ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 172, 2024-02-21 00:00

ישראל אייכלר: ברוכים הבאים לישיבת ועדת העבודה והרווחה, י"ב באדר א' התשפ"ד 21 בפברואר 2024

ישראל אייכלר:  הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה), התשפ"ד-2023, של חבר הכנסת אופיר כץ ושורה של חברי כנסת

ישראל אייכלר:  והצעת החוק השנייה היא אותו דבר, הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה) של חברת הכנסת מירב כהן

ישראל אייכלר:       אז הזכות ראשונים אני מציע לאופיר כץ בבקשה

אופיר כץ: אני חושב שנעביר את זכות הדיבור למשרדי הממשלה

ישראל אייכלר: הצופה לא יודע על מה אתה מדבר, תגיד על מה מדובר?     

ישראל אייכלר: הרקע, אוקיי

ישראל אייכלר:  אנחנו מדברים על חוק בהכרה בארוסות שמונה מספר סעיפים שדנו בהם בישיבה הקודמת

ישראל אייכלר:  במהלך השבוע בין הישיבה להיום הייתי בשיח עם משרדי הממשלה, גם ביטחון, גם אוצר, הם הביעו גם הסתייגויות וגם התנגדויות למספר סעיפים ואני מציע שאת הסעיפים שבמחלוקת אנחנו נשמע עכשיו מהם

מירב כהן: יושב-הראש רק רצה שנסביר את הרציונל, נכון? החוק בעצם בא לתת מענה לאנשים שלא ניהלו משק בית משותף, היו מאורסים, אבל לא ניהלו משק בית משותף ולכן כיום הנשים שנותרו מאחור לא זכאיות להכרה ולזכויות הנלוות מתוקף ההכרה הזו

מירב כהן:  זה מאפיין הרבה מאוד זוגות בציבור הדתי ששם לא נהוג לגור יחד לפני שהם מתארסים

מירב כהן:  בחילוני הרבה פעמים גרים ביחד – אגב אני ממליצה לגור ביחד לפני, מבינים הרבה דברים, לא ניכנס לזה –     

ישראל אייכלר: לא פתחנו פה סימפוזיון

ישראל אייכלר:  אנחנו עוסקים בהצעת חוק מאוד רגישה ומאוד חשובה

מירב כהן: אני צוחקת

מירב כהן:  מה שאני אומרת זה שזה באמת מאפיין הרבה פעמים אנשים מהציבור הדתי שממש לא נהוג לגור יחד לפני למרות שהם מאורסים לכל דבר ועניין והם יכולים להיות שנים רבות בני זוג ולכן זה יותר עוול גדול

ישראל אייכלר: אז אנחנו עוברים למשרד הביטחון, נמצא פה אריה מועלם

אריה מועלם: בוקר טוב, אני אפתח ואומר שבהחלט ליבנו עם הארוסות, כמו גם חברות החללים

ישראל אייכלר: תגיד את השם והתפקיד לפרוטוקול

אריה מועלם: אריה מועלם סמנכ"ל וראש אגף משפחות הנצחה ומורשת במשרד הביטחון

אריה מועלם:  הסוגייה של הארוסות היא סוגיה שעסקנו בה במהלך השנים האחרונות, סוגיה בהחלט רצינית, ומשרד הביטחון לקח את הסוגייה הזאת ברצינות

אריה מועלם:  את המתווה שאנחנו מציעים אני מבקש מהסגנית שלי שעסקה בנושא באופן מפורט לפרטי פרטים, שתציג את המתווה של משרד הביטחון, חושב שצריך ללכת אליו

ריקי מורד: בוקר טוב לכולם, שמי ריקי מורד ואני הסגנית באגף משפחות הנצחה ומורשת

ריקי מורד:  אני רואה כאן את רביד, ובפעם הקודמת הייתה כאן נעמה

מיכל מרים וולדיגר: גם רביד הייתה, גם נעמה וגם רביד

ריקי מורד: אמרתי שבפעם הקודמת גם נעמה הייתה, ושתיכן המחשתן באמת בצורה כל כך כואבת את עוצמת הרגשות ואת הכאוס הרגשי עם אובדן חתן מיועד, עם אובדן ארוס

ריקי מורד:  ובעצם כל ההתמודדות עם שיברו של החלום, ודיברתן בצורה מאוד נוגעת ללב

ריקי מורד:  משרד הביטחון מודע לסוגיה הכואבת הזאת, ומשרד הביטחון מבקש בלב פתוח ובנפש חפצה להגדיר מעמד בחוק, מיוחד לארוסה, שיאפשר הגשת טיפול רגשי והגשת סיוע כלכלי

ריקי מורד:       כל הנושא של תהליך עיבוד האובדן של אדם קרוב במציאות של שכול, המטרה שלו להגיע לאיזון מחודש של חיים ולתפקוד מיטבי יחד עם שמירה על הזיכרון של החלל

ריקי מורד:  מהניסיון של האגף – שלצערנו כבר עשרות שנים משרד הביטחון מטפל במשפחות שכולות ועוסק בעיבוד האבל – התהליך הזה, ברוב המקרים, מתרחש בתקופה של שנתיים, לפעמים גולש לשנה שלישית

ריקי מורד:  זאת אומרת, תקופה שהתהליך צריך להיות אינטנסיבי, של כל הנושא של עיבוד האובדן

ריקי מורד:      נהוג לחלק את זה – אתם יודעים, אף אדם הוא לא ממוצע, אבל מהניסיון שלנו – התקופה של מהשבעה עד שלושה חודשים מיום האובדן היא מאוד-מאוד קשה וסוערת ודורשת התערבות מאוד אינטנסיבית, התקופה השנייה משלושה חודשים עד שנה, והתקופה השלישית משנה עד שנתיים

ריקי מורד:  אגב, לא רק חברות ולא רק ארוסות, גם הורים שכולים

ריקי מורד:  המודל הזה מתייחס לכל מי שאיבד אדם קרוב

ריקי מורד:       משרד הביטחון, כפי שאמרתי קודם, מבקש להגדיר מעמד מיוחד לארוסה שיאפשר טיפול רגשי במשך שנתיים עד שלוש שנים, וסיוע כלכלי שחשוב לנו, אנחנו חושבים שמאוד חשוב שהוא יינתן במענק חד פעמי, או לכל היותר בשלוש פעימות, על מנת לאפשר גמישות כלכלית לארוסות, לנהל את חייהן כשהן לא מסתמכות על תגמול מדי חודש בחודשו

ריקי מורד:  זאת הסיבה שאנחנו חושבים שמאוד חשוב להפקיד את הכסף באופן אחר מאשר תגמול חודשי, אלא בפעימה אחת או בשלוש פעימות לכל היותר

ריקי מורד:       גם כל הנושא של תום התקופה, ההסתמכות על תגמול חודשי

ריקי מורד:  אנחנו סמוכים שכאשר ההתנהלות תהיה אחרת ולא מדי חודש בחודשו, אנחנו חושבים שיהיה קל יותר התהליך של הפרידה, ואני מזכירה שתמיד, לשמחתנו, קיימת העמותה הותיר אחריו חבר, שמשרד הביטחון תומך בה כבר 25 שנים, ימשיך לתמוך בה, מתוך החשיבות לסייע סיוע רגשי לכל החברות של החללים בכל הסטטוסים השונים

ריקי מורד:  ובשלב האחר אפשר יהיה להמשיך לקבל את הטיפול הרגשי באמצעות העמותה

אופיר כץ: מאיפה המספר שלוש? למה שלוש פעימות?     

ריקי מורד: חשבנו שעם ההכרה, בתום השנה הראשונה ובתחילת השנה השלישית

אופיר כץ: החוק מדבר על חמש שנים

ריקי מורד: אוקיי, אז אנחנו התייחסנו למודל שאנחנו מכירים אותו בנושא של עיבוד האבל

אריה מועלם: אנחנו מבקשים שזה יהיה לשלוש שנים, בין שנתיים לשלוש

ישראל אייכלר: יש לך עניין להסביר את הצד השני לעניין בין המענק לקצבה?     

אריה מועלם: כן, זה נושא שהוא במחלוקת, גם משרד האוצר דיברו איתי והם אמרו לי שזה לא העניין של הכסף, והם כן רואים חשיבות לסייע כלכלית

אריה מועלם:  יחד עם זאת, במקרה של איך זה מגיע, בצורת מענק או גמלה חודשית, אני כן רוצה להשאיר את זה על גמלה, מה שאמרתי בישיבה הקודמת

אריה מועלם:  במקרה הזה אני מסתכל על האמא השכולה, והאקט הזה שהבן שלה נופל והארוסה מקבלת עכשיו מענק של 100,000 שקלים או לא יודע מה, זה פשוט נשמע לי דבר לא נכון לעשות, כאילו הבן שלה מת ומישהו אחר מקבל עכשיו מענק מאוד גבוה

ריקי מורד: אגב גם האמא מקבלת מענק

מירב כהן: יש בזה עוד בעיה, נגיד אני אשווה לקבוצה אחרת, שורדי שואה

ישראל אייכלר: את יושבת-ראש ועדה?     

מירב כהן: לשורדי שואה

מירב כהן:  יש קבוצה אחת שמקבלת מענק שנתי ויש קבוצה שמקבלת קצבה חודשית

מירב כהן:  עם הזמן אם אתה מגלה עיוות ואתה רואה שההפרדה בין הקבוצות היא לא הוגנת במבחן הזמן, היכולת לתקן כשאתה במסלול שנתי אל מול קצבה חודשית היא אפסית, אי אפשר להמיר מסלולים, אי אפשר

מיכל מרים וולדיגר: למרות שהיא לא מדברת על מסלול שנתי, היא מדברת על - - -     

מירב כהן: בסדר גמור להגביל למספר שנים, ואם אנחנו רואים שהמחוקק עשה עוול ובמבחן התוצאה רואים שהאפליה בין הקבוצות אינה מוצדקת, נניח, אז הגמישות שלך לעשות תיקון כשהם כבר במסלול חודשי היא הרבה יותר גבוהה מאשר כשאתה נמצא במסלול שנתי

מירב כהן:  את המענק השנתי להמיר אחר כך לקצבה חודשית זה בלתי אפשרי

מיכל מרים וולדיגר: אני אשמח רק לדעת, אמרת שגם האימהות, גם ההורים מקבלים סכום כסף לא חודשי

מיכל מרים וולדיגר:  אמרת גם מענק

ריקי מורד: יש מענק הוני שניתן, זה לא מענק שאנחנו אחראים עליו, אבל זה מענק שהצבא נותן גם להורים שכולים

ריקי מורד:  מענק חד פעמי

מיכל מרים וולדיגר: את יכולה להגיד את הסכום? זה סכום קבוע לכל הורה?     

ריקי מורד: זה נורא תלוי בוותק?     

מיכל מרים וולדיגר: מה זאת אומרת ותק? איזה ותק?     

ריקי מורד: בוותק של החייל, בוותק השירות

ריקי מורד:  אני יכולה להגיד שהמענק הזה לחיילי חובה הוא נע בערך ב-100,000 שקלים וחיילי קבע הוא יכול להגיע ליותר

מיכל מרים וולדיגר: ומילואים?     

ריקי מורד: גם מילואים

מיכל מרים וולדיגר: זאת אומרת יש איזו נוסחה מסוימת שעל פיה אתם עובדים?     

ריקי מורד: נכון

אריה מועלם: אני רק אוסיף ואומר שההיגיון שעומד מאחורי הסכום החד פעמי, זה שאילו היו הוצאות שכבר נקבעו לארוסות לתהליך התחלת ההכנות לחתונה, המענק שאנחנו מדברים עליו ולא התגמול החודשי יכול לכסות חלק מההוצאות האלה

ריקי מורד: ולא רק זאת, אם היא רוצה ללמוד איזשהו משהו מיוחד, שעולה עשרות אלפי שנים, היא יכולה לעשות את זה, היא יכולה בשנה-שנתיים הראשונות להיות הרבה יותר גמישה גם בבחירות שלה, ולא לחכות לתגמול ועוד תגמול ועוד תגמול

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-הראש אפשר לשמוע את רביד? היא לא מייצגת את כולם, היא מייצגת את עצמה, אבל

ישראל אייכלר: לא רק שאפשר, גם צריך

ישראל אייכלר:  אם זה בשלב הזה, נעשה את זה בשלב הזה

מיכל מרים וולדיגר: סליחה שאנחנו מפנים אליך

אופיר כץ: את לא חייבת אם את לא רוצה, את לא חייבת להתייחס

מיכל מרים וולדיגר: כן, את לא חייבת

ישראל אייכלר: בדיוק, זה מה שחשבתי

ישראל אייכלר:  באיזה שלב בדיון היא לא צריכה להיכנס לשלב של בין מענק לבין זה, יש לה מה להגיד היא תגיד

ישראל אייכלר:  משרד הביטחון סיים? אז אנחנו עוברים לאוצר? עדי פרנקפורטר

עדי פרנקפורטר: שלום, עדי פרנקפורטר ממשרד האוצר, אנחנו מתחברים למשרד הביטחון כפי שחבר הכנסת אופיר כץ כבר הציג

עדי פרנקפורטר:  אנחנו גם חושבים שהקצבה צריכה להינתן בפעימות, באופן חד פעמי, בקרוב לנפילה של החלל, או באופן כזה או אחר

עדי פרנקפורטר:  בנוסף, גם סכום הקצבה, אנחנו חושבים שיש לבצע בו התאמות, זה בא ביחד, באיזה אורך הוא ניתן ומה גובה הקצבה הניתנת? אנחנו לא חושבים שצריך להיות סכום שמסתכם ב-600,000 שקלים, אלא סכום נמוך יותר ואנחנו חושבים שראוי שננהל על זה דיון

עדי פרנקפורטר:  יש פרטים קטנים בנודע לקריטריונים

אופיר כץ: אנחנו מנהלים דיו, זה מה שעושים עכשיו,     

עדי פרנקפורטר: אז לעמדתנו זה צריך להיות משהו שיותר בין 50,000-100,000 שקלים, גם בהתאמה למה שעכשיו משרד הביטחון אמר בנוגע לקצבאות אחרות שמתקבלות,     

ישראל אייכלר: אולי תפרטי? נציגת האוצר גברת פרנקפורטר, אני רוצה שתפרטי מה מקבלת בת אחרת כדי שנדע מה מגיע לבת הזאת?     

מיכל מרים וולדיגר: לאלמנה כבודו מתכוון?     

עדי פרנקפורטר: לאלמנה?     

ישראל אייכלר: לא שאלתי על אלמנה

ישראל אייכלר:  שאלתי על בת אחרת שלא במסגרת ארוסות מה מקבלת?     

מיכל מרים וולדיגר: ידועה בציבור?     

ישראל אייכלר: אני לא מכיר את הדבר הזה, אבל בת אחרת?     

אופיר כץ: ידועה בציבור כמה מקבלת?     

ישראל אייכלר: כמה היא מקבלת?     

עדי פרנקפורטר: בשביל לדייק אני יכולה להפנות את השאלה הזאת למשרד הביטחון, אבל ידועה בציבור מקבלת כמו האלמנה

מיכל מרים וולדיגר: אבל גם האלמנה וגם ידועה בציבור מקבלות לפי אין ילדים, אין ילדים, כמה שנים הם חיו ביחד? מה הנוסחה לקבלת הכסף?         

ישראל אייכלר: רגע לא שמעתי תשובה ממשרד האוצר, אני רוצה שהבת הזאת הארוסה תקבל בדיוק כמו בת אחרת שקרה לה אסון כזה, ולכן אני רוצה לדעת מה מקבלת הבת האחרת, שנוכל להשוות, ואז אין ויכוח אם זה מענק או גמלה

ישראל אייכלר:  מה שמקבלת הבת האחרת זה מה שהיא צריכה לקבלת

דבורה ביטון: רגע יושב-הראש, רק שיענו על עוד שאלה כבר

דבורה ביטון:  מה קורה עם הארוסה מתחתנת? כי לגבי אלמנות אני יודעת שיש איזשהו נוהל, מה קורה כשנניח בשלוש או חמש שנים?     

ריקי מורד: זה לטובת החד פעמי

אופיר כץ: אלמנה ממשיכה לקבל

אופיר כץ:  בעבר זה לא היה ככה, תיקנו את זה

מיכל מרים וולדיגר: כבר שנים תיקנו

עדי פרנקפורטר: אדוני יושב-הראש, אני רק אתייחס לנושא הזה רגע ואני אעביר את זה למשרד הביטחון שיצטרפו למענה כדי לתת מענה כמה שיותר מדויק

עדי פרנקפורטר:  הרציונל שעומד בבסיס ידועה בציבור או אלמנה זה על נושא של ניהול משק בית משותף ואיזשהו פגיעה בניהול משק הבית הזה, מה שלא קיים אצל הארוסה

עדי פרנקפורטר:  אבל אנחנו כן מכירים בצורך שיש פה איזושהי פגיעה שדורשת גם מענק כספי ולא רק מענה רגשי, ולכן זה הרציונל שעומד בבסיס

עדי פרנקפורטר:  אני אפנה את המשך השאלה למשרד הביטחון שיודעים לתת התייחסות מדויקת

ריקי מורד: אני ארחיב במעט את הרציונל

ריקי מורד:  כל התשתית הרעיונית שעליה נשען חוק משפחות חיילים שנספו במערכה בנוגע לסיוע לאלמנות, נשען על רציונל כלכלי

ריקי מורד:  המדינה אומרת שהיא נכנסת בנעלי המפרנס, או לפחות שותף לפרנסה

ריקי מורד:  זה הרציונל

ריקי מורד:  זאת התשתית

ישראל אייכלר: אם זה הרציונל אז אני הבנתי

ישראל אייכלר:  בוא נמשיך הלאה

ישראל אייכלר:  אני לא מקבל את הרציונל הזה כי אני חושב שהעזרה והסיוע זה בגלל האובדן

ריקי מורד: אני לא סיימתי

ישראל אייכלר: לא, את הנקודה הזאת של הרציונל הבנתי, ולכן נעבור הלאה

אופיר כץ: לא קיבלנו תשובה על מה ששאלנו

ישראל אייכלר: על זה אני רוצה לשמוע

ישראל אייכלר:  הסכומים

ישראל אייכלר:  מה מקבלת בת אחרת שדומה לבת הזאת?     

ריקי מורד: כשאתה אומר בת אחרת אתה מתכוון לידועה בציבור שמקבלת כמו אלמנה?     

ישראל אייכלר: שאיננה נשואה, כן

ריקי מורד: שיש שם מבחנים כלכליים

ישראל אייכלר: כן

ישראל אייכלר:  אלמנה זה נשואה

ריקי מורד: ידועה בציבור שמקבלת כמו אלמנה הסכומים הם זהים

ריקי מורד:  ידועה בציבור למעשה מוכרת כאלמנה, היא אלמנה, מבחינת המחוקק

מיכל מרים וולדיגר: אלמנה וידועה בציבור שאין להם ילדים, מה הם מקבלים? השאלה מאוד פשוטה

ריקי מורד: התגמול הוא קרוב ל-10,000 שקלים בחודש

מיכל מרים וולדיגר: לא תגמול, בכלל

מיכל מרים וולדיגר:  אבל היא מקבלת גם קצבה חודשית

אופיר כץ: הם אמרו שזה עלות של 150,000 שקלים בדיון הקודם

מיכל מרים וולדיגר: בממוצע

אריה מועלם: העלות השנתית גם של התגמול החודשי וגם של ההטבות סביב התגמול הם כ-150,000 שקלים בשנה

ישראל אייכלר: ואת זה אתם רוצים גם לתת לארוסות נכון?     

אריה מועלם: אנחנו רוצים לתת לארוסות את התגמול החודשי

ישראל אייכלר: הוויכוח שלכם עם אופיר כץ זה האם זה יהיה חודשי? האם זה יהיה מענק?     

אופיר כץ: לא, אבל יש פה עוד משהו אדוני יושב-הראש, אצלנו זה גם לא 150,000 כי יש זכויות שמגיעות לאלמנות שאנחנו לא הכנסנו אותם בחוק, כמו מענק לרכישת דירה או מענק לרכישת רכב, את זה אנחנו לא מכניסים אצלנו

אריה מועלם: אנחנו צריכים שצריך לתת את התגמול החודשי ואת הטיפול הרגשי, הנפשי, הסוציאלי, לבנות, למשך שנתיים או שלוש

ישראל אייכלר: כן

ישראל אייכלר:  ולכן נשאר הוויכוח האם זה חודשי והאם זה מענק?     

אופיר כץ: והוא אומר לך שהוא רוצה את זה בין שנתיים לשלוש

ישראל אייכלר:  על זה נדבר אחר כך

מיכל מרים וולדיגר: את התקופה

ישראל אייכלר: אופיר כץ נתן נימוק אחד למה צריך שזה יהיה חודשי ולא מענק

ישראל אייכלר:  חברת הכנסת מירב כהן נתנה נימוק שני

ישראל אייכלר:  אני נותן נימוק שלישי ופשוט, אסור שתהיה אפליה בין ארוסה לבין החברה שלה, וזהו זה

ישראל אייכלר:  זה הנימוק השלישי

ישראל אייכלר:  ואני רוצה שזה ילך על הבסיס השוויוני הזה, ולכן היא צריכה לקבל כל חודש כמו שמקבלת חברתה

מיכל מרים וולדיגר: והאם יש בעיה לתת להן לבחור? אין בעיה על הסכום, סיכמנו שהסכום הוא אותו סכום

ישראל אייכלר: זה כל כך פשוט וכל כך שוויוני, אני לא מבין מה השאלה

ריקי מורד: דרך אגב, אני מניחה שכולן היו בוחרות

ריקי מורד:  האדם הסביר היה רוצה שהכסף יהיה אצלו

ישראל אייכלר: ביטוח לאומי רוצה לומר משהו?     

שרית דמרי דבוש: עורכת דין שרית דמרי מהלשכה המשפטית, ביטוח לאומי

שרית דמרי דבוש:  אנחנו גם סברנו שנכון לתת, אולי במענקים, אפשר לפצל

ריקי מורד: סוברים לא סברנו שרית

שרית דמרי דבוש: סוברים שצריך לתת את זה במענקים, אולי בדומה למה שעשינו עכשיו במסגרת חוק משפחות חטופים, כי ראינו שלפעמים יש צורך בתשלום שהוא גדול, לצרכים שהם שוטפים

שרית דמרי דבוש:  אפשר לפצל את זה ולחלק את זה לכמה פעימות, אפשר אולי ארבע פעמים בשנה לפעימה אם זה משהו שיותר נכון

שרית דמרי דבוש:  אני ניסיתי לחשוב על דוגמה בדין הסוציאלי

אופיר כץ: ההשוואה שעשית עכשיו היא לא נכונה

אופיר כץ:  לפחות חטופים, אין קשר בין זה לזה

שרית דמרי דבוש: אני נתתי דוגמה שחשבתי שנכון - -      

ריקי מורד: נוכל להסביר מה הקשר בכל זאת

שרית דמרי דבוש: - - לתת מענקים כי הבנו שיש צורך שוטף ואז היה נכון לתת מענק מאוד גדול והוא בכמה פעימות, זה לא חייב שיהיה אד לאחד רק נתתי דוגמה למשהו שנעשה היום בכנסת

שרית דמרי דבוש:  אני גם חייבת להגיד שלרוב גמלאות שמשולמות מידי חודש הן מופסקות כי היה אירוע שהפסיק אותן

שרית דמרי דבוש:  אני לא מכירה גמלה חודשית שיש לה כבר תאריך תפוגה במועד שהיא מתחילה להינתן

שרית דמרי דבוש:  כי בתום החמש שנים לא יהיה שינוי במצבה, היא עדיין ארוסה שאיבדה את בן זוגה, ואני לא מכירה חקיקה שפתאום מפסיקה תשלום

ישראל אייכלר: אולי אני אכיר לך את הנכים, להבדיל

ישראל אייכלר:  ברגע שיש נכות זמנית ואת נותנת קצבה, וכשהוא מבריא אז את מפסיקה את הקצבה

שרית דמרי דבוש: בדיוק מה שאני אומרת, השתנה המצב, מצבו השתנה

אופיר כץ: אז את בעד לתת להם לכל החיים?     

שרית דמרי דבוש: לא, אני בעד לתת אולי מענקים, אפשר לפרוס את זה לארבע פעימות בשנה לשלוש שנים, לתת איזושהי תקופה שהיא תוכל להשתמש בכספים כרצונה

מיכל מרים וולדיגר: אני אתן לך דוגמה אחרת, דווקא ההיפך

מיכל מרים וולדיגר:  אמרה פה משרד הביטחון, איזה מנגנון, היא אמרה שלפי הבדיקות שלכם שיש את השלוש תקופות, ואומר שמהתקופה השלישית בסיומה, הבת סוג של החלימה

מיכל מרים וולדיגר:  100% אין לי בעיה לעשות את זה ככה

ריקי מורד: תמיד היא תישא

מיכל מרים וולדיגר: אם היא לא החלימה, היא תמשיך לקבל את הגמלה, אין בעיה

ריקי מורד: אין דבר כזה החלימה

מיכל מרים וולדיגר: אמרה פה ביטוח לאומי שאי אפשר להפסיק גמלה אם המצב לא השתנה

מיכל מרים וולדיגר:  100%, אם המצב לא השתנה נמשיך לתת לה כמו שידועה בציבור ממשיכה לקבל כל החיים

מיכל מרים וולדיגר:  אני מוכנה לקבל מה שאת אומרת, ניתן להם יותר

שרית דמרי דבוש: אפשר לחשוב על כמה מנגנונים

דבורה ביטון: חשוב לדייק שזה לא עניין של החלמה כאן, יש עניין של להמשיך את החיים כי אין מה לעשות, צריך להמשיך

דבורה ביטון:  אז זה נכון שנסייע

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו רוצים שגם האלמנות תמשכנה בחיים, וגם הידועות בציבור תמשכנה בחיים, את לא יכולה להגיד את זה רק עליהן

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו רוצים שגם ההורים ימשיכו בחיים, אנחנו חפצי חיים

דבורה ביטון: לא רואים את זה בפרוטוקול אבל עשיתי בכוונה

מיכל מרים וולדיגר: מירכאות כפולות

ריקי מורד: חבר הכנסת כץ, אני חייבת לענות על מה שאמרת

ריקי מורד:  זה נכון, ואנחנו היינו שותפים בכל הסיפור של החוק לחטופים

ריקי מורד:  זה נכון שהאירוע שונה, אבל אני אגיד לך מה דומה בכל זאת, בשני המקרים אדם חווה אירוע טראומתי שמשנה את החיים שלו, והוא צריך להתארגן בצורה אחרת ואנחנו מצאנו שהנושא הזה של המענקים הרבעוניים נותן גמישות אדירה למשפחות ואין יום שלא מודים לנו על זה

ישראל אייכלר: אוקיי, בעניין האפליה, אתם לא הנחתם את דעתי

ישראל אייכלר:  יש פה אפליה בוטה שאני לא מוכן לקבל אותה

ישראל אייכלר:  אם האחרות מקבלות בכל חודש, גם הן צריכות לקבל בכל חודש, זה הכול

מיכל מרים וולדיגר: רביד רוצה לדבר, היא הצביעה

רביד דמתי: סליחה, קצת קשה לי

רביד דמתי:  לא אמורה להיות פה הבדלה, ואמרתי את זה גם בפעם הקודמת

רביד דמתי:  כל מה שאנחנו מנסים לעשות פה זה לתקן את זה שאין לי את ההכרה הזאת, שאין לי ואין לאחרות אותה

רביד דמתי:  אנחנו באים רגע להגיד ראינו שם משהו לא בסדר ואנחנו באים לתקן את זה, ואי אפשר לתקן את זה בלי שנותנים לנו להיות שוות, בלי שנותנים לנו את המקום הזה

רביד דמתי:  כי כל הבעיה פה זה שהחוק, הידועה בציבור שיש עכשיו, הוא לא מתאים לסביבה שאני נולדתי אליה, לחברה שאני חיה בה

רביד דמתי:  וזה לא פייר, וזה לא נכון לבוא אנחנו מתקנים את זה אבל אנחנו מתקנים את זה חצי, אנחנו מתקנים את זה רבע

רביד דמתי:  בואו ותתקנו את זה עד הסוף, אומרים שיש פה עוול? אז בואו תעזרו לנו, באמת

רביד דמתי:       אני כרגע מוצפת, ואין לאף אחד מושג, גם לא להורים שלי שאיתי יום-יום, מה עובר עליי בחיים הפרטיים, ואתם רוצים לבוא ולעזור אז תבואו ותעשו את זה עד הסוף, אבל אל תעשו את זה חלק ותגידו את שווה אבל את לא שווה, כי זה הכול עניין של יום

רביד דמתי:  היום אני לא נשואה לו ומחר אני נשואה לו

רביד דמתי:  ואם זה היה קורה מחר והוא היה יוצא לאפטר והיינו מחליטים להתחתן באותו רגע, לאף אחד פה לא היה ספק שאני נשואה לו והכאב שלי שווה לכל אלמנה או לכל ידועה בציבור

רביד דמתי:       איבדתי פה לא רק את חמש השנים שהייתי עם אושרי, איבדתי פה את כל החיים שלי, את כל מה שבניתי בשתי ידיים, את כל העתיד שלי

רביד דמתי:  אני לומדת יום-יום מה אני עושה ואיך אני קמה? ואני צריכה את הגב הזה

רביד דמתי:  אני צריכה את התמיכה הנפשית

רביד דמתי:  וזה לא רק התמיכה הנפשית שאתם מדברים עליה

רביד דמתי:  זה לדעת שהיום בבוקר אני יכולה לא לקום לעבודה כי קשה לי

רביד דמתי:  ואין לי אף גב כזה, אני יודעת שאני צריכה לקום בבוקר לעבודה, ואני צריכה להמשיך

רביד דמתי:       האפליה הזאת, אני מאוד מתחברת לכל מה שאומרים פה, אין לה מקום מבחינתי, כי אני, כמו שאמרתי פעם קודמת, אני ידועה בציבור

רביד דמתי:  תלכו אחד-אחד בסביבה שלי, אין לו ספק שאני ואושרי מתחתנים גם אם הייתם שואלים את זה לפני שנה ולפני שנתיים

רביד דמתי:  והלוואי שלא הייתי צריכה להיות פה

רביד דמתי:      אבל זה לא פייר

רביד דמתי:  ומגיעה לי ההכרה הזאת בדיוק כמו כל אחת אחרת, בדיוק כמו כל אחת אחרת, וזה כואב לי שאני צריכה להגיד את זה, כי כששמעתי על החוק הזה בהתחלה זה שבאים לתקן את העוול הזה שהחוק לא מותאם לכולם, אבל הנה אנחנו כבר פה והחוק לא מותאם לכולם, אז תעזרו למי שזה לא מותאם לה, כי זו תקופה מטורפת

רביד דמתי:  זה לא תקופה, זה חיים מטורפים, זה לכל החיים, אז תעזרו לנו ובבקשה, לא אמור להיות פה מקום להבדל

ישראל אייכלר: כן, קשה מאוד לשמוע את זה, ובאמת כמו שאמרת קשה עצם העובדה שהיא צריכה להסביר את זה

ישראל אייכלר:  זה כל כך מובן מאליו שאנחנו כאנשי ציבור היינו צריכים לעמוד על זה ולהגיד לא תהיה אפליה בין בת לבית נקודה

ישראל אייכלר:  עכשיו גלי עציון

גלי עציון: תודה

גלי עציון:  אין לי אלא להתחבר לדברים הכואבים

גלי עציון:  עורכת דין גלי עציון מנהלת מחלקת ייעוץ וחקיקה בנעמ"ת

גלי עציון:  אין לי אלא להתחבר לדברים הכואבים של רביד

גלי עציון:  אני חושבת שהיא בדיוק שיקפה את העניין, ולהגיד את זה בלשון הילדים זה לא פייר

גלי עציון:       אני רוצה לספר לכם, לחלוק איתכם, אני מלווה היום בחורה שהיא ידועה בציבור, היא כן הוכרה

גלי עציון:  היא מפורקת, היא לא מסוגלת לעבוד

גלי עציון:  לא יעזור לה סכום גדול, דווקא התגמול החודשי, הידיעה שיש לה מקור פרנסה, מאפשר לה להתאבל

גלי עציון:  אני חושבת שחמש שנים זה מינימום, אני לא חושבת שחמש שנים זה נכון

גלי עציון:       אני מסכימה לחלוטין שיש פה אפליה, יום אחרי אם במקרה רביד הייתה מצליחה להינשא לא היינו מנהלים את הדיון הזה, וזה באמת פשוט לא הוגן, וזה גם לא נכון משפטית ולא מתקנים עוול בעוול

גלי עציון:  ויש פה הרבה משמעויות נוספות ואם אנחנו רוצים להיות פטרנליסטיים, זה לא פטרנליסטיים שהיא איבדה את הבעל שמפרנס אותה

גלי עציון:  היא איבדה הרבה פעמים את היכולת לעבוד, היא איבדה את היכולת לקום בבוקר, זה משהו שהיא צריכה, וגם היא צריכה את ההכרה

גלי עציון:  זה מה שהיא אומרת לנו פה

גלי עציון:  היא אומרת שהיא צריכה את ההכרה כאלמנה, וזה מה שהמדינה צריכה לתת לה

גלי עציון:       אני יודעת שהייעוץ המשפטי של הוועדה דייק את הדברים ומדובר בקבוצה לא גדולה

גלי עציון:  ולכן צריך לפעמים לא להסתכל דרך החור של הגרוש אלא דרך העיקרון ודרך העיקרון של ההוגנות

גלי עציון:  אמרה לי חברתי יושבת-ראש עמותת הותיר אחריו חברה, שבזום נמצא הפסיכולוג של העמותה שגם רוצה להסביר את האלמנט הרגשי והפסיכולוגי של העניין, אבל אני אומרת לכם שוב, צריך ללמוד ממה שקרה עם מאבק האלמנות

גלי עציון:  אני חושבת שזה בדיוק אותו דבר, ובדיוק כמו שהכירו בידועות בציבור וזה נכון היה להכיר בידועות בציבור

גלי עציון:  כמו שרביד אמרה, גם היא ידועה בציבור לא בסגנון של הציבור שלי, אני חילוני, אבל בהחלט היא ידועה בציבור וצריך ליישר קו וליישר קו, לא לעשות חצי עבודה

גלי עציון:       אגב, אם אנחנו פטרנליסטיים, זה לא נכון בשלב כזה כל כך נרעש ולא רגוע לתת סכומי כסף גדולים, אם כבר

גלי עציון:  עדיפה הידיעה שיש הכנסה חודשית שהיא לא צריכה לדאוג בענייני פרנסה

מירב כהן: אגב, אני רק מתחברת, הרבה פעמים מדובר בבחורות מאוד צעירות שסכום כל כך גדול בבת אחת, הן לאו דווקא בשלב הזה של חייהן יודעות איפה להשקיע את זה בצורה הכי מניבה

ישראל אייכלר: מאוד הגיוני

ישראל אייכלר:  אננו נעבור, למרות שאנחנו מאוד לא רוצים לעבוד לזומים משני סיבות, א' בזום אתה אף פעם לא מצליח לשמוע או לראות או לא להפסיק, דבר שני, לכבד את האנשים שטורחים ומגיעים מרחוק, מצפון ומדרום לכנסת, ויש כאלה שקשה להם והם צריכים באופן מקוון

ישראל אייכלר:       אז אם מדובר בקושי, אנשים שקשה להם, אז אנחנו מכבדים את זה, אבל בעיקרון אני לא מקבל את זה

ישראל אייכלר:  אבל היות ודוקטור אופרי בר נדב, הפסיכולוג הראשי שכמה וכמה אנשים הזכירו שהוא יכול לתת לנו מבט מקצועי על העניין הזה, אז אנחנו נעשה את זה באופן מקוון בתקווה ותפילה שה-mute יעבוד והכול יהיה בסדר

אופרי בר נדב: בוקר טוב, אני מקווה שאתם שומעים אותי היטב ומתנצל שאני מצטרף מהזום, בגלל אילוצים של הרגע האחרון

אופרי בר נדב:  אני מבקש להצטרף לדיון בתקווה שאתם שומעים אותי טוב

אופרי בר נדב:  אני אציג את עצמי, אני פסיכולוג קליני מומחה וערכתי מחקר עומק בנושא של אובדן בני זוג בגיל צעיר, חברות שכולות ואלמנות ואני רוצה להתייחס להיבט של הזמן שעלה פה, לסוגיות שקשורות לשיקום

אופרי בר נדב:       קודם כול אנחנו מדברים פה על חוק שעושה הכרה

אופרי בר נדב:  והכרה הוא הנושא המרכזי שאנחנו עוסקים בו בעמותה שלנו כבר 25 שנים

אופרי בר נדב:  כאשר יש הכרה חברתית בכך שחברה שכולה איבדה בן זוג, ושארוסה איבדה בן זוג שהייתה אמורה לבנות איתו את החיים שלה, ההכרה הזאת מקדמת בצורה מאוד מאוד משמעותית את היכולת שלה להתמודד

אופרי בר נדב:  כי היא אומרת אנחנו כחברה מכירים במקום שלך כחלק ממשפחת השכול

אופרי בר נדב:  אנחנו מכירים באמת ממאבק האלמנות שהוזכר פה לפניי, ממאבקים של נכים, וממאבקים אחרים שברגע שאין הכרה חברתית בטראומה או באובדן, המאבק הזה שהופך להיות מאבק על עצם ההכרה, מעקב, מפריע ולא מאפשר את המשך ההתקדמות כדי להגיע לחיים מאוזנים לאחר אובדן, חיים שמאזנים את האפשרות להתמודד עם האובדן, לצד האפשרות להמשיך ולחיות ולהתקדם עם החיים

אופרי בר נדב:       לכן קצובת הזמן שהזכירו במשרד הביטחון וקצובת הזמן שהחוק המקורי קובע היא קצובת זמן שאומרת משהו שנכיר בך זמנית, אחר כך ניקח את ההכרה הזאת ואז תצטרך להיות התמודדות עם עצם העובדה שמה שהכרנו בו כחברה, אנחנו כבר לא מכירים בו יותר

אופרי בר נדב:  והדבר הזה יכול להיות הרסני להמשך תהליך ההתמודדות ולהפריע ולהקשות מאוד על ההמשך

אופרי בר נדב:       אז מעבר לסוגיות הכספיות והכלכליות שהוזכרו פה, והחשיבות שלהם במניעת אפליה ובאפשרות להתמודד עם האובדן ולהתפתח הלאה, צריך לזכור שעצם לקיחת ההכרה, ועצם ההסרה שלה תפגע בהתפתחות ובהתקדמות ולא להיפך

ישראל אייכלר: תודה רבה לך פסיכולוג אופרי בר נדב

מירב כהן: זאת אומרת מה שהוא אומר זה שאם אנחנו קוטעים את זה, זה עושה נזק מאוד גדול

ישראל אייכלר: כן

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רק לשאול אותך, אתה מתאר שאם מפסיקים את הקצבה אחרי זמן מסוים זה עלול להיות הרסני כלפי ההתמודדות עם האובדן

מיכל מרים וולדיגר:  אני שואלת האם מסיבות כאלה ואחרות כן מפסיקים את הגמלה החודשית אחרי תקופה מסוימת אבל ממשיכים את ההכרה, היא ממשיכה להיות מוכרת במשפחת השכול ונותנים לה את המעטפת מסביב, אם היא צריכה צרכים נוספים או ליווי נפשי וכדומה, זה ממשיך, הם זה מקטין את הפגיעה או את הסיכון לפגיעה?      

אופרי בר נדב: בהחלט, דרמטית

אופרי בר נדב:  הסוגייה המרכזית שלנו היא סוגיה רגשית, היא סוגיה של הכרה, היא סוגיה של מעמד ומקום כחלק ממשפחת השכול

אופרי בר נדב:  והדבר הזה הוא הדבר המרכזי

מירב כהן: אז חשוב לקחת מזה שגם אם הכסף נגמר לפחות שתהיה הכרה אחרת

ישראל אייכלר: אולי צריך להוסיף פה שעניין הטיפול הרגשי וכל הדברים האלה יימשכו לאורך כל החיים

מיכל מרים וולדיגר: ההכרה ממשיכה

ישראל אייכלר: במידת הצורך

מירב כהן: למשל להזמין אותה לטקס

ישראל אייכלר: שמעת מה שהוא הסביר

מיכל מרים וולדיגר: החיבור למשפחת השכול נמשך כל עוד היא רוצה

מיכל מרים וולדיגר:  היא יכולה להגיד אני לא

אופיר כץ: איך זה עובד במשפחות השכולות לגבי טקסים, יום הזיכרון וכאלה

אופיר כץ:  למשרד הביטחון?     

ישראל אייכלר: שמעת את השאלה דוקטור?     

אופרי בר נדב: זה בדיוק מה שאנחנו מתכוונים אליו כשאנחנו מתכוונים על הכרה, בטקסים, המקום כחלק ממשפחת השכול, המקום כמישהו שמוכרת כבת הזוג שלו, שהם בחרו להינשא, בחרו לחיות חיים משותפים

אופרי בר נדב:  המקום שלה בחיים שלו היה המרכזי ביותר שיש, וההכרה החברתית בזה היא צעד ענק קדימה ביכולת להתמודד עם השבר הגדול הזה

ישראל אייכלר: תודה רבה לאופרי בר נדב הפסיכולוג הראשי

ישראל אייכלר:  תודה רבה ד"ר

מיכל מרים וולדיגר: מה שרציתי לומר שאני מסכימה איתו ואני גם אומרת כמו שאלמנה שמתחתנת אחר כך היא ממשיכה להיות מוכרת כי הבעל שנפטר הוא אומנם נפטר, אבל היא עדיין בתוך השכול, היא בוחרת לחיות את החיים החדשים שיש לה, לצד השכול שהיא ממשיכה להגיע לטקסים, וממשיכה להיות בתוך משפחת השכול

מיכל מרים וולדיגר:  אני חושבת שצריך לתת את האפשרות הזאת גם לארוסות בלי הקצבה הכספית

מירב כהן: יושב-הראש, אם אתה זוכר בדיון הקודם היה את ארוסתו של כפיר, זכרונו לברכה, שאמרה שלא הודיעו לה, ובני משפחה באופן וולונטרי עדכנו אותה

מירב כהן:  ראית שם שזו פגיעה מאוד גדולה

ישראל אייכלר: העלבון, כן,     

מירב כהן: כאילו אני לא גורם רשמי שמישהו צריך לטרוח ולהודיע לו

מירב כהן:  אז אולי זה בדיוק נוגע באותה נקודה שאופרי דיבר עליה שזה לא רק כסף

ישראל אייכלר: אז יכול להיות שבקריאה השנייה והשלישית נצטרך להתייחס לעניין הזה של הקשר הרגשי וההכרתי וכל הדברים האלה, זה לא עניין כספי, נעניק את הטיפול הרגשי כמובן במידת הצורך במידת האפשר

ישראל אייכלר:  אני חושב שבין הקריאה הראשונה לשנייה נוכל להוסיף ולחשוב ולהרחיב בנושאים הטיפולים הרגשיים והדברים האלה יותר

אופיר כץ: אייכלר, אני לא קיבלתי תשובה ממשרד הביטחון, עם המשפחות השכולות, הקשר והטקסים

ריקי מורד: אני אענה על זה

ריקי מורד:  משרד הביטחון בעיקרון אחראי על הטקסים הממלכתיים, הוא לא מודיע למשפחות, יש פרסומים בעיתון

ריקי מורד:  ואגב, לא רק לגבי משפחות שכולות, לטקסים הציבור גם מגיע

אופיר כץ: האמא השכולה לא מקבלת הודעה, שום דבר?     

ריקי מורד: לא

אופיר כץ: אוקיי

מיכל מרים וולדיגר: לגבי טיפול, היא יכולה לקבל טיפול כל הזמן? אם היא צריכה איזה טיפול רגשי?     

אופיר כץ: אזכרה שנתית?     

ריקי מורד: אזכרה שנתית היא פרטית

ישראל אייכלר: טוב, את ביקשת לדבר, תגידי את השם והתפקיד

מיטל סאמאט כהן: שלום, אני מיטל ואני נציגת אכ"א, ראש ענף קשר למשפחות במערך הנפגעים

מיטל סאמאט כהן:  אני אגיד לעניין הטקסים הצבאיים, טקסי המורשת

מיטל סאמאט כהן:  אז כמובן שגם הטקסים האלה מפורסמים ברשתות ובמדיות השונות, אנחנו שולחים הזמנות לבני המשפחות השכולות ולכל מוקירי זכרם של החללים, בעצם כל מי שמבקש להיכנס לתוך מאגר רשימת התפוצה שלנו אנחנו שולחים לו הזמנות, ולכן אין שום מניעה שגם החברות וגם הארוסות יהיו בתוך הרשימה הזו

מיטל סאמאט כהן:       אני רק רוצה להתייחס כי זה עולה פעם שניה גם מהדיון הקודם, בנושא ההודעה לבנות הזוג של החללים, בעצם ההודעה שנמסרת לבני המשפחה נמסרת על פי מידע שקיים לנו במערכות השונות לבני משפחה, ולכן חברה, בת זוג שעוד לא אשתו לא תהיה בתוך המערכות

מיטל סאמאט כהן:  בתוך הודעת הנפגעים פונים למשפחה ושואלים האם יש עוד מישהו משמעותי? בן או בת זוג? סבא או סבתא? כל מי שהם מבקשים להודיע באופן רשמי ומוסדר אנחנו מוציאים צוותי המשך ומקיימים את ההודעה לבקשת המשפחה

מיטל סאמאט כהן:       את הנושא המדובר התחלתי לבדוק ולחקור ואנחנו נהיה בקשר עם בת הזוג

מירב כהן: אגב, סתם בטקס, כשיש מקום ששמור להורים, אז אולי לשים שם כיסא למי שהייתה ארוסתו? פשוט שהיא לא תהיה עוד אחת מרשימת התפוצה

מיכל מרים וולדיגר: אין מקום להורים, כתוב משפחות שכולות

מיטל סאמאט כהן: הטקס בעיקרו כמובן מיועד לבני המשפחות ומוקירי זכרם, אנשי הצבא באופן אוטומטי יושבים מאחור כדי לפנות לכל האזרחים

ישראל אייכלר: אוקיי, אנחנו צריכים להקריא?     

קריאה: כן בטח

ישראל אייכלר: היועץ המשפטי של משדר הביטחון יש לך מה לומר לפני ההקראה?     

ערן יוסף: ערן יוסף

ערן יוסף:  רציתי להתייחס למה שאתה אמרת, יושב-הראש, וגם אחרים, לגבי האפליה לכאורה של ארוסה לעומת בת זוג, אלמנה, ידועה בציבור

ערן יוסף:  הייתה אפשרות לבוא ולהגיד אנחנו משנים את הדין במובן שאנחנו מרחיבים, גם מי שלא גרה עימו, גם מי שארוסתו בתנאים כאלה ואחרים שנקבע, תקבל זכויות כשל אלמנה

ערן יוסף:       הסברנו אנחנו בדיון הקודם, אני חושב שגם הייתה הסכמה בחדר הזה שזה לא הדבר הנכון, שאנחנו רואים את האירוע הזה כאירוע שונה, בגלל הרציונליים שריקי דיברה עליהם של תא משפחתי שפורק, שזה לא המצב המשפטי כאן מבחינה כלכלית, ולכן ההחלטה הייתה להגדיר הגדרה אחרת, ארוסה שיש לה זכויות אחרות

ערן יוסף:       במסגרת זו הייתה הסכמה שנקצוב את זה בזמן, ועכשיו הוויכוח הוא על איך? איזה תוכן נשים בפנים? אני חושב שתחת הרציונל הזה יש גם היגיון לעשות סוגי זכויות שונים

ערן יוסף:  אם אנחנו רוצים שהגברת תקבל מאיתנו כמובן את הטיפולים הפסיכולוגים והסוציאליים, וגם תקבל סיוע כלכלי ולא תייצר איזושהי תלות, איזשהו חיבור שיהיה אחר כך קשה לנתק אותו בתום התקופה, האמירה של מענקים חד פעמיים עוזרת לכיוון הזה

ערן יוסף:  ולכן אני מציע לצאת מהניסיון להשוות

אופיר כץ: כל מה שאמרת אנחנו כן עשינו את זה

אופיר כץ:  אנחנו לא עושים את זה אחד לאחד

אופיר כץ:  נכון, יש פה דברים, עם ילדים, שכמובן לא רלוונטי פה, יש פה מענקים שהורדנו שהם פחות רלוונטיים, אז אני לא מצליח להבין את ההתעקשות הזאת על מענקים, כי לפי מה שאתה אומר למה לעשות את ההבחנה, אז למה שמצאנו לנכון כן עושים וזה לא מופיע

אופיר כץ:  אבל ההתעקשות של כל משרדי הממשלה למה שזה יהיה במענק ולמה זה לא גמלה, אני חושב שלא הצלחנו להבין עד הסוף

מיכל מרים וולדיגר: ואני אוסיף עוד שאלה, כי אני מסכימה איתך שגם בתוך הכותרת אלמנות יש שוני ענק בין אלמנה שהתחתנה, רביד יכלה להיות אלמנה אם היא התחתנה ויום אחרי החתונה הוא נקרא ולא עלינו, לא איתנו, לבין מישהו שהיא אלמנה עם ששה ילדים

מיכל מרים וולדיגר:  גם בתוך האלמנות יש את המגוון, אותו דבר עם הידועות בציבור ועוד יותר מזה, ידועות בציבור לדעתי לגמרי כמו הארוסות שהן יכולות להיכנס לתוך הגדרת הידועה בציבור ובלי ילדים, ולכן אני לא רוצה חלילה לפגוע, יש תא משפחתי, אבל הוא לגמרי לא דומה לאלמנה עם ששה ילדים

מיכל מרים וולדיגר:       אז גם בתוך הידועה בציבור ההגדרה זה מגוון רחב ועצום של נשים או גברים שאתה אומר רגע, איך אני מייצר השוואה? כן, בסוף אנחנו כמחוקקים אומרים כן יש כאן איזו נקודה שהיא דומה, ולכן כן המאורסת דומה לאלמנה ללא ילדים או לידועה בציבור ללא ילדים, הן כן יושבות אצלי על אותה משבצת, לפחות שיהיה דומה, אני לא אומרת אותו דבר אחד לאחד, אבל לפחות שיהיה דומה

מיכל מרים וולדיגר:  היום הפער הוא נורא עצום

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו ניגש מיד להקראה

ישראל אייכלר:  בבקשה היועצת המשפטית ענת מימון

עדה מימון: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה), התשפ"ד-2023         פרק שביעי2: תגמול והטבות לארוסות         אני אקריא ואני עוד מעט אסביר מה בעצם הכנסנו פה

עדה מימון:          את הסעיפים האחרים אני לא אקריא, כי אנחנו עדיין לא בטוחים שצריך להכניס אותם

עדה מימון:          אני דקה עוצרת פה, בעצם הסעיף הזה קובע את הזכאויות לאותה ארוסה, עוד לא הגדרנו מי נכנס לגדר הזכאות, אבל למעשה יש פה שני דברים עיקריים

עדה מימון:  אחד זה משך הזמן שקבוע כחמש שנים לכל ההטבות המנויות, והדבר השני זה מהן ההטבות? בראש ההטבות יש קודם כול את התגמול החודשי בסעיף 7, כשסעיף 7 קובע בחוק את התגמול החודשי לאלמנה ללא ילדים, שכמו שנאמר זה כ-10,000 שקלים, ויחולו עליה בתקופה האמורה הטבות נוספות, מעטפת נוספת, לא כל ההטבות כמו שנאמר, יש פה את העניין של איזשהו מענק מיוחד שניתן לאלמנה בעת התאלמנותה

עדה מימון:  יש את מימון הלימודים

עדה מימון:  הטבות רפואיות זה בסעיף 15(ו) למעט הטבות שהן לא רלוונטיות שניתנות שם להורים שכולים בגילאים מסוימים

עדה מימון:       15(ז) זה הסעיף של הטיפול הרגשי, הפסיכוסוציאלי, אז זה גם נכנס וכרגע זה תחת החמש שנים

עדה מימון:  למעט סעיפים שיש שם לטיפול רגשי ליתומים שזה גם פחות רלוונטי ומיעטנו את זה

עדה מימון:  והסעיפים שנמנים אחר כך, מסעיף 15(ט) אלו למעשה סעיפים כלליים שיש שם הוראות לעניין ועדת חריגים, מי שחלילה מתאלמנת יותר מפעם אחת, אנחנו צריכים לראות אם אנחנו צריכים למנות את זה פה או להחיל באופן כללי הוראות של אלמנה לגבי אותה ארוסה

עדה מימון:       אז זה אנחנו גם מול משרד הביטחון וגם מול הנסחות

עדה מימון:  הכוונה שההוראות הכלליות יחולו, יכול להיות שמתוקף האכסנייה באותו חוק זה כבר יהיה מספיק ולא צריך לחזור על הסעיפים האלה

עדה מימון:  זה לגבי הסעיף הזה

עדה מימון:  הסעיף הבא מדבר כבר על הגדרה של ארוסה

ישראל אייכלר: אולי אני ארצה להגיד שאנחנו מתכוונים בעזרת השם בין קריאה שניה לשלישית לטפל בנפרד בסעיף 15(ז) הטבות לטיפול פסיכוסוציאלי, סיוע במימון אבחון לקות, לא משנה, כל הסעיף הזה שנוגע לנפשי, שלא יהיה מוגבל לחמש שנים, אלא לפני הזמן שהיא תזדקק לו

עדה מימון: כרגע זה נשאר ככה

ישראל אייכלר: בסדר, כרגע זה ככה, אבל אני כבר מודיע לפרוטוקול שאנחנו נתייחס לעניין הזה

ישראל אייכלר:  הלאה

עדה מימון: ברוב המקרים מדובר על פתיחת תיק ברבנות ורישום לנישואין

עדה מימון:  זה עומד בפני עצמו, כלומר אם זה מתקיים היא מוגדרת כארוסה לפני החוק

עדה מימון:  אם זה לא מתקיים היא צריכה להוכיח שניים או יותר מהתנאים שאני אקריא עכשיו

עדה מימון:           אני אעיר שאנחנו לא בהכרח מתכוונים להגדרה של בן משפחה שנמצאת בחוק, וגם קרובים זה משהו שאנחנו צריכים לבחון לקראת קריאה שניה ושלישית אם צריך לגדר ולהגדיר מי הם אותם אנשים שצריכים להיות מודעים לכוונה להינשא, כרגע אנחנו משאירים את הנוסח ככה

עדה מימון:        כבר פה אני עוברת לפסקה שש

מיכל מרים וולדיגר: יש לי שאלה בהקשר זה, כי אם לצורך העניין היום נהוג - - -     

ישראל אייכלר: אני מבקש לאפשר לה

מיכל מרים וולדיגר: זה לגבי ההצעה עצמה

ישראל אייכלר: רק רגע

עדה מימון: אני רק אשלים כי זה מתקשר, פסקה 6 מדברת על מקרה שהנספה והארוסה הסכימו בפני שני עדים על כוונתם להינשא ונעשה לכך תיעוד בכתב

עדה מימון:  אנחנו עשינו את זה כי הבנו שיש קבוצות ואוכלוסיות מסוימות שבהן זה נעשה ממש בעניין של איזשהו הסכם

ישראל אייכלר: במסגרת האירוסין, כן

עדה מימון: בפני עדים וזה גם מפורסם וידוע למשפחה

עדה מימון:  ולכן אנחנו נכניס את זה תחת מקרה ספציפי של פסקה 2 שזה גם יהיה כמו מסיבת אירוסין, הצעת נישואין, או באמת הסכמה כזאת בכתב שנעשית בפני שני עדים ויש לה תיעוד והיא פומבית

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לגבי סעיף 2, את מדברת על ונעשתה הצעת נישואין ומסיבת אירוסין

מיכל מרים וולדיגר:  וכן, לדוגמה היום בערב אני אמורה להיות מוזמנת לאירוסין ששלחו לי הזמנה

מיכל מרים וולדיגר:  בוא נניח שהיום לא עלינו, קורה שם משהו

מיכל מרים וולדיגר:  לא נעשתה עוד, רק הזמינו לאירוסין

מיכל מרים וולדיגר:  מה שאני רוצה לומר, כמו שכבר נעשתה המסיבה זה לא מספיק לבד, צריך עוד משהו

מיכל מרים וולדיגר:  השאלה אם אי אפשר להרחיב את זה שלא רק שנעשתה, אלא יצאה הזמנה לזה פלוס דברים אחרים

מירב כהן: גם הצעת נישואין יום לפני שהוא מציע את הנישואין הוא מתכנן

מירב כהן:  השאלה איפה מותחים את הקו?     

ריקי מורד: היא שואלת שאלה טובה

מיכל מרים וולדיגר: לכן אני אומרת שלא יישאר בפני עצמו, אני רק אומרת זה ביחד אם כבר הזמינו, כבר שכרו דירה?     

ישראל אייכלר: יש את זה בסעיף

גלי עציון: אם הוא מזמין למסיבת אירוסין אז הוא כבר הציע הצעת נישואין

מירב כהן: נעשתה הצעת נישואין

מירב כהן:  אני אסביר, המסיבה נוספה למקרים שבהם ההצעה לא הייתה פומבית, הם החליטו להתחתן, ואז קבעו את מסיבת האירוסין

ישראל אייכלר: חברת הכנסת ביטון

דבורה ביטון: מה קורה עם בני זוג, בדרך כלל לרוב זה קורה בפרקים ב' או בלי קשר, שיש הסכם ממון ומי שיודע זה הם ועורך הדין

דבורה ביטון:  האם ההצגה של הסכם הממון מתייחס כהצעה? כי בעצם עושים את הסכם הממון בדיוק מהמקום של הנישואין, מהרעיון של הנישואין

ישראל אייכלר: לא, זה לא שייך

דבורה ביטון: למה, אבל כשאתה עושה הסכם ממון זה הכרה - - -     

ישראל אייכלר: יכול לעשות הסכם רכישת רכב משותף, אז מה? זה לא אומר כלום

דבורה ביטון: הסכם ממון נעשה בדרך כלל כשרוצים להתחתן, כדי שכל אחד רוצה יישאר עם הזכויות שלו

דבורה ביטון:  ואז בדרך כלל זה לא מפורסם, זה בני זוג והעורך דין השותף

דבורה ביטון:  השאלה אם ההצגה

דבורה ביטון:  אני מדברת על הסכם שגם אושר בבית משפט, לא סתם טיוטה, משהו שהם הגיעו לבית משפט ואמרו אנחנו רוצים להתחתן, חשוב לנו שיהיה לנו את ההסכם

ישראל אייכלר: אז זה כבר ודאי כמו הצעת נישואין

מיכל מרים וולדיגר: כן נכון

ישראל אייכלר: אבל המשפטיזציה לא שייכת לכאן

דבורה ביטון: זה סוג של עדות לכל דבר

ישראל אייכלר: אני לא אומר שלא, אבל אני אומר שההגדרה הזאת של הסכם ממון, הסכם לרכישת רכב משותף

דבורה ביטון: לא תמיד יכולים להיות שני עדים, יכול להיות שזה משהו אישי שלהם

ישראל אייכלר: לא, מה שדיברתי קודם על שני עדים זה על הרצון להתחתן

ישראל אייכלר:  הסכם ממון זה עניין כספי ולכן תשאירי את זה בצד

ישראל אייכלר:  אני לא אומר שהיא לא תוכל להוכיח

ישראל אייכלר:  אם ההסכם נעשה בגלל רצון להתחתן אז הרצון להתחתן כלול בחוק

עדה מימון: בדיוק

עדה מימון:  בדרך כלל להסכם הממון יתלווה רצון להינשא שיבוא לידי ביטוי

אופיר כץ: לפניו כאילו

מיכל מרים וולדיגר: השאלה אם זו רשימה סגורה ?     

עדה מימון: אנחנו נגיע לזה, יש סעיף שמשאיר את זה לא רשימה פתוחה

אופיר כץ: גם משרד הביטחון, אמרתם את זה בדיון הקודם וגם בשיחות שהיו בין הדיונים, הנושא הזה שאתם רוצים לחדד אותו ולעשות אותו ברור יותר

אופיר כץ:  העברתם התייחסות?     

ערן יוסף: לא העברנו התייחסות כתובה, נתייחס עכשיו

אופיר כץ: זה מה שאמרנו אבל, זה שתבואו ותגידו שצריך לנעול את זה עוד יותר זה בסדר, אבל אם לא תביאו משהו תכלס, לא נתקדם

ישראל אייכלר: יש סעיף מיוחד ששר הביטחון יוכל

ישראל אייכלר:  אתם יודעים מה? תקשיבו, תקראו ותראו מה כתוב

עדה מימון: אני אמשיך, פסקה 3

עדה מימון:          ויש את האפשרות להוסיף גם איזשהו הסכם או לשכירת או רכישת שמלת כלה, זה משהו שצריך להחליט אם אתם רוצים להכניס

ישראל אייכלר: כן, אלו הדברים שמוכיחים את הרצינות של האירוסין

עדה מימון: אוקיי

ישראל אייכלר: אני מציע לכתוב מתנה, כי טבעת, יש לפעמים שאלה של קידושין לפני הנישואין וזה עלול לסבך את העניין

אופיר כץ: מה זה מתנה?     

ישראל אייכלר: מתנה, שעון יפה

אופיר כץ: מתנה זה הכי רחב שיש, לא תצא מזה

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לכתוב טבעת אירוסין

אופיר כץ: ואם הוא קנה לה צמיד?     

ישראל אייכלר: תשאיר את המילה טבעת, אבל אני רוצה להבהיר ברור שהסיבה שהיום, אני אתן לכם חצי דקה שיעור

ישראל אייכלר:  לפני מאות שנים היו אירוסין, בזמן האירוסין הוא נתן לה הרי את מקודשת לי, ואחרי זה בתקופה היו עושים חתונה

ישראל אייכלר:  נישואין ואירוסין זה שני דברים, באירוסין היו הקידושין, ואחרי זה היא הייתה חייבת גט

ישראל אייכלר:       ברבות השנים, חז"ל והגאונים שינו את הדבר הזה כדי שלא תיווצר תקלה חלילה בין האירוסין לנישואין והיא תהיה מקודשת והוא לא ירצה לתת גט, אמרו לא, את הקידושין עושים בזמן החופה של זמן החתונה

ישראל אייכלר:  האירוסין זה רק טקס מאוד חשוב, אבל היזהרו שזה לא יהיה משהו מחייב באופן שיחייב אותה בגט

ישראל אייכלר:  טבעת זה בדיוק הנקודה שחז"ל העבירו מהאירוסין לנישואין

ישראל אייכלר:  טבעת הקידושין אני מדבר

ישראל אייכלר:  טבעות רגילות יכול להיות

מיכל מרים וולדיגר: בשביל זה יש שתי טבעות, טבעת האירוסין היא טבעת עם יהלום, טבעת הקידושין יש לה הגדרות מאוד מוגדרות

ישראל אייכלר: לכן אני לא עומד על זה שלא יהיה כתוב טבעת, אבל אני רק מעיר לפרוטוקול שיהיה ברור שזה לא קידושין, זה אירוסין

עדה מימון: בהתחלה היה בנוסח טבעת אירוסין, ומשרד המשפטים לא - - - טבעת אירוסין

מיכל מרים וולדיגר: כי אין אירוסין

ישראל אייכלר: למה משרד המשפטים מתנגד לאירוסין? הוא הרי מאוד ליברלי

יואב סטשבסקי: יואב סטשבסקי, משרד המשפטים

יואב סטשבסקי:  מה שכתוב והוספנו את זה מההצעה הקודמת, במסגרת הצעת נישואין זה באמת אולי מעורר חשש שלפעמים גם בית הדין הרבני דן במקרים דומים שאם הייתה הצעת נישואין עם טבעת האם זה נעשה בפני עדים או ציבור אז זה יכול להיות חשש קידושין

יואב סטשבסקי:  בגלל זה ההצעה היא שבמסגרת תקופת האירוסין נרכשה והוענקה טבעת

יואב סטשבסקי:  זאת אומרת שזה לא במסגרת של הצעה של נישואין

ישראל אייכלר: אה, בגלל זה אתם לא רוצים שתהיה טבעת אירוסין?     

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק, טבעת אירוסין, להיפך, תכתבי טבעת אירוסין

יואב סטשבסקי: אפשר לכתוב טבעת אירוסין

ישראל אייכלר: בוודאי אז תשאירי כך

ישראל אייכלר:  אז ברוך שכיוונתי לדעת משרד המשפטים

מיכל מרים וולדיגר: אבל אפשר לכתוב טבעת אירוסין

ישראל אייכלר: זה לא קורה הרבה

קריאה: הליברלי

ישראל אייכלר: הליברלי

עדה מימון: פסקה 6 דיברנו עליה והיא נוספה לנסיבות של פסקה 2

מיכל מרים וולדיגר: 2 עד 6

עדה מימון: לא, כבר אין 6, כבר העלנו אותו ל-2 אבל הכוונה לתנאים שהם המצטברים

עדה מימון:          הבנתי שיושב-הראש ביקש להוריד אצל קבוצות נוספות, ובכלל אם יש צורך

ישראל אייכלר: בהוכחת כוונה להינשא

ישראל אייכלר:  נקודה

עדה מימון: ואני אקריא את סעיף קטן ד

עדה מימון:          הורדתי את הנספה נספית, אנחנו כותבים ארוסה וארוס

עדה מימון:  הוספנו את אישור ועדת העבודה לסעיף קטן ג' ובסעיף קטן ד' אנחנו מחילים את ההוראות גם לגבי ארוס

ישראל אייכלר: אני רוצה להמשיך כדי שנספיק

עדה מימון: וכהערה אנחנו צריכים לבדוק איך לאותן ארוסות יינתן גם רטרואקטיבי מאותו מועד הפטירה

עדה מימון:  זה משהו שלקראת שניה ושלישית, ככל שיוחלט, נצטרך לנסח את זה בהוראה של התכולה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  מי רוצה להעיר? משרד הביטחון?     

מיכל מרים וולדיגר: אבא של רביד

שילה דמתי: שילה אבא של רביד

ישראל אייכלר: אז אתה רוצה אחרי? אני אגיד לך, הדברים שלך הם מאוד מרגשים, ולכן אני רוצה אחרי הטכניקות של הוויכוח המשפטי אז נשמע את היועץ המשפטי של משרד הביטחון

ערן יוסף: ערן יוסף

ערן יוסף:  לגבי הסעיף הראשון שהקראנו אני אמרתי קודם, אנחנו מתנגדים כרגע למודל שנקבע, ואנחנו מציעים, כמו שאמרתי קודם, שנתיים טיפול רגשי וסוציאלי ומענק שיתפרס על תשלום אחד או שלושה

ערן יוסף:  לגבי התנאים להכרה

ישראל אייכלר: אמרת שנתיים לא שלוש? כי קודם היא אמרה שלוש

ישראל אייכלר:  זאת אומרת עד סוף הדיון זה ייגמר בשנה?     

ערן יוסף: מה שהיא אמרה שתהליך עיבוד האבל ברוב המוחלט של המקרים נערך שנתיים

ישראל אייכלר: לא דיברנו על תהליכים פסיכולוגיים, משפטיים

ישראל אייכלר:  אתה מדבר על שנתיים?     

ערן יוסף: אני מסביר מה נאמר

ערן יוסף:  ובמקרים חריגים נמשך בשלוש, ולכן ההצעה שלנו היא לחלק את המענק לשלושה חלקים, במועד ההכרה, אחרי שנה, ובתום השנה השנייה או תחילת השנה השלישית תקראו לזה איך שתרצו

ערן יוסף:  עד כאן לגבי הסעיף הראשון

ערן יוסף:       לגבי תנאי ההכרה, שוב, מהיכרותנו ארוכת השנים עם הליכי הכרה, נמצאת פה קצינת התגמולים הראשית היא תוכל לספר לכם על הקשיים שיש לנו בהתמודדות עם פניות

ערן יוסף:  רוצים שהדברים יהיו מאוד ברורים וחד ערכיים ולא ישאירו מקום לדיון כי להבנתנו הדברים, ככל שיהיו רחבים יותר, יגיעו למצב שגם מקרים שאנחנו בחדר הזה כולנו נסכים שלא לזה התכוונו, ייכנסו פנימה

ערן יוסף:  מדובר פה על טבעת או מתנה, דובר על שמלה

ערן יוסף:       אני בהחלט רואה בעיני רוחי – סלחו לי אני לא רוצה להיות ציני אבל– המניפולציות יכולה להיות אינסופיות

ערן יוסף:  תבוא החברה עם קבלה של שמלה או טבעת שניתנה לה בערך כזה או אחר ונצטרך להתווכח האם זו טבעת אירוסין או לא, האם זו שמלת כלה או לא, אין לזה סוף

ערן יוסף:  אנחנו חושבים שצריכים ללכת לדברים שהם ברורים, וכשנלך לדברים ברורים גם לא צריך שניים או חמישה או שישה, אפשר יהיה להסתפק בתנאי אחד

ערן יוסף:       אז דובר על רישום הנישואין, קל, ברור, זה גם מה שאנחנו הצענו מלכתחילה

ערן יוסף:  מקובל עלינו גם הסכם לעריכת נישואין כשיש תאריך, ואני חושב שההסכם עם המקום שבו יתבצע האירוע עם תאריך, זה מספיק, אני מציע לא להיכנס להתחייבויות לתקליטן או לשמלה וכן הלאה שזה פותח אותנו שוב לאלף ואחד דברים שאחר כך אפשר יהיה להציג דברים שיהיה מאוד קשה להתמודד עם התנאים שלהם

ערן יוסף:       כנ"ל לגבי הסכם בפני עדים אין לנו בעיה עם זה

ערן יוסף:  ורכישת דירת מגורים אין לנו בעיה עם זה

ערן יוסף:  כל אחד מאלה בפני עצמו יכול לעמוד ומספיק לנו כתנאי להכרה

ערן יוסף:  שאר הדברים, פרסום על הצעת הנישואין, שוב, אין לזה סוף, יהיה צילום בפייסבוק של שני בני זוג, אחד אומר לשני התינשאי לי, מבחינתנו זה עומד בהגדרה כאן, ואנחנו לא יכולים לעמוד בזה

מיכל מרים וולדיגר: רכישה ודירה, אפשר גם שכירות אתה מתכוון?     

אופיר כץ: אבל צריך שניים, בגלל זה עשינו שניים, העלנו את זה מאחד לשניים

ערן יוסף: אז לשיטתכם יהיה את הצילום בפייסבוק ותהיה טבעת בערך כזה או אחר, זה מספיק?     

גלי עציון: אני רוצה רק לאנקדוטה שבן הזוג שלי מצא את התקליטן לפני שמצאנו את האולם

ריקי מורד: זה נורא מקובל דרך אגב

ערן יוסף: איך אנחנו נדע שהזמנת הדיג'יי היא לחתונה ולא לאירוע מסיבתי אחר?     

אופיר כץ: אני לא מכיר אנשים שעושים בכאילו, גם קונה טבעת וגם מעלה את זה בפייסבוק והוא לא באמת התכוון

אופיר כץ:  מה זה, 1 באפריל?     

מירב כהן: וגם יש אנשים שמתחתנים במקומות שהם לא בתשלום     

מיכל מרים וולדיגר: ולי הכי מציק בכל הסיפור הזה שאנחנו הפכנו פה למחוקקים שכולם רמאים אלא אם כן הוכח אחרת, ואני מתנגדת לזה בתוקף

מיכל מרים וולדיגר:  אם בן אדם יימצא רמאי צריך להעניש אותו בכל חומרת הדין

מיכל מרים וולדיגר:  אבל אי אפשר להפוך את כל האנשים

מיכל מרים וולדיגר:  אגב, זה לא החוק היחיד, בכל מקום שאני נמצאת פה, היועצים המשפטיים תמיד יוצאים מנקודת הנחה שכולם רמאים

ישראל אייכלר: זה תפקידם

מיכל מרים וולדיגר: 100%, ותפקידי להגיד לך שלא מקובל עליי האירוע הזה

מיכל מרים וולדיגר:  אני כן רוצה שמדינת ישראל תאכוף

מיכל מרים וולדיגר:  אם מישהו נמצא רמאי אנחנו לא אוכפים וזאת הבעיה

מיכל מרים וולדיגר:  ולכן הנקודה היא שלמה בן אדם יעלה בפייסבוק, הוא איתנו, הוא עוד לא נפטר, הוא עוד לא חלל, יעלה תמונה התארסתי עם טבעת, יעלו תמונה מחובקים הנה התארסנו כדי לרמות את מי? הוא רוצה להיות פה, זה לפני הנישואין שלו, אנחנו לא מדברים על אחרי

מיכל מרים וולדיגר:  אם מוכיחים לך תמונה שיש התארסנו, מה הבעיה עם זה?     

ערן יוסף: אם הוא מעלה תמונה שכתוב אני רוצה לחיות איתך לנצח?     

דבורה ביטון: יכול מאוד להיות שתהיה הצעת נישואין רשמית, פייסבוק, עניינים, ואחרי חודש נפרדו

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה לא האירוע , הוא נפטר לפני

דבורה ביטון: אסור בטרגדיה הזו בכלל לחשוב על דברים כאלה שליליים

ישראל אייכלר: רגע, שתי קולות לא נשמעים

ישראל אייכלר:  לגבי הטענה שלך לגבי היועץ המשפטי, תרשי לי להגן עליו

ישראל אייכלר:  ערן יוסף נכון? פגשתי פעם עורך דין ותיק מאוד, הוא כבר היה זקן אז ואני עדיין צעיר

ישראל אייכלר:  אמר לי פעם משפט מאוד יפה, צריך לערוך את החוזה כאילו בין שני גנבים ולבצע אותו כשני אנשים ישרים ולא כפי שעושים ההיפך, בהתחלה אומרים אנחנו הרי מה זה, כמו שני אנשים ישרים עושים חוזה ובסוף רבים כמו שני גנבים

ישראל אייכלר:  אז אני רק בעיקרון שאת טענת כנגד היועצים המשפטיים שהם צריכים לחשוב על כל סיטואציה, זה תפקידם

מיכל מרים וולדיגר: כבודו, אני עורכת דין יותר מאשר אני לא עורכת דין, עשיתי המון חוזים, אני מסכימה איתך אבל אני אומרת לאנשים תחשבו כאילו מישהו מכם יפר את ההסכם, אני לא אומרת רמאים, ולכן צריך לראות את כל הסיטואציות כאילו יפר, אבל לא רמאים, אנשים לא ירמו

ישראל אייכלר: הסתיימה דקת הפילוסופיה, עכשיו ניגש לעניין

נגה שילדהאוז טאובר: שמי עורכת הדין נגה שילדהאוז, סגן יועצת המשפטית של אגף המשפחות במשרד הביטחון

נגה שילדהאוז טאובר:  אני מרשה לעצמי להיות נציגת השטח כי המון מקרים מגיעים אלינו, וחשוב לנו פה לייצר ודאות

נגה שילדהאוז טאובר:  זה לא כי אנשים שקרנים או רמאים, ההיפך, כי המציאות מלמדת שתמיד יש פה שטח אפור, וככל שהתנאים יהיו יותר ברורים, גם למי שמגיש את הבקשה לא תהיה עוגמת נפש כאשר נדחה אותו, הוא יבין מה ההיתכנות של הבקשה להתקבל וברגע שהתנאים ברורים, בין מגישות הבקשה לבין קצין התגמולים יותר קל להתנהל

ישראל אייכלר: אני רוצה להודיע בשם אופיר כץ, ואני מניח החברים האחרים, אנחנו כמוכם מעוניינים שיהיו דברי אמת ולכן אין לנו שום בעיה לשבת איתכם, אם מירב כהן בטח תסכים, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה כדי לחדד ולהגדיר דברים באופן ברור ביותר ואז, בעזרת השם אנחנו נגיע לעמק השווה

ישראל אייכלר:  בעניין הזה אין לנו ויכוח

ישראל אייכלר:  כל הוויכוחים האחרים המועד, ולסכום וצורת התשלום על זה הוויכוח יישאר ואופיר יצטרך לשבת איתכם ולראות מה אנחנו עושים

ערן יוסף: 	אני אשמח רק לסיים, עוד משפט בבקשה

ישראל אייכלר: בבקשה

ערן יוסף: עוד משפט שלא סיימתי קודם

ערן יוסף:  הסעיף האחרון, סעיף השר ששר הביטחון יוסיף תנאים, אנחנו לא חושבים שזה נכון

ערן יוסף:  יש ועדת בכנסת, כל תנאים שתקבעו כאן הם התנאים שיחייבו אותנו, מבחינתנו שכל תנאי נוסף יהיה בחוק, לא מעוניינים בסמכות הזאת

אופיר כץ: אוקיי, מבחינתי בקשתם התקבלה

ישראל אייכלר: לא, רצינו להשאיר מקו למקרים חריגים, אבל אם אתה לא רוצה אז אין בעיה

מיכל מרים וולדיגר: אבל הוספנו עכשיו, אני לא יודעת אם שמעת, שבאישור הוועדה

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר אם פתאום יהיה

ישראל אייכלר: חקיקה

ישראל אייכלר:  הוא לא רוצה את זה

ערן יוסף: תוציאו חוק, אנחנו נבוא ונענה

ישראל אייכלר: זכותו

ישראל אייכלר:  אז אנחנו נצטרך באמת להדק את הדברים ולחדד אותם

ישראל אייכלר:  לקריאה ראשונה אנחנו נשאיר את זה, אם נרצה להוריד את זה בקריאה השנייה והשלישית, אם משרד הביטחון יחליט שהוא לא רוצה את הסמכות הזאת אז נוריד את זה

ישראל אייכלר:  אנחנו לא יכולים לכפות

ערן יוסף: אדוני, אתם רוצים להצביע על הצעת החוק בנוסח הזה כרגע? בלי לשמוע את התיקונים?     

ישראל אייכלר: אמרתי בבירור, שהמציע רוצה להצביע עכשיו לקריאה ראשונה

ישראל אייכלר:  בין קריאה ראשונה לשנייה הוא ישב, המציעים ישבו איתכם, אני מוכן גם להשתתף, כדי להדק ולברר את הדברים עד תום ולהגיע להסכמות

אפרת כחלון: אפרת כחלון לשכה משפטית, אוצר

אפרת כחלון:  אבל המציע כבר מוכן להוריד את סעיף קטן ג'

אפרת כחלון:  אם המציע כבר מוכן להוריד את סעיף קטן ג' למה שלא נוריד אותו?     

ישראל אייכלר: ברגע שיש דיון בוועדה, אז כל חברי הוועדה יש להם זכות

ישראל אייכלר:  ברגע שהוועדה דנה, אז הוועדה משאירה לה את הסעיף הזה כדי שלמקרה ששר הביטחון כן ירצה לעשות ועדת חריגים או משהו כזה, שהוא יוכל לעשות את זה

עדה מימון: זה לא ועדת חריגים

מיכל מרים וולדיגר: זה לקבוע תנאים

עדה מימון: בנוסח הראשון הייתה איזושהי ועדת חריגים שאם מישהי הגישה בקשה ואומרים לה את לא נכנסת באחד מהתנאים, היא תוכל לפנות ולבקש הכרה למרות זאת, ותהיה סמכות לתת לה

עדה מימון:  את זה ביקשו המשרדים להוריד, אמרו שזה רחב מידי, ולכן עברנו לנוסח של אפשרות בחקיקת משנה לקבוע תנאים נוספים, ככל שבעוד כמה שנים יגיעו למסקנה שהתנאים שכתבנו לא ממצים ויש עוד דוגמאות ועוד מקרים –לא יודעת, יחשבו על עוד – אז שלא יצטרכו לעשות שלוש או ארבע קריאות

עדה מימון:  זו הייתה המטרה של הסעיף

ישראל אייכלר: אני קורא עוד פעם את הסעיף הזה

ישראל אייכלר:  הורדנו אצל קבוצות עדות ודתות נוספות כי אני לא אוהב את הדברים האלה

ישראל אייכלר:  אבל יש אם יתעורר צורך להכיר בהוכחת כוונה להינשא, אז יש לשר הביטחון הסמכות, ולנציגיו, לבדוק את העניין האם זה נכון או לא נכון? אתם לא רוצים את הסעיף הזה?     

ערן יוסף: א' לא, ואני רוצה לחדד את שני המצבים שתוארו כאן

ערן יוסף:  לגבי הכרה במצב שלא מופיע בכלל בחוק, הכרה הפרטנית לזה בוודאי אנחנו מתנגדים, אין את זה

ישראל אייכלר: בוודאי, אבל לא מדובר על זה

ערן יוסף: שניה, אמרת מה הצעת במקור

ישראל אייכלר: כן

ערן יוסף: זה ירד

ערן יוסף:  מה שמוצע כרגע זה שנוכל להוסיף תנאים

ערן יוסף:  כמו שיש פה טבעת או לא טבעת, שנוכל להוסיף תנאים בחוק

ערן יוסף:  תהיה פה ועדה, אנחנו חושבים שאם יהיו תנאים, זה בחקיקה ראשית ולא בצו של שר

ישראל אייכלר: אוקיי, נעשה את זה בחקיקה ראשית

ישראל אייכלר:  אם תרצו להוריד את זה בשנייה או שלישית נסכים בלי נדר

אופיר כץ: הוא רצה לדבר

ישראל אייכלר: כן, סליחה, אתה הכי חשוב

ישראל אייכלר:  יואב רצית להגיד משהו טכני?     

יואב סטשבסקי: לא משהו טכני, אני רק אגיד את הרציונל רק שיירשם בפרוטוקול של התנאים ואם אפשר באמת לדון על זה בין הקריאה השנייה לשלישית

יואב סטשבסקי:  התנאי הראשון שהוא הוכחת כוונה להינשא, הוא באמת תנאי שלא צריך עוד תנאים נוספים בשביל להוכיח כוונה להינשא ברגע שהם נרשמו ברבנות

יואב סטשבסקי:  הבעיה היא

ישראל אייכלר: הסעיפים האחרים?     

יואב סטשבסקי: לא, רגע שניה

יואב סטשבסקי:  הרישום בדרך כלל נעשה, אומנם לפי החוק הוא צריך להיות חודשיים קודם כול, בדרך כלל הוא נעשה חודש לפני החתונה, בגלל זה התנאי הזה לא מספיק, בגלל זה צריך את התנאים הנוספים

ישראל אייכלר: לא הבנתי

יואב סטשבסקי: הרישום לנישואין נעשה חודש לפני החתונה

מיכל מרים וולדיגר: שהוא לא יהיה בלעדי הכוונה, שיהיו עוד אפשרויות להוכיח

יואב סטשבסקי: אם הוא היה נעשה מיד אחרי האירוסין לא היה שום תנאי נוסף

ישראל אייכלר: אף אחד לא עושה את זה מיד אחרי האירוסין

יואב סטשבסקי: בדיוק, ואנשים עושים את זה רק חודש לפני הנישואין בגלל זה צריך תנאים נוספים בשביל להכליל את רוב תקופת הנישואין

יואב סטשבסקי:  בשביל זה צריך ליצור עוד תנאים נוספים

ישראל אייכלר: כן

יואב סטשבסקי: לגבי התנאים עצמם, הקריטריון שצריך בשביל התנאים הנוספים זה דברים שהם מוזמנים או מתבצעים זמן רב קודם החתונה, בגלל זה, בסעיף 3 לדוגמה, להזמין צלם, תקליטן, או שמלת כלה, זה בדרך כלל מבוצע צמוד או סמוך למועד החתונה, בגלל זה המחשבה הייתה שרק התקשרות לגבי האולם תופסים את זה מיד בהתחלה מיד אחרי האירוסין, זה קריטריון שיכול לעזור לנו

יואב סטשבסקי:  כל השאר הם גם דברים שקשים להוכחה

יואב סטשבסקי:  זאת אומרת אם יש קבלה של צלם, צלם לשם מה הוא נשכר? צריך פה להוכיח, זו הוכחה יותר מורכבת מבחינה משפטית ובגלל זה ההצעה היא להוריד את זה

ישראל אייכלר: נעשה את זה אחרי הקריאה הראשונה, את כל התיקונים המתבקשים

יואב סטשבסקי: והצעה נוספת לתיקון זה לגבי שהנספה והארוסה הסכימו בכתב, הסכימו על כוונתם להינשא בפני שני עדים, אם רוצים להכניס את הסכם הממון, אם רוצים להגיד שההסכם הזה גם מבטא כוונה להינשא, אז אפשר למחוק את ה"בפני שני עדים", ואם הסכימו על כוונתם להינשא ונעשה על כך תיעוד בכתב

ישראל אייכלר: רק רגע פשוט הסיחו את דעתי

ישראל אייכלר:  תגיד עוד פעם את המשפט

יואב סטשבסקי: אם הנספה והארוסה הסכימו על כוונתם להינשא ונעשה לכך תיעוד בכתב, אז אפשר למחוק את ה"בפני שני עדים", אבל זה גם בקריאה שניה ושלישית

ישראל אייכלר: לא, זה לא חייב להיות בשני עדים

ישראל אייכלר:  שיש אפשרות שאם נמצאים שם שני עדים, זו גם הוכחה

ישראל אייכלר:  עדים זה דבר שמוכיח את קיומו של דבר אחר

ישראל אייכלר:  זה מפריע לך שזה יהיה מונח כאופציה? לא חייבים

מיכל מרים וולדיגר: לא, הוא אומר שהסכם ממון הוא רוצה להכניס לפה ואין עדין ולכן זה לא יכול להיות

יואב סטשבסקי: בדרך כלל בהסכם ממון לא חתומים על ההסכם שני עדים

ישראל אייכלר: אנחנו לא דיברנו על הסכם ממון בכלל

ישראל אייכלר:  אולי נעשה את זה בין שניה לשלישית, בינתיים לא עשינו את זה

יואב סטשבסקי: בסדר גמור, אלו ההערות

ישראל אייכלר: נטע ממשרד הביטחון

נטע זהבי חרלפ: קוראים לי נטע זהבי חרל"פ, אני היועצת של השר גלנט

נטע זהבי חרלפ:  הנושא הזה הוא רב חשיבות והמשרד עושה עבודה על זה תקופה מאוד ארוכה

נטע זהבי חרלפ:  חשוב לי להגיד שאנחנו מגבים את העמדה המקצועית של גורמי המקצוע שלנו בייחוד בנוגע למתן סכום חד פעמי

נטע זהבי חרלפ:       אני התלוויתי לשר הביטחון לפני כמה שבועות לביקור באגף המשפחות – לא שלא ידענו מה הם עושים – אבל באמת שנדהמנו מההון האנושי שנמצא שם, מהמערך הפסיכולוגי, מקציני הנפגעים

נטע זהבי חרלפ:  מדובר באנשים שכל מה שהם עושים מהרגע שהם קמים בבוקר ועד שהם הולכים לישון, זה לדאוג למשפחות השכולות ולחשוב מה הדבר הכי טוב עבורן, והם באמת עובדים לילות כימים, בייחוד בתקופה הזאת שהיא לא פשוטה לאף אחד

נטע זהבי חרלפ:  ומעבר לזה שיש להם את הכוונות הכי טובות, יש להם גם את היכולות המקצועיות לתת את המעטפת הכי נכונה ומדויקת עבור כל בן משפחה שזקוק לזה

נטע זהבי חרלפ:       מדובר פה גם על התכנון של הדברים, גם על התכנון של המעטפת, וגם על הביצוע שלה

נטע זהבי חרלפ:  אנחנו חושבים שיש כן עדיין פער שהוא גדול ויש פה אי הסכמות גדולות לגבי משהו שהוא מבורך וכולנו חושבים שצריך לקדם אותו, ואני חושבת שמין הראוי – בגלל שהמחלוקות הן באמת מקצועיות – לתת עוד כמה ימים להידברות, לקיים עוד איזשהו דיון נוסף על הנושא הזה לפני שאנחנו מצביעים גם על הקריאה הראשונה

אופיר כץ: אני תמיד בעד הידברות, אני מאוד רציתי הידברות עם משרד הביטחון אחרי שקיבלנו דחייה בוועדת שרים ולא כל כך זכיתי בשיתוף פעולה, אנחנו נמשיך בהידברות אחרי קריאה ראשונה

תמר חיימוביץ ריכטר: אם אפשר רק משפט אחד?     

ישראל אייכלר: בבקשה

תמר חיימוביץ ריכטר: שמי תמר חיימוביץ, אני יו"ר עמותת הותיר אחרי חברה, שזה הארגון הייצוג של החברות השכולות, והארוסות נכללות אצלנו גם

תמר חיימוביץ ריכטר:  אני רק מבקשת בכל הדיונים האלה, שאנחנו גם נהיה שותפים לדיונים האלה בתור מי שמייצג את העמדה של החברות עצמן, של הארוסות עצמן, שזה לא ייעשה מעל הראש שלהן

תמר חיימוביץ ריכטר:       יש פה הרבה אמירות שנאמרו לאורך כל הדיון, וגם בדיון הקודם שהן מאוד פטרנליסטיות, שהן מניחות כל מיני הנחות לגבי החברות, מניחת כל מיני הנחות לגבי מערכת היחסים שלהם, איך מוכיחים אותה? אז אני ממש מבקשת שאנחנו נהיה שותפים בדבר הזה ונשמיע את הקול שלהם, כי בסופו של דבר כל החקיקה הזאת נועדה בשבילם

תמר חיימוביץ ריכטר:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  לפני ההצבעה ניגש לאבא?     

ענת כהן שמואל: רגע, צריך נציגת אוצר - - - כל החובות     

עדה מימון: הערכת עלות תקציבית

עדי פרנקפורטר: כפי שציינו בדיון הקודם, העלות התקציבית מאוד תלויה בקריטריונים

עדה מימון: לנוסח שהוצג

אופיר כץ: אם את לא יודעת אל תזרקי מספר לא מבוסס

עדי פרנקפורטר: אני לא רוצה לזרוק מספר

עדי פרנקפורטר:  נוכל אולי לדבר בעלות תקציבית לארוסה? זה יהיה לנו יותר קל?     

אופיר כץ: כן

ישראל אייכלר: כן

עדי פרנקפורטר: כמה כאלה יש זה נושא קצת מורכב

אריאל הבר: כמה כאלה יש כפי שהצגנו בדיון הקודם מאוד תלוי בקריטריונים, במיוחד אם מצביעים עכשיו עם סעיף הסל, אז מאוד קשה לאמוד

ישראל אייכלר: אם זה קשה לכם     

קריאה: כרגע סעיף הסל אין לו משמעות כי אין לו קריטריון נוסף

אריאל הבר: יש לו משמעות לכן הוא כאן

אריאל הבר:  הוא עלול להוסיף הוצאות נוספות

עדה מימון: לא, בדיון על התקנות אז יעלו את זה, כרגע הוא לא קיים

עדה מימון: זה יהיה פה, כי הם אמרו שזה יהיה באישור הוועדה

אריאל הבר: טוב מאוד, שלא יגידו סתם מספר

עדי פרנקפורטר: אני חייבת לפרסם לפי התקנון לעלות תקציבית?         

ישראל אייכלר: אז מה העלות התקציבית?     

עדי פרנקפורטר: לארוסה, בתיאום עם משרד הביטחון הגענו לעלות תקציבית של 140,000 שקלים לארוסה

אופיר כץ: זה לא יכול להיות

עדי פרנקפורטר: שניה, אפשר לפרט?     

ישראל אייכלר: כן

עדי פרנקפורטר: אני יכולה לשבת עם חברי הכנסת על האקסל אם תרצו?     

אופיר כץ: אם אלמנה 150 איך ארוסה 140 שהרבה דברים ירדו?     

עדי פרנקפורטר: אני יכולה שניה להתייחס

עדי פרנקפורטר:  מדובר באוכלוסייה עם מאפיינים שונים

עדי פרנקפורטר:  התגמול הממוצע של האלמנה שמשרד הביטחון הציג מדבר על תגמול לאורך שנים, לא בהכרח בשנה הראשונה, זה יכול להיות גם 30 ו-50 שנים לאחר מות החלל

עדי פרנקפורטר:  ולכן יכולים להיות כל מיני הטבות שניתנות בעיקר בהתחלה

עדי פרנקפורטר:       יש לנו שעונות לקריטריון הזה הטבה חד פעמית, המענק של ה-2,000 שקלים

עדי פרנקפורטר:  יש לנו את הטיפול הרגשי שאנחנו מניחים שאחוזים ניכרים מבין הארוסות כן ייקחו את ההטבה הזאת, ש-50 שנים אחרי נפילת החלל לא בהכרח קורה

עדי פרנקפורטר:  יש את הלימודים שאנחנו גם מניחים שאחוזים ניכרים ייקחו את זה, אנחנו לא מניחים שכולם כמובן

עדי פרנקפורטר:  נגיד אבל לצד השני, ועדת חריגים אנחנו מניחים פה עלות אפסית שלא יהיו פה עלויות, כי אנחנו מניחים שזה פחות משהו משמעותי לאוכלוסייה הזאת

עדי פרנקפורטר:  והטבות רפואיות זה גם שולי מאוד, לא משהו משמעותי

מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי מה שאת אומרת

ישראל אייכלר: אני לא רוצה הסברים, השעון רץ ואני רוצה להתמקד

אופיר כץ: איך ההבדל הוא רק 10,000 שקלים?     

מיכל מרים וולדיגר: כי אלמנה בשנה הראשונה גם צריכה את מה שארוסה צריכה

מיכל מרים וולדיגר:  150 זה ממוצע לכל שנות הזה?     

עדי פרנקפורטר: ממוצע לכל האלמנות לאורך כל השנים

עדי פרנקפורטר:  אז כן מדובר בעלות - - -     

מיכל מרים וולדיגר: אז כמה בשנים הראשונות היא מקבלת האלמנה?     

ריקי מורד: רק התגמול הוא 120,000 שקלים

ריקי מורד:  טיפול רגשי 

עדי פרנקפורטר: זה עוד 16,000

ריקי מורד: פעם בשבוע הוא בערך 16,000 שקלים

מיכל מרים וולדיגר: אבל כמה היא מקבלת בחמש השנים הראשונות? כמה זה עלות התקציב?     

ריקי מורד: אז אני בדיוק עונה על זה

עדה מימון: אתם לא מוכנים להגיד הערכה של כמה, אבל רגע בכל זאת היו פניות? משרד הביטחון מן הסתם יודע מי הן אותן ארוסות שיכולות לפנות החל מאוקטובר? תנו לנו סדר גודל, עשרות? מאות? סדר גודל

עדה מימון:  כי בדיון הקודם דובר על 15

עדה מימון:  לא אתם, זה מספר שנאמר ולכן אני מבקשת מכם את המספר

ערן יוסף: לא נאמר על ידינו

עדה מימון: לכן ביקשתי מכם את המספר

עדה מימון:  אומדן, לא מספר

ערן יוסף: אנחנו יודעים להגיד מי פנה אלינו, אם יש כאלה שהן ארוסות ולא פנו כי אין זכות

ישראל אייכלר: כמה פנו?     

ערן יוסף: בודדות

ישראל אייכלר: בין 12-15 ארוסות פנו? נניח שעוד 100% עוד לא פנו, כפול, אז אנחנו כבר 24

עדי פרנקפורטר: זה במשרד הביטחון ובנוסף יש את הנושא של ביטוח לאומי של נפגעי פעולות איבה שגם זה מאוד רחב במלחמה האחרונה

עדי פרנקפורטר:  גם שם לא קיבלנו מהם נתונים בנוגע לארוסות, קיבלנו בנוגע לכמות האנשים הרווקים בגילאים הרלוונטיים, בין גיל 20-35

ישראל אייכלר: הביטוח הלאומי קיבל פניה של ארוסות?     

ענבר דוד: מכיוון שזה היה אירוע ביום שבת אני רוצה להגיד, וסוג האוכלוסייה, אני יכולה להגיד שקיבלנו הרבה מאוד פניות מידועות בציבור באופן שונה מבדרך כלל

ענבר דוד:  אני מצטרפת לכל מילה של עורך הדין ערן יוסף בלי לחשוד באנשים, פשוט כשהדברים נעשים בחסות צד אחד ראינו דברים שהשטח דיבר אחרת

ישראל אייכלר: כמה ארוסות פנו אליכם?     

אופיר כץ: אם אתם לא יודעים זה גם בסדר

ענבר דוד: לפתחנו לא הגיעו

אופיר כץ: גם אם אני מכפיל את זה ואומר שזה 30, זה עדיין 4 מיליון שקלים

ישראל אייכלר: מציע אופיר כץ, יושב-ראש הקואליציה טוען שכל הסיפור זה כמה מיליוני שקלים בודדים

עדה מימון: לשנה

ישראל אייכלר: בשנה כן, על זה אנחנו מדברים

ישראל אייכלר:  ואתם דיברתם פה בטעות על מאות מיליונים

עדי פרנקפורטר: אז המאות מיליונים כלל בתוכו את כל השנים, זו התייחסות ראשונה

ישראל אייכלר: גם אם נעשה את זה לחמש שנים

ישראל אייכלר:  כמה זה הכפלה של מיליונים בודדים בחמש שנים? זה עוד לא מגיע למאות מיליונים

קריאה: 21

עדי פרנקפורטר: וההתייחסות הייתה כלפי רכיב סל מאוד מרחיב שמשרד הביטחון וביטוח לאומי לא בהכרח יודעים להגביל אותו ולכן אז היה מאוד גבוה, אנחנו מורידים את ה - - - פה

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו עושים הגבלות מאוד ברורות וחדות, ונדייק את זה כדי שזה יהיה בדיוק לארוסות ולא לשום דבר אחר

אריאל הבר: לכן המענה שניתן פה לחברי הכנסת הוא פר אדם במכפלת הכמות

ישראל אייכלר: נכון

אריאל הבר: ולכן הבאנו את ההערכה לדיון של 140,000 שקלים

אופיר כץ: את המספר שמכירים הכפלתי אותו במקסימום, לא בין 12-15, 15 עשיתי כפול שתיים

אריאל הבר: אבל מצד שני אתם גם רוצים להצביע על סעיף שעלול להרחיב את זה

אריאל הבר:  ברגע שהקריטריונים יהיו סגורים הרמטית אנחנו נוכל להביא אומדן יותר

ישראל אייכלר: אני אוהב את הדוח של מודיס שאומר לנו לא רק מה המצב הכלכלי של ישראל, אלא שאם לא תעשו מגעים מדיניים ולא תקימו מדינה פלשתינית זה יעלה כך וכך

ישראל אייכלר:  להבדיל אלף אלפי הבדלות, אתם גם אומרים לי אם יהיו סעיפים נוספים ששר הביטחון יוכל, אז זה יעלה יותר ואתם לא יודעים, וזה צודק, אז אתם לא יודעים

ישראל אייכלר:  אנחנו שאלנו על מה שאתם כן יודעים כי היועצת המשפטית אומרת שמשרד האוצר צריך לתת איזשהו עלות

ישראל אייכלר:  אז העלות שאתם אומרים על ארוסה אחת זה 150,000

ישראל אייכלר:  תודה, נקודה

מיכל מרים וולדיגר: לא, 140,000 היא אמרה

ישראל אייכלר: 140 בסדר, על זה אנחנו הולכים

אופיר כץ: שילה, עכשיו זה אתה

שילה דמתי: שילה דמתי, אבא של רביד

שילה דמתי:  אני רוצה בבקשה שתי התייחסויות

שילה דמתי:  אחד לגבי העניין של קצבה חודשית או סכום כסף גדול, אני מסתכל בתור אבא שמסתכל על הדור הצעיר

שילה דמתי:  לתת לחבר'ה צעירים סכום כסף גדול זה לא חכם כלכלית והתנהלותית לכל בחור צעיר

שילה דמתי:  זה לא יהיה נכון, זו תהיה טעות

שילה דמתי:  יכול להיות שיהיה אחוז מסוים של חבר'ה שידעו להתנהל נכון עם הכסף הזה, אבל יהיו בטוח מקרים שיבזבזו את הכסף בצורה לא מושכלת ויתפתו לכל מיני עסקאות לא נכונות או רכישות גדולות שזה סתם טעות

שילה דמתי:  ודבר נוסף, אני מאוד מבקש שתנסו לזכור שיש פה בני אדם בקצה כשאתם מדברים, כל הצד הזה

שילה דמתי:       דבר נוסף, בעניין של הסעיפים מה הקריטריונים להיחשב כארוסה? כשחלל נופל הוא נופל בתקופה של מלחמה, אז ההתנהלות היא לא התנהלות של ארגון חתונה בתקופה שגרתית

שילה דמתי:  אני מתכוון כשאושרי הציע לרביד נישואין זה היה בלחץ של אושרי, זה לא היה ספק זה ברור, פשוט הוא לא מה-7 באוקטובר הוא לא היה בבית, הוא לא היה בבית מה-1 באוקטובר, הוא בא רק פעם אחת ל-24 שעות בחנוכה, קצרות שמתוכן הוא בילה שש שעות עם המשפחה של חייל שלו שנהרג, ועוד דברים שהיה צריך לתת יחס להרבה מסביב

שילה דמתי:  בקושי הצלחנו בלחץ ממש שהוא רצה, והצלחנו להגיע לדרום

שילה דמתי:  נסענו, לקחתי את חברות של רביד ביחד איתי כדי לקיים את הצעת הנישואין הזו

שילה דמתי:       בזמן מלחמה זה לא מתנהל כרגיל שאתה מיד עם הצעת הנישואין הולך וסוגר אולם וסוגר וסוגר

שילה דמתי:  רביד לא רצתה לקדם כלום כי היא רצתה לעשות הכול ביחד עם אושרי

שילה דמתי:  למרות זאת, בגלל שידענו שאם לא נעשה את זה, אז יכול להיות שלא נמצא את האולם בזמן, גם ככה היה קושי של תאריכים, ויכול להיות שלא נמצא בדיוק את התקליטן שהיא רצתה אז היא הלכה על ה-base של ה-base לסגור, זאת אומרת סגרנו רק אולם, וסגרנו תקליטן שהיא רצתה, ואולי היא התחילה ליצור קשר עם שמלת כלה אבל רוב הדברים האחרים היא ניסתה לבלום אותם כי היא רצתה את אושרי לידה, זה כל העניין אז תיקחו בחשבון

שילה דמתי:       אני חושב שצריכים להתייחס להצעת הנישואין כמו רישום ברבנות

שילה דמתי:  שדרך אגב, רישום ברבנות כשהבנות שלי התחתנו, כשפנו אליהם לרבנות אמרו תבואו חודש לפני, אי אפשר לבוא לפני, בטח כשאתה לא נמצא בעזה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  סדר הדברים יהיה כך, אנחנו קודם כול נעשה הצבעה על מיזוג הצעת החוק של חבר הכנסת אופיר כץ וחברים אחרים להצעה של חברת הכנסת מירב כהן כדי שזו תהיה הצעה אחת ונוכל להתייחס אליה כהצעה אחת

ישראל אייכלר:  מי בעד המיזוג של שני ההצעות האלה? חמש, מי נגד? אין מתנגדים, אין נמנעים

ישראל אייכלר: אושר     

ישראל אייכלר: המיזוג אושר

ישראל אייכלר:       עכשיו כשאנחנו מיזגנו את שני החוקים

ישראל אייכלר:  מי בעד הצעת החוק? יש פה חוק משפחות חיילים שנספו במערכה בנוסח שהקריאה ענת מימון היועצת המשפטית של הוועדה

ישראל אייכלר:  מי בעד? חמש

ישראל אייכלר:  מי נגד? אין מתנגדים, אין נמנעים

ישראל אייכלר: אושר     

ישראל אייכלר: ההצעה אושרה לקריאה ראשונה ותעלה למליאה ותחזור לוועדה לדיון לקריאה שניה ושלישית

מיכל מרים וולדיגר: תודה, ישר כוח

ישראל אייכלר: תודה רבה, הישיבה הזו נעולה