ועדת החוץ והביטחון, כנסת 25, פרוטוקול מספר 149, 2024-02-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: צוהריים טובים לכולם

יולי יואל אדלשטיין:  אני פותח את ישיבת ועדת חוץ וביטחון

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו עם << נושא >> הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 25 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (העלאת גיל הפטור משירות מילואים) (תיקון), התשפ"ד-2024

יולי יואל אדלשטיין:  אני מקבל בברכה גם את משפחות החטופים

יולי יואל אדלשטיין:  אני מבין שכמה מן המשפחות רצו לומר כמה מילים, אז לפני שנשמע את צה"ל – בבקשה, גיל דיקמן

יולי יואל אדלשטיין:  << נושא >>     

גיל דיקמן: שלום, צוהריים טובים ותודה על ההזדמנות לדבר

גיל דיקמן:  אנחנו מגיעים אל הכנסת בכל שבוע, וגם השבוע

גיל דיקמן:  אנחנו יודעים שנמאס לכם לראות אותנו - - -     

יולי יואל אדלשטיין: זה לא נכון

יולי יואל אדלשטיין:  אני אשמח שלא לראות אתכם כי הקרובים יחזרו

גיל דיקמן:   לנו נמאס להגיע, ונשמח לחזור לחיים שלנו, אבל זו הדרך שלנו לשים את הנושא על סדר היום

גיל דיקמן:  יש לנו את הדרך שלנו לעשות את זה; היא פשוטה מאוד ואני מזמין אתכם להצטרף – זה נקרא "מניין הימים"

גיל דיקמן:      1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136

גיל דיקמן:    	136 ימים שבהם החטופים והחטופות נמצאים בשבי

גיל דיקמן:  אל תתנו לנו לחזור לכאן, בשבוע הבא, ולספור שוב 143, 150, 500 ו-5,000 ימים

גיל דיקמן:  זה בידיים שלכם

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גיל

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נעבור להצעת החוק

יולי יואל אדלשטיין:  בפעם שעברה, רח"ט תומכ"א, אנחנו סיכמנו שתציגו לנו נתונים על כל נושא הגיוס

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אדוני

שי חיים טייב: אני אחזור בקצרה על הדברים שנאמרו

שי חיים טייב:  אני חושב שאין צורך לתת את ההסבר מחדש

שי חיים טייב:  המספרים הם מספרים ברורים

שי חיים טייב:  לבקשת הוועדה, אנחנו העברנו נתונים על הפריסה, ועל הפריסה של השנה הקרובה, והתבקשנו להתייחס לפעולות נוספות שאנחנו עושים, בהקשר הזה

שי חיים טייב:      (הצגת מצגת)     ביחס להקמות סד"כ ומיצוי הפוטנציאלים הקיימים – בפעם הקודמת דיברתי על העובדה שאנחנו מאפשרים למתנדבים להתגייס, וגם עלו שאלות: האם אנשים נמצאים רק ביחידות העורפיות וביחידות להגנת היישובים?      אחרי שהשלמנו ניתוח בעניין הזה, אני רוצה להגיד שמתוך כ-58,000 אנשים שנכנסו לתוך - - -, עם פעולות שאנחנו עשינו כדי לאפשר את הכניסה המהירה שלהם – יש לנו כ-8,000 אנשים שנמצאים ביחידות ב-י0 – היחידות למטה, בקצה – ועוד נוספים שנמצאים ביחידות שהן ברמה של מפקדות קצת יותר עורפיות – מפקדת חטיבה, מפקדת אוגדה ומפקדות מבצעיות

שי חיים טייב:      אני אומר את הדבר הזה כדי להציג את המאמצים שאנחנו עושים כדי לאפשר להרחיב את מעגל המשרתים – גם אל מול ההערות שהועלו פה בפעם הקודמת על הרצון של אנשים להיכנס ולתרום

שי חיים טייב:  מעבר לדבר הזה, אנחנו ממשיכים בהקמת סד"כ

שי חיים טייב:  בפעם הקודמת שהיינו פה עדכנתי על שני גדודים שהקמנו בחטיבת השומר

שי חיים טייב:  מאז – אנחנו כבר בעיצומו של הקמת הגדוד השלישי, שהוא גדוד מעורב של גברים ונשים לוחמות ששירתו בהגנת הגבולות ושלא היה להם ייעוד ושיבוץ במילואים

שי חיים טייב:      את הקמת הפיקוד של הדבר הזה, ואת הקמת פלוגת הסיוע המנהלתי – עשינו השבוע, והיום אנחנו מוציאים חייגן לכ-1,000 אנשים נוספים שאמורים להתייצב

שי חיים טייב:  אנחנו נראה מי מהם מתאים לטובת העניין הזה, כמובן

יולי יואל אדלשטיין: מה המאפיין של אותם 1,000 אנשים – כדי לא לומר פרופיל?     

שי חיים טייב: אלה אנשים שהיו לוחמים בצבא

שי חיים טייב:  המודל שלנו – שכבר הזכרתי אותו בדיונים קודמים – אמר שאנחנו נשארים על סד"כ מתוח מבחינת מודל האימונים, ההקמות, היכולות, אחוז האיוש – 120% – וכן הלאה

שי חיים טייב:  הצגתי את זה שאנחנו הולכים לכיוון אחר – להגדיל את הסד"כ כדי לפזר את הנטל באופן יותר משמעותי

שי חיים טייב:  עד עכשיו, האנשים האלה היו במאגרים והמתינו

שי חיים טייב:  לא היה להם ייעוד כי לא היה להם שיבוץ

שי חיים טייב:  אגב, זה נכון גם לנשים לוחמות, כדוגמת גדודי הגנת הגבולות

יולי יואל אדלשטיין: הסיבה שהם נמצאים במאגרים הם שהם סיימו שירות בחיל הים, או - - -     

שי חיים טייב: לא רק

שי חיים טייב:  אני אתן דוגמה: יש חמישה גדודים להגנת הגבולות

שי חיים טייב:  בכל שנתיים ושמונה חודשים הם מוציאים אנשים חדשים, ואין לנו סד"כ של גדודי הגנת הגבולות שיודע לקלוט את הדבר הזה

שי חיים טייב:  אני אתן עוד דוגמה: גדוד נצח יהודה, שמבוסס על בוגרי החינוך החרדי

שי חיים טייב:  יש לנו גדוד אחד בסדיר, שמוציא אנשים בכל שנתיים ושמונה חודשים, אבל היה רק גדוד אחד במילואים

שי חיים טייב:  לכן, בסוף, אתה מגיע למצב שכשיש לך גדוד בתמהיל אנושי מסוים – אתה לא יודע להחיל את זה בגדודים נוספים

שי חיים טייב:      אני חוזר למה שאמרתי קודם: הכוונה שלנו היא לפתוח כמה שיותר מסגרות; זה הדבר שאנחנו צריכים, בעניין הזה, בעיקר כדי להקל על נטל המילואים

שי חיים טייב:  מהלך אחד – שלא קשור לוועדה הזו – הוא מהלך של גידול בסדיר, כי הסדיר יודע להפיק הרבה יותר פוטנציאל לאורך השנה מהמילואים

שי חיים טייב:  המהלך השני הוא במילואים, כי המילואים הם אפקטיביים מאוד למלחמה, כמובן

שי חיים טייב:      לכן, ביססנו את הגדוד השני על יוצאי המסלולים החרדיים, ואת הגדוד השלישי, שאנחנו עושים עכשיו, אנחנו מבססים על יוצאי גדודים של הגנת הגבולות, גברים ונשים

שי חיים טייב:  אני מעריך שנתקדם מעבר לדבר הזה כדי לפרוס את הנטל באופן יותר משמעותי

מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, אפשר לגייס למילואים את כל אלה שהשתחררו מגדוד נצח יהודה?     

שי חיים טייב: לגדוד נצח יהודה תמיד היה יעד מילואים, אבל הוא היה גדוד אחד

שי חיים טייב:  בסוף, כשעושים שירות סדיר של שנתיים ושמונה חודשים ועשרים שנות מילואים – זה מתמלא, ואין יותר מקום להכיל

שי חיים טייב:  מכיוון שהצורך המבצעי הוא צורך אחר לגמרי – מיד פתחתנו גדוד נוסף, ועכשיו הוא מתמלא

שי חיים טייב:  זה יתן לנו מענה, קודם כול, אבל זה גם יאפשר את השיבוץ של האנשים האלה ביתר קלות, בתנאים שמתאימים

שי חיים טייב:      אותו הדבר לגבי הגנת הגבולות: אתה פותח גדוד חדש שיכול לפרוס את התעסוקה, וזה מרחיב את הפוטנציאל - - -     

מירי פרנקל-שור: בסך הכול, במספרים, כמה אנשים שחררת ואתה מחזיר בחזרה לשירות מילואים?     

שי חיים טייב: אני הסברתי בדיון הקודם שיש כמה תהליכים שקורים: יש את מי שמשובץ ליחידת מילואים באופן אוטומטי, כי יש סד"כ, יש את מי שעובר למאגרים שלנו ויש את מי שיוצא לפטור – כי הגעת לגיל שבו אתה יוצא לפטור, כי אנחנו החלטנו שאין צורך במקצוע שלך בעולם המילואים, או כי היית ביחידה והמפקד אמר: "הוא עשה מספיק שנים, הוא כבר לא רלוונטי ליחידה ואין לנו שיבוץ אחר"

שי חיים טייב:      כוח האדם שאני דיברתי עליו עכשיו – אני תכף אדבר על כוח האדם מבחוץ – בא, בעיקר, מהעולם של המאגרים

שי חיים טייב:  בדיון הקודם, אני אמרתי שחלק משינוי התפיסה שלנו, בהיבט של גודל הסד"כ, הוא שאנחנו לא נאפשר יותר יציאה אוטומטית לפטור, למעט עקב עניינים רפואיים

שי חיים טייב:       כלומר, גם אם מישהו שירת בצבא בתחום המנהלה, ביחידה עורפית – יכול להיות שבעוד חמש, שש או שבע שנים הוא יכשיר את עצמו למקצוע שהוא קריטי

שי חיים טייב:  לכן, אף אחד לא יוצא וכולם ממתינים

שי חיים טייב:  זה שינוי הגישה המרכזי בעניין הזה – להחזיק את הצבא רחב יותר

שי חיים טייב:  זה יאפשר לנו לעמוד במשימות ההגנה, כמובן, אבל גם לפזר את הנטל בצורה משמעותית יותר

שי חיים טייב:      לגבי כמות האנשים שהחזרנו מבחוץ - - -     

מירי פרנקל-שור: מהי כמות האנשים מנצח יהודה, למשל, שיש לך פוטנציאל להחזיר לשירות?     

שי חיים טייב: מתוך המאגרים? הצטברו שם, לאורך השנים, 1,200-1,300 אנשים

שי חיים טייב:  נצח יהודה היא דוגמה טובה

שי חיים טייב:  יכול פלוני להגיד: "אני לא רוצה להיות בגדוד שמיועד לחרדים אחרי שהשתחררתי, אז תשלחו אותי להיות בגדוד של גבעתי, או בגדוד שמוזן משם"

שי חיים טייב:  זה לא תמיד נשאר, וחלק מהאנשים נושרים

שרון ניר: מה שאתה אומר לגבי הגנת הגבולות הוא הרבה יותר מעניין – שם יש הרבה יותר סד"כ כי יש הרבה יותר גדודים

שרון ניר:  כלומר, כאן יש לך מאגר הרבה יותר גדול, בהמשך לשאלתה של היועצת המשפטית לוועדה

שרון ניר:  אתה מדבר על עוד כמה אלפים טובים

שרון ניר:  כמה אנשים יש במאגר של גדודים מעורבים היום?     

שי חיים טייב: זה לא קשור למספרים

שי חיים טייב:  קודם כול, חלק מהאנשים האלה כן משתבצים, אבל אין לנו מספיק יעדים כדי להכיל אותם

שי חיים טייב:  למשל, יש לנו גדודי עורף שיש בהם גברים ונשים

שי חיים טייב:  במילואים יש סד"כ עורף גדול מאוד

שרון ניר: אבל שם יש עורף מזין עורף

שי חיים טייב: כן, אבל להזין את הכול זה לא תמיד מספיק

שי חיים טייב:  המסר שרציתי להעביר פה הוא שיש פוטנציאל

שי חיים טייב:  אנחנו עושים כל מאמץ, כי זה אינטרס שלנו שמתחלק לשני חלקים

שרון ניר: אנחנו שואלים את זה כי אנחנו מסתכלים על הוראת השעה, ועל הרצון שלכם להאריך את השירות, בהמשך, ומבינים שבתוך הפוטנציאל הקיים – כבר יש עם מה לעבוד, במיוחד לאור העובדה שאנחנו יודעים שיש, היום, גדודים במודל של הגנת הגבולות שכבר נמצאים בעומק השטח ברצועה

שי חיים טייב: אני רוצה לשים את הדברים בפרופורציה, חברת הכנסת ניר: אחרי שאנחנו נקים ארבעה גדודים – ולהקים ארבעה גדודים, חטיבה שלמה, בחמישה חודשים, זו לא עבודה קלה - - -     

מירי פרנקל-שור: יש גדוד שקם תוך כדי חרבות ברזל

מירי פרנקל-שור:  אתם פרסמתם את זה

שי חיים טייב: אנחנו מקימים עכשיו את השלישי

שי חיים טייב:  מכיוון שהדיון פתוח – אני לא אגיד את המספרים

שי חיים טייב:  זה בזעיר אנפין ממה שמופעל במילואים בשנים הקרובות

שי חיים טייב:  לכן, בוודאי שנעשה כל מאמץ; גם הצגתי בפעם הקודמת, כמדומני, מהו גודל המאגרים ביחס לגודל הצבא

שי חיים טייב:  אם תרצו, אני אשתדל לעשות את החשבון בראש, מהר, ולהגיד לכם מה גודל המאגרים ומה יש בהם ביחס לפוטנציאל הלחימה

שי חיים טייב:       בסוף, יש אנשים שהגיעו למאגרים בגלל שלא היה לנו יעד שיבוץ, ויש אנשים שהגיעו למאגרים כי הם פחות התאימו לשירות המילואים

שי חיים טייב:  לא כולם שווים

שרון ניר: אני גם בטוחה שהסיפור המגדרי – הוצאתם את הנתון הזה שלפיו כמעט 40,000 מתוך 300,000 הן נשים – הוא משהו שמהווה מוטיבציה טובה ללוחמות, שהן יותר צעירות ושאפשר למצות אותן

שי חיים טייב: אני אקח את דוגמת הלחימה ואגיד את זה בשיעורים, ולא במספרים: מה שיש בסד"כ הלחימה שכבר משובץ ביחידות ביחס למה שיש בסד"כ הלחימה שמשובץ במאגרים זה בערך 15%

שי חיים טייב:  חלק מסד"כ הלחימה שנמצא במאגרים – נמצא שם כי לא היה לנו יעד שיבוץ, ואנחנו פותרים את זה דרך הכיוון של הקמת הגדודים

שי חיים טייב:  חלק אחר ממנו – נמצא שם כי המפקד שלהם בגדוד אמר: "הוא כבר לא מתאים; יש לו בעיית פרט; הוא לא בכושר" וכן הלאה

שי חיים טייב:  לכן, שיעור המיצוי, מתוכם, הוא לא של 70%-80%

שי חיים טייב:       כשאנחנו נקים את הגדוד הנוסף המעורב, אמרתי שנשלח צווים ל-1,000 אנשים

שי חיים טייב:  אנחנו צריכים מרחב מיון, כי אנחנו לא יודעים את מי פגשנו, איפה נמצאים האנשים, מה הם עשו ולמה הם הגיעו

שי חיים טייב:  לכן, אנחנו נעשה כל מאמץ כדי להרחיב מתוך ה-15% שיש לנו במאגרים, ואחרי שנשלים את המאמץ הזה – אני לא יודע בכמה גדודים זה יגמר בסוף; אמרתי שאנחנו כבר בשלישי – זה עדיין חלק קטן ממה שצריך להחזיק את המילואים

שי חיים טייב:      לכן, העניין של הרחבת המילואים, של היכולת שלנו להקים עוד סד"כ ושל היכולת למצות את הסד"כ בקצה השירות, כדי שהוא יפנה סד"כ מתחילת השירות, מההזנה מלמטה – הוא צורך קריטי, מבחינתנו, חוץ ממה שאמרתי, בפעמים הקודמות, על כשירות ללחימה ומוכנות להתפתחות של תרחישים אחרים

יולי יואל אדלשטיין: אמרת כאן משפט שהוא מרכזי מאוד, ואני מודה שלא חשבתי על זה כך: הרי, אנחנו לא רוצים רק ריצה אחרי המספרים, ואמרת שאפשר לגייס גם מישהו שעשה שירות פחות משמעותי, אבל בשנים לאחר השירות רכש מקצוע שצה"ל סובל מאוד מן המחסור בו – מקצועות טכניים כמו הנדסאים, חשמלאים, טכנאים למיניהם וכן הלאה, בלי להיכנס לכל הפרטים

יולי יואל אדלשטיין:  אם ימצאו כמה מאות אנשים כאלה – זה יכול להיות מהפך של ממש

שי חיים טייב: גילינו את זה במלחמה

שי חיים טייב:  בגלל שהייתה רוח התנדבות חזקה מאוד – פגשנו הרבה מאוד אנשים שרוצים לתרום במה שהם יכולים, ופתאום אתה מגלה שההבדל בין מה שהוא יכול עכשיו – אחרי שבע או שמונה שנים – לבין מה שהוא עשה בשירות – הוא שונה לגמרי

שי חיים טייב:       אגב, יש לנו באתר המילואים מקום שנקרא "מיל' ג'ובס" – מי שרוצה מוזמן להיכנס – שבו כל אחד יכול להציע הצעה: "אני רוצה להתעסק בכך ובכך במילואים", והיחידות מעלות משרות פתוחות

שי חיים טייב:  יש הרבה יוזמות פרטיות כאלה, שאני רואה דרך הרשת, אבל יש גם פלטפורמה רשמית, צה"לית, שמנוהלת אצלנו, בעתכ"א מילואים

שי חיים טייב:      לכן, אני רוצה להגיד שזה אינטרס שלנו להרחיב את היריעה כמה שיותר; זה משרת את הצורך המבצעי, ובוודאי שזה משרת את הפיזור של הנטל

שי חיים טייב:  יש לזה שני צדדים: צד אחד הוא בחיזוק היחידות שעושות ממילא – רציתי להגיד משהו על הצורך בתוך היחידות, אבל אני אמנע בגלל הפלטפורמה – והצד השני הוא בהקמת מסגרות

שי חיים טייב:  בסוף, מסגרת מחליפה מסגרת, והיא יכולה לפרוס את - - - בצורה משמעותית יותר

שרון ניר: יש עוד משהו, ברשותך, אדוני היושב-ראש, ואני חושבת שזה חשוב מאוד: בסוף, גם אתם רוצים מסגרות יחסית צעירות; לא ותיקות, בלי גילאות

שרון ניר:  בסוף, כשאתה מדבר על מסגרות לחימה – זה הרבה יותר נכון להרחיב את ה-1%-3% של משרתי המילואים בצורה משמעותית, עם פתרונות יצירתיים, ופחות ללכת לרעיון המסדר של לקחת את הוראת השעה הזו וללכת על גיל ותיק יותר

שי חיים טייב: אני רוצה להגיד משהו בזכות הוותיקים, מכיוון שגם אני עברתי את גיל הפטור המוארך

שי חיים טייב:  המספרים מראים את זה; זו לא איזו תזה שאני מביא כי אני חושב עליה

שי חיים טייב:  המספרים מראים שבמסגרת המתנדבים – גם בתוך הגדודים המבצעיים הלוחמים; אני שומע כל מיני אמירות שלפיהן כל המתנדבים הם רק ביישובים, בש"ג של היישוב ודברים כאלה – יש מאות רבות, אם לא אלפים, שהתנדבו לשרת בתוך הגדודים

שי חיים טייב:  אני שומע מהמפקדים שכשיש לך מישהו מבוגר ואחראי, עם שיקול דעת – זה עולם אחר

שי חיים טייב:       אם לא היינו מאמינים שמישהו בגיל 40-45, או 40-41, הוא אדם שנותן תפוקה מבצעית אמיתית בגדודים לוחמים – לא רק בעניינים של משימות נוספות, שכל אחד יכול לעשות, בוודאי, לפי כושרו וגילו, אלא בגדודים של החטיבות המתמרנות, כמו חטיבה 4, 10 וכו' – לא היינו עושים את זה

שי חיים טייב:  התפיסה, בעניין הזה, הוא צורך מבצעי; זה לא רק בשביל "לרפד את המספרים", כמו שאמר היושב-ראש

שי חיים טייב:      בשורה התחתונה, אנחנו בשינוי תפיסה בהקשר הזה, היושב-ראש

שי חיים טייב:  אנחנו צריכים סד"כ הרבה יותר גדול בשביל המשימה המבצעית, ואנחנו רוצים שהוא יתפרס ויהיה כשיר, עם אנשים שיש להם ניסיון קרבי ומבצעי

שי חיים טייב:  מי שייצא לפטור – כי הם יגיעו לגיל – הם אנשים עם ניסיון קרבי משמעותי מאוד

שי חיים טייב:       התרחישים שעומדים לנגד עינינו הם לא תרחישים שאומרים שסיימנו ב-"פיק" ושעכשיו אנחנו יורדים כלפי מטה; כולנו ערים למה שקורה מסביב, ואנחנו רוצים לפזר את הנטל ולהקים מסגרות

שי חיים טייב:  לכן, בעינינו, הדבר הזה, של הארכת גיל הפטור, הוא הכרחי לכשירות, לפיזור הנטל ולהמשך העמידה במשימות המבצעיות

מירי פרנקל-שור: שי, אתם ערכתם איזה שהוא סקר שבודק האם אנשים בגילאים מבוגרים יותר מוכנים להתנדב? כלומר, שירות על דרך ההתנדבות, ולא שירות על דרך הארכה של חוק?      

שי חיים טייב: נגעתי בזה בוועדות קודמות: קודם כול, השערים שלנו פתוחים למתנדבים הרלוונטיים והכשירים

שי חיים טייב:  לפני הסקר, יש אלינו אלפים, ועשרות אלפים, של פניות יזומות – כולל ליחידות הקצה

שי חיים טייב:  אנחנו לא הלכנו למקום של להוציא צווים לאנשים שהם מעל גיל 45

שי חיים טייב:  אני חושב שמי שמוכן, רוצה ובא מיוזמתו – הוא בתוך המשחק, וזה לא רק ביחידות העורפיות

שי חיים טייב:  לכן, בעיניי – הערוץ הזה פתוח

שי חיים טייב:       התנדבות היא דבר חשוב מאוד, אבל אנחנו לא יכולים לבנות עליה

שי חיים טייב:  ההתנדבות של עכשיו היא מדהימה, אבל אנשים התגייסו בסיטואציה מסוימת, שהולכת להיות יותר מורכבת; לעשות 40 יום אחרי שכבר עשית 100 יום – זה לא דבר של מה בכך

שי חיים טייב:       ההתנדבות היא כלי חשוב מאוד, שהוכיח את עצמו במלחמה הזו, אבל היא לא משהו שאנחנו יכולים להגיד לגביו: "על זה – אני חותם על בניין הכוח או על הכשירות"

שי חיים טייב:  אני אגיד שוב, בזהירות, שיש אתגרים בכשירות, ואני אעצור בזה

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  תת-אלוף סינגר, אתה רוצה להוסיף משהו?     

אורי סביר: כן

אורי סביר:  קודם כול, אם אפשר לעשות איזה שהוא תיקון לשוני על "נטל" – אני לא אוהב את הביטוי הזה

אורי סביר:  זו זכות, ומה שאנחנו רוצים לעשות, בצבא, זה להיות יותר הוגנים

אורי סביר:  כמו שאף אבא או אמא לא יגידו על הילדים שלהם שהם נטל – צריך איזו שהיא הגינות בין בני הזוג

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאף אחד כאן לא יתווכח איתך על כך שזו זכות גדולה

יולי יואל אדלשטיין:  עם זאת, זו זכות גדולה ללמוד באוניברסיטה יוקרתית, אבל זה גם נטל לימודים לא קטן; האחד לא סותר את השני

אורי סביר: אנחנו מדברים על הגינות, אבל זו הערה לשונית

אורי סביר:  בשבועות האחרונים, אני מסתובב לא מעט בימי עיבוד של סוף הלחימה, כדי שהחייל לא יסיים את המלחמה וישר ילך הביתה

אורי סביר:  קודם כול, זה מחמם את הלב; מהלך המילואים הוא מיקרוקוסמוס של כל החברה הישראלית – אחווה, אהבה, שלום ורעות ביחד, מכל הסוגים ומכל המינים

אורי סביר:       מה שבולט שם מאוד הם החבר'ה המבוגרים

אורי סביר:  המציאו עליהם את המושג "Sergeant", ובהרבה מאוד צבאות יש את ה- Sergeants הוותיקים, שכשיש משבר – הם פותרים אותו, ולכן הם נכס

אורי סביר:  מי שאמר שהמלחמה היא ממלכת אי-הוודאות הוא קלאוזביץ; זה חלק מטבע המלחמה, ואנחנו מנסים להכניס טיפה ודאות לתוך אי-הוודאות

אורי סביר:      אני חושב שזה יהיה נכון לתת את היציבות הזו בהוראת שעה, בשנה שבה מרחיבים, ממצים ומקימים יחידות שהיו כשירות באופן של כשירויות שונות

אורי סביר:  אנחנו צריכים זמן בשביל זה, ומהצד השני, עכשיו, כשאנחנו הולכים לתעסוקות – צריך יציבות

אורי סביר:  חשוב שנוכל לתת את היציבות הזו לשנה הקרובה, דווקא לחבר'ה המבוגרים האלה – בין אם הם לוחמים או תומכי לחימה; שהם סוג של Sergeants

אורי סביר:  כך גם אמרתי כשיצאנו לדרך

אורי סביר:       די בראייה של המג"ד ושל הגדוד ובלכידות, אבל יש עוד משהו שאפילו הופתעתי ממנו כשאני מסתובב ביחידות – כשבא חייל ותיק ואומר: "אני לא רוצה להתנדב; אני רוצה להישאר פה תחת צו

אורי סביר:  לפעמים לא נעים להגיד שאני מתנדב, מול המעסיק ומול האישה"

אורי סביר:  הצבא הולך בכיוונים נכונים מאוד

אורי סביר:  צריך בשביל זה זמן, ולכן אנחנו צריכים לשמור על היציבות בשנה הקרובה

מירי פרנקל-שור: אולי כדאי לפתח יותר את הנושא של ההתנדבות בין גיל 40 ל-41, מכיוון שבסופו של דבר, כאשר הכנסת האריכה בחודשיים את דחיית גיל הפטור – קיבלנו פניות עם השאלה: "מדוע הכנסת עשתה זאת?", ואנשים רצו להשתחרר כשהם הגיעו לגיל 40 ולא להמשיך

מירי פרנקל-שור:  מי שרוצה להתנדב – צריך להתחייב, ומי שלא – צריך לשחרר אותו

מירי פרנקל-שור:  צריך, אולי, לחשוב גם על הכיוון הזה

אורי סביר: כעיקרון, זה נכון; בשביל זה יש גיל פטור, אבל בעת הזו – חשובה היציבות

אורי סביר:  לא הייתי רוצה שרופא או שניים יעזבו; לא הייתי רוצה שאנשי החולייה הטכנית וחלק מהחובשים יעזבו

מירי פרנקל-שור: יכול להיות שצריך למצוא - - -     

אורי סביר: אי-אפשר למצוא מחליף מעכשיו לעכשיו

אורי סביר:  זה לא עניין של חודשיים; זו שאלה של זמן

אורי סביר:  אנחנו מבקשים את ההשארה כדי להמשיך ולפתח את הכיוונים ששי דיבר עליהם לפני כן

אורי סביר:  אני חושב שזה מידתי וסביר

שרון ניר: צריך לחשוב על מה שאומרת היועצת המשפטית

שרון ניר:  גם אם קובעים את המסגרת – זה יהיה מותנה בכך שהבן-אדם נתן את הסכמתו

שי חיים טייב: אבל הבן-אדם יכול שלא לתת את הסכמתו

שי חיים טייב:  אני לא אפרט על המספרים – זה מוצג בפניכם בטבלה בעמוד שלוש

שי חיים טייב:  תסתכלו על השורות של אחזקה, של לחימה, של נהיגה ושל קצונה

מירי פרנקל-שור: אנחנו לא חילקנו את זה

שי חיים טייב: אוקיי

שי חיים טייב:  אלה מספרים גדולים מאוד

שי חיים טייב:  אם מישהו יגיד: "מיציתי את האירוע איתכם" – אנחנו יכולים לשחרר אותו

שי חיים טייב:  אלה לא מספרים שיכולים לעבור רק על העניין של התנדבות

שי חיים טייב:  יש פה עניין של כשירות של יחידות, כמו שאמר ארי

אורי סביר: לכן, אנחנו מבקשים את השנה הזו כדי לייצב את המערכת, כדי שנוכל למצות את התהליכים העמוקים שאנחנו עושים

נעמה לזימי: ייצוב המערכת לא כולל גם את נטל הגיוס?     

מירי פרנקל-שור: הנטל או הזכות לא התחילו רק אחרי ה-08

מירי פרנקל-שור:  הגעתם לוועדה עם בקשה לתעסוקה מבצעית של פעמיים בשלוש שנים במקום פעם בשלוש שנים

מירי פרנקל-שור:  זאת אומרת, הנטל והזכות התחילו ב-2021 וב-2022

מירי פרנקל-שור:  כרגע, ב-2023 וב-2024, חיילי המילואים שירתו שירות ארוך שלא היה כדוגמתו במדינה, ו-On Top of That – אתם מבקשים מהוועדה להרחיב את צו המקצועות וגם להעלות את התעסוקה המבצעית לכל שנה; גם, גם וגם

מירי פרנקל-שור:       עכשיו אנחנו דנים בנקודה מסוימת מאוד בדחיית גיל הפטור, אבל סך כל הדברים שאתם מבקשים מהוועדה לאשר הוא פאזל גדול מאוד, שנופל על אוכלוסייה מסוימת מאוד, ואין מעטפת

מירי פרנקל-שור:  זאת אומרת, לא כולם נמצאים באותו הרובד; אנחנו שומעים על בעיות של סטודנטים, של מעסיקים - - -     

יולי יואל אדלשטיין: של בעלי עסקים

קריאה: של משפחות

מירי פרנקל-שור: כרגע, אנחנו לא מדברים רק על דחיית גיל הפטור – צו המקצועות – מגיל 40 ל-41

אורי סביר: נכון

אורי סביר:  כל הנימוקים שאת אומרת הם בדיוק הסיבה ללמה כן להאריך – זה מעלה את המאגר ונותן גמישות בתוך הגדודים, והגמישות הזו היא חשובה

נעמה לזימי: אמרת משהו על שנת היערכות

נעמה לזימי:  הייתי יכולה לקבל את הטיעון הזה לגמרי – אנחנו נמצאים בעת חירום לאומית – אם שנת ההיערכות הייתה עניין קולקטיבי שנדמה שסך הדברים נכנסים לתוכו

נעמה לזימי:  לפני רגע היינו בישיבה של ועדת ביקורת המדינה על אי-השוויון בגיוס של חניכי המכינות ושנות השירות, כשמנגד, אין מדיניות ברורה שמסבירה למה הצבא פוטר קבוצות מאותו השוויון

נעמה לזימי:       זאת אומרת, אתה מדבר על שנת היערכות שגם בה – יש אי-שוויון בנטל

נעמה לזימי:  גם בשנת ההיערכות – אנחנו ממשיכים את אותה הדיסציפלינה, שהיא מפלה ובעייתית, וניכר שהצבא לא נערך באופן המלא והמיטיב, שאמור לשים את כלל הציבור הישראלי תחת הבעיה

נעמה לזימי:      יש לי שאלה שאני מציבה פה כשאלת-על: מה הסיכוי של קצין קרבי להיות שווה ערך בקבלה לעבודה נוכח ההערכה הזו? האם אנחנו הופכים קצינים קרביים – לא נדבר, רגע, על לוחמים – לכאלה שההזדמנות התעסוקתית שלהם היא פחותה פי כמה בגלל נטל השירות? זה מה שאנחנו עושים להם?     

מירי פרנקל-שור: זו יכולה להיות הצעה

רם בן ברק: או: מה הסיכוי לקבל הנחה ברכישת דירה אם יש לך שמונה ילדים, או אם עשית שירות מילואים של 120 יום? מי מקבל יותר הנחות בדירות?     

יולי יואל אדלשטיין: חברים, בואו נחזור לדיון מסודר

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת אלון שוסטר ביקש לדבר

יולי יואל אדלשטיין:  אני מזכיר לכולנו: אנחנו מעלים כל מיני סוגיות, ובצדק, אבל חוק המילואים המדובר טרם הגיע אלינו, ושם – אני מבטיח יחס שונה

יולי יואל אדלשטיין:  כאן מדובר בסוג של הוראת שעה לעת חירום; גם את זה צריך לקחת בחשבון, עם כל חוסר שביעות הרצון של כולנו מכך שעדיין פונים לאותו המאגר

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אלון

אלון שוסטר: תודה

אלון שוסטר:  אני חושב שגם בחוק המצומצם הזה, שאנחנו מבינים את הצורך שלו, ובוודאי, קל וחומר, בחוק המילואים הדרמטי – צריך לבוא יותר מאוזנים ממה שאנחנו באים כרגע

אלון שוסטר:  אני לא בא בטענות דווקא אליכם, אבל הסך-הכול אינו מאוזן, והתחלנו לשמוע

אלון שוסטר:      ראשית, שתי אנקדוטות אישיות: אני, באופן אישי – עד גיל 61, כשנכנסתי לפוליטיקה וזרקו אותי מצה"ל – הייתי גאה להיות לעזר במקומות רציניים

אלון שוסטר:  בש"ג של מפלסים ובמספר יישובים בעוטף – לא רק בש"ג – נמצא כוח אבשלום, או עוף החול 1 ו-2, של מילואימניקים גיבורים מתוך המאגר, בדיוק כמו שדובר פה

אלון שוסטר:  זו הגדלת סד"כ חכמה מאוד, שמתגמלת מאוד לא רק את צה"ל, את הביטחון ואת העוסקים במלאכה, אלא גם אותנו

אלון שוסטר:       אני, כאזרח, מתרגש בכל פעם שאני רואה את האזרחים שמבצעים את המהלך, אבל זה צריך לבוא אל מול סט של התנהלות של הצבא

אלון שוסטר:  אני רוצה לשים דגש דווקא על ההיבטים הצבאיים – על שדרוג רמת האימונים; על ההצטיידות האישית; על ההצטיידות היחידתית

אלון שוסטר:       קרה לנו משהו, מאז לפני שנה-שנתיים, שלא חזינו את הצורך החריף כל כך של כל שדרות וחטיבות המילואים, ולא רק יחידות סגולה יחד עם הסדיר

אלון שוסטר:  אם צריך להגדיר את מי צריך לצייד יותר, ומי צריך להיות ממוגן יותר – אלה הורים לילדים; אימהות לילדים

אלון שוסטר:  שם – צריך להיות המיגון והאימון המשמעותי יותר, בהנחה שאנחנו צבא שזקוק למלוא ההיקף שלו

אלון שוסטר:      אדם שהולך עכשיו למילואים – צריך לבוא אל המעסיק שלו בגו זקוף ולהגיד לו: "בזכותי – אתה מקבל כך וכך"

אלון שוסטר:  אנחנו לא רואים את זה

אלון שוסטר:  אנחנו מעמיסים עוד ועוד על הסוס הגאה הזה

אלון שוסטר:  אני אוהב את הזכות הגדולה שיש למכיניסטים ולשנות השירות להיקרא לצה"ל, אבל בד בבד, צריך לחוש – אם מדברים על המלש"בים – את תחושת ההוגנות לכל אורך חיי האזרח המשרת, קל וחומר כשיבוא – כפי שהזכיר היושב-ראש – חוק הגיוס החשוב

אלון שוסטר:       ברור שהוא צריך לבוא עם אמירה ברורה של שינוי מהותי ודרמטי בסטטוס-קוו הישראלי

אלון שוסטר:  אני לא יודע אם הוא יעבור פוליטית או לא, אבל אחרת – אנחנו מכרסמים ביכולת העמידה שלנו במשימות החברתיות, קרי חברה שמשרתת ביטחון שמשרת חברה

אלון שוסטר:  תודה

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אלון

יולי יואל אדלשטיין:  נעמה, את רוצה להוסיף עוד משהו?     

נעמה לזימי: יש לי בקשה אחת: אם אפשר לתת למירב סבירסקי ממשפחות החטופים – אחותו של איתי סבירסקי זכרו לברכה – לדבר

נעמה לזימי:  היא מחכה

נעמה לזימי:  אני מביאה לה את זכות הדיבור שלי, ואני אשמח שהיא תדבר

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור

יולי יואל אדלשטיין:  אם כן, לפני שנעבור לשמוע כמה אנשים שנרשמו כדי לדבר על החוק – אני אתן למירב סבירסקי ולאלקנה ליבמן להשמיע את דבריהם

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה

נעמה לזימי: תודה, יו"ר הוועדה

מירב סבירסקי: אני הבת של אורית ורפי שנרצחו בשבת השחורה בבארי, ואני אחות של איתי סבירסקי, שנחטף ונרצח ביום ה-99

מירב סבירסקי:  עשינו כאן ספירה קודם; כשהגענו ל-99 – אני עצרתי

מירב סבירסקי:  איתי נרצח ביום ה-99

מירב סבירסקי:  אני אגיד משהו על מה זה אומר "איתי נרצח על ידי החמאס ביום ה-99"

מירב סבירסקי:       אנחנו מדברים על הלחץ הצבאי; על התמרון הצבאי שיחזיר אותם; על התמרון הצבאי שיביא לעסקה

מירב סבירסקי:  לתמרון הצבאי יש סכנות, ויש את מי שהסביר לי אחד על אחד את ניהול הסיכונים, כולל גם את הצבא, שישבו וסיפרו לי על ניהול הסיכונים

מירב סבירסקי:      ניהול הסיכונים זה להסתכל לי עכשיו בעיניים ולהגיד: "זה ניהול סיכונים"

מירב סבירסקי:  החטופים לא בטוחים שם

מירב סבירסקי:  מתרחש שם לחץ צבאי, לחימה, הפצצות, הפגזות, כשיש שם אזרחים ישראלים חיים – וחלקם כבר לא חיים

מירב סבירסקי:  כל מי שמדבר איתי על ניהול סיכונים – אולי ללב שלכם כבר יש מעטפת אבן כלשהי, שיכולה להכיל את זה

מירב סבירסקי:  אני רוצה שתסתכלו לי בעיניים ותגידו לי שאתם עדיין מוכנים להמשיך עם ניהול הסיכונים הזה

מירב סבירסקי:      תמרון צבאי צריך להתחלף לתמרון מדיני, שיביא לעסקה עכשיו

מירב סבירסקי:  אני לא מבינה איך אתם ישנים בלילה

מירב סבירסקי:  אני לא מבינה איך אתם מסתכלים עליי בכלל

מירב סבירסקי:  אני לא מבינה איך אתם קמים בבוקר, כשהדבר היחידי שאתם צריכים להתעסק בו הוא להחזיר אותם בחיים, עכשיו

מירב סבירסקי:  המילה "עכשיו" היא נוראית, אבל כשאנחנו עושים את הספירה הזו – כל יום שעובר הוא גזר דין מוות עבור אחד החטופים

מירב סבירסקי:  זה בידיים שלכם, נבחרי הציבור, ואני פה כדי להזכיר את זה

מירב סבירסקי:  תודה

יולי יואל אדלשטיין: תודה, מירב

יולי יואל אדלשטיין:  אלקנה ליבמן, בבקשה

אלקנה ליבמן: שלום

אלקנה ליבמן:  קוראים לי אלקנה

אלקנה ליבמן:  אני אח של אליקים ליבמן, שנחטף מהמסיבה

אלקנה ליבמן:  באותו יום, אליקים, אחי, עבד כמאבטח במסיבה, ובגבורה מופלאה, למרות שהוא לא היה חמוש – הוא עסק בלהציל אנשים, כי אלה הערכים שחונכו עליהם

אלקנה ליבמן:       אני לחמתי בעזה עד לפני כמה שבועות, כחייל מילואים; יש לי אח שלחם בעזה ועוד שני גיסים שלחמו בעזה

אלקנה ליבמן:  אנחנו לחמנו בעזה בשביל להחזיר את אחי; בשביל להחזיר את הביטחון לעם ישראל ולמדינת ישראל

אלקנה ליבמן:      אני, בתור לוחם, ראיתי את תחילת הלחימה

אלקנה ליבמן:  בתחילת הלחימה, כשגילינו אחריות לחטופים ולמדינה, ופעלנו כמו שצריך – הבאנו תוצאות רבות ומהר

אלקנה ליבמן:  כשעצרנו את הלחימה, נכנענו לכל מיני תכתיבים אמריקאיים, מצרים וקטאריים, ולא פעלנו כמו שצריך בשביל להחזיר את החטופים, לנצח ולהסיר את האיום הזה אחת ולתמיד – הצלחנו הרבה פחות

אלקנה ליבמן:      גם היום, בסיוע ההומניטרי שעדיין זורם לרצועה, נכנסים אפודים, קסדות, מים ודלק

אלקנה ליבמן:  בלילות, בנסיעה חשוכה עם אמר"ל על העיניים, ותחת אש – הכנסתי סיוע לכוחות

אלקנה ליבמן:  באותו הזמן, אני רואה משאיות שנכנסות לסייע לאויב באור יום

אלקנה ליבמן:  הדבר הזה מפחית את הלחץ על האויב שישחרר את החטופים וייכנע

אלקנה ליבמן:       גם לגבי ציר פילדלפי: רק אתמול ראינו שיש עיתונאי מחבל של אל-ג'זירה בשם איסמעיל אבו עומר, שאיך שהוא התנדף והגיע לקטאר, לדוחא, בלי שמדינת ישראל יודעת על כך

אלקנה ליבמן:  אני שאלתי את שר הביטחון ואת ראש הממשלה: למה, לעזאזל, אתם לא כובשים את ציר פילדלפי? איך אנחנו יודעים שהחטופים לא יעברו? למה אנחנו שוב נכנעים ללחץ של המצרים, של הקטארים ושל ארצות הברית?     מדינת ישראל, ואתם בראשה, צריכים שהאינטרס היחיד שלכם יהיה האינטרס של עם ישראל – להחזיר את החטופים ולהגביר את הלחץ הזה

אלקנה ליבמן:  אני מצטרף לדברים שחברתי, מירב, אמרה: הלחץ הצבאי במתכונת הנוכחית – באמת לא מביא תוצאות

אלקנה ליבמן:  כשאנחנו עוצרים את הלחץ הזה, מכל מיני סיבות – אנחנו פוגעים בכל הלחץ הזה

אלקנה ליבמן:      אני רוצה להגיד תודה רבה – כחייל מילואים וכאח של אליקים

אלקנה ליבמן:  שתי נקודות קטנות, שהן קצת יותר אישיות: ברוך השם, נולד לי בן לפני שבועיים - - -     

קריאה: מזל טוב

אלקנה ליבמן: תודה רבה

אלקנה ליבמן:  ביום חמישי הייתה הברית

אלקנה ליבמן:  אנחנו חשבנו שאחי, אליקים, יגיע לברית, וגם רצינו שהוא יהיה הסנדק

אלקנה ליבמן:  לצערנו – זה עוד לא קרה; בעזרת השם – זה יקרה

אלקנה ליבמן:       הדבר הראשון הוא שחשוב לחזק את נשות המילואים, כמו שאמרו פה, והדבר השני הוא שבתור לוחם ביחס"מ נח"ל – כשאחי ביחס"מ גבעתי – אנחנו נמצאים בדירוג 1 ולא בדירוג 0, וזה משהו שצריך להשתנות, לדעתי

אלקנה ליבמן:  אלה נגיעות אישיות שלא קשורות לדיון

רם בן ברק: אמרת דבר והיפוכו: אני הבנתי שנאמר כאן שצריך להפוך מלחץ צבאי ללחץ מדיני

אלקנה ליבמן: אני התחברתי רק לנקודה של הלחץ הצבאי

אלקנה ליבמן:  אני מסכים - - -     

יולי יואל אדלשטיין:  מה שאלקנה אמר זה שבצורה הנוכחית – כמו שאומרים ביידיש "נישט אהער נישט אהין" (תרגום חופשי לעברית: לא שם ולא פה)

מירב סבירסקי: מכיוון שהתייחסו לדבריי, אני רק אבהיר את כוונתי: הלחץ הצבאי הורג גם את החטופים, נקודה

מירב סבירסקי:  קחו את זה בחשבון, כל מקבלי ההחלטות

מירב סבירסקי:  זו עובדה

אלקנה ליבמן: גם לשחרר חטופים

אלקנה ליבמן:  אנחנו חברים, למרות חילוקי הדעות

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשניכם, מירב ואלקנה

אלקנה ליבמן: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לומר לך, אלקנה, שבביקור הראשון שלי, אחרי האסון הנורא של ה-07 באוקטובר, ירדתי למקום המסיבה ברעים ולקיבוצים עם כמה גורמים בכירים מחו"ל, והקצין שהדריך אותנו – במקרה, או שלא במקרה – סיפר, בין יתר סיפורי הגבורה השונים, על מעשיו של אחיך; על כמה אנשים חיים היום בזכותו ולא נמצאים בשבי החמאס

יולי יואל אדלשטיין:  נקווה שתסדרו לו עוד שמחות במשפחה כשהוא יחזור, בעזרת השם

אלקנה ליבמן: אמן

אלקנה ליבמן:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: במעבר חד, אנחנו חוזרים להצעת החוק

יולי יואל אדלשטיין:  יש רשימה של אנשים שביקשו להתייחס

יולי יואל אדלשטיין:  פרופ' אריאל היימן, קמל"ר לשעבר

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אדוני

אוריאל רייכמן: צוהריים טובים

אוריאל רייכמן:  בקלות רבה הייתי יכול לשבת בצד השני – להחליף עם ארי את המדים ואת התפקידים

אוריאל רייכמן:  יש לי יתרון, בתור מי שיושב עם הבגדים האלה, שאני יכול לומר את כל מה שאני חושב – דברים שגם אמרתי למערכת במהלך הדרך

אוריאל רייכמן:      אני חושב שאין ויכוח על הצורך בתוספת כוח אדם, ואין ויכוח על כך שאם ניתן היה להקים ברגע אחד עוד 20 גדודי חרדים, לשלוח אותם ולחלק את הנטל – זה היה טוב, אבל זה לא יכול לקרות וזה גם לא הדיון של היום

אוריאל רייכמן:      אני חושש מאוד שהמארג העדין הזה של מערך המילואים – זו חבורה שיודעת שהיא קטנה; זו חבורה שהייתה עכשיו ארבעה חודשים במילואים, וחלקם עוד לא סיים, אפילו – עלול לא להחזיק מעמד

אוריאל רייכמן:  כשמותחים ומותחים גומי, או חבל, באיזה שהוא רגע – כולו נקרע, או שחלקים ממנו נקרעים

אוריאל רייכמן:  הביטוי של זה יקרה בעוד חצי שנה – לא מחר בבוקר – כשההתייצבות בגדודי המילואים לא תראה כמו שהיא נראתה ב-07 באוקטובר

אוריאל רייכמן:       הדיון היום, כמו שכולנו מבינים, הוא פרומו לדיון בתזכיר, כשהוא יגיע

אוריאל רייכמן:  אני חושב שהצבא צריך לצאת מהקופסה ולגייס כמויות כאלה גדולות של יחידות מילואים – לא שניים-שלושה גדודים, אלא הרבה יותר – לא רק כדי שזה ימלא את התקן ואת הצרכים, אלא כדי שזה יהיה מסר למערך המילואים

אוריאל רייכמן:      צריך לשדר למערך המילואים: "הבנתי את הסיפור; עברנו פאזה

אוריאל רייכמן:  אנחנו אחרי ה-07 באוקטובר, ואני מגייס כמויות גדולות של מילואים", ויש מאיפה לגייס

אוריאל רייכמן:  אתה אמרת חלק, ואני אוסיף ואומר שבכל גדוד יש בית לורדים ענק; אפשר לקחת מכאן ומכאן, ולייצר

אוריאל רייכמן:  קמו כבר יחידות כאלה; אתה ציינת מקודם את גדוד עוף החול, ועכשיו רוצים להקים גדוד טקילה, שמגייס אנשים באינטרנט

אוריאל רייכמן:  זה אולי קצת מגוחך, אבל זה מה שקורה בפועל

אוריאל רייכמן:       יש כאלה שהיו לוחמים, נסעו לחוץ לארץ לשנתיים-שלוש וחזרו, כי הם כבר לא מצאו את מקומם בחו"ל - - -     

שי חיים טייב: אדוני, אנחנו גייסנו מעל 40,000 איש

אוריאל רייכמן: מאה אחוז

אוריאל רייכמן:  הם נסעו לחו"ל לפני ארבע שנים וחזרו לפני שנה וחצי, והם לא נמצאים בתוך המסגרת

שי חיים טייב: הבנתי שאתה מדבר על אנשים ספציפיים

שי חיים טייב:  השערים פתוחים, וגייסנו מעל 40,000 אנשים

אוריאל רייכמן: נפלא

אוריאל רייכמן:  צריך להקים עוד ועוד יחידות מילואים

שי חיים טייב: זה מה שאנחנו עושים

אוריאל רייכמן: יש כמויות גדולות מאוד של אנשים בכיתות הכוננות, לדוגמה, שהן מקום מפלט נהדר

אוריאל רייכמן:  אני לא מדבר על כיתות הכוננות במשגב עם, אלא ביישובים שהם הרבה יותר רחוקים

אוריאל רייכמן:  לוחמים שומרים בהם במשך שעתיים ביום, ומקבלים משכורת כפולה

אוריאל רייכמן:  קח אותם; תגרד כמויות גדולות

אוריאל רייכמן:  צריך להקים עוד הרבה מאוד מסגרות, ויש את היכולת הזו

אוריאל רייכמן:  יש את היכולת לקחת גדוד כזה, שאתה מקים, להציב אותו בגזרה פחות קשוחה ביהודה ושומרון, כדי להעביר, ולאט-לאט לדרג, כדי שהטובים ביותר ילכו לעשות תעסוקה בעזה

אוריאל רייכמן:       יש כאלה שהם לא לוחמים, כמו הדוגמה של יוצאי צוללות שהובאה כאן, בוועדה

אוריאל רייכמן:  הם לא החזיקו נשק, כי בצוללת אין נשק, אבל היכולת שלהם, בגיל 22, היא יכולת של נושא נשק

אוריאל רייכמן:  תעשה לו טירונות של ארבעה חודשים

אוריאל רייכמן:  אנחנו נמצאים בעידן אחר; זו לא תקופה רגילה

אלעזר שטרן: הם עשו טירונות של ארבעה חודשים, אריאל

אלעזר שטרן:  גם בשביל להיות בצוללת – הם עשו את הרובאי

אוריאל רייכמן: מאה אחוז

אוריאל רייכמן:  עברו ארבע שנים והם לא מאומנים; תכשיר אותם

אוריאל רייכמן:  תגייס אותם לשלושה חודשי טירונות צנחנים, כי ביכולת שלהם – הם צנחנים

אוריאל רייכמן:  קח אותם, ותבנה עוד ועוד משימות

אוריאל רייכמן:  זו משימה ענקית, שי, אבל היא חשובה לא רק כדי למלא תקן, אלא כדי לשדר מסר למערך המילואים, ולא סיסמאות

אוריאל רייכמן:  שהם יראו את זה, ויבינו שפה, עם ישראל – אני לא מדבר על אלה שלא משרתים בכלל; זו שיחה אחרת – שמסוגל לשרת – גם הוא מתגייס ובא לשרת

אוריאל רייכמן:  זה מסר עצום

אוריאל רייכמן:       תהליך פתיחת הגדודים שסיפרת עליו – נצח יהודה – לא יפתור את הבעיה ב-2024 אלא בעוד שלוש שנים, עד שתצבור את הכוח

שי חיים טייב: הגדוד כבר נפתח

אוריאל רייכמן: לאט-לאט

אוריאל רייכמן:  אתה אמרת שהגיעו למאגרים כי לא התאימו

אוריאל רייכמן:  זה כי אנחנו היינו בעידן אחר; היד הייתה קלה על ההדק, ושיחררנו בכמויות

אוריאל רייכמן:  לכן, צריך לשנות את כל העניין באופן דרמטי, וצריך לשקול טוב-טוב איזה מסר מעבירים למערך המילואים

אוריאל רייכמן:      אני אפילו לא נכנס למספרים של כמה אתם צריכים; של מה החוק של השנה הנוספת יעשה, וכמה הוא יפתור בעיה של אנשי חימוש ולוחמים – אין לי את הנתונים ואין לי את המספרים – אבל זה משדר מסר למערך המילואים: "עוד פעם – על הגב שלכם"

אוריאל רייכמן:       אני חושש שהאקסלים ינצחו את מערך המילואים; את האנשים האלה, שחוזרים הביתה אחרי ארבעה חודשים, עם כל הבעיות של המעסיקים, של הלימודים וכו'

אוריאל רייכמן:  לכן צריך לעשות פה שינוי תהליך, ולהתגייס לזה בדרך אחרת לחלוטין

אורי סביר: מה דעתך על החוק הנוכחי?     

אוריאל רייכמן: המספרים הגיעו אל הוועדה, ולא אליי, אז אני לא יודע לענות על זה, אבל אם אתם משדרים שהחוק הזה הוא מה שישנה 300 אנשי חימוש לגדודי טנקים – זה סיפור אחר

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אריאל

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה

אלעזר שטרן: אני עוד רוצה לשמוע

יולי יואל אדלשטיין: חנה גיאת, אימהות הלוחמים

חנה גיאת: שלום

חנה גיאת:  שמי חנה גיאת מארגון אימהות הלוחמים

חנה גיאת:  הצטרפנו אל נייר העמדה שהוגש לוועדה על ידי מטה המילואימניקים לזכויות מילואימניקים

חנה גיאת:  בן הזוג שלי ושני הבנים שלנו משרתים במילואים אותו מספר ימים שמנו פה משפחות החטופים

חנה גיאת:  כולנו נמצאים באותה הסירה

חנה גיאת:       כדרכן של אימהות, אני אפתח בסיפור – סיפור חסידי קצר: היה-היה רבי שרצה עגלון שיוביל אותו בדרכים

חנה גיאת:  הוא פרסם מודעת דרושים, הגיעו בעלי עגלות לראיונות, והשאלה בריאיון הייתה: "מה אתה עושה כשהעגלה שוקעת בבוץ?"

חנה גיאת:      העגלון הראשון אמר: "אין שום בעיה

חנה גיאת:  תסתכל, אני כולי שרירים, ואני בוחר תמיד את הסוסים הכי חזקים

חנה גיאת:  אם העגלה שוקעת בבוץ – אני מיד מגייס את כל השרירים שלי ומוציא אותה, עם הסוסים"

חנה גיאת:  העגלון השני אמר: "לי יש הרבה מאוד חברים

חנה גיאת:  כשהעגלה שוקעת בבוץ – אני קורא לכל החברים שלי, וכולם באים ועוזרים לי להוציא את העגלה מהבוץ"

חנה גיאת:  השלישי אמר: "אני הייתי צריך להיות מהנדס, ולא בעל עגלה, והמצאתי מנוע הידראולי שמחלץ את העגלה מהבוץ בלי בעיה"

חנה גיאת:       הרבי עומד ומהנהן לכולם

חנה גיאת:  ואז הגיע בעל עגלה אחד שאמר: "העגלה שלי לעולם לא שוקעת בבוץ

חנה גיאת:  אני מברר את הדרך; את תנאי מזג האוויר; בודק מאיפה לנסוע; בודק איפה צריך להיזהר ולנסוע לאט; שולט היטב בסוסים שלי

חנה גיאת:  אני לעולם לא שוקע בבוץ"

חנה גיאת:  כמובן שהרבי מיד אמר לו: "התקבלת", ולולא זה היה סיפור חסידי – היינו אומרים שהם רוכבים באושר ובעושר עד עצם היום הזה

חנה גיאת:      לענייננו: אנחנו מדברים פה, בוועדה, על איך להגדיל את כמות האנשים שעוזרים להוציא את העגלה מהבוץ, וצריך לזכור שחובתנו הראשונה היא לשכור את העגלון שיגרום לעגלה לא לשקוע בבוץ לעולם

חנה גיאת:  זו חובתנו הראשונה למשרתי המילואים ולכל עם ישראל

אלעזר שטרן: את מכירה את הסיפור של דרויאנוב על שני יהודים על עגלה? דרויאנוב הוא חבר של ביאליק

אלעזר שטרן:  שני יהודים נוסעים והדרך חסומה על ידי אבנים גדולות

אלעזר שטרן:  בעוד הם מתלבטים מה לעשות, מהצד השני מגיעה עגלה

אלעזר שטרן:  והם עוצרים, יורדים ומזיזים את האבנים

אלעזר שטרן:  אומר יהודי אחד לשני: "אתה רואה? שכל של גויים – רק בכוח"

אלעזר שטרן:  אנחנו כנראה מתחכמים יותר מדי עם האמת שנמצאת פה, באמצע

שרון ניר: היא הפיל שבחדר

חנה גיאת: אכן

חנה גיאת:  אז מה אנחנו יכולים לעשות? בראש ובראשונה – אנחנו מחויבים לניצחון מוחלט

חנה גיאת:  מדברים על זה הרבה, אבל זה צריך להיאמר שוב ושוב: אנחנו מחויבים לניצחון מוחלט, למען משרתי המילואים, למען החטופים ולמען החטופים הבאים שאנחנו רוצים למנוע

חנה גיאת:      בנוסף, אנחנו מחויבים, לאותם משרתי המילואים, שמה שהיה – הוא לא שיהיה

חנה גיאת:  אנחנו מחויבים לשידוד מערכות, ושידוד מערכות – אין משמעותו עריפת ראשים; המשמעות היא שינוי מערכתי ותפיסתי

חנה גיאת:  אם נוציא את אותם אנשים שהיו אחראים למחדל אבל נביא אנשים אחרים, שעדיין חושבים אותו הדבר ונראים אותו הדבר – לא שינינו כלום

חנה גיאת:       דובר פה הרבה – זה היה פיל בחדר, והוא גם הציץ מפעם לפעם – על הוספת משרתים נוספים ממגזרים שלא היו עד היום לזכות, כפי שאמר תא"ל סינגר, לשרת במילואים

חנה גיאת:  זה חשוב מאוד להכניס אנשים נוספים אל מתחת לאלונקה, אבל חשוב לא פחות להביא אנשים נוספים ממגזרים נוספים לראשות הפירמידה, כדי לחשוב אחרת

חנה גיאת:      אחרי כל זה, ברור שחובתנו היא לוודא שמי שכן משרת במילואים – יקבל את מלוא הזכויות, הסיוע והעזרה כדי לממש את זכותו, בלי להתלבט מול עבודה ולימודים; שהוא יקבל את כל ההערכה מהחברה הישראלית, גם באמצעים חומריים

חנה גיאת:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  יובל אוחיון, התנועה לאיכות השלטון

יובל אוחיון: בוקר טוב אדוני; חברות וחברי הכנסת

יובל אוחיון:  אני אפתח בכך שאני מגיע לפה בכובע נוסף: אני סא"ל במילואים, מפקד מחלקה בחיל השריון

יובל אוחיון:  סיימתי 99 ימי לחימה לפני חודש, ואני חוזר לעזה בעוד חודש ושבועיים לעוד 40 יום

יובל אוחיון:       חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, אנחנו עדים לאתגרי השעה, וכולנו יודעים ויודעות בדיוק מול מה מדינת ישראל מתמודדת, או מנסים, לפחות, להבין מול מה מדינת ישראל מתמודדת

יובל אוחיון:  עם זאת, לנוכח זאת – ואני כן אתייחס להצעת החוק – אנחנו רואים איך חוסר השוויון בנשיאה בנטל להגנת המדינה – ואני מתעקש דווקא על הנשיאה בנטל, לעומת הערות שנקראו פה – מתעמק עוד ועוד

יובל אוחיון:       אומנם מדובר בהוראת שעה, וגם היא רק למשהו ספציפי, אבל הכיוון ברור לכל בר דעת – מדינת ישראל הולכת לקראת שנים קשות; שנים של עשייה ביטחונית ענפה, ונטל המילואים והשירות יגדל

יובל אוחיון:  אנחנו דנים בהוראת שעה קצרה, אבל זה ברור לכולם שהכיוון הוא אחד

יובל אוחיון:      דיברו על פיל בחדר, ואני אתייחס אליו: צה"ל ונציגי צה"ל הציגו פתרונות יצירתיים ומרובים להרחבת היריעה

יובל אוחיון:  יש עוד פתרון להרחבת היריעה, והוא נשיאה בנטל של כלל אזרחי המדינה

יובל אוחיון:  אנחנו, כתנועה – וגם אני, ברמה האישית – רואים לאן זה הולך: התעסוקה המבצעית הקרובה כבר לא תהיה 25 ימים, אלא 40 ימים, ואני אשרת, כנראה, עד 50

יובל אוחיון:       איפה המחוקק בא ושם את הגבול באי-השוויון המטורף הזה, שאנחנו פוגשים בו שוב ושוב בבתי המשפט, בעתירות ובדיונים – גם פה, בוועדות, בדעות שמחזיקים ומחזיקות בהן גם חברי וחברות הכנסת, קואליציה ואופוזיציה, ללא חלוקה מובהקת?     אנחנו כאן כדי להגיד: אי-אפשר להתעלם מהוראת השעה ולהתייחס אליה רק כהוראת שעה

יובל אוחיון:  היא תפוג בסוף דצמבר? לא

יובל אוחיון:  הוראת השעה היא חלק ממהלך גדול יותר, שנוגע להעמסה על הנטל של משרתי המילואים, וכתוצאה מכך, המחוקק צריך להידרש לאי-השוויון שאנחנו נתקלים בו שוב ושוב

יובל אוחיון:      נכון, אי-אפשר לפתור את זה עכשיו על ידי גיוס של גדודי חרדים, מעכשיו לעכשיו, אבל המחוקק והכנסת צריכים להידרש לשאלה הזו: איך עושים שנטל השוויון – שאני עתיד לשאת בו עד גיל 50, לפי הפרסומים – יתחלק בצורה הוגנת יותר – לי, לילדיי ולילדים של כולנו? תודה רבה, ובתקווה שהחטופים יחזרו בקרוב

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, חבר הכנסת אלעזר שטרן

אלעזר שטרן: אני לא יודע אם הפורום הזה הוא בשביל הדיון האמיתי

אלעזר שטרן:  אני לא הייתי פה בהתחלה – יש מחירים למגורים בגליל; אתה לא יכול לתכנן אם דרך לוקחת לך שעה וחצי שעות או שלוש וחצי

אלעזר שטרן:  היום היא לקחה יותר משלוש וחצי – אבל אני אגיד משהו לצה"ל

אלעזר שטרן:  ברור לכולם שהוועדה הזו היא פרו-צה"ל

אלעזר שטרן:  אני לא רוצה להגיד "תתיישר בסוף", ואם מציגים לנו כאן נתונים של "אין ברירה" – כנראה שאנחנו נרים את היד, קואליציה ואופוזיציה

אלעזר שטרן:  זה לא משנה

אלעזר שטרן:       בהמשך לדיון הקודם, אני שמעתי שהציגו כאן כמה גייסתם, ושהקמתם עוד גדוד

אלעזר שטרן:  זה לא משנה

אלעזר שטרן:  אמרתי שאתם צריכים להציג כמה מילואימניקים פוטנציאליים לא גייסתם; אולי לא בפורום הזה, אבל בטח שלנו

אלעזר שטרן:       כך, אגב, לא נתמודד אף פעם עם הפיל הענק שבחדר

אלעזר שטרן:  זאת אומרת, בכל פעם יבואו ויגידו: "יורים עלינו", אנחנו נגיד: "קחו עוד חיילים", והמאגר של ה-15% שלא מתגייסים, מבין אלה שיכולים לשרת, ישאר אותו הדבר; גם אחרי שיישמעו את מה שהרמטכ"ל אמר לפני שבועיים, לזכותו, כמובן

אלעזר שטרן:      נגיד שהצגתם פה שהקמתם עוד שלושה גדודים, או שפרופ' היימן אומר שיש בסנאטים של החטיבות

אלעזר שטרן:  אנחנו יודעים מה יש, אבל האם נכון להקים איתם גדודים, או לתגבר את אותם הגדודים ששם הם נמצאים? תגידו לנו – מה הפוטנציאל באמת?     אני לא אוהב לדבר על זה, אבל הבן שלי נמצא במילואים עוד מהיום הראשון

אלעזר שטרן:  יש לו חברים, שהם לוחמים באגוז, שאחרי חודשיים – גייסו אותם לכיתת כוננות, והם אמרו: "סוף סוף אנחנו עושים משהו"

אלעזר שטרן:  כמה כאלה יש? אנחנו יודעים? איזה דיון מקצועי יכול להיות פה כשאתם מנופפים לנו במה שעשיתם והקמתם, ולא אומרים לנו מה לא? בינתיים – רק תאשרו?      אנחנו נמצאים בדיון על זה, וזה קצת נושק לדיון בנושא הש"שינים והמכינות

אלעזר שטרן:  אתם מנצלים

אלעזר שטרן:  אין לי מילה אחרת

אלעזר שטרן:  בסוף, נעמוד עם הגב לקיר ונגיד לכם "בסדר"

אלעזר שטרן:  איך אפשר לעשות דיון כזה? מה המשמעות שאני צריך להבין מכך שהקמתם שלושה גדודי מילואים? שלושה מתוך פוטנציאל של חמישה, או של חמישים? על מה אני אגיד "יופי, הנה, מתקדמים"? אולי זו התקדמות כזו, ואולי זו התקדמות כזו

אלעזר שטרן:      אני אמרתי, ואומר עוד פעם: זה דיון רחב מכדי לשים את המספרים; יכול להיות שזה צריך להיות דיון סגור, אבל אתם לא מוכנים לדיון הזה

אלעזר שטרן:  כך צריך להתחיל את הדיון הזה, בגלל שזו האמת שבגללה נגיד, בסוף, "אין ברירה"

אלעזר שטרן:  עכשיו אנחנו מוחאים כפיים למה שהקימו, אבל אנחנו לא יודעים מה לא הקימו

אלעזר שטרן:  אנחנו גם נרים את היד להכבדת העומס או הנטל – כל אחד ימצא לזה את המילה שלו

אלעזר שטרן:      אני לא מדבר, כרגע, על בני 42 או 47; אני מדבר על בני פחות מ-30, או סביב גיל 30

אלעזר שטרן:  מה עשיתם? לכם יש את זה בכמה לחיצות כפתור

אלעזר שטרן:  זה מה שאתם צריכים לעשות פה, ועד אז – אנחנו נמשיך לעבוד אצלכם, אבל נעריך פחות את העבודה הזו

אלעזר שטרן:  זה הביטוי הכי חריף שאני יכול להגיד

אלעזר שטרן:  במשפט אחד - - -     (היו"ר שרון ניר)     

אוריאל רייכמן: מרים את היד תחת מחאה

אלעזר שטרן: כן

אלעזר שטרן:  מה אני אעשה? אם כבר דיברנו כאן, אני רוצה להגיד שאני חושב שדווקא בטיפול במילואימניקים – יש לנו עוד הרבה מה לעשות עם המשפחות של המשרתים עצמם – מגיע לצה"ל שאפו גדול

אלעזר שטרן:  אני רואה את המילואימניקים שמשתחררים, ואת הזמן שניתן להפקת לקחים ולעיבוד כל מה שהם ראו שם עד להשתלבותם בחזרה לעבודה

אלעזר שטרן:  לא היינו במקומות האלה בעבר, ועל זה – אני חושב שמגיעות הרבה מילים טובות לצה"ל, לאכ"א ולמי שמתעסק בזה

אלעזר שטרן:  תודה

שרון ניר: תודה רבה, אדוני

שרון ניר:  בחלק מדבריו של חבר הכנסת שטרן, אני אבקש מהצבא, לקראת ההתקדמות בחוק הזה, אולי, סוף סוף, לספק לנו תמונה מלאה, בהגינות, על כל סוגיית הנטל, שלא נוגעת רק להארכת הוראת השעה של גיל המילואים, אלא הסתכלות שנוגעת גם לסדיר, וגם לגבי אמירתו של הרמטכ"ל, שאמר בצורה מפורשת שהוא סבור שהגיעה העת שבה כלל הציבורים ישרתו בצה"ל

שרון ניר:      אם אנחנו, כחברי כנסת, היינו רואים את התמונה המלאה, ואם הציבור היה רואה את התמונה המלאה – לפחות ברמה של תוכניות, של Timeline, כדי שנדע להגיד שיש את הוראת השעה הזו, אבל שבראייה צופה פני עתיד יעשו עוד מהלכים בצבא כדי להרחיב את המסגרות, לעבות אותן ולבנות מסגרות חדשות – אולי זה היה מספק אותנו, ביכולת שלנו להסתכל על הוראת השעה הזו כתמונה אחת בתוך מארג כולל של צרכי כוח אדם

שרון ניר:      חברת הכנסת גוטליב, בבקשה

טלי גוטליב: אני לא רואה בזה פיל לבן בחדר, כי אני מדבר על חוק הגיוס כבר זמן רב

טלי גוטליב:  כפי שהבהרתי את זה לממשלה, וגם מעל בימת הכנסת – טאקט היא לא מילה גסה

טלי גוטליב:  חבל מאוד שהחוק הזה הוצע בזמן מלחמה, כתזכיר לעיניי הציבור

טלי גוטליב:  זה לא הזמן ולא ה-Timing, ולא היה צריך לדון בזה בשום צורה שהיא

טלי גוטליב:       בוועדה הזו, אגב – גם בראשותך וגם בראשות יולי – דנו בוועדות פתוחות בכל מה שקשור לחוק הגיוס, עוד לפני המלחמה, מתוך רצון למצוא מתווה, כך שתחת הגג של צה"ל יכנסו עמותות עזר מציון, זק"א, מערכות הביטחון השונות, לוחמי האש, שיטור ואופציות נוספות שהיו כאן על השולחן

טלי גוטליב:  אז – פרצה עלינו מלחמה, שהסיטה את כל הנושא הזה הצידה

טלי גוטליב:      אני חייבת לומר לכם, בתור מי שמסתובבת ומדברת עם קהלים רבים: אנחנו לא נמצאים באותו המקום לא רק בגלל המלחמה, אלא כי גם הציבור החרדי הוכיח, ממילא, מעורבות יתר אדירה והשקעה בלתי נתפסת של גמילות חסד ומעורבות – בתוך השירות הצבאי, בכלל, וגם כגמילות חסדים, בפרט

טלי גוטליב:  לכן, יש פה חוק שצריך להגיע איתו להבנות ולשיח

טלי גוטליב:      את הצעת החוק הספציפית הזו, שקשורה להעלאת גיל הפטור – שאנחנו מכינים לקריאה שנייה ושלישית – אנחנו לא עושים כי אנחנו עושים פה איזה שהוא מחטף; אנחנו נמצאים במלחמה עצימה וארוכה, ואין ברירה אלא להעביר את החוק הזה

טלי גוטליב:  לכן אנחנו מצביעים פה, גם אם תחת מחאה

טלי גוטליב:      אגב, אני לא בטוחה שאני עושה את זה תחת מחאה, כי אם אני נמצאת בטווח זמן שבו אני זקוקה לקצין, והוא נמצא על סיפו של יום הולדת ואני מאריכה את גיל הפטור – אני מאריכה אותו כי זו המדינה שאני גרה בה

טלי גוטליב:  אני חיה במדינה עם מציאות קשה מאוד

טלי גוטליב:  אנחנו מדינה שבה המלחמה והמבצעים מעת לעת משנים לנו את סדרי העדיפויות ואת ההחלטות, ולכן בוודאי שאני אצביע על זה לקריאה השנייה והשלישית

טלי גוטליב:      כל הכבוד לוועדה הזו, לממשלה ולצבא – שדאג למילואימניקים ולזכויות שלהם מכל משמר

טלי גוטליב:  למעט חוסר ההסכמה שלי איתכם לגבי כל מה שקשור לאקדמיה, או הפטורים לסטודנטים שביצעו מילואים – אני חושבת שעטפנו את חיילי המילואים; שדאגנו למצוא פתרון כמעט לכל בעיה שבאה לפתחנו, או שהצבא הביא לפתחנו; ושהיחס לחיילים וללוחמים שלנו עוטף אותם – אלא אם כן, כמובן, אני אשמע אחרת, ואז אנחנו תמיד מוצאים פתרונות

טלי גוטליב:      יש אוזן קשבת מלאה, בכל הפרמטרים ובכל הארגונים שלכם, בצורה שהיא מוחלטת

טלי גוטליב:  אני גאה להיות גאה במקום שבו אני לא צריכה להוריד את הראש, אלא במקום שבו המדינה מצאה תקציב, תיעלה את התקציב וגם הגדילה אותו, עם תקציב צבוע, לטובת חיילי המילואים ושירות המילואים

טלי גוטליב:      אנחנו לא נמצאים באיזו שהיא מציאות של ריב בכל מה שקשור לחוק הגיוס, לדוגמה

טלי גוטליב:  יש לי ילד שהיה ארבעה חודשים במילואים; אח שלי הוא מ"פ בצנחנים שיצא מחאן יונס, ברוך השם; אבא שלי הוא סגן אלוף, וכולם

טלי גוטליב:  אני באה ממשפחה של לוחמים

טלי גוטליב:  אותי – לא צריך לשכנע, בשום צורה שהיא

טלי גוטליב:  בעיניי, לתרום למדינה זו מסירות נפש שהיא הכרחית לקיום שלנו, נקודה

טלי גוטליב:  אני מצדיעה לכל אדם ששם את טובת הכלל לפני טובתו שלו

טלי גוטליב:  זה היה בסיס החינוך שלי בכל פרמטר

טלי גוטליב:      באשר לחוק הגיוס, שוב: אנחנו היינו בסטטוס-קוו שהוא בעייתי מאוד; בסטטוס-קוו שהתפתח בצורה כזו ואחרת

טלי גוטליב:  אני תמיד אומרת לאחיי החרדים שהלוחם הראשון והצעיר ביותר במלחמת השחרור היה חרדי מהרובע היהודי

טלי גוטליב:  אני מזכירה לאחיי החרדים: למרד בר-כוכבא הצטרף רבי עקיבא, שהיה בן למעלה מגיל 100, נושא כליו של בר כוכבא – הוא ו-24,000 תלמידיו

טלי גוטליב:  גם יהושוע בן נון

טלי גוטליב:       אני לא מכירה שום דבר על אדם שלא התגייס כי תורתו אומנותו

טלי גוטליב:  כמו שיש ספורטאי מצטיין – שיהיה לנו עילוי בתורה שניתן לנו קדימות

טלי גוטליב:  אנחנו נמצא לזה פתרון

טלי גוטליב:  אנחנו נשב זה לצד זה; אנחנו לא צריכים סיוע של מערכות משפט, או שייכפו עלינו הר כגיגית

טלי גוטליב:       כבר זמן רב שאני לא מצביעה על שום דבר רק כי אומרים לי להצביע

טלי גוטליב:  אני לא שם, ויהיה המחיר אשר יהיה

טלי גוטליב:  חוק הגיוס, מבחינתי, הוא טאבו שלא יעבור

טלי גוטליב:  אני לא נותנת פטור גורף לאף אחד – אין יותר ואין פחות

טלי גוטליב:  אנחנו כן נגיע להסכמות ולהבנות עם אחינו החרדים על מערך ההתנדבות – על כל מה שקשור לזק"א, למערכות הביטחון או אפילו למערכות כיבוי האש – והם יעשו בזה מילואים, כמו שחיילים עושים מילואים, כי אנחנו צריכים אותם, על כל מה שכרוך בזה

טלי גוטליב:       צריך למצוא לזה גג, והוועדה הזו התחילה לדון בכך עוד לפני המלחמה

טלי גוטליב:  לכן, זה לא פיל בחדר

טלי גוטליב:  מדברים על זה

טלי גוטליב:  אני מדברת על זה כל הזמן – מהרגע שבו לא האמנתי שמוציאים את זה לתזכיר, עד עכשיו, שמוציאים את זה לידיעת הציבור, בזמן המלחמה

טלי גוטליב:  לכן, אני אומרת: זה לא שם

טלי גוטליב:       החוק הזה, ספציפית – יש בו הכרח

טלי גוטליב:  העלאת גיל הפטור הוא תיקון מסוים מאוד; אנחנו באמצע מלחמה, עם כל הכבוד

טלי גוטליב:  אגב, אני אומרת את זה באסירות תודה גמורה לחיילי מילואים באשר הם, שמפקידים את עצמם, את זמנם, את עבודתם, את הפרנסה שלהם, את אובדן הלקוחות, את ההשקעה של נשות המילואים, על הקושי שזה כרוך בו עם ילדי המילואימניקים

טלי גוטליב:  כל הדבר הזה נמצא בתוך השיח, כל הזמן

טלי גוטליב:      חשוב לומר שחוק הגיוס לא יעשה במחטף, בהסכם קואליציוני או בכפייה על אף אחד

טלי גוטליב:  אנחנו לא נמצאים במקום הזה

טלי גוטליב:  גם מפלגות הצד בקואליציה – המפלגות הדתיות – מבינות את זה

טלי גוטליב:  שמעתם גם רעשים וקולות טובים מאוד – גם מהמפלגות החרדיות וגם ממפלגת ש"ס, ולכן זה לא הסיפור

טלי גוטליב:       אני חושבת שגם את, גבירתי היו"ר, נאמת על זה עוד בתחילת הקדנציה של הכנסת הזו

טלי גוטליב:  היית נואמת על השוויון בנטל כל הזמן - - -     

שרון ניר: נכון

שרון ניר:  צריך שיהיה שוויון בנטל, ועכשיו – ביתר שאת

טלי גוטליב: מצוין

טלי גוטליב:  זה נושא חשוב מאוד, וזה לא פיל בחדר

טלי גוטליב:  להיפך; אנחנו נוגעים בו ודנים בו, ובעזרת השם, כמובן – אני מחזקת את ידי לוחמינו

טלי גוטליב:  "ה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום"

טלי גוטליב:  גם אם יש לנו ויכוחים עם הדרג האסטרטגי – אנחנו מסירים את הכובע ומצדיעים לדרג הטקטי, באשר הוא, בצורה מוחלטת

טלי גוטליב:  בזכות החיילים והלוחמים – יחזור לנו הביטחון, תחזור לנו הגאווה הלאומית ויחזור לנו החוסן, בעזרת השם

טלי גוטליב:  תודה

שרון ניר: תודה רבה

שרון ניר:  חבר הכנסת קינלי טור פז, בבקשה

משה טור פז: צוהריים טובים

משה טור פז:  אני נאלץ לחלוק על ידידתי, טלי גוטליב, ואני פשוט אגיד לך למה, טלי

טלי גוטליב: אתה לא צריך להתנצל; זו זכותך לחלוק

משה טור פז: אני משמש כיו"ר שדולת המילואים בכנסת מזה שלוש שנים, ואני קורא כאן לחבריי שלא להצביע בעד ההארכה; להתנגד להצעה

משה טור פז:  אני אומר את זה בכאב, בצער, ולמרות שאני הולך - - -     

טלי גוטליב: אתה לא יכול לקרוא לדבר הזה בזמן מלחמה

טלי גוטליב:  זה לא מתאים

משה טור פז: עובדה שאני יכול, טלי

טלי גוטליב: אתה יכול להגיד, אבל לא היית מצביע

משה טור פז: הגברת גוטליב, שמעתי אותך בנימוס

משה טור פז:  עכשיו תורי

משה טור פז:  אני קורא כאן לחבריי להתנגד לשינוי הזה ולא לקבל אותו – "עד ש-"

משה טור פז:  כלומר, לקבל אותו על תנאי, אבל לא להצביע עליו כרגע, כי כך זה עובד; אם אתה לא מציב תנאים – אתה רודף אחרי הרוח אחר כך

משה טור פז:       ראשית, חברים, אין מיצוי ואין שינוי באחוז מחזורי הגיוס בצה"ל כלפי האוכלוסיות הלא משרתות, וזה דבר שאנחנו חייבים לדרוש מצה"ל – גם מעצמנו, מהכנסת הזו, אבל גם מצה"ל

משה טור פז:  זה דבר שקדם ל-07 באוקטובר, כמובן, אבל בעיניי, אחרי ה-07 באוקטובר – אנחנו פשוט לא יכולים להפטיר כאשתקד

משה טור פז:  זו הסיבה הראשונה

משה טור פז:      אני כבר אומר שהסיבה השנייה היא יותר כואבת

משה טור פז:  אנחנו צריכים לשקול אם אנחנו לא צריכים לנהוג פה בצעד של חקיקה שברור לי שמשרד הביטחון יתנגד לה

משה טור פז:  אין מחויבות של צה"ל לאורך שנים – ואני משרת במילואים בצה"ל רק 28 שנים, לא כולל סדיר – לגיוס, לאימון ולציוד חיילי המילואים

משה טור פז:       זה לא אירוע של פעם, אלא גם עכשיו

משה טור פז:  בסוף החודש הרביעי של "חרבות ברזל" – אין מחויבות של צה"ל לכך שכשהוא מגייס יחידה – זה אחרי שהוא אימן וצייד אותה

משה טור פז:  בשבוע שעבר ביקרתי ביחידות שסיפרו לי שרוב הציוד שלהן הוא עדיין ציוד פרטי

משה טור פז:  זה המצב היום, ארבעה חודשים מתחילת הלחימה

משה טור פז:  אני לא מחדש כאן כלום

מטי צרפתי הרכבי: נכון

מטי צרפתי הרכבי:  חד-משמעית

משה טור פז: כשאנחנו ניהלנו כאן דיון על בן משפחה של טלי, שנוסע ברכב שלו כי הצבא לא נתן לפלוגה, למ"פ או למג"ד, רכבי יר"מ, כדי שהם יתנו אותם לרס"פים או לאנשים שעוסקים בלוגיסטיקה

משה טור פז:  אנחנו עדיין לפני ה-06 באוקטובר מבחינת המחויבות

שי חיים טייב: זה לא נכון

טלי גוטליב: זה לא נכון

משה טור פז: אני מתאר מה היה, ברשותך

טלי גוטליב: דווקא בגלל שהציפו את הבעיה הזו – הוועדה אישרה את הרכבים

טלי גוטליב:  רכב של חייל מילואים שמשתמשים בו – גויס

משה טור פז: אני ממשיך

משה טור פז:  ישב כאן סגן ראש אמ"ץ ואמר את המילים הבאות: "אתם מצפים שלגדוד מילואים יהיה את אותו הציוד של גדוד סדיר?"

משה טור פז:  התשובה שלי היא כן; זו הציפייה

משה טור פז:  היא לא מתקיימת בצה"ל של 2024, והיא לא התקיימה ב-2023

משה טור פז:  אחרי חרבות ברזל – אני טוען שזו דרישה לגיטימית, אפילו בסיסית

משה טור פז:       דרך אגב, זו הסוגייה הכי חשובה בעיניי

משה טור פז:  אם הייתם מראים לנו שאתם מחויבים לצייד ולאמן את חיילי המילואים כראוי – בעיניי, זה שווה שינוי, אבל הרמטכ"ל הקודם היה כאן, בוועדה, ואמר:
"אנחנו לא נזדקק לרוב יחידות המילואים, ולכן זה לא נורא אם לא נאמן אותם, או אם נאמן אותם מעט מאוד"

טלי גוטליב: יש גם רמטכ"לים שהקטינו את הצבא, ויתרו על למעלה מ-1,000 טנקים והפכו את הצבא לצבא קטן וחכם

משה טור פז: נמצאים פה נציגים שידברו על זה יותר טוב ממני, אבל כן, טלי, אנחנו שבועיים לפני המועד האחרון להעברת התקציב, ועדיין, בתקציב שהוצע כאן ועבר בקריאה ראשונה – אין את המעטפת שהובטחה לחיילי המילואים; אין 9 מיליארד, אין 8 מיליארד וגם אין 7 מיליארד

משה טור פז:      זו לא אשמתם, אבל סליחה, בסוף – הצבא הוא זרוע מבצעת של ממשלת ישראל

משה טור פז:  אם ממשלת ישראל לא מעמידה לרשות צה"ל את 9 מיליארד השקלים שהיא הבטיחה לאנשי המילואים, למצבור הזכויות שעליהן אני חושב שאין ויכוח – חברים, יש פה פער

משה טור פז:  בסוף, כסף הוא מה שמאפשר לתרגם - - -     

טלי גוטליב: אני חייבת להגיד לכם שזה פשוט לא נכון

טלי גוטליב:  תקרא את ספר התקציב - - -     

משה טור פז: זה נתון, גברת גוטליב

משה טור פז:  תקראי

טלי גוטליב: זה גם עשוי מרזרבות שנצבעו - - -     

משה טור פז: זה לא נכון

טלי גוטליב: אני לא מוכנה לזה

שרון ניר: האוצר תכף יתייחס, חברת הכנסת גוטליב

משה טור פז: חברים יקרים, אם רוצים למצות באמת את נושא הגיוס – אי-אפשר - - -     

טלי גוטליב: זה לא נכון

טלי גוטליב:  אני פשוט לא עם ספר התקציב עליי

משה טור פז: בסדר, טלי, אין בעיה

משה טור פז:  אם תוכיחי לי אחרת – אני אשמח לשמוע

משה טור פז:  דבר אחד הוא בטוח: אם תצעקי – לא תשכנעי אותי

משה טור פז:  אם תראי לי מספרים – אין בעיה

טלי גוטליב: אני לא מנסה לשכנע אותך

טלי גוטליב:  מזל שאני בקואליציה, ומזל שבדקתי את ספר התקציב

טלי גוטליב:  אני פחות בסיסמאות ויותר בעובדות

שי חיים טייב: כל הכסף הועמד - - -     

שרון ניר: אני מבקשת לאפשר לקינלי טור פז לדבר

משה טור פז: אם רוצים לגייס עוד חרדי אחד לצה"ל – חוק לא מספיק לזה

משה טור פז:  צריך עבודה אזרחית מרחיבה

משה טור פז:  הדבר הזה לא יקרה אם המערכת האזרחית לא תתגייס לשירותו של צה"ל ומשרד הביטחון

משה טור פז:  אני לא מדבר על החברה החרדית – למרות שברור שהיא המוקד

משה טור פז:  אחת החברות תדבר יותר טוב ממני על הנושא של מינהלת אזרחית לגיוס חרדים, ובלי זה – שום דבר לא יזוז

משה טור פז:  זה תנאי מחייב אך לא מספק

משה טור פז:      אני אומר כאן, בצער רב: בעיניי, המחויבות של צה"ל לאנשי המילואים גדלה במלחמה זו לאין ערוך, אבל היא עדיין לא מספיקה

משה טור פז:  בכובעי כחבר כנסת ויו"ר שדולת המילואים – אני ממליץ כאן לוועדה שלא לקבל את הדבר הזה, עד שנראה מחויבות לארבעת הסעיפים שציינתי

משה טור פז:  תודה

שרון ניר: תודה רבה

שרון ניר:  אתה רוצה להתייחס? בעיקר לסוגיית הציוד והאבזור של חיילי המילואים

שי חיים טייב:  קודם כול, לפני האבזור, אני רוצה להתייחס לסוגיית האנשים שעושים שימוש ברכבם בעינו

שי חיים טייב:  כל מפקד בצה"ל קיבל 30 מכסות מוגדלות של הוצאות הרכב למי שהוא החליט - -      

משה טור פז: אבל אמרנו לכם שהוצאות רכב זה לא מספיק

שי חיים טייב: - - כדי לאפשר לאנשים שעשו שימוש ברכבם – אגב, גם אם היה רכב אחר וגם אם נופק רכב אחר, לפי המתאר

שי חיים טייב:  על זה, אנחנו דנים בשימוש ברכבים כשיש הצהרות מפקדים בוועדת הערעורים ובוועדת החריגים, ונותנים מענה לכול

משה טור פז: אמרנו לכם כאן, בוועדה, שזה לא מספיק

שרון ניר: תתייחס באופן כללי גם לסוגיית בניין הכוח

שי חיים טייב: לפני בניין הכוח, אני רוצה להתייחס לסוגייה שהועלתה פה לגבי כך שצה"ל לא מספיק עוטף את חיילי המילואים, ולעניין התקציב

שי חיים טייב:  אנחנו נפרט את כל הדברים שקורים, וכל דבר – אני אומר את זה ככותרת – נכנס לתוכנית - - -, ויש מענקים, כולל דברים שעלו בוועדה הקודמת על מועד התשלום, שאנחנו מתעסקים בו עכשיו

שי חיים טייב:       אבישג היא ראש אגף תכנון כוח אדם מילואים, והיא מנהלת את העניין

שי חיים טייב:  בבקשה, אבישג

טלי גוטליב: תודה

אבישג סבג ראובן: מבחינת התגמולים, כל דבר נכנס בזמנו

אבישג סבג ראובן:  אנחנו התחלנו עם ההטבות שנכנסו בתחילת ינואר, שהן לקחו את כל אוקטובר, נובמבר ודצמבר, ושולמו למשרת המילואים

אבישג סבג ראובן:  בפברואר בוצעו כל ההתאמות וההזנות אחורה, למי שהיו לו פערים בתשלום ושלא קיבל את הכול, ועל זה הכסף הועבר ושולם

אבישג סבג ראובן:  ב-01 במרץ תיכנס הפעימה הנוספת

אבישג סבג ראובן:       דרך אגב, מועד גזירת השכר הוא היום, וכל ההוצאות האישיות – מה שאנחנו קוראים לו "תגמולים כל עשרה ימים", על פי ההתחייבות של ה-9 מיליארד – הכול נכנס

אבישג סבג ראובן:  אני ראיתי בעיניים שזה הוזן אתמול בלילה

אבישג סבג ראובן:  פרסמנו השבוע את הטיפול הזוגי והטיפול האישי, והפצנו את זה לכולם – למשרתים וגם לבנות הזוג – עם אפשרות להגיש

אבישג סבג ראובן:  דרך אגב, הגישו כבר מעל 3,000 אנשים בשלושה ימים

יבגני סובה: את מדברת על מענקי כלכלה?     

שרון ניר: על סיוע נפשי

אבישג סבג ראובן: נפשי וזוגי

יבגני סובה: מענק הכלכלה עדיין לא אושר

אבישג סבג ראובן: איזה מענק כלכלה לא אושר?     

יבגני סובה: ה-2,500 שרוצים – 1,250 - - -     

אבישג סבג ראובן: הוא אמור להיכנס בספטמבר - - -     

יבגני סובה: כן, אבל זה בכפוף לאישורים

אבישג סבג ראובן: לכל דבר יש עיתוי

אבישג סבג ראובן:  מענק כלכלת הבית המוגדל עתיד להיכנס בחודש ספטמבר, כמו שהוא נכנס בכל שנה

אבישג סבג ראובן:  הפעם הוא יהיה מוגדל

יבגני סובה: בשביל זה קודם כול צריך להוריד דמי הבראה

יבגני סובה:  היה על ה דיון מאוד ענייני עכשיו בתוך ועדת הרווחה

יבגני סובה:  ביום אחד לוקחים את דמי ההבראה מכולם – כולל חיילי מילואים, דרך אגב; זה 400 שקל פר יום – ואומרים להם: "אתם תקבלו מענק כלכלה בסכום של 1,250 שקלים למשרת רגיל, ו-2,500 שקלים ללוחם"

יבגני סובה:  ואז בן אדם אומר: "הייתי תומך לחימה 140 יום ועכשיו אני אמור לקבל 1,250 שקלים, שמתוכם – לקחתם 470 שקלים על יום הבראה", כי זה חמישה ימים מינימום

שי חיים טייב: חבר הכנסת, אנחנו מתייחסים למימוש של תוכנית ולתקציב שמוזרם לנו בשביל לעשות את זה

יבגני סובה: זה מה שאנשים מבינים מהדיונים פה

אבישג סבג ראובן: אני מתייחסת למה שנאמר על התקציב שלא עבר ועל המימוש של ההטבות שלא קרה

אבישג סבג ראובן:  אני רוצה להגיד שאנחנו עושים זאת בצורה מתקדמת מאוד, ואפילו עומדים בדיוק בזמנים שתכננו, בכל אחד - - -     

טלי גוטליב: חשוב לי רק להגיד לך, גבירתי, משהו אחד שכותב לי חייל מילואים שמשרת 130 יום: "אתם דואגים לנו יותר מאשר לביאה דואגת לגורים שלה"

טלי גוטליב:  שלחו לי את זה וביקשו שאני אקריא

מטי צרפתי הרכבי: את רוצה שאני אקריא לך את ההודעות שאני מקבלת מחיילי מילואים? על כל הודעה כזו – אני יכולה להקריא עשר - - -     

טלי גוטליב: אני יודעת על המאמצים, על המימון ועל העטיפה של חיילי המילואים

טלי גוטליב:  הוועדה הזו עשתה את זה

שרון ניר: עושים ויש עוד מה לעשות

אבישג סבג ראובן: עדיין יש דברים שאנחנו צריכים להמשיך ולהתעסק בהם, כמו נושא הגדלת הפיצוי לעצמאים, שאנחנו מתעסקים בו

אבישג סבג ראובן:  היום אנחנו נפגשים שוב עם רשות המיסים

שרון ניר: כולל פטור ממס לעסקים עצמאיים?     

אבישג סבג ראובן: אנחנו מטפלים גם בכל הסיפור של נשות המילואים העצמאיות

אבישג סבג ראובן:  כבר פתרנו את נושא הגרושות, והשבוע יצאה בשורה שלפיה הן יקבלו את הכסף ישירות

אבישג סבג ראובן:  יש עוד מה לעשות, ותמיד יהיה, אבל התוכנית שהוצגה - - -      

שרון ניר: שהפיצויים יהיו פטורים ממס

משה טור פז: יש לכם את המימון ל-9 מיליארד? יש פער של 3

משה טור פז: 5 מיליארד

משה טור פז:  אני אומר עם כל מה שאת מסכים, אבישג – כל הכבוד; זה מדהים – אבל הפער הוא 3

משה טור פז: 5 מיליארד

משה טור פז:  מה לעשות?     

שרון ניר: תודה

שרון ניר:  אבישג, מתוך ה-9 מיליארד, כמה את רואה בשנה הנוכחית? תעני לחבר הכנסת טור פז

אבישג סבג ראובן: כרגע, בהזרמה, יש 2

אבישג סבג ראובן: 6 מיליארד שקלים, וזה אל מול הפעימות

אבישג סבג ראובן:  בכל פעימה שלי אני מקבלת - - -     

משה טור פז: אתם עושים עבודה מדהימה, אבל חסר לכם יותר משליש מהכסף

משה טור פז:  מה לעשות?     

טלי גוטליב: לא חסר להם

טלי גוטליב:  אתם לא יודעים לקרוא את ספר התקציב - - -     

שרון ניר: המשכנו

שרון ניר:  חברת הכנסת מטי צרפתי

שרון ניר:  אחריה – חבר הכנסת יבגני סובה ופורום נשות המילואים

טלי גוטליב: צריך לתת לאוצר להגיב על זה, כי זו המשמעות של פעימות

יבגני סובה: טלי, זה לא הדיון פה

טלי גוטליב: אתם רק רוצים להשחיר את זה שלא נותנים; שאין תקציב

טלי גוטליב:  הכול משולם בדיוק לפי התוכנית

טלי גוטליב:  זו המשמעות של פעימות

מטי צרפתי הרכבי: אני לא חברה בוועדה, אבל היה לי חשוב להגיע ולומר את עמדתי

מטי צרפתי הרכבי:  הוראת השעה והצעת החוק מעצימה את האפליה ואת אי-השוויון בנטל

מטי צרפתי הרכבי:  כלומר, יש כאן הגברה של מצב קיים

מטי צרפתי הרכבי:  חיילי המילואים וחיילי הסדיר מסכנים את חייהם, והם עושים את זה בהשלמה מלאה

מטי צרפתי הרכבי:  אזרח שבוחר לסכן את חייו עושה זאת באמונה שלמה, כשהוא יודע שכולם שותפים לנטל של סכנת החיים

מטי צרפתי הרכבי:  אני אומרת מילה קשה, אבל כך אני מרגישה, גם כיתומת צה"ל – מתן הפטור משכול לא יכול להמשיך

מטי צרפתי הרכבי:  זה לא פיל בחדר; זה משהו שצריך להפסיק אותו לאלתר

מטי צרפתי הרכבי:      אני רק רוצה לציין שהסדר הגיוס המיוחד של תלמידי הישיבות בפרק ג(1) לחוק שירות הביטחון – פקע ב-30 ביוני 2023, והחלטת ממשלה, שניתנה בניגוד לחוק, האריכה את זה עד ל-31 במרץ 2024, וזה יידון בבג"ץ

מטי צרפתי הרכבי:  מצד אחד, יד אחת פוטרת עשרות אלפים מגיוס, ומנגד – מגבירה את הסכנה של חברי המילואים לשלם בחייהם למען ביטחון המדינה

מטי צרפתי הרכבי:  זו העמקת אי-השוויון

מטי צרפתי הרכבי:  אני לא יודעת איך אני חיה עם זה בשלום

קריאה: את לא

מטי צרפתי הרכבי: תודה

שרון ניר: תודה רבה

שרון ניר:  חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה

יבגני סובה: תודה רבה, גבירתי היושבת-ראש

יבגני סובה:  קודם כול, יש בלבול רב בקרב הציבור

יבגני סובה:  אנשים לא מבינים, מהשיחות, אילו תיקונים רוצים לבצע בחקיקה של חוק שירות הביטחון

יבגני סובה:  אני, לפחות, באופן אישי, מנסה להסביר בכל הזדמנות: יש את התיקון של העלאת גיל הפטור, שאני מתנגד אליו ותכף אסביר למה

יבגני סובה:  חברת הכנסת שרון ניר היא חברה קבועה בוועדה, ואני רק ממלא המקום שלה, לכן חסכתם גם את ההצבעה שלי, שהיא הצבעה נגד

יבגני סובה:      התיקון הנוסף הוא התיקון שמדבר על הנושא של הארכת השירות הסדיר, שזו סוגייה בפני עצמה, שתפוצץ גם את הדיונים בתוך הכנסת

יבגני סובה:  אם אני מבין נכון, על פי ההחלטה שהתקבלה ב-2015 – השירות הסדיר היה צריך להיות מקוצר, בחודש יולי, ל-30 חודשים

יבגני סובה:  במקום זה – יאריכו אותו ל-36 חודשים, כך שבפועל, הארכת השירות הסדיר תהיה בשישה חודשים, ולא בארבעה חודשים בפועל, כפי שרוב האנשים מבינים

יבגני סובה:      התיקון השלישי מדבר על ימי המילואים, שזו בכלל סוגייה נפרדת שנצטרך לדבר עליה, כי האנשים שעושים 28 ימי מילואים בשנה – יצטרכו, פתאום, לעשות 40 יום

יבגני סובה:  לכן, צריך לעשות הפרדה מוחלטת בין הדברים האלה

יבגני סובה:      אני לא בא בטענה לצבא; כולנו אוהבים את הצבא, כולנו שירתנו בצבא ורוצים לעזור לו, אבל המדינה, הממשלה, והצבא, כמובן, כזרוע הביצועית – בחרו בדרך הקלה בנושא גיל הפטור

יבגני סובה:  אני חבר כנסת עוד מעט חמש שנים

יבגני סובה:  אני, כחבר כנסת, לא מצליח להבין כיצד ניתן לעשות את החוק להעלאת גיל הפטור בהוראת שעה לשנה, כאשר הרבה אנשים יפלו בין הכיסאות

יבגני סובה:  אני לא מצליח להבין את זה

יבגני סובה:      	יש כאלה שיצטרכו לשאת בנטל עכשיו, ולא יקבלו את המענה, כי אם תבואו ותגידו: "אנחנו ניתן מענק מוגבל לאלה שיצטרכו להישאר שנה נוספת בשירות" – בשנה הבאה, אם תתבטל הוראת השעה, אתם חוזרים לאותן השנים

יבגני סובה:  זה, פחות או יותר, מה שמציעים פה חברי הכנסת – לא לעשות את זה כחקיקה, אלא כהוראת שעה

יבגני סובה:  אני מבין נכון?     

פזית תדהר: כרגע, מה שמונח על שולחן הוועדה זו הוראת שעה לגבי העלאת גיל הפטור - - -     

שרון ניר: הוראת שנה לשנה נוספת

יבגני סובה: מ-40 ל-41; מ-45 ל-46; יש מקצועות שמ-49 ל-50

יבגני סובה:  אני אומר כך: ברגע שאתם מעלים את זה בשנה אחת, בלי לתת את התגמול הכספי הנדרש – צריך לחשוב על התגמול לשנה הזו

פזית תדהר: למה אתה סבור - - -     

יבגני סובה: אתם באים לאזרח ואומרים: "אדוני, אני, כצבא, לא מגייס חלק מהציבור, אבל בגלל שיש נטל – אני מעלה את גיל הפטור שלך בעוד שנה"

יבגני סובה:  זה נטל

יבגני סובה:  בואו נדבר בשפה פשוטה

פזית תדהר: מי שמשרת במילואים יקבל את כל הזכויות שלו

טלי גוטליב: הכול

שרון ניר: אבל הוא אומר שיש דלתא של כאלה שיעשו שנה נוספת

קריאה: הוא רק יוותר על הזכות שלו לחיים בדרך

שרון ניר: אני מציעה שתשקלו את מה שאמר פה חבר הכנסת סובה, כי מה שהוא אומר זה שאלה שיהיה להם, בסוף, דלתא של שנה נוספת ביחס לכולם, למשך שנה, עד שנחזור אחורנית - - -     

יבגני סובה: אם נחזור

יבגני סובה:  בדרך כלל זה לא קורה

שרון ניר: כרגע – זו הוראת שעה

מירי פרנקל-שור: יש הוראות שעה בוועדות חוץ וביטחון שמוארכות משנה לשנה

יבגני סובה: בדיוק

פזית תדהר: הוא מדבר על גיל אחר

פזית תדהר:  לפי התוכנית שלנו – אין כוונה - - -     

יבגני סובה: את מתייחסת לחייל המילואים שיקבל את מלוא הזכויות כחייל מילואים; אני מתייחס לחייל המילואים שאמור לצאת לפטור כאזרח, קודם כול

יבגני סובה:  אם המדינה תבוא ותגיד: אנחנו יודעים שיש מצב קשה ואנחנו צריכים אותך" – אני כמעט בטוח שרוב האנשים יסכימו להישאר שנה נוספת, אבל אני לא רוצה שאתם תבנו על ההסכמה של האזרח

יבגני סובה:       אני רוצה שאתם תבואו ותגידו שזה לא מקובל להעמיס את הנטל על אנשים שגם כך עשו את השירות כאנשי מילואים במשך עשרות שנים, ולכן תבואו עם הצעה שתתגמל אותם על השנה שאותה הם יצטרכו להישאר מעבר לשנים שמגיע להם לשרת במילואים

דרור גרנית: חבר הכנסת סובה, אני רוצה לוודא שאני מבין נכון את מה שאתה אומר

דרור גרנית:  אתה אומר: "אלה שאתם מוסיפים להם את השנה הנוספת – תנו להם תגמול אקסטרה"

יבגני סובה: נכון

יבגני סובה:  תתייחסו אליהם לא כאל "אתם תקבלו את הזכויות שלכם" – בוודאי שהם יקבלו; אתה לא תגייס אותו בלי לתת לו את הזכויות

דרור גרנית: יש רכיב שאינו שנוי במחלוקת, והוא שמי שמשרת בפועל – צריך לקבל את סל ההטבות והזכאויות שאנחנו נותנים לכלל המשרתים על פי מערך השירות שלהם, משך השירות שלהם וכדומה

דרור גרנית:  ההארכה בשנה – לפחות - - -     

מירי פרנקל-שור: הוא היה אמור להשתחרר, דרור

יבגני סובה: היא נובעת מכך שיש לכם חוסר בכוח אדם, נכון? אחרת לא הייתם מבקשים

דרור גרנית: נכון, אבל התפיסה אינה תפיסה - - -     

טלי גוטליב: דרך אגב, זה בעייתי לחשוב על כפל פיצויים, כי יש כאלה שעושים פחות ימי מילואים גם שלא בתוך גיל הפטור

טלי גוטליב:  זה לא משהו שמתאים לשקול אותו כך, חברי, יבגני

טלי גוטליב:  אני רק שואלת אם המבחן הוא לא מהותי

יבגני סובה: אני לא סתם התחלתי את דבריי בכך שאנשים מתבלבלים בין התיקונים לחוק שירות הביטחון

יבגני סובה:  כרגע, אנשים מתסכלים – גם על ועדת חוץ וביטחון, בין היתר – ואומרים: "אתם, כמו חותמת גומי, מאשרים את כל מה שהצבא מבקש ואת כל מה שהממשלה מבקשת, ומעמיסים על בן אדם עוד שנה נוספת בלי שנתתם לו מענה הולם"

יבגני סובה:  צריך להסביר ולהגיד: "אנחנו לא מסוגלים לגייס את אלה, אבל אלה שגם כך שירתו 25 שנה במילואים – נאריך להם את השירות, בהוראת שעה לשנה נוספת, וניתן להם תגמול נוסף, גדול יותר"

יבגני סובה:       מבחינת הצבא והמדינה – הם כבר אזרחים

יבגני סובה:  הם שילמו את החוב שלהם למדינה

יבגני סובה:  לכן, אני לא מצליח להבין את התמיהות שלכם, שאתם לא מבינים מה אני רוצה

יבגני סובה:  אתם אומרים: "מה הבעיה? הוא יגויס ויקבל את מה שמגיע לו"

יבגני סובה:  אני רוצה שהוא יקבל יותר ממה שמגיע לו

יבגני סובה:       (היו"ר יולי יואל אדלשטיין)     

אופיר כץ: זה בדיוק הפוך

אופיר כץ:  יש פקודת צבא שאומרת שמוחרגי גיל – אנשים שמשרתים מעבר לגיל שלהם – לא מקבלים את התגמול המיוחד

שרון ניר: זה בכלל אבסורד שצריך להתייחס אליו

רם בן ברק: לא רק שהם לא מקבלים יותר – מורידים להם

יבגני סובה: זה רק מחזק את מה שאני אומר

שרון ניר: שווה להסתכל על זה, כי זה ממש אבסורד וחוצפה

שי חיים טייב: זה לא נכון

שי חיים טייב:  זה נוגע למתנדבים ולא למוחרגים

אופיר כץ: זה בפקודות הצבא

אופיר כץ:  אני יכול להקריא: "החל משנת 2022, חייל מוחרג גיל שנמנה על האוכלוסיות המיוחדות", כאמור בסעיף זה וזה, "לא זכאי לקבל תגמול מיוחד"

שרון ניר: אני חושבת שזה טעון בדיקה ותיקוף

אופיר כץ: נטלי שלחה לי את זה

יבגני סובה: עוד משפט אחד: בגלל שהנושא הזה גלש גם לנושא הכספים, אני רוצה להגיד שהיה, היום, דיון בוועדת הרווחה, ושם היו נציגים של האוצר

יבגני סובה:  עדיין לא יודעים, למשל, מה יהיה גובה המענק מעל 60 יום

יבגני סובה:  הגובה המקסימלי של מענק המילואים הוא עד 60 יום

יבגני סובה:  מהיום ה-32 עד ליום ה-60, אם אני מבין נכון – המענק הוא 133 שקלים, ועדיין אין תשובה עבור מי שביצע 140 ימי מילואים

יבגני סובה:      אני חושב שגם זה צריך להיות חלק מהחבילה שתינתן לחייל, שמתחיל להבין שיהיה עליו עומס, ושהוא יצטרך לעשות אפילו יותר מ-60 ימי מילואים

יבגני סובה:  צריך לבוא פה עם מעטפת יותר חזקה מבחינה כלכלית, על רקע זה שהצבא לא מגייס את אלה שעדיין לא מגייסים

שי חיים טייב: אני חושב שבאנו עם מעטפת כלכלית - - -     

קריאה: לא הייתה תשובה?      

יבגני סובה: לא הייתה תשובה, כי עדיין אין הסכמות

שי חיים טייב: באנו עם מעטפת כלכלית חזקה מאוד לשנה הזו

שי חיים טייב:  אנחנו מדברים בהוראת שעה שעוסקת בשנה הזו

שי חיים טייב:  לא החבאנו את מה שאנחנו מתכוונים לעשות באופן קבוע; באנו עם הוראת שעה עכשיו, לפני חודשיים וחצי, אל תוך המלחמה, כשהגדודים עוד היו כולם

שי חיים טייב:  אנחנו רואים שהמצב לא השתנה באופן מהותי, מכיוון שכל הגדודים האלה, לצערי, הולכים לעלות לתעסוקות ארוכות, והם זקוקים לחיילים האלה

שי חיים טייב:       לא כולכם הייתם פה בהתחלה

שי חיים טייב:  זה לא שלא עשינו מאמצים כדי להרחיב את השורות, אבל עכשיו אנחנו מדברים בצורך מבצעי – כן או לא

שי חיים טייב:  אנחנו באנו עם תוכנית לכל חיילי המילואים – לא רק לחיילים שמחריגים – שהיא שונה בתכלית השינוי ממה שהיה לפני

מירי פרנקל-שור: בסדר, אבל הם גם שירתו בימי מילואים - - -     

שי חיים טייב: היועמ"שית, להגיד בכל פעם: "חבר'ה, עשיתם עד לכאן, תעשו עוד רגע" – אנחנו עושים עוד רגע, יום-יום

שי חיים טייב:  עכשיו אנחנו בצורך מבצעי; ה-31 במרץ מגיע עוד דקה

שי חיים טייב:  אגב, גם בצד השני יש אנשי מילואים שלא יודעים אם הם עוזבים או לא עוזבים; עולים לתעסוקה הזו או לא

שי חיים טייב:       אנחנו באנו עם תוכנית – לא עם הצעה – שממומשת ככתבה וכלשונה; גם אם יש פה עניינים שאנחנו פחות בקיאים בהם, כמו איך עובר הכסף וכן הלאה

שי חיים טייב:  כלקוח שמשלם את הכסף – לא התעכבנו פעם אחת

שי חיים טייב:  שילמנו בפעימה הראשונה 600 מיליון שקלים, היום בלילה – פעימה של 900 מיליון שקלים, והכסף זורם

שי חיים טייב:  אנחנו רוצים להיות יותר טובים ולעשות גם בחוק המילואים – שאנחנו מבינים שהוא יותר קשוח – מעטפת עוד יותר חזקה

שי חיים טייב:  זה ברור

שי חיים טייב:       תמיד אפשר להגיד: "לא השלמתם את הכול"

שי חיים טייב:  אנחנו נמצאים שבועיים לפני תוקף החוק

שי חיים טייב:  יש פה גם עקרונות של הסתמכות על מה שאנשים יודעים – של האם עולים לתעסוקה בשנה הבאה או לא – ושל כשירות מבצעית

שי חיים טייב:  עכשיו, אפשר להחליט האם אנחנו רוצים להגיד: "חבר'ה, תהיו מעולים שבמעולים או טובים מאוד"

שי חיים טייב:  אני לא נותן לעצמי ציונים אף פעם, אז אני אתייחס לחלק מהדברים שנאמרו פה ואקח אותם

שי חיים טייב:  תודה

אוריאל רייכמן: אני חושב שהמעטפת שהצבא נתן היא מרשימה בצורה בלתי רגילה

אוריאל רייכמן:  זה מהלך יוצא מן הכלל, אבל בסוף – צריך לזכור שלא את הכול אפשר לקנות עם כסף

אורי סביר: ולא את הכול אפשר לעשות ב-Instant

אוריאל רייכמן: נכון

אורי סביר: אני מתייחס למה שאמרת על הקמת יחידות

אורי סביר:  ראיתי גם בלבנון השנייה וגם באינתיפאדה השנייה יחידות שהקימו אותן חפל"פ – אלה פצועים והרוגים

אורי סביר:  אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת טור פז בנושא הכשירות והציוד – זה חלק מהחבילה הגדולה של חוק הגיוס, של חוק המילואים, וכנראה של שינויים בביטוח הלאומי

אורי סביר:  כל זה – צריך להיות

אורי סביר:      כאזרח – אתם צריכים "לגרור אותנו מהאף" כדי שנעשה עבודה מקצועית ומתכללת, כי זה הסיפור הגדול

אורי סביר:  עכשיו אנחנו מתעסקים בסיפור הקטן

מירי פרנקל-שור: זה לא סיפור קטן; זה חלק מהסיפור

יולי יואל אדלשטיין: זה נכון שזה חלק מן הסיפור, ואנחנו מדברים עם הרבה מאוד אנשים שהם "הלקוחות הישירים" – אם אפשר להתבטא כך – של החוק הזה

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו מבינים את הצרכים, אבל רוצים להיות בטוחים, גם בדיון הזה, שמה שאפשר לשפר ולהוסיף היום – יעשה

יולי יואל אדלשטיין:       לגבי החוק היותר גדול, כשכולם אומרים "פיל בחדר" – הם מתכוונים לכל מיני דברים

יולי יואל אדלשטיין:  בשבילי, פיל בחדר זה החוק הגדול שמגיע

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו רוצים להיות בטוחים ששם – אנחנו לא נשמע את אותו הסיפור של צרכים מיידים, אלא שכבר נראה תמונה הרבה יותר רחבה

יולי יואל אדלשטיין:      שגית בכנר, פורום נשות המילואימניקים, בבקשה

שגית בכנר: תודה

שגית בכנר:  אני אומרת, שוב, תודה על הוועדה הזו ועל ההזדמנות לדבר

שגית בכנר:  אני לא אחזור על מה שכבר אמרתי השבוע, אבל אני רוצה להוסיף כמה דברים חדשים

שגית בכנר:  אני רוצה לציין את דברי י', קצין קרבי במילואים מחטיבה 55, במכתב שהוא כתב למפקד החטיבה שלו, שעבר אלינו

שגית בכנר:      "רוח ההתגייסות

שגית בכנר:  אני מאמין שאתה, באופן אישי, וצה"ל כולו, חייבים לעשות מאמץ טוב יותר כדי לנהל את כוח האדם וההון האנושי באופן הרבה יותר טוב

שגית בכנר:  במהלך המלחמה, הייתה שחיקה רבה מאוד של המשפחות, של לוחמי המילואים ושל מקומות העבודה שלהם

שגית בכנר:  סוף מעשה במחשבה תחילה, אומרים – ויש לבצע

שגית בכנר:  אינני רואה שבמשימות הבאות שהגדוד יקרא להן, בתעסוקה מבצעית במקום כזה או אחר בארץ, תהיה התגייסות מלאה של כל הלוחמים"

שגית בכנר:      זה מפי דבריו של קצין קרבי במילואים

שגית בכנר:  אנחנו לאט-לאט שומעות על גיוסים נוספים, והגיוסים הם לחודשי הקיץ ועל החגים

שגית בכנר:  מה יהיה עם הילדים שלנו בתקופה הזו? האם יש איזו שהיא חשיבה והיערכות, כדי שהנטל הזה – שהוא כל כך כבד עלינו גם כך – לא יהיה בתקופה שבה הילדים איתנו, כי אז בטח שלא נוכל לעבוד; בטח שמעסיקים לא ירצו להעסיק אותנו או את המילואימניקים; אני, כעצמאית, לא אוכל לתת שירות ללקוחות שלי

שגית בכנר:       צריך לחשוב מעבר לקופסה, גם בגיוס של מי שכבר נושא את הנטל, בתקופות האלה, שבהן הילדים נמצאים בבית

שגית בכנר:  כשאני לא אוכל לצאת איתם לטיולים, ויתר החברים שלהם כן – זה עוד משבר נפשי עבור הילדים

שגית בכנר:  אסור לכם לשכוח את זה

שגית בכנר:      בנוסף, בוועדה הקודמת עלתה דרישה להגיד מהם הנתונים והאחוזים של מי שמשרת מבין מי שמסוגל לשרת באותם הגילאים

שגית בכנר:  זה לא צוין היום

שגית בכנר:  גם אנחנו היינו שמחות לשמוע כמה אחוז יכול לשרת

שגית בכנר:  אולי אנחנו בכלל טועות, ואנחנו ה-2% וזה כל מה שיש במדינה, אבל אם לא – תבואו ותגידו, כדי שגם אנחנו נדע, במספרים

שגית בכנר:      אמרתי את זה גם בפעם שעברה: אני חיה בקיבוץ, ומתוכו – יש בסביבות 20 משפחות מגויסות

שגית בכנר:  זה לא נראה לי הגיוני

שגית בכנר:  אמורים להיות יותר; בקיבוץ יש לפחות 2,700 תושבים

שגית בכנר:  כשאחוז קטן כל כך מגויס – עדיין אין מענה עוטף

שגית בכנר:      	במעמד הזה, אני אגיד תודה לצה"ל ותודה גם לאבישג – יש את ההתחלה ואת השיתוף, ואנחנו נמצאים בשיחות יום-יומיות, אבל המעטפת עדיין לא שלמה

שגית בכנר:  אני מחכה לתשובה אישית לבקשה שלי כבר מעל לחודש וחצי, כי אין לכם מספיק ידיים עובדות

שגית בכנר:  זה בסדר, אני לא מצפה, אבל צריך לתת לזה את המענה

שגית בכנר:      	אין עדיין מענה מקיף לעצמאיות

שגית בכנר:  אנחנו נפגענו, והיום אנחנו מרגישות את זה, כשבני הזוג חוזרים

שגית בכנר:  בדיוק אתמול סיפרתי לחברות שלי שעד עכשיו שרדתי כי היו מענקים; כי השכר גבוה יותר

שגית בכנר:  בחודש הבא, כשאין לי את המענק של מת"ן, וכשהשכר שלו יורד – כי זה פחות מהצבא שהוא קיבל מהצבא – עכשיו אני נכנסת לברוך

שגית בכנר:  עכשיו אני מבינה שאני אצטרך את ההלוואה, כנראה

שגית בכנר:      	אם עד עכשיו הייתי חזקה ולא העברתי כסף מהעסק לבית – בחודש הבא לא יהיה לי מאיפה להעביר, ואז אנחנו בבעיה

שגית בכנר:  אסור להתעלם מהעצמאיות בסיפור הזה

שגית בכנר:  אי-אפשר לתת מענה רק למילואימניקים עצמאיים

שגית בכנר:      	אני שוב דורשת: רגע לפני שאנחנו רצים לשנות חוקים, לשנות תקנות ולשנות את כל הדברים האלה – תעצרו ותסתכלו על מי שכן משרת ונכנס מתחת לאלונקה

שגית בכנר:  איך המעטפת הזו היא מעטפת שלמה? לא יכול להיות שאנחנו ניפגע ושהילדים שלנו יפגעו

שגית בכנר:  הם לא יצאו שוב בפעם הבאה, ואז מה-2% האלה – נרד ל-1%, אם לא פחות

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  ספיר, את רוצה להוסיף משהו?     

ספיר בלוזר: כן, אני אשמח

ספיר בלוזר:  ספיר בלוזר מפורום נשות המילואימניקים

ספיר בלוזר:  בעלי שירת במילואים מהיום הראשון

ספיר בלוזר:  הוא חזר לפני כמה שבועות, ועכשיו אני במילואים

ספיר בלוזר:  אני חושבת שבהקשרי החוק –בכל פעם אומרים לנו שבני הזוג שלנו חוזרים ממילואים

ספיר בלוזר:  לא; הם חוזרים ממלחמה, וזו ההזדמנות שלנו לשנות את ההמשגה

ספיר בלוזר:       "מילואים" נשמע כמו משהו נורמלי מאוד

ספיר בלוזר:  הם חוזרים ממצבים קשים מאוד שהם נחשפים אליהם, ואחר כך – כולם כבר מכירים פה את הסוגיות הקשות של כך שהם לא מצליחים לחזור לתעסוקה, לקום בבוקר ולטפל בילדים

ספיר בלוזר:  הרבה פעמים, אלה בעיות רגשיות קשות מאוד שמשפיעות על כל המשפחות

ספיר בלוזר:      אני רוצה להתייחס, קונקרטית, לדבר שנאמר פה על ידי חבר הכנסת קינלי טור פז

ספיר בלוזר:  בעיניי, אם צה"ל ימשיך להגיד: "מקימים עוד גדוד" או "נותנים הסתכלות של חצי שנה קדימה" – אמר פה נציג אכ"א, בצדק, שרוב האנשים שהיו בשירות 140 יום, ודורשים מהם להגיע לעוד 40 יום, כשהם יודעים שהמשפחה שלהם לא מצליחה לעבור את התקופה הזו – לא חוזרים

ספיר בלוזר:       ההסתמכות הזו על חיילי המילואים - - -     

שי חיים טייב: רוב הגדודים שנקראו בחזרה – ואני זוקף את זה לזכותם המלאה, מוריד את הכובע ומצדיע – התייצבו בהתייצבות דומה מאוד לתעסוקות שהתייצבו לפני

ספיר בלוזר: אני אגיד שני דברים: א', אנחנו שומעות קולות אחרים

ספיר בלוזר:  ב', אמרת, בצדק, שההסתמכות, בסוף, צריכה להיות על אנשי הסדיר

ספיר בלוזר:  הדיון פה הפך לדיון על כסף, וכסף לא ינצח את המלחמה הזו

ספיר בלוזר:  אם הלוחמים לא יוכלו להגיע ולהגן על המלחמה במלחמת הקיום הזו, שהיא לא קצרה – בעוד כמה חודשים אנחנו נמצא את עצמנו, כחברה, כשאנחנו באמת אובדי עצות

ספיר בלוזר:       במקום זה, הדבר הנכון לעשות הוא להסתכל על חיילי הסדיר, על כלל מחזור הגיוס ועל כלל האוכלוסיות, וכבר עכשיו להקים מינהלת, שתסתכל על זה לא רק דרך חקיקה וחיוב אוכלוסיות

ספיר בלוזר:  בכל פעם, אנחנו מדברים על חרדים או על אוכלוסיות אחרות, ושואלים: "איזה חוק להעביר?"

ספיר בלוזר:  מתי ממשלת ישראל פנתה לאותן אוכלוסיות והזמינה אותן להצטרף, שלא בחקיקה? אילו פעולות נעשות כדי להגיע לאותו צעיר בקצה, שלא הולך ולומד בישיבה, ולהזמין אותו לקחת חלק במערך של צה"ל?      לא נעשה שום דבר בנושא הזה כבר שנים

ספיר בלוזר:  אם אנחנו נמצאים במלחמת קיום שלא תסתיים בקיץ הקרוב, וכנראה שגם לא בקיץ הבא – מדברים על עשור של היערכות – זה הזמן להתחיל לפרוס את התשתית הזו, כדי לוודא שמגדילים את מערך הסדיר עם כלל האוכלוסיות

ספיר בלוזר:       אנחנו, משפחות המילואים, חלק מהמערכה

ספיר בלוזר:  אנחנו עושות את הכול כדי להיות חזקות, ולכן אנחנו כאן

ספיר בלוזר:  אנחנו מבקשות מהמדינה בכל פעם: "תתני מענה כדי שנישאר חזקות", אבל לא על המילואים ולא על מענקים כספיים המלחמה הזו תנוצח, וזה ברור לכולנו

ספיר בלוזר:      גם בהקשר של הסתכלות על הארכת גיל הפטור בלבד – אלה פלסטרים, ונראה לי שברור לכל מי שיושב סביב השולחן הזה שהם לא הדבר האמיתי

ספיר בלוזר:  הדבר האמיתי הוא הרחבת הסדיר והגדלת מגוון האוכלוסיות המשרתות

ספיר בלוזר:       בשביל זה – מדינת ישראל והכנסת צריכות להפסיק להסתכל רק בחקיקה, אלא גם לעשות פעולות בשטח: להגיע אל האוכלוסיות, להנגיש להן, להזמין אותן ולפתור להן בעיות בירוקרטיות

ספיר בלוזר:  בתחילת המלחמה, שמענו על 6,000 חרדים שביקשו להתגייס

ספיר בלוזר:  נציג אכ"א יוכל להגיד כמה מהם גויסו: 490 אנשים

שי חיים טייב: ביקשו להתגייס סדר גודל של 4,000

שי חיים טייב:  חלקם ביקשו להתגייס בגילאים שהם לא גילאי פטור

שי חיים טייב:  כי המהלך הזה היה מהלך על מי שכבר פטור משירות, ולא כדי שמישהו יעשה שירות קצר וזה יחשב לו כשירות מלא

שי חיים טייב:  מתוכם, כ-1,000 הם רלוונטיים וכ-600 כבר גויסו; פותחים טירונויות, עושים הכשרות וכן הלאה

ספיר בלוזר: מה זה 1,000?      

שי חיים טייב: שאלת כמה ביקשו; אמרתי לך כמה רלוונטיים וכמה גויסו

ספיר בלוזר: שמעתי

ספיר בלוזר:  אני חושבת שהיקף האנשים שיכולים לקחת חלק - - -     

שי חיים טייב: אני לא אמרתי שלא

שי חיים טייב:  רק התייחסתי לנתון שהבאת

ספיר בלוזר: בסדר גמור

ספיר בלוזר:  אני קוראת גם לכם, לאכ"א ולצה"ל, וגם לממשלה, להתחיל להסתכל הרבה יותר רחב, כי אנחנו נמצאים במערכה הרבה יותר רחבה

ספיר בלוזר:  המשפחות שלנו לא יוכלו להיות היחידות שמשרתות עד אין-סוף

ספיר בלוזר:  אנחנו פשוט לא נוכל

יולי יואל אדלשטיין: תודה, ספיר

יולי יואל אדלשטיין:  אופיר טל, העמותה למען משרתי המילואים

אופיר כץ: אני שמעתי את הדברים פה, ובניגוד למה שהוצג – אני לא חושב שההחלטה היא בינארית

אופיר כץ:  אני חושב שההחלטה צריכה להיות החלטה לתקופה קצרה יותר – עד סוף חודש יוני – ושצריך להתנות אותה בתנאים, כך שהצבא – שסופק כפיים, אולי, בגלל שהוא צריך להגיע לפה כל כך הרבה – יתחיל להציג תוכנית מסודרת

אופיר כץ:      ברשותכם, אני אתחיל מחוק המילואים, שפרופ' היימן היה שותף לזה בתקופה של פורום מג"דים, מח"טים וטייסים במילואים

אופיר כץ:  אנחנו התעקשנו על פיקוח פרלמנטרי ועל פיקוח של המדינה

אופיר כץ:  סעיף 3(א) לחוק המילואים קובע שאחת לשנה – היקף וכשירות מערך המילואים יגיעו לדיון בממשלה, וייקבע היקף המערך ורמת הכשירות שלו

אופיר כץ:  בנוסף, בסעיף 3(ד) ניתנה הסמכות לוועדת חוץ וביטחון לפקח על היקף ורמת הכשירות מדי שנה

אופיר כץ:       האם זה בוצע בפועל? אני חושב שמי שיושב כאן יודע טוב מאוד מה התשובה

אופיר כץ:  חברת הכנסת גוטליב הייתה איתנו בדיונים עד שבועיים לפני ה-07 באוקטובר, כשאנחנו אמרנו: "המצב לא טוב

אופיר כץ:  רמת הכשירות והיקף הכוחות לא יספקו

אופיר כץ:  מדברים על רב-זירתי, ולא יהיה את זה"

אופיר כץ:       עכשיו אני אגיד מה אנחנו מציעים, מלבד זה שזה יהיה עד לסוף חודש יוני ושהצבא יבוא ויציג פה תוכניות מסודרות

אופיר כץ:  אנחנו רוצים שיפעלו מיידית, בהתאם לסעיף 3, ושלא יציגו בפני הממשלה: "גייסנו עוד גדוד כזה", או "פתחנו עוד שתי מסגרות כאלה, ומחר יהיו לנו עוד 300 אנשים"

אופיר כץ:  זו לא שיטה

אופיר כץ:  זה לא המערך שאנחנו מצפים לו ממערכת

אופיר כץ:  זה טוב, אולי, בשביל לסתום חורים פה ושם

אופיר כץ:       יש את חוק המילואים

אופיר כץ:  אנחנו מצפים שהצבא יבוא ויציג מהו היקף המילואים הנדרש לו לצורך היערכות למשימותיו בשעת חירום, ומהי רמת הכשירות הנדרשת

אופיר כץ:  זה לא יהיה היום או מחר, אבל עד סוף חודש יוני – בוודאי שאפשר לעשות את זה

אופיר כץ:       שיבואו בעוד חודש, בבקשה, ויציגו מה הם רוצים; מה היקף המערך הנדרש

אופיר כץ:  שיציגו את הנתונים שביקשו מהם פה לבקש הרבה פעמים; שיציגו את הנתונים על מיהם האנשים שלא גויסו; מיהם האנשים ששוחררו; מיהם האנשים שנמצאים במאגר, ורשומים כנהגי טנקים, אולי, אבל הם לא נגעו בטנק כבר חמש שנים

אופיר כץ:      במלחמת לבנון השנייה, אנחנו ראינו בדיוק מה קרה לאנשים שלא יודעים לנהוג בטנק ועולים על טנק

אופיר כץ:  לא תמיד יהיו לנו שבועיים להיערכות לקראת כניסה לעזה

אופיר כץ:  אם האנשים האלה לא יהיו בכושר לנהוג בטנק – הטנק יפול לתעלה, וזה קרה; אלה לא דברים שלא קרו

אופיר כץ:      אנחנו מצפים, אחרי שהרמטכ"ל יבוא ויציג לממשלת ישראל מה המערך ומה היקף המערך הנדרש – שממשלת ישראל תאשר את זה, כמו שהיא אמורה לעשות בחוק וביידוע הוועדה

אופיר כץ:  כל הדברים האלה הם לא המצאות; אלה דברים שקבועים בחקיקה, והיה ראוי לעשות אותם קודם

אופיר כץ:  הם לא נעשו? תעשו את זה עכשיו

אופיר כץ:      אנחנו מבקשים שצה"ל יציג תוכנית סדורה – לא תוכנית שאומרת "אולי גדוד פה, גדוד שם" – להחזרה לשירות של מועמדים לשירות

אופיר כץ:  חברתי אמרה שהיא גרה בקיבוץ עם 2,600 אנשים ושיש רק 20 משפחות מגויסות; זה לא רק בקיבוץ, אלא אנחנו רואים, בהרבה מקומות, אנשים ששוחררו ושלא שובצו מחדש

אופיר כץ:  האנשים האלה, בגילאי 20-30, יכולים לעשות שירות מילואים קרבי ולפתוח מסגרות

אופיר כץ:      אני לא רוצה להגזים, אבל זה כמעט ברמת הקליק, עבור הצבא, לדעת מי הם האנשים האלה, להתחיל לפנות אליהם ולגייס אותם בחזרה

אופיר כץ:  תקבעו מה היקף המערך ותתחילו לגזור את האנשים שאתם צריכים

אופיר כץ:  כנראה – גם לפי מה שאני שומע פה – שיש עשרות אלפים, או יותר, שיכולים לחזור למערך בתקופה קצרה

אופיר כץ:  אנחנו מצפים מהממשלה ומהצבא להציג תוכנית סדורה להרחבת פוטנציאל הגיוס ולמיצוי טוב יותר של פוטנציאל הגיוס לשירות סדיר

אופיר כץ:      אני לא רוצה להיכנס לסוגייה הנפיצה שקראתם לה "הפיל בחדר"; אנחנו יודעים שהסוגייה הזו לא תיפתר היום, מחר או במהלך השנה, אבל אם לא יהיו אופק, תוכנית והתחלה של עבודה אמיתית בעניין הזה – יקרה מה שאמרו פה הרבה אנשים

אופיר כץ:       מילואים זה לא רק כסף; זה יותר מזה

אופיר כץ:  מי שבא לשרת במילואים רוצה לדעת שבסופו של יום – המדינה עשתה מאמץ כדי שהוא לא יהיה 140 יום בצפון

אופיר כץ:  לא במלחמה; עשרות אלפי אנשים נמצאים בצפון

אופיר כץ:  למה לא החליפו אותם עד עכשיו? איפה המדינה והצבא, שיבואו ויגייסו אנשים אחרים במקומם?      אנחנו לא נמצאים באירוע של יומיים; אנחנו נמצאים באירוע של יותר מארבעה חודשים

אופיר כץ:  לכן, אתם חייבים להציג תוכנית סדורה

אופיר כץ:  אני מסתכל על חבריי מהצבא, אבל זה לא הם; גם הממשלה אמורה להציג תוכנית להעמקת פוטנציאל הגיוס – בין אם דרך זק"א או באמצעות רעיונות אחרים

אופיר כץ:  יש פה הרבה רעיונות נהדרים, וצריך להתחיל לממש אותם

אופיר כץ:  שוב, אני לא רוצה להיכנס לסוגייה הזו

אופיר כץ:      אני מבקש – וזה באחריות הוועדה הזו – שיהיה פיקוח פרלמנטרי הרבה יותר הדוק

אופיר כץ:  יש דיונים חסויים והרבה דברים שאתם עושים, אבל צריכה להיות פה ישיבה בכל חודש, שבודקת איך הצבא התקדם בנושא מיצוי הפוטנציאל ובנושא התוכניות

מטי צרפתי הרכבי: חברי הכנסת כאן ביקשו נתונים, בשבוע שעבר, והם באו בלי נתונים

מטי צרפתי הרכבי:  הם עושים מה שהם רוצים

אופיר כץ: אתמול הייתי בסיור בקרן הפיצוי והתרשמתי באופן בלתי אמצעי ממה שקורה שם

אופיר כץ:  אני צריך להגיד מילה טובה: הצבא עובד ומנסה לפתור דברים

אופיר כץ:  גם המדינה נותנת כסף; התחושה היא שיש כסף, ושהכסף הזה יכול לעבור, אבל זה עדיין לא מספיק

אופיר כץ:  חברתי, אבישג, אמרה: "תמיד אפשר להשתפר", אבל לא תמיד אפשר להשתפר

אופיר כץ:  אנחנו ארבעה וחצי חודשים אחרי שהתחילה המלחמה ואין מתווה מאושר לעצמאים

אבישג סבג ראובן: זה לא נכון, וזה חוסר בקיאות שלך

אבישג סבג ראובן:  יש מתווה מאושר עד חודש דצמבר, כולל ההגשות שיקרו ב-15 במרץ

אבישג סבג ראובן:  המתווה נסגר, וגם ציינתי שהיום בשעה 15:30 אנחנו נשב עם רשות המיסים לאישור הסופי שלו

אבישג סבג ראובן:  הוא יפורסם לכולם וההגשות הן רק מה-15 במרץ

אופיר כץ: אני מציע שתיכנסו עכשיו לאתר של המילואים ותיכנסו לפיצוי לעצמאים

אופיר כץ:  אנחנו נמצאים במסלול הרגיל

קריאה: גם עסקים בצמיחה? כי הם נחשבים כעסקים חריגים

אבישג סבג ראובן: אני החזרתי לך תשובה

אופיר כץ: כמו שאמרת, אנחנו מחכים לאישור סופי

אופיר כץ:  היינו אצל שר האוצר והיינו מול הצבא, ועדיין אין מתווה סופי

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק

יולי יואל אדלשטיין:  אפילו מן הדברים שלכם ברור ששניכם צודקים

יולי יואל אדלשטיין:  אתה אומר שנכנסים לאתר ולא רואים, ואבישג אומרת שהיום ב-15:30 הם מקבלים אישור סופי מרשות המיסים

ספיר בלוזר: זה כולל את נשות המילואימניקים?     

אבישג סבג ראובן: גם זה נמצא שם, בתוך השיח

אבישג סבג ראובן:  אני לא רוצה שזה ישמע שאין מסלול; עד לדצמבר – יש מסלול מלא, ברור ומובן, שעובד בשני צירים

אבישג סבג ראובן:  מה שמגיע מרשות המיסים – מקבלים משם

אבישג סבג ראובן:  השלמה במקרים חריגים, של נזק עקיף או של נזק שהוא לא מקובל ברשות המיסים – ניתן לקבל מהקרן

אבישג סבג ראובן:  יש כבר מעל 6,000 פניות, כשמעל 2,600 כבר שולמו והשאר נמצאות בהשלמות טפסים קטנות

קריאה: זה 10%

אבישג סבג ראובן: ממה שפנו

אבישג סבג ראובן:  יש עוד מספר לא מבוטל של אנשים שאנחנו עדיין ממתינים, בודקים וצריכים לקבל עליהם עוד נתונים

אבישג סבג ראובן:  יש גם קצב עבודה בתוך הקרן – יש 200 נציגים שעובדים על הדברים האלה, אבל יש קצב גבוה

אבישג סבג ראובן:  יש 114,000 פניות לקרן; זו כמות לא מבוטלת של פניות, ואנחנו מגבירים את הקצב בכל יום

קריאה: גייסתם אנשי מילואים

קריאה:  מה לעשות? הם לא באו משום מקום

אופיר כץ: אני אוסיף בעניין הזה: קודם כול, יש שלושה מסלולים לפיצוי כי יש גם את המקדמות - - -     

אבישג סבג ראובן: שאותן מקבלים בביטוח הלאומי

אופיר כץ: נכון

אופיר כץ:  יש עוד מסלול

אופיר כץ:  אל תגידו שאנחנו לא בקיאים, כי אנחנו בקיאים יפה מאוד, גם בנתונים המספריים

אופיר כץ:  יש לי בקשה נוספת: עשו פה הרבה דברים כהוראת שעה – מהתגמול המזערי ועד שיפוי מעסיקים

אופיר כץ:  אני חושב שאנחנו נמצאים מספיק זמן בתוך האירוע הזה כדי שנגיד: "זו לא הוראת שעה, כי היא צריכה לעבור חקיקה ראשית"

אופיר כץ:       כל הדברים שעשו בינתיים, בערך, "עד שנלמד", "עד שנעשה" – חייבים להפוך לחקיקה ראשית; במיוחד נושא התגמול המזערי, שהוא קריטי לאוכלוסייה צעירה, שהיא זו שמרוויחה פחות, בדרך כלל, וזקוקה לו

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז

יולי יואל אדלשטיין:  קודם כול, לגבי מה שאתה העלית על הפיקוח של הוועדה – אני קונה כבר עכשיו את ההצעה שלך על פעם בחודש, כי בינתיים נראה לי שזה הרבה יותר

יולי יואל אדלשטיין:  אני חושב שבכל חודש היו לנו כמה ישיבות בנושא של המילואים, גם אם זה לא מוגדר, עם כותרת ראשית, כפיקוח על מערך המילואים

יולי יואל אדלשטיין:  הנושא הזה עלה הרבה יותר מפעם בחודש, וכך אנחנו נמשיך

יולי יואל אדלשטיין:      לגבי הוראות שעה, אני תמיד מנסה להסתכל לשני הכיוונים

יולי יואל אדלשטיין:  כשהממשלה והאוצר באו עם כל מיני הצעות, בגלל צרכים של המלחמה – כמו העלאת גיל הפטור – ואפילו לגבי החוק הגדול – אמרתי, בישיבה הקודמת, שצריך שזה יהיה בהוראת שעה

יולי יואל אדלשטיין:  במקביל, גם את הפיצויים למיניהם – אני לא רוצה לומר "הטבות", כי אלה לא הטבות – עושים כהוראת שעה

יולי יואל אדלשטיין:      אנחנו, כוועדה, נעקוב אחרי זה, והיו דברים מעולם; למשל, בדחיית תשלומים

יולי יואל אדלשטיין:  הממשלה, איך שהוא, קצת שכחה להגיע בזמן עם העניין הזה, הזכרנו לה בצורה מוחשית מאוד ואז הדברים הסתדרו

יולי יואל אדלשטיין:  בינתיים, אנחנו נעקוב שזה יצא לפועל, ומכיוון שכולנו מפיקים לקחים – אתה צודק בעניין העיקרי: חלק מן הדברים האלה צריכים לעבור להיות במסלול קבע של אנשי המילואים, ולא באיזו שהיא הוראת שעה

יולי יואל אדלשטיין:       אנחנו נטפל גם בזה; אני אמרתי בפעם שעברה, ואני חוזר ואומר: בעיניי, זו הזדמנות היסטורית

יולי יואל אדלשטיין:  תמיד טרפדו כל מיני הטבות לאנשי המילואים בכל מיני תואנות של שוויון, ועוד כהנא וכהנא

יולי יואל אדלשטיין:  עכשיו זו הזדמנות היסטורית לתקן את זה ולהעריך את אותם אחוזים לא כל כך גבוהים מהאוכלוסייה, שיש להם את הזכות וגם את הנטל לשמור על כולנו במסגרת המילואים

אופיר כץ: אני רק אחדד: הפיקוח שאני מתכוון אליו הוא על נושא היקף מערך המילואים

יולי יואל אדלשטיין: אני הבנתי אותך מצוין, אבל אל תשכח שגם על הנושא הזה – הבקשה המקורית של הממשלה, אפילו לגבי צו 8, הייתה לאשר אותו לשלושה חודשים או לחצי שנה, וזה נגמר באישורים בכל שבוע כדי לראות את כל המגמות – עלייה במספרים, ירידה במספרים, באיזו תעסוקה אנשים נמצאים וכמה זמן

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו משתדלים לעשות את המלאכה שלנו

יולי יואל אדלשטיין:       בבקשה, חבר הכנסת גלעד קריב

גלעד קריב: אדוני, תודה על הדברים

גלעד קריב:  אני מתנצל שנכנסתי באיחור מדיון אחר

גלעד קריב:  אני מדלג על כל הדברים החשובים והנכונים, בוודאי, שנאמרו על ידי עמיתיי – גם על כבודם של משרתי המילואים וגם על כבודם של מפקדי הצבא, שאין לנו ספק שהם עובדים מסביב לשעון

גלעד קריב:      אני מבקש לומר את הנקודות הבאות, אדוני: דבר ראשון, ברור שהדבר המכריע ביותר, בסופו של דבר, הוא חלוקת הנטל של ימי המילואים, אבל ברור מהדברים שנאמרו כאן על ידי הנציגות והנציגים – והאמת היא שכולנו יודעים – שיש חשיבות דרמטית למעטפת התמיכה שהמדינה מציעה

גלעד קריב:       אני חושב שהדברים לא נאמרים רק ביחס לנציגי אכ"א, כי זה לא קשור רק בהם

גלעד קריב:  למרות הכוונות הטובות – ישנם פערים בלתי נסבלים בתחום הזה, וזאת על אף העמידה על הדוכן במליאה והחזרה העיקשת על המשפט: "9 מיליארד שקלים בתקציב", כשכולנו מבינים שאין 9 מיליארד שקלים, וגם שייקח זמן רב עד שמה שיש – יגיע לשטח

גלעד קריב:      בעיניי, אדוני, אתה חבר מכובד בקואליציה ונציג הקואליציה

גלעד קריב:  אני חושב שצריך לחשוב על מהלכים ברמה הממשלתית, של צוותי משימה שמטפלים במערכת הזו בקנה מידה אחר

גלעד קריב:  בוודאי שאי-אפשר להניח את זה על כתפי אכ"א

גלעד קריב:  התארגנות אחרת של המערכים הממשלתיים למעטפת התמיכה

גלעד קריב:      הדבר השני הוא דבר שאני מבקש ממך לשקול

גלעד קריב:  קיימת ועדת משנה לענייני כוח אדם כאן, בוועדה

גלעד קריב:  אתה עוסק הרבה מאוד בנושא המילואים במליאת הוועדה, אבל כפי שכבר צוין, מדובר פה בדבר שישפיע עלינו שנים קדימה; זה לא אירוע של חודשים

גלעד קריב:  אני מעלה את השאלה ואת ההצעה אליך: האם לא צריכה להיות ועדת משנה ייעודית לנושא המילואים?     האמירה האחרונה – ופה היא נאמרת אליכם: אמון בנוי על שקיפות ועל הצגת נתונים

גלעד קריב:  מבחינתי, כחבר כנסת – וחשוב לי לומר את זה, למרות שהדברים הם לא פשוטים לאמירה – הצבא, באירוע הרבה יותר קטן בהיקפיו, מסרב להניח לפני חברי הכנסת את מלוא הנתונים שאנחנו מבקשים, וזה בסוגיית הקדמת הגיוס של הש"שינים והמכיניסטים

גלעד קריב:  אני לא אדון בנושא הזה – הוא נידון פה ושם – אבל מבחינתי, לי יש אכזבה גדולה מאוד, כרגע, מרמת השקיפות והצגת הנתונים מצד גורמי הצבא ומשרד הביטחון

גלעד קריב:      משרד הביטחון לא עומד בחובות הסטטוטוריות שלו לדיווח סדור לוועדת חוץ וביטחון בקשת רחבה של נושאים

גלעד קריב:  אני הצבעתי, בימים האחרונים, על דוח שמאז שחוקקה ההוראה, ב-2014 – לא הונח דוח שנתי אחד בנושא הזה

גלעד קריב:      אם רוצים את אמון הציבור ואת אמון משפחות המילואימניקים והמילואימניקים – התנאי הכי בסיסי הוא שקיפות מלאה בנתונים; כמובן, במגבלות ביטחון שדה

גלעד קריב:  התחושה היא שהצבא לא מפנים את הנקודה הזו – לא למול הבית הזה ולא למול הציבור

שי חיים טייב: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אני חייב להגיב

שי חיים טייב:  אני הצגתי, בכל מקום שנדרשתי אליו, גם את הנושא שדיברת עליו – שאני לא רוצה לחזור עליו כדי שהדיון הזה לא ייגרר אליו - - -     

גלעד קריב: אדוני, אני לא מקבל את זה

שי חיים טייב: אני עונה לך

שי חיים טייב:  אתה חולק על הגישה שבה הגענו לאן שהגענו, וזה מקובל

שי חיים טייב:  הצגתי בכל מקום, וגם לוועדה הזו

שי חיים טייב:  קיבלתי מכתב מהיועצת, מיד עם סיום הוועדה, והחזרנו בכתב את כל הנתונים

שי חיים טייב:  כל נתון שיש יועבר כמו שאנחנו צריכים להעביר אותו

גלעד קריב: אני לא אפתח ויכוח; לא העברתם את הנתונים שהתבקשתם להעביר בסוגיית הש"שינים והמכיניסטים

גלעד קריב:  קיבלתם בכתב בקשות פעם אחר פעם, ומשרד הביטחון אפילו לא טרח - - -     

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאני אחראי על הישיבה הספציפית הזו, בין היתר, נאמר פה שלהיום – נתבקשתם להביא נתונים ולא הבאתם נתונים

יולי יואל אדלשטיין:  זה משפט לא נכון; אנחנו קיבלנו - -      

שי חיים טייב: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: - - את הנתונים בכתב, והם נמצאים לפניי ולפני היועצת המשפטית

יולי יואל אדלשטיין:  חברי הוועדה שירצו לעיין בנתונים – יוכלו

יולי יואל אדלשטיין:  זו ישיבה פתוחה, ובחרנו שלא להפיץ אותם

יולי יואל אדלשטיין:  גלעד דיבר על משהו אחר, ואני לא רוצה לפתוח על זה ויכוחים

יולי יואל אדלשטיין:       יש עוד שתי דוברות – אילת פלר מאימהות בחזית ושפרה שחר מעמותת בית חם

איילת השחר סיידוף: זו איילת השחר סיידוף מאימהות בחזית, ואילת תמשיך אותי

איילת השחר סיידוף:  חשוב לי להגיד פה משהו: ישראל נמצאת בסכנה קיומית, ולא רק בגלל האויבים שנמצאים מעבר לגבולות שלה

איילת השחר סיידוף:  כמי שמובילה את תנועת האימהות בחזית – שהולכת וגדלה; בכל יום מצטרפות אלינו מאות אימהות לחיילים בסדיר ולחיילים שאמורים להתגייס – אני מודיעה לכם: המוטיבציה שלנו להיות חלק מהמערך הזה, שקוראים לו "צבא ההגנה לישראל", הולכת ונשחקת

איילת השחר סיידוף:       הרבה מכך נובע מתוך מה שקורה פה, בוועדות, אל מול גורמים צה"ליים, שאני מרגישה, באופן אישי, שלא סופרים אותנו, שמסתכלים עלינו בזלזול ושלא צופים פני עתיד בצורה שהיא כבר מביכה, בעיניי

איילת השחר סיידוף:  מי שחושב שיש לו עשור קדימה – שיחזור עם תוכנית שאומרת איך הוא לוקח בחשבון את כלל המשתנים בתוך לחימה ערה, שמעולם לא הייתה במדינת ישראל

איילת השחר סיידוף:  אנחנו מאבדות מוטיבציה

איילת השחר סיידוף:  אין לי סבלנות יותר

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  אילת, בבקשה

אילת פלר: תראו מי היו פה בדיון, היום: אימהות הלוחמים, נשות המילואימניקים ואימהות בחזית

אילת פלר:  בהמשך לדבריה של חברתי, איילת השחר סיידוף, אני אומר שאנחנו משתנות; אימהות כבר משתנות

אילת פלר:  אימהות לא שותקות

אילת פלר:  כשאנחנו מדברים על כוח האדם ועל להסתכל על העתיד – צריך להסתכל לנו בעיניים

אילת פלר:  אני יודעת שהצבא לא אוהב את זה, ושחלקכם כבר חסמתם אותנו בהודעות שאנחנו שולחים לכם, וזה בסדר, אבל אנחנו לא נוותר, נופיע פה בוועדה, ועל כך סימן קריאה – נשים סימן שאלה

אילת פלר:  אני יודעת שגם הוועדה הזו עושה את זה

אילת פלר:      אני אגיד שוב את מה שאמרתי בפעם הקודמת: מדהים אותי, בכל פעם מחדש, שהממשלה שלנו – מלבדך, אדוני היושב-ראש – לא נמצאת פה

אילת פלר:  אין נציגות, וזה מדהים

אילת פלר:  אולי נושא המילואים הוא עניין שלנו, האימהות, שלך ושל הצבא

אילת פלר:  זה מדהים שחברי הקואליציה לא טורחים לשבת פה, לשמוע, להנהן בנימוס, לפחות, ולהמשיך הלאה

אילת פלר:  הם לא פה אבל הם יצביעו במליאה בעד חוק הגיוס, בלי לשבת פה דקה, וזו פשוט בושה

יולי יואל אדלשטיין: כדי שחוק הגיוס יגיע למליאה – הוא צריך לעבור את הוועדה הזו

אילת פלר: אני יודעת

יולי יואל אדלשטיין: שפרה שחר, בבקשה, גבירתי

שפרה שחר: קודם כול, מכיוון שחבר הכנסת גלעד קריב הוא כמעט היחיד שיושב פה, כרגע, אני חושבת שאנחנו הגענו עד הלום בגלל יותר מעשור שבו צה"ל דורש דיונים חסויים, כל הזמן, ולהתחבא מאחורי "מה שלא בטוח לציבור"

שפרה שחר:  כך הגענו לכך – זה כבר פורסם; אני לא מספרת סודות מדינה – שנסגרו ארבע אוגדות ושחסר לנו הרבה מאוד כוח אדם, ובסופו של דבר, הכול נופל על כתפי הילדים שלנו

שפרה שחר:      אני רוצה לשתף: הבן שלי משתחרר היום, אחרי 132 ימי לחימה

שפרה שחר:  הנכד שלי – הבן שלו – מספר לי שהוא האבא היחיד – גן רגיל; לא גן של חרדים וגם לא גן דתי – מתוך גן של 38 ילדים, שהוא לוחם

שפרה שחר:  זה נראה לי לא סביר

שפרה שחר:  יש עוד כמה הורים שהיו במילואים, אבל כמו שהנכד שלי אמר: "אבל הם ישנים בבית; לא כמו אבא שלי שלא ישן בבית", כי הוא נמצא בתוך הלחימה

שפרה שחר:     חבר הכנסת טור פז אמר כאן דברים נכונים מאוד

שפרה שחר:  אני מוכנה, בשקיפות, לפתוח את חשבון הבנק של העמותה ולהראות עד כמה אנחנו אוספים ורוכשים ציוד לחבר'ה שנמצאים במילואים בצפון – היום, ממש בימים אלה

שפרה שחר:  אין להם את הציוד הבסיסי, וצה"ל פשוט מתעלם מציוד בסיסי – גם מציוד שהוא מציל חיים

שפרה שחר:       אתם מוזמנים לראות מה אני עושה בימים אלה

שפרה שחר:  בכל דקה שאני לא נמצאת בדיונים בכנסת – אני גם מגייסת כספים, רוכשת ומתמקחת, עבור יחידות מילואים בצפון בימים אלה

שפרה שחר:  גם לגבי הרכבים שהוא תיאר – אני אספר לכם כמה רכבים העמותה שלי שכרה עבור יחידות לוחמות שלא היו יכולות להסתדר בלעדיהם, במשך ארבעה חודשים

שפרה שחר:  עכשיו עצרנו את זה, אחרי ארבעה חודשים

שפרה שחר:      ברשותך, היושב-ראש, רק מילה אחת לגבי גיוס חרדים

שפרה שחר:  אני רוצה להגיד לכם – ותיקחו את זה בחשבון

שפרה שחר:  אין לי מספרים, אבל אני יודעת שאלה לא מספרים מעטים – שפונים אלינו הרבה מאוד משתמטים

שפרה שחר:  אני רוצה להסביר שמשתמטים, בניגוד לעריקים, הם חרדים שיושבים בכלא, או שאמורים ללכת לכלא, כי הם לא התגייסו

שפרה שחר:  הם אומרים כך: אם היום, בשעת מלחמה, המדינה תוותר לנו על העונש – אנחנו מתגייסים

שפרה שחר:  אני לא אומרת שמגיע לאנשים האלה פרס, אבל האם זה לא הזמן?     גם לגבי עריקים – אתם יודעים כמה עריקים יש בצה"ל, שכרגע יושבים בכלא ויכולים לחזור להיות לוחמים? כאן – אני יודעת שמדובר באלפים

שפרה שחר:  לגבי משתמטים – אין לי את המספרים אז אני לא יכולה להגיד

שפרה שחר:  אנחנו נמצאים בזמן מלחמה, וצריך להתחיל לחשוב איך מגייסים עוד אנשים, לפני שמטילים את זה על הבן שלי, שהיום מסיים מילואים

שפרה שחר:  תאר לך שבעוד כמה חודשים הוא יצטרך לחזור – וזה לא עניין של כסף; מה תגיד לבן שלו, שלא ראה את אבא שלו כל כך הרבה זמן? שאבא שוב נוסע לחודשיים? אני לא מבינה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך

שמעון סולומון: כבוד היושב-ראש, אני יכול להגיד רק משפט אחד?      

יולי יואל אדלשטיין: כן

שמעון סולומון: שמי עופר סלומון מעמותת "חיילים של זהב"

שמעון סולומון:  ביקשתי רק להגיד דבר אחד: אל תשכחו את החיילים הבודדים

שמעון סולומון:  הקול של החיילים הבודדים לא נשמע

שמעון סולומון:  אלה ילדים שהגיעו מכל העולם כדי לתרום ולהתגייס לצה"ל ולמדינה

שמעון סולומון:  יש הרבה חוסרים ודברים שאפשר לדאוג להם בעזרתם, ואין אף אחד שמשמיע את הקול שלהם

יולי יואל אדלשטיין: מילים כדורבנות

יולי יואל אדלשטיין:  במקרה שלי, אתה ודאי מתפרץ לדלת פתוחה

יולי יואל אדלשטיין:  עוד כשר הקליטה, בזמנו, לפני הרבה מאוד שנים, טיפלתי הרבה בנושא הזה

יולי יואל אדלשטיין:  אתה צודק, ולצערי הרב, האקטואליה העצובה היא שהחייל האחרון שנפל הוא בוגר נעל"ה וחייל בודד

יולי יואל אדלשטיין:  שלא נשמע מקרים – לא של חיילים נופלים, בכלל, ולא של בודדים, בפרט

יולי יואל אדלשטיין:       חברים, תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  תם ולא נשלם

יולי יואל אדלשטיין:  אלה הן המסקנות שלי מכל הדברים שנאמרו היום

יולי יואל אדלשטיין:  בכל פעם, אני חוזר ומפריד בין שני דברים: דברים שהובאו כהוראת שעה עד סוף השנה בשל צרכים מיידיים, והתמונה הרחבה

יולי יואל אדלשטיין:  התמונה הרחבה משפיעה, ואנחנו רואים את זה בדיון בחדר

יולי יואל אדלשטיין:  גם איש כמוני מפריד, כל הזמן, אבל אי-אפשר לעשות קיר ברזל בין שני הדברים

יולי יואל אדלשטיין:       אם אסכם את הדברים שעלו כאן, בכללי

יולי יואל אדלשטיין:  אם אנחנו רוצים לשמור על אותה המוטיבציה שדיברו כאן עליה, ואתם דיברתם, ובצדק, על הזכות לשרת במילואים – זה מתחיל דווקא מתנאים בשירות עצמו

יולי יואל אדלשטיין:  אני לא חושב שמישהו יחלוק על כך שהמילואימניקים עשו עבודה מדהימה בלחימה הזו – בעזה, בצפון וביהודה ושומרון

יולי יואל אדלשטיין:  אפשר לומר שכל האזור מוחזק על ידי אנשי המילואים, עם כל הקשיים שבאזור הזה, והם מצליחים לעשות את העבודה – כולל, דרך אגב, המבצעים הלא פשוטים ששומעים עליהם

יולי יואל אדלשטיין:  אומנם, אלה מילואימניקים של יחידות רציניות מאוד, אבל הם עדיין מילואימניקים

יולי יואל אדלשטיין:      לצערי, מבחינת התנאים בצבא, במשך ארבעה חודשים אנחנו שומעים על כן ציוד, לא ציוד, אוהל כזה או ווסט כזה

יולי יואל אדלשטיין:  אני יודע שיש שיפור - - -     

שפרה שחר: אנחנו רכשנו אלונקות

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  שמענו על השיפור בסיורים שלנו בשטח; שמענו על ימ"חים שבהם הציוד האישי נשמר עם השם הפרטי – כולל הנשק, הווסט והכול – אבל אני חושב שעדיין יש פה מקום לשיפור

יולי יואל אדלשטיין:  זה הדבר הראשון: אם הוא מגיע, ומצפים ממנו לעשות דברים רציניים – הוא צריך לדעת שהוא לא בן חורג

יולי יואל אדלשטיין:      הדבר השני הוא מעטפת, ואני לא אוסיף הרבה

יולי יואל אדלשטיין:  דיברנו על זה לא מעט

יולי יואל אדלשטיין:  אני חושב שזה לא רק מעטפת במובן של כמה כסף ניתן, אלא מאמץ

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נעשה אותו, אבל גם צה"ל – למול מוסדות להשכלה גבוהה, רשות המיסים וכל מסגרת – כדי שתהיה תחושה שהמדינה כולה במלחמה, ולא רק אותם כמה אלפי אנשים שנמצאים בדרום או בצפון

יולי יואל אדלשטיין:       יש לצה"ל כלים

יולי יואל אדלשטיין:  אני חושב שצה"ל הוא לקוח גדול מאוד של כמה מן המוסדות האלה – אם כבר נתפסתי לנושא של המוסדות להשכלה גבוהה, כי כל הזמן שומעים סיפורים

יולי יואל אדלשטיין:  האם מישהו מטעם צה"ל הגיע וישב עם הרקטור, ספציפית על הנושא הזה? האם מישהו אמר את המשפט הלא יפה: "חברים, נשקול אם נמשיך לעבוד איתכם אם אנשי המילואים שחוזרים עכשיו ללימודים לא מקבלים את המענה"? אם כן – אני האחרון שמחפש פה קרדיט על ההמצאה הזו, אבל אם לא – כדאי לשקול את זה

יולי יואל אדלשטיין:      אין הרבה מה להוסיף לגבי משפחות המילואימניקים

יולי יואל אדלשטיין:  זו המעטפת האמיתית שצריך, כדי לאפשר לבן אדם לחזור הביתה וגם להרגיש שהוא יוכל לצאת אחרי יום-יומיים – לא בתחושה קשה, אלא להיפך; עטוף באהבה ובתמיכה

יולי יואל אדלשטיין:       בקשה אישית אליכם – אני חושב שאבישג יצאה, אז תעבירו לה: היא אמרה שהנושא של המשפחות נמצא בדיונים - - -     

קריאה: זה בשיח

יולי יואל אדלשטיין: תגידו לה שזו בקשה של הוועדה שזה יהיה חזק בשיח בקול רם

יולי יואל אדלשטיין:       דבר אחרון, ואי-אפשר להתעלם מזה – זה לחוק הבא; לא לחוק הזה – אנחנו נמצאים פה באירוע ארוך

יולי יואל אדלשטיין:  לכן, כל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם בנוגע לחלוקת הנטל – לא יקרו ביום אחד

יולי יואל אדלשטיין:  אמרתי את זה ואני חוזר ואומר; אני לא אוהב את הדמגוגיה בתחום הזה

יולי יואל אדלשטיין:      אותו איש מילואים צריך לדעת שכולנו עובדים על כך, ברצינות, שבעוד שנה, שנתיים או שלוש – הוא אולי יראה את הקיצור של יומיים-שלושה בשירות כי הרבה מאוד סדירים חדשים יצטרפו, חלקם כבר יצאו למערך המילואים וכן הלאה

יולי יואל אדלשטיין:  זה תהליך

יולי יואל אדלשטיין:       מצד אחד, אני מסכים עם מה שאופיר אמר על כך שצריכה להיות תוכנית כוללת

יולי יואל אדלשטיין:  מצד שני – כרגע, אני אקח מכל הבא ליד

יולי יואל אדלשטיין:  אם יש לי אפשרות לקחת דרך כיתות כוננות, דרך אגמ"רים ודרך כל מערך שהוא מיידי ואפשר להרחיב באמצעותו

יולי יואל אדלשטיין:  אחר כך – נפעל לפי תוכנית מסודרת וגדולה

יולי יואל אדלשטיין:       אני חושב שברגע שחייל מציבורים מסוימים לא יצטרך להחליף את המדים לבגדים אחרים בשירותים בתחנה המרכזית, אלא שתהיה תופעה שכיחה של חיילים שמסתובבים עם מדים בכל שכונה – זה יצור כדור שלג מסוים, ויהיה הרבה יותר קל לעשות את זה גם בצורה מסודרת, ממלכתית ורחבה, שחלה כמעט על כולם

יולי יואל אדלשטיין:      בנימה אופטימית זו, אני מודיע שישיבה זו נעולה

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נודיע על מועד חדש לישיבה, כולל הצבעות על החוק

יולי יואל אדלשטיין:  תודה