוי לשינוי.

עמיר פרץ: למה אני אומר, כמעט בלתי אפשרי?

עמיר פרץ: מכיוון שאכן רוב הציבור הצביע עבורנו כי הוא רצה שינויים בתחומי חברה וכלכלה.

עמיר פרץ: מהו המושג הזה, חברה וכלכלה, כלכלה וחברה?

עמיר פרץ: אנחנו נמשיך ונתווכח בשאלה מה עומד לפני מה, מי מאתנו רואה את כבוד האדם לפני כבוד השקל, ומי רואה את כבוד השקל לפני כבוד האדם.

עמיר פרץ: אני לא נכנס לחלוקה הזאת.

עמיר פרץ: אני בטוח שכל חברי הכנסת מכל הסיעות רואים לנגד עיניהם את המובטלים באותה מידה שהם רואים לנגד עיניהם את הצורך להבטיח מפעלים יציבים וחזקים.

עמיר פרץ: כל אותן קבוצות שהצביעו עבורנו במשך הרבה מאוד שנים, בבחירות אחרי בחירות, ידעו שהמצב בתקופת הליכוד הולך ומחמיר, ובכל זאת המשיכו להצביע לליכוד, כי הם הסכימו לסלוח לליכוד.

עמיר פרץ: הם הסכימו תמיד לתת הנחות לממשלה הקודמת.

עמיר פרץ: ואני יודע שלנו לא יהיו ויתורים.

עמיר פרץ: הציבור רוצה שאכן נעמוד באתגרים שהצהרנו עליהם.

עמיר פרץ: נכון, התקציב לוקה בחסר בכמה נקודות; המרכזית שבהן, כל חברי הכנסת התייחסו לזה, היא בעיית האבטלה, הטיפול בתעסוקה.

עמיר פרץ: המאבק באבטלה הוא הסיכוי היחיד לשמור את צעירינו בארץ.

עמיר פרץ: המאבק באבטלה הוא הסיכוי היחיד לחידוש העלייה בהיקפים הגדולים שהיו לפני שנה.

עמיר פרץ: אני חושב שמשרד האוצר ושר האוצר עשו טעות כאשר קבעו יעד כל כך נמוך לירידת רמת האבטלה בשנים הקרובות.

עמיר פרץ: גם אם הנתונים הכלכליים, גם אם ההשקעות בתקציב המדינה, גם אם המרכיבים האחרים במשק, הלאומיים והבין-לאומיים, יוצרים מצב שבו שר האוצר מגיע למסקנה שהוא צריך להעמיד את האבטלה על רמה מסוימת, אין לו ברירה אלא לחזור ולומר לפקידיו, לומר לשרי הממשלה האחרים: תביאו לי תקציב אחר, תביאו לי פתרונות נוספים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לחברי מהאופוזיציה, הרי רק לפני שלושה חודשים היתה הממשלה שלכם.

עמיר פרץ: זה נשמע מוזר והציבור הישראלי בוודאי מביט עלינו ושואל: איך קורה שגם חברי הכנסת מהקואליציה עולים לדוכן ומבקרים?

עמיר פרץ: אני חושב שלגיטימי שחברי הכנסת מהקואליציה קמים לומר את עמדתם.

עמיר פרץ: זה אולי יותר לגיטימי ממצב שחברי האופוזיציה עולים היום ומבקרים.

עמיר פרץ: ידידי, חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה אמרת שאתה רואה תקציב דומה.

עמיר פרץ: אנחנו רוצים תקציב שונה.

עמיר פרץ: אתם, חברי הכנסת מהאופוזיציה, היו בידיכם כל הכלים לעשות כל מה שאתם רוצים.

עמיר פרץ: היום אתם עולים בזה אחר זה ומציעים הצעות לפתרון.

עמיר פרץ: מי הפריע לכם לבצע אותם בתקופה ששלטתם, הרבה מאוד שנים?

עמיר פרץ: לכן אני אומר, אל תטיפו לנו מוסר.

עמיר פרץ: אנחנו נקיים בתוכנו ויכוח, קשה ככל שיהיה.

עמיר פרץ: כל אחד מאתנו יתבע את התיקונים שהוא רוצה.

עמיר פרץ: אני אומר, יש צורך לקבוע תקציב מיוחד, שיבצעו אותו בדרך בלתי שגרתית, שיהיה שר ממונה שיעבור יישוב אחר יישוב, כפר אחר כפר, עיר אחר עיר, מפעל אחר מפעל, ויפתור את הבעיות.

עמיר פרץ: כפי שידענו בימי מצוקה – צריך לפעול כמו בעת מצוקה.

עמיר פרץ: אני רוצה לסכם את דברי באשר זמני קצר ולומר לחברי הכנסת, שאני זוכר את ידידי, חבר הכנסת דוד מגן, באחד הוויכוחים שהתקיימו כאן בכנסת סביב המצוקה של העולים באותן תקופות.

עמיר פרץ: הוא קם אז ואמר משפט שאני, אז חבר באופוזיציה, לקחתי אותו במלוא הרצינות.

עמיר פרץ: הוא אמר: בואו נקיים ויכוח, אבל אל תגרמו לכך שעם ישראל ייכנס למצוקה של חוסר אמון מוחלט בכולנו.

עמיר פרץ: אני זוכר שהוא אמר אז, וזה גרם לסערה, שיש פה הסתה של הציבור.

עמיר פרץ: אני אומר לכם, מותר לבקר, גם לחברי הקואליציה, ומותר גם לחברי האופוזיציה, אבל בואו לא נשכח: קיבלנו מדינה שהיא מרבץ של גחלים לוחשות.

עמיר פרץ: אני אומר לשר האוצר ואני אומר לחברי בסיעה, שאנחנו צריכים להיזהר ולהישמר מכל משמר פן יביאו הפעולות שלנו, חלילה, לבעירה כללית.

עמיר פרץ: לכן, נמשיך את הוויכוח מתוך אחריות.

עמיר פרץ: בסופו של דבר יהיה תקציב.

עמיר פרץ: הכנסת כולה צריכה לסייע לממשלה להצליח בתפקידה ולבצע את התקציב.

עמיר פרץ: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת עמיר פרץ.

שבח וייס: חבר הכנסת דן תיכון, הוקצו לך 20 דקות.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה לאנשי אגף התקציבים, ששלחו לכאן נציג אחד ויחיד, וחבל.

דן תיכון: תודה ל-75 חברי הכנסת שדיברו אל הקיר ולשווא, שהרי נציגי הממשלה ושר האוצר אינם נוכחים כאן.

דן תיכון: התקציב, זו תוכנית העבודה של הממשלה הנוכחית.

דן תיכון: אם זו תוכנית העבודה, אוי ואבוי לנו, אזרחי מדינת ישראל.

דן תיכון: יכול להיות שמישהו יבוא לכאן ויגיד, בעצם התקציב הקודם לא היה רלבנטי, ואולי גם התקציב הנוכחי לא רלבנטי.

דן תיכון: אני רוצה לשאול את חברי, שר האוצר הנוכחי, והתעמתנו רבות לקראת הבחירות שהיו; הייתי רוצה לשאול אותו, מה בעצם עשיתם בתחום הכלכלי במרוצת מאה הימים האחרונים?

דן תיכון: דיברתם על שינוי מבני.

דן תיכון: איזה חוק הבאתם לפני המליאה כדי שאנחנו נוכל לבשר לעם הזה שבמרוצת השנים שינינו את מבנה המשק?

קריאה: מאה ימים, לא מאה שנים.

דן תיכון: סליחה, מאה ימים.

דן תיכון: לאן הלכה התנופה שלכם?

דן תיכון: יש תחושה של "פול גז בניוטרל".

דן תיכון: אתם מדברים על השינוי ועל הצורך בעידן כלכלי חדש, ובפועל שום דבר לא קורה.

דן תיכון: אחרי מאה ימים של הממשלה, רוב השרים הכלכליים לא מפגינים שום תנופה מחשבתית יוצאת דופן.

דן תיכון: המאזן הכלכלי של ממשלת מאה הימים הוא מאכזב, מאכזב מאוד.

דן תיכון: הממשלה הזו הבטיחה, בהיותה באופוזיציה, שהיא תתמודד עם בעיות האבטלה ותפתור אותן.

דן תיכון: אבל מספר המובטלים מגיע כבר לרבע מיליון איש.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת תיכון, איפה מודעי, שהיה מהסיעה שלך?

אברהם יחזקאל: אפשר לדעת איפה הוא?

דן תיכון: הביורוקרטיה מפריעה למשקיעים, אין כל התקדמות לקראת שוק חופשי, משק חופשי אמיתי, וכבר נראים ניצני נסיגה ממדיניות הליברליזציה.

דן תיכון: כסף זורם לקופת-חולים, ואין לכך סימוכין-תימוכין בתקציב.

דן תיכון: החשיפה נמצאת בנסיגה.

דן תיכון: הרפורמה לגבי בתי-החולים נגנזה.

דן תיכון: הרפורמה במשק הבשר עומדת בסימן שאלה, ויהיה קרוב לוודאי סיוע נוסף לקיבוצים ולמושבים.

דן תיכון: הזכיר קודמי, חבר הכנסת מיכאל איתן, את נושא ההפרטה.

דן תיכון: אני שואל את עצמי, היכן תקועה ההפרטה?

דן תיכון: מדוע במשך 110 ימים לא הבאתם לוועדת הכספים ולו סעיף אחד שעוסק בהפרטה של חברה ממשלתית אחת?

דן תיכון: היה הישג, הערבויות שניתנו על-ידי ממשל בוש לסכום של כ-10 מיליארדי דולר.

דן תיכון: בעצם קיבלנו 2 מיליארדי דולר.

דן תיכון: האם אתם יודעים שהנשיא בוש, נכון לרגע הזה, עדיין לא חתם על הערבויות הללו?

דן תיכון: מדוע ולמה?

דן תיכון: ואגב, 2 מיליארדי דולר, היכן הם מופיעים בתקציב בצד ההכנסות?

דן תיכון: הממשלה הקודמת כללה את 2 המיליארדים הללו בהצעת התקציב שלה בתחום ההכנסה.

דוד ליבאי: אף שעדיין לא נתקבלו.

דן תיכון: אף שלא נתקבלו.

דן תיכון: אבל אתם מדברים בוודאות.

דן תיכון: היכן הכסף הזה מופיע בתקציב – אני שואל אתכם ואת שר האוצר.

קריאה: – – –

דן תיכון: אבל, רבותי, היה הישג.

דן תיכון: כן, ראש הממשלה אכן הצליח לסדר את הערבויות בעירבון מוגבל, בסימן שאלה, שהרי יש נשיא חדש, בזה הבוקר נבחר נשיא חדש ונבחר סגן חדש.

דן תיכון: רבותי, אני שואל את עצמי: מדוע צריך היה להלקות את יהדות ארצות-הברית בשל מעורבותה הרבה בתחום השגת הערבויות הללו?

דן תיכון: מדוע צריך היה לריב אתם?

דן תיכון: הרי הם ניהלו מלחמה עקובה מדם כנגד המשטר הקודם.

יורם לס: מה זה קשור לתקציב?

שבח וייס: אני לא הייתי רוצה להתערב, מספיק עשיתי את זה השבוע.

שבח וייס: כל מה שקשור לנושא התקציב, על זה יחליט הנואם.

שבח וייס: אני, אפילו בתור מאזין, חושב שזה כן קשור לתקציב; לשיטתו.

דן תיכון: רבותי, שר החוץ שמעון פרס סיפר לנו, שעכשיו נוכנס לשוק המשותף, והוא אמר:

דן תיכון: נסללה הדרך לקראת שילוב ישראל במרחב הכלכלי – עוד חלום שלא מתגשם.

דן תיכון: והרי אנחנו נמצאים בנסיגה גם בתחום הזה.

דן תיכון: נכון, חתמנו על הסכם עם ארצות אפט"א, אבל זה באמת מעשה ידינו, לפחות הדבר האחרון שהצליחה ממשלת הליכוד לעשות.

דן תיכון: השקעות – חבל ששר התעשייה והמסחר איננו.

דן תיכון: החוק לעידוד השקעות הון – מה בעצם באים ואומרים לנו?

דן תיכון: יש חוק לא טוב, שמעודד השקעות, והשקעות לא הגיעו.

דן תיכון: והנה אנחנו, המשטר החדש, נעשה סדר.

דן תיכון: אז מה מצוי בתקציב?

דן תיכון: אומרים לנו, שתוקף החוק הלא-טוב הזה יוארך בשנה, עד סוף 1993, ומה שהיה הוא שיהיה.

דן תיכון: לא, מחליטים על הקמת ועדת-שבס.

דן תיכון: אתם יודעים מהי ועדת-שבס?

דן תיכון: ועדת-שבס תסווג מחדש את ערי הפיתוח.

דן תיכון: אם החלטתם, על-פי חוק התקציב, להאריך את תוקף החוק לעידוד השקעות הון עד סוף 1993, למה אתם מבלבלים את המוח לתושבי ערי הפיתוח בנושא המלצות ועדת-שבס, שתשנה את מפת העדיפויות?

דן תיכון: יכול להיות שתולידו רק דבר אחד.

דן תיכון: אתם רוצים לנטרל את יהודה ושומרון ממפת אזורי הקדימות.

דן תיכון: יכול להיות, אבל למה לבלבל את המוח – – –

יורם לס: יש לי חדשות בשבילך, בסוף 1993 נהיה בשלטון.

דן תיכון: חבר הכנסת לס, אתה מוביל אותי לנושא הבא, שנקרא אבטלה.

דן תיכון: אני אינני רוצה לומר לך, שאם יש חוק לעידוד השקעות הון שהוא לא טוב, נראה אולי פעם את המוצר שאתם מציעים.

דן תיכון: אומרים שהאבטלה הגיעה ל-11.2%.

דן תיכון: אני רוצה להזכיר לך, אם תעיין בחוברת התקציב, תראה שב-1987 עלה שיעור האבטלה והגיע ל-6.1%.

דן תיכון: ואתם מציעים לנו עבודות יזומות.

דן תיכון: זה חשוב מאוד.

דן תיכון: אני יכול לומר לך בוודאות, חבר הכנסת לס: הרי אנחנו לא המצאנו את העבודות היזומות.

דן תיכון: גם אנחנו, לפני הבחירות, שקלנו אם יהיה זה הוגן וטוב, שאנחנו נעסיק את כל הרופאים העולים החדשים במדינת ישראל, ובכל בית-ספר יהיה רופא נוסף על אחות, ובכנסת יהיו ארבעה רופאים שייתנו שירות לחברי הכנסת, ואז כולם יועסקו.

דן תיכון: ונקים בכל קיבוץ תזמורת, וכך כל המוסיקאים יועסקו במשך שלושה חודשים.

דן תיכון: אבל אמרנו לעצמנו: אנחנו רוצים להישאר בשלטון, אבל לא בכל מחיר, שכן עבודות יזומות המשמעות שלהן היא, שהם יעבדו שלושה חודשים ולאחר מכן יהפכו מובטלים פעם נוספת, וממצב כזה עד להגירה המרחק קצר ביותר.

דן תיכון: היכן הפרויקטים הלאומיים שאתם מציעים לנו?

דן תיכון: עלה שר האוצר אל הדוכן הזה ואמר: תעלה מתחת לעיר חיפה.

דן תיכון: חשוב מאוד.

דן תיכון: אם התכנון ייגמר בעוד שלוש שנים, אדוני היושב-ראש – אתה איש חיפה – זה יהיה מצב טוב.

דן תיכון: אני אומר לכם: במשך מאת הימים לא הכנתם שום תוכנית לפרויקט לאומי, וזו הבעיה, כי ממשלה חדשה יכולה לשנות סדרי בראשית רק במאת הימים הראשונים שלה.

משה קצב: למה אתה מזלזל בהחלטות של שר האוצר לפתור את בעיות האבטלה ב-1993?

משה קצב: החליטו על מנהרת הכרמל, החליטו להעביר את שדה התעופה באילת לעצמונה, החליטו להעביר את שדה-דב לים.

משה קצב: כל אלה יפתרו את בעיות האבטלה.

אלי דיין: אנו מודים לך על הפירוט.

דן תיכון: חבר הכנסת אלי דיין, אינני יכול שלא לומר, שמגיע לכם צל"ש על הטיפול שלכם בשוק ההון.

דן תיכון: שם שגשוג, עלייה, אנשים מרוויחים מיליארדים, ואני בעד.

קריאה: עד שזה ייפול.

דן תיכון: אתה יודע מה ההישג שלכם?

דן תיכון: שאחד מכם, קרי שר הבריאות, עדיין לא צעק להטיל מס רווחי הון ושחט גם את התרנגולת הזאת, שמטילה ביצי זהב.

דן תיכון: אבל זה יקרה, זה יקרה בקרוב.

דן תיכון: מינויים פוליטיים – רבותי, אני פוטרתי ב-1 ביולי 1974 משום שהייתי מינוי פוליטי כביכול.

דן תיכון: קראו לי בשעות הבוקר ואמרו לי: דן תיכון, לך הביתה, ובצהריים שלא תהיה כאן, לאחר חמש שנות עבודה.

גדעון פת: לא מדויק.

גדעון פת: אמרו לך: אתה טוב מאוד בתפקידך, אבל אני זקוק לתפקיד הזה למינוי פוליטי; אנא, פנה לי את התפקיד.

דן תיכון: חבר הכנסת פת מרענן את זיכרוני.

דן תיכון: השר היה אז השר לשעבר חיים בר-לב.

דן תיכון: אמרו לי שאני לא שייך למפלגת השלטון.

דן תיכון: מפלגת השלטון חוששת שכל ערי הפיתוח יצביעו בעד הליכוד, אז גח"ל – ולכן, ידידי הצעיר, אתה צריך ללכת הביתה, ואני הלכתי הביתה.

יורם לס: מה עשיתם לאריה שומר?

דן תיכון: אנחנו מייד נדבר על אריה שומר.

דן תיכון: חבר הכנסת יורם לס, מייד נדבר מה עושה אריה שומר בעצם הימים הללו.

שבח וייס: חבר הכנסת לס, אני מציע שלא לדבר על כל המינויים הפוליטיים, כי זה יימשך עד יום חמישי בלילה.

דן תיכון: אז מה עושים, חבר הכנסת לס?

דן תיכון: איך משתלטים על שירות המדינה?

דן תיכון: הולכים ועורפים את ראשו של נציב שירות המדינה, האיש האחראי לתקשי"ר – תקנון השירות – האיש ששומר על כל אחד מפני הממסד המפלגתי האיום והדורסני, הולכים ויורים בו, הורגים אותו, והכול פתוח, ואז אפשר למנות את מי שרוצים, ולשלוח את אריה שומר לצלצל בלילות לעורכי העיתונים ולומר להם שהכול בסדר, כי כל אנשי נציבות שירות המדינה מפחדים.

דן תיכון: ואני רוצה לומר לכם: אני מזהיר אתכם, רבותי, מפני החזרה לימי מפא"י האפלים, שלא יכולנו לקבל בם עבודה ללא פתק ממזכיר המפלגה בקריית-חיים.

דן תיכון: זה היה, רבותי, ואתם בדרך הטובה – – –

יורם לס: – – –

יעקב שמאי: 2 מיליוני שקל – – –

דן תיכון: רבותי, אנחנו לא נסכים למדיניות כלכלית פרטנית.

דן תיכון: אנחנו לא נסכים שייתנו ליזמים מקורבים ולעורכי-דין מקורבים תנאים משופרים.

דן תיכון: אנחנו לא נסכים שאתם תיתנו הטבות ל"הייאט", ולא לכלל המלונות במדינת ישראל.

דן תיכון: השיטה הזאת תעבור מן העולם, ומהר.

דן תיכון: רבותי, הזכירו לי כאן, שקראנו בעיתון השבוע את פרשת השום.

דן תיכון: הגענו למצב שבו נותנים רשיונות ייבוא למקורבים, ולא ראיתי את חבר הכנסת גדליה גל שומר על החקלאים.

דן תיכון: פשוט פתחו את הארץ למקורב ונתנו לו לייבא שום לשנתיים ימים.

משה נסים: מי הוא המקורב?

דן תיכון: בסטאי אחד משוק-תלפיות בחיפה, שארגן את סוחרי השוק בחיפה לטובת המערך במערכת הבחירות.

דן תיכון: אדוני שר האוצר, אני מדבר אליך, אני רוצה להעלות כמה סוגיות בתקציב המדינה: בוודאי אם היה המצב הפוך, ואני מקווה כי בעוד ארבע שנים פחות יום נחזור לשלטון – ואנו מתחילים בדרך חזרה, ארבע שנים פחות יום ואנחנו חוזרים, כי אתם בדרך הגרועה ביותר.

דן תיכון: אני רוצה לשאול אותך שאלה: אתה כותב בתקציב המדינה, ולא בתקציב המדינה אלא בצד ההכנסות של התקציב שאינו חלק מהצעת החוק שלך, אבל זה מופיע בכל ספרי התקציב, שאתם מייעדים 780 מיליון שקל לפטור ממסים.

דן תיכון: אולי תגיד לנו, איזה מס אתה מתכוון לבטל?

דן תיכון: מדוע לא העברת זאת לרזרבה?

דן תיכון: תגיד לי, בתוכנית העבודה שלך, איזה מס אתה רוצה לבטל?

דן תיכון: כאילו רשמת שכל התקציב בסך 105 מיליארד שקלים מצוי ברזרבה הכלכלית.

דן תיכון: זה לא יאה ולא מכובד.

דן תיכון: זו תוכנית העבודה, ועליכם לציין זאת בפירוט.

דן תיכון: אשאל אותך, אדוני השר, היכן הסיוע לקופת-חולים?

דן תיכון: חבר הכנסת לס, תשמע, הרי אתה בקי בעניין: בתקציב כתוב כי הסיוע לקופת-חולים באמצעות התקציב המונח בפנינו יגיע לאפס.

דן תיכון: אני רוצה שיקום כאן מישהו ויגיד, שאכן הממשלה לא תסייע לקופת-חולים.

דן תיכון: חבר הכנסת שפי, אתה נציג התעשייה האווירית, שמעת על המשבר בתעשיות הצבאיות – בתעשייה הצבאית, ברפא"ל ובתעשייה האווירית.

דן תיכון: איפה הכסף שנועד לחלץ אתכם?

דן תיכון: מדוע אתה אומר להם שהממשלה תעזור?

דן תיכון: והיא תעזור.

דן תיכון: היכן הכסף בתקציב?

דן תיכון: אני רוצה לראות אותו.

דן תיכון: רבותי, מה הבטחתם לחבר הכנסת דראושה תמורת הזכות שלו לתמוך בתקציב בעוד כמה דקות?

דן תיכון: אתם נותנים לו קי"ץ?

דן תיכון: תבואו ותאמרו: דראושה יקבל קצבת יוצא-צבא.

דן תיכון: מה המשמעות של קי"ץ?

דן תיכון: זו קצבת יוצא-צבא.

דן תיכון: תושבי ירושלים המזרחית, שאינם משרתים בצה"ל, יקבלו אותה קצבה שמקבל הבן שלך, חבר הכנסת לס, והבן שלי, משום שירותם בצה"ל.

יורם לס: אין להם ילדים?

דוד מנע: לא מגיע לאנשים שלא שירתו בצבא.

דוד מנע: אסור להפלות את אלה ששירתו בצבא.

ענת מאור: זו שערורייה.

יורם לס: – – –

אברהם יחזקאל: – – –

דן תיכון: יש להם ילדים.

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת לס.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל.

יעקב שמאי: אתה מדבר על חיילים משוחררים.

יעקב שמאי: זו העדפה לחיילי צה"ל.

ענת מאור: מה זה שייך?

קריאות: – – –

שבח וייס: נדמה לי שכפסק-זמן זה מספיק.

שבח וייס: תצברו אנרגיה לסיבוב הבא.

דן תיכון: חבר הכנסת לס, האמן לי שאני ליברל לא פחות ממך.

דן תיכון: אני רוצה שתבין את המשמעות של מה שאומרים לנו: אנו ניתן לכל משפחה מרובת ילדים במזרח-ירושלים תמריץ בגובה של 4,000 שקלים בחודש.

דן תיכון: אני מבטיח לך, שכל ערביי יהודה ושומרון יהגרו בתוך שנה אחת למזרח-ירושלים, כדי לקבל את קצבת יוצא-צבא הזו.

דן תיכון: יכול להיות שאתה רוצה שכולם יעברו לירושלים.

דן תיכון: משפט אחרון, לחברי הכנסת הצעירים ולשרי מפלגת העבודה, שחלקם הגדול לא תמך בתקציב, והיו גם חברי כנסת שמרדו: רבותי, אתם תצביעו בעד התקציב הזה בקריאה ראשונה, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דן תיכון: המסגרת לא תישבר.

דן תיכון: תוציאו לכם את זה מהראש.

דן תיכון: אל תתחייבו על כך בפני איש, כי לא תעמדו בכך.

דן תיכון: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: אני מזמין את אחרון המשתתפים בדיון שלנו, חבר הכנסת אלי דיין, שהקצה לעצמו עשר דקות.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאחר שבשעות אלה מתפרסמות התוצאות הרשמיות של הבחירות בארצות-הברית, אני רוצה לברך את ביל קלינטון שנבחר לנשיא ארצות-הברית.

אלי דיין: ביל קלינטון, מדינאי צעיר ובלתי ידוע, ממשפחה הרוסה, ניצח את הנשיא בוש, שרק לפני שנה היתה לו פופולריות חסרת תקדים.

אלי דיין: הוא ניצח את הנשיא המכהן של ארצות-הברית, בשר מבשרו של הממסד האמריקני המבוסס.

אלי דיין: רבותי חברי הכנסת, בוש הפסיד משום שהתנתק מהעם, כמו שאתם התנתקתם.

דן תיכון: בוש הפסיד למרות רבין.

אלי דיין: הוא הפסיד כי הוא התנתק מן העם.

אלי דיין: אתם התנתקתם מן העם, ובגלל זה הפסדתם בבחירות האחרונות.

אלי דיין: קלינטון ניצח משום שהוא הבטיח.

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, איני בטוח שזה המקום לנתח את תוצאות הבחירות בארצות-הברית.

שבח וייס: אני מבקש שתפסיקו.

אלי דיין: קלינטון הבטיח להיות פעיל בנושאי משק וחברה.

אלי דיין: אלו היו הסיבות לחילופי השלטון גם אצלנו.

אלי דיין: מונח לפנינו תקציב שיש בו כיוון נכון.

אלי דיין: קודם כול הפסקנו את הבזבוז של המיליארדים בשטחים.

משה נסים: שטויות.

דוד מנע: מה אתה כתבת על התקציב?

אלי דיין: קודם כול נקבע סדר עדיפויות ונחסכו כמה מיליארדים, לצערי הרב אותם מיליארדים שנחסכו – וזו הביקורת שיש לי – לא יעברו כולם.

אלי דיין: כאן באה הפנייה שלי אל שר האוצר:

אלי דיין: אם חסכתם כמה מיליארדי שקלים – – –

דוד מנע: כתבת שבתקציב הזה אין בשורות.

אלי דיין: אני רואה שרק מיליארד וחצי שקלים הועברו לביצוע בתשתית, בחינוך ובשירותים חברתיים.

אלי דיין: אם הגירעון בתקציב השנה שעברה היה 6.2% מהתל"ג, השנה מבוסס התקציב על גירעון של 3.2%.

אלי דיין: אני אומר לשר האוצר, כי התקציב הזה אינו תורה למשה מסיני.

אלי דיין: החוק הזה עבר בשלוש דקות בוועדת הכספים.

אלי דיין: גם הכלכלנים אומרים היום, שהכיוון הנכון הוא יותר השקעות בתשתית, יותר השקעות בחינוך, יותר השקעות בבריאות, אבל יש להוסיף לשם כך 2 מיליארדי שקלים.

אלי דיין: יש להשקיע בחינוך, בבריאות וברווחה, כדי ליצור מקורות תעסוקה.

מיכאל איתן: מאיפה תיקח את הכסף?

אלי דיין: מאיפה לקחנו 6.2 מיליארדי שקל בשנה שעברה?

מיכאל איתן: תדפיס, תיקח משוק ההון.

אלי דיין: הרי אתה חבר ותיק בוועדת הכספים, אתה יודע שבעיקרי התקציב מצוין מהיכן לוקחים 3.2%.

אלי דיין: מאותו מקור אפשר לקחת גם 4.4%; מאותם מקורות.

מיכאל איתן: למה רק 4 מיליארדים?

אלי דיין: מכיוון שהירידה בגירעון צריכה להיות מתונה, ולא בקפיצה מ-6.2% ל-3.2%, כאשר יש במשק 250,000 בלתי מועסקים.

דוד מנע: יש 220,000 בלתי מועסקים.

אלי דיין: לכן אני קורא לשר האוצר, שהודיע אתמול כי ישקול שינויים בין הקריאה הראשונה לשנייה, לאזור אומץ ולא להתבצר, לא לומר כי זה מה שעבר בממשלה.

אלי דיין: לא היה די זמן כדי לשקול את כל השיקולים הרלבנטיים.

אלי דיין: אני הייתי מציע לשר האוצר, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, שהטבלה בעמוד 25, עיקרי התקציב, שיעורי האבטלה, תשתנה.

אלי דיין: לא יעלה על הדעת שנאמר שב-1993, אם תתקיים כל התחזית האופטימית שבתקציב וייווצרו 65,000 מקומות תעסוקה, האבטלה תרד ל-10.6%.

אלי דיין: זה לא טוב, זה לא מסר, זו לא בשורה.

אלי דיין: ואם נמשיך הלאה עד 1995, היא תרד ל-9%.

אלי דיין: אם התחזית האופטימית הזו – – –

יעקב שמאי: אם לא תשיגו את זה לפני ההצבעה, לא תשיגו דבר.

יעקב שמאי: לובי חברתי, היו לכם 12 חברי כנסת.

יעקב שמאי: התקפלתם.

יעקב שמאי: לדבר אתם יודעים.

אלי דיין: חבר הכנסת שמאי, אנחנו אומרים דברי ביקורת פנימית, כדי להאיר את עינה של הממשלה ואת עינו של שר האוצר, ולא כפי שאתם עשיתם, כאשר הגנתם באופן מוחלט, ולכן הגעתם למה שהגעתם.

יעקב שמאי: תעשה כמוני.

יהושע מצא: תפסיקו להונות את הציבור.

תמר גוז'נסקי: – – –

אלי דיין: אנחנו אומרים, שאם התחזית הזו תישאר כפי שהיא, מבחינה נומינלית מספר המובטלים יהיה גדול יותר, וזה לא טוב.

אלי דיין: זה לא טוב למדינה.

שבח וייס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, לא נעים לי להעיר.

אלי דיין: לכן אני מציע לשר האוצר לשקול הוספת תקציב מתאים ליצירת מקומות תעסוקה, וליתר השקעות בחינוך, שזו ההשקעה הטובה ביותר.

דוד מנע: מזגנים בבתי-ספר.

אלי דיין: אני מציע לשר האוצר, שהיעד בתקציב לשנה הבאה יהיה מקסימום 9% אבטלה.

אלי דיין: ואני מציע שהיעד יהיה הקטנת מספר העניים ב-100,000.

אלי דיין: בימים אלה עומד להתפרסם הדוח של הביטוח הלאומי, ואנחנו נראה את המחדלים של ממשלת הליכוד.

אלי דיין: יותר מ-600,000 אנשים חיים מתחת לקו העוני, בתוכם יותר מ-280,000 ילדים.

מאיר שטרית: התקציב הזה לא משיג את זה.

מאיר שטרית: הוא לא משיג שום מטרה ממה שאתה אומר.

אלי דיין: אנחנו רוצים שמספר העניים בשנה הבאה ירד.

אלי דיין: ואגב, אדוני שר האוצר, בשנה הבאה לא נוכל לומר שזה דוח של הליכוד.

אלי דיין: צריך לומר את האמת.

אלי דיין: בשנה הבאה לא נוכל לומר 15 שנה וכו'.

משה נסים: תחכה קצת, תגיד את זה בעוד שנה.

אלי דיין: אני רוצה להזהיר, כדי שלא נגיד את זה.

יוסף עזרן: חבר הכנסת דיין, אבל התקציב הזה – – –

אלי דיין: אני קורא לשר האוצר להחזיר את הגזלה של קצבאות הילדים.

אלי דיין: זו גזלה שגזלה ממשלת הליכוד.

אלי דיין: יש להחזיר מייד את קצבת הילד הראשון והשני, החל ב-1 בינואר 1993.

אלי דיין: אנחנו המדינה היחידה בעולם, פרט לסין, שמשפחות עם ילדים ומשפחות בלי ילדים משלמות בה אותו מס.

אלי דיין: זה לא צודק.

אלי דיין: הרי היתה רפורמת בן-שחר, ובגלל הזיכוי במס עברו לקצבאות ילדים.

אלי דיין: החזרת קצבאות הילדים, רבותי, תחלץ עשרות אלפי ילדים מקו העוני.

אלי דיין: אני חושב שבבית הזה יש קונסנסוס – –

יוסף בא-גד: כולם יחד.

אלי דיין: – – שיש להחזיר את קצבאות הילדים, כמכשיר כלכלי-חברתי צודק.

עבד-אלוהב דראושה: מה עם השוואת קצבאות הילדים הערבים לקצבאות הילדים היהודים?

אלי דיין: אני מתפלא על חבר הכנסת דן תיכון.

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלוהב דראושה: תיתן לחיילים המשוחררים מה שאתה רוצה, אבל לא מהביטוח הלאומי.

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלוהב דראושה: אני מסכים שתיתן להם את כל הפיצויים שבעולם.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, שים לב, אנחנו לקראת סיום הדיון, תן לנו לסיים.

שבח וייס: הנושא מוצה.

אלי דיין: חבר הכנסת דן תיכון, לא יעלה על הדעת שבזמן מערכת בחירות אתה אומר שיש להתייחס לערבים באופן שווה, כולם אזרחים שווים, אזרחים של המדינה וזכאים לאותן זכויות, וכשבאים בתביעה צודקת להשוות את קצבאות הילדים, אתה אומר: אנשים יעברו – זה דבר לא צודק.

אלי דיין: אדוני שר האוצר, התחייבנו, ואנחנו חייבים להגשים.

אלי דיין: חייבים להגשים את נושא קצבאות הילדים כלפי כל האוכלוסייה.

אלי דיין: חייבים להתחיל ביום לימודים ארוך עם הזנה בבתי-הספר.

אלי דיין: חייבים להשקיע יותר כדי ליצור מקומות תעסוקה.

אלי דיין: חייבים לצמצם את ממדי העוני ולעשות כמו שהתפללנו בתפילת יום הכיפורים – לעשות בעיקר למען ישראל העניים, למען ישראל הדלים, למען ישראל השרויים בצרות; צריכים לעשות.

דוד מנע: בגלל זה באמת הם שרויים בצרות.

אלי דיין: – – – במצוקה ובאבטלה, כדי שנהיה באמת נאמנים לדרכנו ולהבטחתנו.

אלי דיין: תודה.

שבח וייס: תודה לחבר הכנסת אלי דיין.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, שהונחה עתה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 5), התשנ"ג–1992.

ש' יעקבסון: תודה.

ש' יעקבסון: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה

ש' יעקבסון: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: אדוני שר האוצר, נאום סיכום.

שבח וייס: יש לך משימה לא קלה.

שבח וייס: מי שניהל את הישיבות לא הבחין בדיוק מי אופוזיציה ומי קואליציה, אז תסדיר קצת את העניינים.

שבח וייס: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אודה על האמת, שלא נכחתי באולם כל שני ימי הדיונים.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול ישבתי עד שעה מאוחרת בלילה ושמעתי את כל הדוברים, והיום הייתי פה לסירוגין, אבל חברי לעבודה רשמו את עיקרי הדברים ועיינתי בהם לפני שעליתי אל הדוכן.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי רוצה לפתוח ולומר, שהייתי במצב מאושר אילו יכולתי לענות "כן" על כל אותם דברים, על כל אותן הצעות, על כל אותן תביעות ועל כל אותם דברים צודקים שנאמרו על-ידי הדוברים השונים, הן מהקואליציה והן מהאופוזיציה, במשך היומיים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי שמח ושבע-רצון מאוד אילו יכולתי לעלות לדוכן, ובדברי התשובה להגיד, שקראתי ושמעתי בקשב רב את כל ההצעות שהועלו כאן, את כל הבקשות שנשמעו, את כל התביעות שבבסיסן ובחלקן הן צודקות, ואנחנו יכולים לעשות את זה ואכן נעשה את זה בשנת התקציב הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, כל אחד מבין שלא כך הם פני הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: בדברי אתמול אמרתי, ואני חושב שכולם צריכים להבין ולהסכים, שבסיכומו של דבר אנחנו צריכים ויכולים לחיות ממה שאנחנו מייצרים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לוקחים הלוואות, אנחנו מקבלים מענקים, אבל בסך הכול מדינת ישראל תחיה מיגיע כפיה וממה שאנשים שחיים כאן יעשו.

אברהם-בייגה שוחט: ואם אנשים שחיים עושים מאמץ ומגיעים לתוצאה כזאת שאתה אנחנו חיים, עם זה אנחנו יכולים לחיות.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את דברי חברי אלי דיין ממש לפני דקה או שתיים.

אברהם-בייגה שוחט: ידידי אלי דיין נשא נאום שאני בטוח שבא מעומק לבו ואני בטוח שהוא לא רוצה להזיק למשק ואני בטוח שהוא מאמין במה שהוא אומר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני רוצה לחזור ולהגיד לאלי דיין, שהצעתו לפרוץ את התקציב, שהושמעה בכמה מקומות ולצערי הרב גם כאן, זו הצעה שאי-אפשר לחיות אתה – –

רענן כהן: לא תהיה ברירה.

אברהם-בייגה שוחט: – – שכן אנחנו נצטרך למצוא לכך מקורות שיסכנו את כל מה שאנחנו רוצים לעשות גם בשירותים החברתיים, גם בפיתוח הכלכלי וגם בכל אותם דברים שהתקציב הזה מסמן ומביא כבשורה וכשינוי לעומת התקציב הקודם.

אברהם-בייגה שוחט: אני אגיד לחברי ולחברי הכנסת מהאופוזיציה, אשר אמרו שבעצם אין שינוי והתלוננו על דברים כאלה ואחרים: היו חברי כנסת מהאופוזיציה שאמרו שאסור היה להפסיק בנייה, בוודאי בנייה ביהודה ובשומרון.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, כדי שהדברים יהיו ברורים: אמרנו את הדברים לפני הבחירות – וזאת היתה מצדנו הפרת אמונים לבוחר אם לא היינו מקיימים את זה לאחר הבחירות – שאכן בעניינים רבים אנחנו עומדים לשנות את סדרי העדיפויות.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר יכול למצוא חן בעיניכם, הוא יכול שלא למצוא חן בעיניכם, אבל הפסקת הבנייה יש לה גם משמעות פוליטית, ואני אומר לכם – גם משמעות כלכלית.

דוד מנע: איך?

אברהם-בייגה שוחט: אתם יודעים בדיוק מה היה קורה לתקציב השנה אם היינו צריכים להתמודד עם היקפי בנייה גדולים כל כך כאשר לא צריך אותם וכאשר אנחנו מתמודדים היום עם ניסיונות איך לטפל במלאי דיור שנוצר כפי שנוצר, ויכול להיות שהיה חיוני, במקומות כפי שהוא קיים היום.

אברהם-בייגה שוחט: אתם גם לא תגידו לי אם הנגב חשוב או לא חשוב – –

אריאל שרון: הפסקתם בגליל.

אברהם-בייגה שוחט: – – שכן יש לי תעודה על העניין הזה לא יום ולא יומיים, אלא 31 שנים.

דוד מנע: כמה הפיצויים?

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שהדיבורים בעניין הפיצויים, על 2 מיליארדי שקל, אין להם לא ידיים ולא רגליים, לא יסוד ולא גג, לא טפחות ולא עמודים, לא חלונות ולא שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אלה הם דיבורים בעלמא, שאין להם על מה לסמוך.

אברהם-בייגה שוחט: שמחתי לשמוע שגם בקרב חברי האופוזיציה היו אנשים שדיברו ואמרו, במידה רבה של אחריות: אכן, אל תפרצו את התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אמר את זה חבר הכנסת עובדיה עלי, אמר את זה חבר הכנסת סילבן שלום, שמעתי את זה בקריאת ביניים ממיקי איתן, שמעתי את זה מחברים שאמרו: רבותי, יכולים להתווכח על סדרי עדיפויות, זה לגיטימי, אבל תיזהרו שמדינת ישראל לא תיקח על עצמה נטל שבסופו של דבר לא יביא לפתרון הנכון ולא לפתרון האמיתי.

אברהם-בייגה שוחט: נשאלה השאלה, למה עניין המשבר בתעשיות הביטחוניות לא מופיע בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה רק להגיד לחברי הכנסת מסיעת הליכוד ומהאופוזיציה כולה: האם המשבר נולד ב-3.5 החודשים שאנחנו בשלטון?

דן תיכון: איש לא אמר את זה.

אברהם-בייגה שוחט: ואם לא כך, מדוע לא טופל העניין?

אברהם-בייגה שוחט: ואם לא כך, מדוע לא שמו לזה לב?

אברהם-בייגה שוחט: ומדוע מונח על שולחננו היום נושא שהוא כבד מנשוא?

דן תיכון: אין לכם כסף לתוכנית ההבראה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת תיכון, הרי אנחנו מטפלים בעניין הזה ואנו רוצים תוכנית הבראה, אבל אני אומר לכם במלוא האחריות, שאם במקום לטפל בנושא עכשיו הוא היה מטופל לפני שנה וחצי, ייתכן שהסכומים שכעת מדובר בהם ומספר העובדים שיש מחשבות לפטר אותם ותוכניות ההבראה החמורות לא היו עולים על שולחננו כפי שהם עלו.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כל אחד מבין שהמשבר הוא משבר מתמשך.

רון נחמן: – – –

שבח וייס: אין עכשיו שאלות.

שבח וייס: אתה חבר ועדת הכספים, תהיה לך הזדמנות.

רון נחמן: לא, יש כאן איזה עניין טרגי שאני רוצה להביא בקשר למה שאמרת.

שבח וייס: הרי לכל אחד יש מה לומר.

רון נחמן: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רון נחמן, אין לנו פרוצדורה כזאת.

רון נחמן: אני מבקש.

שבח וייס: כן.

רון נחמן: כרגע נהרג על כביש "חוצה שומרון" ילד בן 12; אמו נפצעה קשה.

רון נחמן: האנשים האלה נהרגו כתוצאה מכך שעל-פי סדרי עדיפויות כאלה – – –

קריאות: – – –

שבח וייס: תראה מה אתה עושה, תחשוב רגע מה אתה עושה כאן קבל-עם.

אלי גולדשמידט: תתבייש לך.

שבח וייס: נושא כל כך עצוב, באמת.

שבח וייס: אני מצטער שהענקתי לך רשות.

שבח וייס: כולנו מצטערים על מה שקרה.

אלי גולדשמידט: זה מעשה נבלה מה שהוא עשה.

אריאל שרון: – – –

רון נחמן: – – –

שבח וייס: אני כבר לא רוצה להמשיך ולדבר בצורה כזאת כשמשפחה נהרגת.

שבח וייס: מספיק, זהו.

שבח וייס: חבר הכנסת נחמן רון, הכיוון לא טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אני אחזור על הקטע ואומר, שאילו היה טיפול אחראי בנושא התעשיות הביטחוניות לא היינו מגיעים למצב שאנחנו נמצאים בו היום.

אברהם-בייגה שוחט: ולשאלתך, חבר הכנסת תיכון: יש סכום מסוים בתוך התקציב, אבל, כמובן, אנחנו לא יודעים – – –

יעקב שמאי: – – – כבר שמונה אסונות, איפה האחריות?

שבח וייס: חבר הכנסת שמאי, השבוע אתה באמת מפריז.

שבח וייס: מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, שיש לנו בעיה קשה ונצטרך להתמודד אתה.

אברהם-בייגה שוחט: אכן, לצערי הרב לא יכולנו לסמן בתקציב סכומים ברורים, שכן אנחנו חייבים לקבל תוכניות הבראה ולראות להיכן אנחנו צריכים להגיע, כמה כסף יעלה הפתרון ואיזה סוג של פתרון יהיה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד דברים מספר הקשורים בעדיפויות שניתנו בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו שינינו בעניין החינוך מגמה שמתקיימת לאורך זמן.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שאפשר להגיד שאפשר היה לעשות יותר, ותמיד נכון המשפט הזה, אבל לראשונה זה שנים רבות המגמה הפוכה: במקום לקצץ בתקציבי החינוך יש העלאה ריאלית, במקום לקצץ בתקציבי האוניברסיטאות יש העלאה ריאלית, לא לשנה, אלא לשנתיים או לשלוש שנים.

אברהם-בייגה שוחט: גם לשנת הלימודים הבאה טמון בתוך התקציב סכום מסוים של שעות שאתו אנחנו רוצים לשפר את מערך הלימודים.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם שבנושא קצבאות הילדים – וכל אלה שיושבים כאן הצביעו בתקציב האחרון לתיקון החקיקה, מה שהכביד את המצב – בתקציב החדש נפעיל את עניין קצבאות הילדים, או במהלך שנת התקציב הקרובה, או לכל המאוחר בפתח שנת התקציב 1994.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, את העניין הזה אנחנו נתקן ונחזיר, והוא אכן יתקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני פונה אל חברי הכנסת מהמגזר הערבי.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שגם הממשלה הקודמת קיבלה החלטות בעניין סגירת הפער, ואני חוזר ואומר זאת פה, מעל הדוכן: לצערי הרב, לא הוכנס בתוך התקציב נושא תקציב הפיתוח למגזר הערבי כפי שסוכם לגבי תקציב השנה אצלי ואצל ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: העניין הזה יתוקן, ואותו תקציב שהיה בשנה שעברה יוכנס השנה בהתאמה.

עבד-אלוהב דראושה: למה לא הוכנס בתקציב הזה?

עבד-אלוהב דראושה: ההסכם נעשה לפני התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת דראושה, אני אומר לך במלוא האחריות, אל הפרוטוקול, שהעניין יתוקן.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שאול יהלום: – – –

אברהם-בייגה שוחט: יש גם רזרבות.

שבח וייס: סליחה, אדוני השר.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, הקשב לי רגע.

שבח וייס: יש פה סיפור שחוזר על עצמו מאז פתיחת הכנסת.

שבח וייס: אתה שואל שאלות בזמן נאומים, מייד יש פה שלושה חברי כנסת שעונים לך בהתנדבות, אחר כך יש התלקחות, המתח עולה, וזה פוגע בדיונים.

שבח וייס: אני מבקש ממך להפנות את רוב השאלות בדרכים המקובלות, ואתה מכיר אותן.

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, הנה שוב חוזר אותו דבר.

שבח וייס: תפסיקו עם זה.

שבח וייס: מתקבל הרושם שאתם מעוניינים בהתלקחות הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: גם בנושא כיתות הלימוד ביררתי עם שרת החינוך, ומתוך התקציב תהיה הקצאה לכ-300 כיתות לימוד, שחלקן בא לסגור פער שהצטבר במשך עשרות שנים.

אברהם-בייגה שוחט: אני כשר האוצר אכנס את שרי הממשלה, אשר יקצו מתוך תקציביהם סכומים בתחום התחבורה, בתחומים כלכליים אחרים, של אזורי תעשייה במגזר הערבי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש מהכנסת לשמוע את דברי ולרשום אותם, שכן אני מתכוון למה שאני אומר בנקודה הזאת, כמו גם בכל הדברים האחרים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שאול יהלום: לא ישלמו לכם, אתה לא מבין את זה?

טלב אלסאנע: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, כמעט מתקבל הרושם שאתם מביימים את זה.

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת שאול יהלום, הרב-שיח הסוער הזה חוזר על עצמו יותר מדי פעמים.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לשאול שאלה קצרה לעניין.

שבח וייס: לא, אנחנו רוצים להצביע ולסיים.

שבח וייס: יהיו לך עוד הזדמנויות רבות, תנו להמשיך.

עבד-אלוהב דראושה: התשובה על שאלתי יש לה משמעות לגבי ההצבעה שלנו.

שבח וייס: זה מתחיל להיות רציני.

שבח וייס: אדוני השר, אתה מוכן לענות על שאלה במהירות הבזק?

אברהם-בייגה שוחט: אני שמעתי את השאלה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל לא שמעת את השאלה שאני רוצה לשאול.

שבח וייס: עכשיו השר ישיב לך.

שבח וייס: שאל מהר, בבקשה.

דן תיכון: אדוני היושב-ראש, זה לא הוגן.

שבח וייס: תן לי, אולי על-ידי כך יהיה לנו קצת שקט אחר כך.

אברהם-בייגה שוחט: בלי לשמוע את השאלה, אני יכול כבר לתת את התשובה.

עבד-אלוהב דראושה: למה הסכום שהובטח לא שולם עד היום?

עבד-אלוהב דראושה: הסכום של – – –

דוד מנע: אל תיתן להם, הם כל הזמן יעבדו עליך.

קריאות: – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, גמרנו.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, הנה יש לך תשובות על השאלה שלך.

שבח וייס: הרי את זה רצית, נכון?

שבח וייס: קיבלת, בבקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת קופמן, הוא הזמין את זה, הוא קיבל, סיימנו את הפרק הזה.

שבח וייס: עוד מעט יבוא פרק נוסף שם.

שבח וייס: זהו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לא רק לחבר הכנסת דראושה אלא לכלל חברי הכנסת, שסכומים שנמצאים בתוך התקציב ימומשו כאשר הם מוצאים לפי נוהל מסוים ולפי דרך מסוימת.

אברהם-בייגה שוחט: יש פרוצדורה של הגשת תוכניות והגשת תקציבי פיתוח, וכל מה שבתוך התקציב ואושר, או במליאת הכנסת, באישור חוק התקציב הקודם, או בוועדת הכספים כשינויים בתקציב, הכול יכובד.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שבח וייס: אתה מתחיל שוב?

אברהם-בייגה שוחט: אשר לעניין התיירות, שמחתי מאוד שחברי הכנסת רפאל איתן, יגאל ביבי, וגם שר התיירות לשעבר, ידידי חבר הכנסת גדעון פת, דיברו על הנושא.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אתם יודעים, אנשי האופוזיציה, שבנושא התיירות העלינו את הסכומים בקצב של 50% ו-80% בסעיפים השונים.

אברהם-בייגה שוחט: אמר לי ידידי גדעון פת, שהוא היה שמח להיות שר התיירות כאשר מתקיים קצב גידול כזה של כספים בתקציב משרד התיירות.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר לי את זה, ואני מניח שהוא לא יכחיש.

דן תיכון: זה לא מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: שום דבר לא מספיק, חבר הכנסת דן תיכון.

דן תיכון: לעניין הזה, זה לא מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הזאת ואני רואים את נושא התיירות כדבר בעל חשיבות עליונה, גם מבחינת היכולת להשקיע, גם מבחינת יצירת מקומות עבודה, גם מבחינת הנכסים שיש במדינת ישראל בתחום זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח שמה שעשינו בתקציב הוא צעד ראשון, הוא לא הכול.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להוסיף ולומר בעניין מסגרת התקציב ובעניין פעילות: חלק מהבעיה, לפי הערכתי, ואני אומר זאת מבדיקות שעשיתי אחרי שלושה חודשים בלבד שאני בתפקידי, הוא יכולת הביצוע, אפילו של התקציבים המאושרים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו בדקנו את העניין יחד עם האגפים השונים באוצר ובמשרדי הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לכם, שיכולת הביצוע איננה תואמת את נפח התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: כבר בתקציב 1992 אפשר היה לעשות יותר ביוב, יותר כיתות לימוד, יותר השקעות, אילו היה התקציב מנוצל במלואו.

אברהם-בייגה שוחט: חלק מהבעיה היה נעוץ בדרך עבודת הממשלה ומשרדיה.

אברהם-בייגה שוחט: מעבר למסגרות התקציב, חובה עלינו לנהל את הממשלה כך, כל שר בתחומו, שהדברים אשר קיימים בתקציבו אכן יבוצעו, ושלא ייווצר מצב, שנגיע לסוף השנה ויתברר שבנושאים מסוימים היקף הביצוע היה 50%.

שבח וייס: סליחה, חבר הכנסת בן-מנחם, אל תעמוד כך אל הנואם.

דוד מנע: יש שם לחץ פיסי מתון.

שבח וייס: היו דברים מעולם.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים ולומר, שאני שמח שהדיון בקריאה הראשונה בחוק התקציב ובחוק ההסדרים התנהל כפי שהתנהל.

אברהם-בייגה שוחט: היו חברי כנסת שדיברו בדאגה מרובה בנושא המרכזי, נושא התעסוקה.

אברהם-בייגה שוחט: לגבי הפתרונות, יש ספקטרום שלם של דעות.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לחזור ולומר דבר מרכזי מבחינת עמדתנו: נושא התעסוקה ויצירת מקומות עבודה, בצד השיפורים החברתיים, הוא הנושא המרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: כפי שאמרתי בנאום הפתיחה, אנו לא נהיה שקטים ורגועים ולא נניח לתקציב, כתוצאה ממסגרתו, להפעיל את המשק בלבד.

אברהם-בייגה שוחט: אני הזכרתי שורה שלמה של אמצעים, שורה שלמה של החלטות, האצה שונה בתחום ההשקעות.

שבח וייס: חבר הכנסת שריד, נא לא לעמוד עם הגב אל הנואם.

יוסף בא-גד: כבוד היושב-ראש, אני נאלץ להפסיק את הנואם ולהגיד שנעשית פה עבודת לחצים רצינית.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד, לא היית בכנסת הקודמת.

יוסף בא-גד: אילו אני הייתי עושה זאת, היית נוזף בי – – –

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד, חלילה.

שבח וייס: כל מה שנעשה בשקט, אני לא נוזף.

שבח וייס: חבר הכנסת חיים אורון, חבר הכנסת בא-גד, חבר הכנסת פנחסי, חבר הכנסת האשם מחאמיד – שבו.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד, אני רוצה להסביר לך משהו.

שבח וייס: אתה חבר כנסת חדש.

שבח וייס: יושב-ראש ישיבה איננו מתערב בתוכן של שיחה בין חברי הכנסת.

שבח וייס: הוא רק דואג שיהיה שקט, שישבו, שלא יעמדו עם הגב אל הנואם.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: מה שמדברים ביניהם, זה עניינם.

יוסף בא-גד: זהו, שלא יעמדו עם הגב.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו מייד עוברים להצבעה.

שבח וייס: אני מבקש מכם.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסיים את דברי ומבקש לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק התקציב ואת הצעת חוק ההסדרים ולהעבירן לדיונים ולהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: תודה.

שבח וייס: אני רוצה להודות לשר האוצר.

שבח וייס: חברי הכנסת, הודעה קצרה: ביום שני האחרון התקיימה כאן הצבעה אלקטרונית.

שבח וייס: היו חברי כנסת שטענו, שמשהו לא היה תקין במערכת, ועל כן, מתוך מצוקת זמן, אני החלטתי מייד לעבור להצבעה על-פי מונים.

שבח וייס: מסתבר שגם במערכת הזאת היתה טעות.

שבח וייס: על כן, עכשיו אנחנו נערוך הצבעה ניסיונית, תוך שנייה אחת, כדי לבדוק אם המערכת תקינה.

שבח וייס: אני מבקש לעזור לי ולשתף פעולה כדי שלא יהיה מתח מיותר.

שבח וייס: זאת גם הזדמנות להתנצל אם אני הפרזתי קצת במתיחות של אז.

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה ניסיונית.

שבח וייס: אני מבקש שכל חבר כנסת ישב במקומו.

שבח וייס: חברי הכנסת, לרבות השרים, מי בעד?

שבח וייס: מי נגד?

שבח וייס: לא לדבר עכשיו.

שבח וייס: כל אחד יסתכל אם יש טעות.

שבח וייס: חבר הכנסת חנן פורת, תלמד את חבר הכנסת סילבן שלום איך מצביעים.

שבח וייס: יש בעיה?

שבח וייס: אם יש תקלה, יש לנו מומחים של המחשב.

שבח וייס: אם תהיה בעיה של אחד או שניים, נתקן.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: חבר הכנסת עובדיה עלי, נטפל בזה אם יהיה מקרה, יש לנו אנשים באולם.

שבח וייס: אני מעמיד עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה את הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1993, התשנ"ג–1992.

שבח וייס: חברי הכנסת, מי תומך, מי מתנגד, מי נמנע?

שבח וייס: ואם זה יאושר, נעביר את הצעת החוק, כמובן, לוועדת הכספים.

שבח וייס: התחלנו בהצבעה.

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 43 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת החוק התקציב לשנת הכספים 1993, התשנ"ג–1992, לוועדת הכספים נתקבלה.

שבח וייס: חברי הכנסת, 55 תומכים, 43 מתנגדים, אחד נמנע.

שבח וייס: אני מודיע בזאת, שהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 1993, התשנ"ג–1992, אושרה בקריאה ראשונה ועברה לוועדת הכספים.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שנייה, חברי הכנסת.

שבח וייס: לא לקום, יש עוד הצבעה, חברים.

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום, זה מסתדר, הפסנתר עובד?

שבח וייס: אנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג–1992, בקריאה ראשונה.

שבח וייס: אם הצעת החוק תאושר, היא תעבור לוועדת הכספים.

קריאה: – – –

שבח וייס: את זה נברר אחרי ההצבעה.

שבח וייס: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 נגד – 43 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג–1992, לוועדת הכספים נתקבלה.

שבח וייס: והרי התוצאות: 56 תומכים, 43 מתנגדים, נמנע אחד.

שבח וייס: אני מודיע בזאת, שהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג–1992, אושרה בקריאה ראשונה ועברה לטיפול בוועדת הכספים.

שבח וייס: אני מודה לכם.

שבח וייס: חברי הכנסת, הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ג בחשוון התשנ"ג, 9 בנובמבר 1992, בשעה 16:00.

שבח וייס: הישיבה תמה.

שבח וייס: אני מברך אתכם לשלום.