הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 50, 2024-02-14 00:00

אליהו דלל: בוקר טוב לכולם, היום בישיבת הוועדה לזכויות הילד אנחנו נדון בנושא תאונות הדרכים של ילדים ונערים

אליהו דלל:  נכון שצריך לטפל בתאונות הדרכים בכלל, והדברים האלה נעשים גם בוועדות אחרות במשכן, אבל אני רוצה להתרכז במיוחד בילדים ונוער, כי הנתונים לא טובים

אליהו דלל:  אני אומר נתונים לא טובים כי ישנן מגמות, וכשאני מסתכל על המספרים אנחנו רואים משנת 2020  גידול במספר ההרוגים

אליהו דלל:  בשנת 2020 היו 25, עלה ל-27, 29 ו-35 בשנת 2023

אליהו דלל:  זו מגמת עלייה מאוד מדאיגה

אליהו דלל:  אותו דבר לגבי עלייה בקרב רוכבי האופניים החשמליים – אני מדבר על הרוגים בלבד, שלא נדבר על פצועים קשה ופצועים בכלל, גם זה נתון שחשוב לציין

אליהו דלל:  בקרב רוכבי האופניים החשמליים אנחנו רואים כמעט הכפלה – 13, 12 ו-26 הרוגים ב-2023

אליהו דלל:  אלו נתונים של אור ירוק, ואני מעריך מאוד את הפעילות שלכם

אליהו דלל:      אין ספק שחשוב מאוד לנסות להקטין את תאונות הדרכים

אליהו דלל:  אני רואה את הגורמים לתאונות דרכים בשני נושאים – הגורם התשתיתי והגורם האנושי, ובשניהם אפשר לטפל

אליהו דלל:  מהניסיון שלי, הגורם האנושי מאוד בעייתי, והגירויים – בשנים האחרונות אנחנו מדברים על שימוש בטלפון סלולרי, ועל הסחת הדעת לכל מיני דברים אחרים – גורמים לתאונות, ואלו דברים שתלויים בנו

אליהו דלל:  בנוגע להסברה, כשאני מסתכל על ילדים רצים לכביש או נכנסים למעבר חציה, וכל אחד יודע: במעבר חציה אני בטוח מאוד, אבל מסתכלים רק על הפלאפון, על המדרכה, או על הכביש, ולא ממש ימינה ושמאלה לראות רכב שמגיע

אליהו דלל:       אין ספק שאנחנו לא משקיעים מספיק, בלשון המעטה

אליהו דלל:  התקציבים של הרשות לבטיחות בדרכים הולכים ויורדים

אליהו דלל:  המגמה של מספר ההרוגים בתאונות הדרכים הולכת ועולה לעומת המגמה של השקעת המדינה בתקציבים שמיועדים לחינוך, הסברה, פעילויות וכך הלאה, ונעשות על ידי הרשות לבטיחות בדרכים – שהולכת וקטנה

אליהו דלל:  פה אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ, כי המספרים באמת לא הגיוניים

אליהו דלל:  כשאנחנו מתקצבים את הרשות לבטיחות בדרכים ב-60 מיליון שקל בשנה, זה אומר שאנחנו בעצם מוותרים על החיים של הילדים

אליהו דלל:  זו המשמעות

אליהו דלל:  אני שוחחתי עם משרד האוצר וגם עם שר האוצר בוועדת הכספים, וביקשתי להתייחס לנושא הזה בתקצובים שונים לחלוטין

אליהו דלל:  אני יודע שזה לא משתנה ביום אחד, אבל המגמה הייתה מגמת ירידה

אליהו דלל:  כשהקימו את הרלב"ד, למיטב זכרוני, דיברו על 300 או 400 מיליון והיום אנחנו מדברים על 15% ממה שתוקצב או ממה שדובר בעבר, אז למה אנחנו מצפים?      לכן אני חושב שאנחנו חייבים לפעול במספר נקודות, גם מהכיוון של הגורם האנושי, וגם מהכיוון של התשתיות, וכמובן לתקצב את הדברים האלה בהתאם

אליהו דלל:  אני בכלל חושב שצריכה להיות פה גם תוכנית ברורה עם משימות לכל הגורמים שעוסקים בנושא, אם זה משרד החינוך, אם זה רשויות מקומיות ומשרד התחבורה עצמו, שהוא בעצם אחראי על הרלב"ד, וכל הגופים והשחקנים שמתכללים את הפעילות הזאת

אליהו דלל:  אנחנו הזמנו לפה כמובן גורמים מהתחום ואני אתחיל מאור ירוק

אליהו דלל:  יש נתונים שרציתם להציג, בבקשה

ליעד קייקוב: בוקר טוב, ותודה רבה על כינוס הדיון החשוב הזה

ליעד קייקוב:  סיימנו עכשיו שנה שנהרגו בה 35 ילדים, וזה המספר הכי גבוה של ילדים שנהרגו בתאונות דרכים ב-13 השנים האחרונות

ליעד קייקוב:  זה אומר שמבחינת בטיחות בדרכים אנחנו בשפל וחזרנו לשנת 2010

ליעד קייקוב:  במקום להתקדם ולראות את התוצאות של הטכנולוגיה שיש ברכבים, ואת כל ההשפעות שיכולנו להשפיע ולשנות – חזרנו אחורה

ליעד קייקוב:  גם עכשיו, בשנת 2024, נהרגו מתחילת השנה שני ילדים עד גיל 14 וחמישה נערים בגילים 19-15 במוות שאפשר היה למנוע

ליעד קייקוב:  תאונות דרכים הן לא גזירת גורל

ליעד קייקוב:  מפילוח הנתונים, אנחנו רואים ש-22 ילדים מתוך 35 הילדים, כמעט 70%, נהרגו כהולכי רגל

ליעד קייקוב:  זה אומר ששם אנחנו צריכים להתמקד

ליעד קייקוב:  ואם בוחרים איפה להתמקד, אפשר להתמקד בסביבת מוסדות החינוך, שם הילדים נמצאים הכי הרבה ושם הם גם לומדים

ליעד קייקוב:  מעבר למה שהם לומדים במסגרות החינוכיות, זה המקום שלהם - - -     

איילת גבעתי: הם לא נהרגים שם

ליעד קייקוב: אולי הם לא נהרגים בעיקר שם – אגב, אין נתונים על זה שהם לא נהרגים בעיקר שם, אני אשמח לראות

ליעד קייקוב:  שם הם לומדים ליישם את מה שהם למדו בבית הספר

ליעד קייקוב:  הם לומדים שם, כשיש להם מסלול בטוח לבית הספר, כשמעבר החציה צבוע כמו שצריך, כשיש משמרות זה"ב או גורם אחר, כשיש פסי האטה

ליעד קייקוב:  בנתונים בדוח של 2023 שפרסמה הרלב"ד, ראינו שב-50% מבתי הספר אין פסי האטה, ואין מעקות בטיחות שמונעים מהילדים לרוץ ולהתפרץ לכביש

ליעד קייקוב:  זה המקום של הילדים האלה לתרגל וליישם את מה שהם לומדים ואת כל מסרי הבטיחות בדרכים

ליעד קייקוב:  אם הם לא יוכלו לתרגל את זה באופן בטוח בסביבת בתי הספר, ככל הנראה הם לא יצליחו לתרגל את זה וליישם את הדברים בשעת אמת

ליעד קייקוב:      חשוב להבין שלילדים יש מאפיינים ייחודיים, ותכף נועה, רכזת חינוך וקהילה באור ירוק, תפרט עליהם

ליעד קייקוב:  יש להם מאפיינים ייחודיים שצריך להתייחס אליהם, וגם אל התשתיות, האכיפה, החינוך והחקיקה צריך להתייחס

ליעד קייקוב:  לצורך העניין, כיום אין חוק שמגביל מהירות ל-30 קמ"ש בסביבת בתי ספר וגני משחקים

אליהו דלל: האמת היא שלא צריך חוק

אליהו דלל:  בוועדות התנועה המקומיות אפשר להחליט שבמקומות מסוימים מורידים ל-30 קמ"ש, הכי פשוט

נועה ליבורקין: צריך לוודא שזה קורה

ליעד קייקוב: נכון שאפשר, אבל ברגע שזה יהיה מעוגן בחוק אנחנו נדע שזה קורה

ליעד קייקוב:  30 קמ"ש מוכח כמפחית תאונות דרכים ב-36%

ליעד קייקוב:  זה אומר שאם אנחנו ניתן לכל רשות להחליט על זה, יש רשויות שזה לא יקרה בהן

אליהו דלל: תלוי גם במיקום של בית הספר

אליהו דלל:  אני לא חושב שאנחנו צריכים להחליט על חוק שליד כל מתקן חינוכי נשים 30 קמ"ש

אליהו דלל:  אם נניח הוא נמצא קרוב לכביש מהיר – זאת אומרת יש דברים שלא חייבים בהם חוק

אליהו דלל:  אני אומר את זה כי ברגע שמגיעים לוועדות התנועה, בבתי ספר, בגנים, או כל דבר אחר ורואים שבאמת קיימת בעיה לבית הספר, אפשר להקטין מהירות

אליהו דלל:  אני מסכים שמהירות היא גורם או בין הגורמים לבעיה של תאונות הדרכים, אין לי ספק בכלל, אבל כמו שאני לא אשים חוק שצריך גדר בטיחות ליד כל בית ספר

אליהו דלל:  זאת אומרת, אני חושב שישנן ועדות שעושות את העבודה, אבל מישהו צריך להביא להן את זה

אליהו דלל:      נכון שיותר קל לי לעשות את זה כמחוקק, אבל אלו חוקים שלא תמיד אפשר ליישם

אליהו דלל:  צריך באמת להיכנס לתוך הבעיה, ולאפיין או לקבוע את הקריטריונים, ואפשר לעשות את זה גם בלי החוק

אליהו דלל:  אני מקבל את זה ואין ספק שהמהירות היא גורם

ליעד קייקוב: בסופו של דבר, כמו שאמרת, זה עניין של סדר עדיפויות

ליעד קייקוב:  היכן שיש ילדים, החיים שלהם הם מקום ראשון בסדר העדיפויות – זו העמדה שלי

ליעד קייקוב:  כמו שאמרת, יש הנחיה של משרד התחבורה להפחית את המהירות ל-30 קמ"ש, אבל ב-35% ממוסדות החינוך מהירות התנועה בסביבתם אינה מוגבלת

ליעד קייקוב:  האכיפה יכולה מאוד לעזור בעניין הזה

ליעד קייקוב:  כשאנחנו מפלחים את הנתונים, אנחנו מדברים על שעות הבוקר ובעיקר שעות הצהריים ורואים שבשעות הצהריים ואחר הצהריים – השעות של הלחץ, כשההורים מאוד ממהרים לאסוף את הילדים שלהם, מאוד ממהרים להגיע לחוגים – שם הילדים נפגעים יותר

ליעד קייקוב:  שם אפשר להגביר את האכיפה, ולוודא שההורים, תוך כדי סיום או תחילת יום העבודה, לא משתמשים בטלפון הנייד תוך כדי נהיגה

אליהו דלל: סליחה, אני מבקש הפסקה של שתי דקות

ליעד קייקוב: כמו שאמרתי קודם, הכלים ברורים ופשוטים, והם גם זולים

ליעד קייקוב:  אנחנו מדברים על מעקות בטיחות ופסי האטה אם מדברים על תשתיות, הצבת שוטר או פקח והגברת האכיפה בשעות המסוימות והייעודיות שאנחנו יודעים שבהן נפגעים יותר, ומשמרות הזה"ב, שמאוד עוזרות וגם מלמדות את הילדים ליישם את מה שהם למדו בבית הספר

ליעד קייקוב:  וכמובן גם חינוך, בשביל זה נועה ליבורקין פה, מנהלת חינוך וקהילה בעמותת אור ירוק

אליהו דלל: בבקשה

נועה ליבורקין: בוקר טוב, אנחנו בעמותת אור ירוק מהווים גוף ידע מאוד משמעותי בתחום הבטיחות בדרכים, ועיקר העשייה שלנו היא במסגרות חינוך פורמליות ובלתי פורמליות

נועה ליבורקין:  ביחד עם השותפים העיקריים שלנו, גם אגף זה"ב נגישות ואורח חיים בריא וגם הרלב"ד, אנחנו כותבים והוגים, ובעצם מורידים למסגרות החינוך כל מיני תוכניות חינוכיות

אליהו דלל: את יכולה לתת דוגמה? אני יודע שאתם עושים עבודה טובה, אבל בשביל הוועדה

נועה ליבורקין: בוודאי

נועה ליבורקין:  אנחנו מאוד מאמינים בלהתחיל מהגיל הרך, כבר מהגיל הצעיר ביותר

נועה ליבורקין:  אנחנו מגיעים לגני הילדים ומפעילים שם את תוכנית זה"ב בגן, שהמטרה שלה להנגיש מסרי בטיחות בצורה שהיא קצת יותר מותאמת לגני הילדים באמצעות מתודות ופדגוגיה מותאמת

נועה ליבורקין:  אנחנו מפעילים אותה לאורך כל השנה, כשהמטרה העיקרית, גם בגני הילדים וגם בבתי הספר היסודיים, היא לוודא שהילדים האלה רוכשים כישורי חיים בתחום הבטיחות בדרכים, שהם יוצאים מהבית ומגני הילדים ומכירים את המרחב התעבורתי שמשתנה כל הזמן

נועה ליבורקין:  כמו כל העולם שלנו, גם המרחב התעבורתי כל הזמן משתנה

נועה ליבורקין:  הרכבים משתנים, הגודל שלהם משתנה

נועה ליבורקין:  אם תעמידו רכב SUV, שיש היום כמעט לכל משפחה ממוצעת במדינת ישראל, אל מול ילד קטן שיוצא מהגן, אין לנהג סיכוי לראות את הילד ואין לילד סיכוי לראות נהג שיושב ברכב הזה

נועה ליבורקין:      לכן הם צריכים להכיר את הדברים האלה ולהכיר את המרחב סביבם, את מעברי החציה ואת התמרורים, וגם את השפה התעבורתית – איך מתנהגים במעגל תנועה; איך חוצים נכון את הכביש; למי מחזיקים את היד ולמי לא מחזיקים את היד

נועה ליבורקין:  כל אלה הם מסרים שאנחנו באור ירוק שמים עליהם דגש כבר מגיל הגן, דרך בתי הספר היסודיים, וגם בתיכונים אנחנו ממשיכים את ההסברה הזו, כמובן בנושאים שרלוונטיים לתיכון

אליהו דלל: מה היקף הכיסוי? הלוא אתם לא יכולים להגיע לכל כיתה או לכל ילד, ואם כן, באיזו צורה אתם עושים את זה?     

נועה ליבורקין: קודם כול, הלוואי והיינו יכולים להגיע לכל כיתה ולכל ילד

נועה ליבורקין:  בסוף, כמנהלת תחום חינוך בעמותת אור ירוק, זה החזון שלי וזו השאיפה שלי – שכל ילד יקבל את התוכן הזה כמו שהוא מקבל תכני ליבה במערכת שלו, זה מה שאני שואפת להגיע אליו

נועה ליבורקין:  ברור שאנחנו לא יכולים להגיע לכולם וברור שזה יושב גם על ענייני תקציב, שאנחנו צריכים לקבל אותו - - -     

מקס אבירם:  אבל אגף זה"ב כן מגיע

אליהו דלל: אנחנו ניתן זכות דיבור לכולם

אליהו דלל:  בבקשה

נועה ליבורקין: האגף באמת מגיע לכולם, אנחנו מגיעים כתוספת אקסטרה ואני חושבת שמדובר פה בהצלת נפשות, בהצלת חיים

נועה ליבורקין:  האקסטרה הזה הוא משמעותי ונותן נופך הרבה יותר משמעותי לנושא הזה

נועה ליבורקין:  אנחנו מגיעים למי שאנחנו יכולים

נועה ליבורקין:  ברור שזה תלוי בתקציב ובשיתוף פעולה עם רשויות ועם מוסדות חינוך כאלה ואחרים

אליהו דלל: אפשר לקבל איזשהו נתון לכמה הגעתם?     

נועה ליבורקין: אנחנו פועלים היום ב-1,200 גנים בכל הארץ בפרויקט זה"ב בגן

אליהו דלל: מתוך עשרות אלפים

נועה ליבורקין: מעל 35,000 ילדי גן לוקחים חלק בפרויקט הזה, ובבתי הספר היסודיים הנתונים יותר גדולים, פשוט כי מוסדות החינוך מכילים יותר תלמידים ואנחנו פועלים איתם

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  נפנה לרלב"ד

יעקב מזרחי: בוקר טוב, אני מנכ"ל הרלב"ד בפועל

נאור שירי: מה זאת אומרת בפועל, אין מנכ"ל?      

אליהו דלל: אין מנכ"ל

אליהו דלל:  אתה מתפלא? תודה רבה לחבר הכנסת נאור שירי שהגיע לישיבה

אליהו דלל:  בבקשה, יעקב זכריה

יעקב מזרחי: כשאנחנו מסתכלים על הנתונים, לצערנו בשנת 2023 נהרגו 361 בני אדם לעומת 340 בשנה שעברה

יעקב מזרחי:  יש עלייה של 3% במספר ההרוגים

יעקב מזרחי:  כשאנחנו מסתכלים על המאפיינים של ההרוגים האלו, אנחנו רואים ש-28% מהם היו הולכי רגל, ביניהם הילדים שנדבר עליהם בהמשך

יעקב מזרחי:  30% מהם משתמשים ברכב פרטי ו-21% הם רוכבי אופנועים וקטנועים

יעקב מזרחי:  101 בני אדם נהרגו השנה כהולכי רגל

יעקב מזרחי:  הנתון הזה מראה עלייה של 5% ביחס לשנים הקודמות

יעקב מזרחי:  116 בני אדם נהרגו בתאונות במעורבות רכב כבד, ופה דווקא יש ירידה ביחס לשנים הקודמות

יעקב מזרחי:  ועוד נתון אחד, בחברה הערבית יש ירידה – 99 בני אדם נהרגו השנה לעומת 108 בשנה שעברה

יעקב מזרחי:      בנושא היפגעות הילדים, בשנת 2023 נהרגו 36 ילדים לעומת 29 בשנה הקודמת

יעקב מזרחי:  כשעשינו זום ונכנסנו פנימה לנתונים, ראינו שיש בולטות של החברה הערבית

יעקב מזרחי:  אם אנחנו מסתכלים על החברה הכללית אנחנו רואים ששם אין עלייה ואולי אפילו יש ירידה של הרוג אחד

יעקב מזרחי:  כל העלייה באה לידי ביטוי בחברה הערבית

אליהו דלל: זאת אומרת, כשאני ציינתי קודם את העלייה משנת 2020 ועד היום, במשך ארבע שנים שהן במגמת עלייה, כל העלייה נגרמת מהמגזר הערבי?     

יעקב מזרחי: ברוב המקרים, ודאי בשנה האחרונה, העלייה היא בחברה הערבית

מרב רפאלי: אם אנחנו מפלחים את זה, בחברה היהודית רואים דווקא ירידה קלה ובחברה הערבית עלייה

אליהו דלל: איפה נפגעים, ליד הבית או רחוק מהבית?     

יעקב מזרחי: רובם הולכי רגל

יעקב מזרחי:  חלק מהם נוסעים ברכב, ויש גם micro mobility

יעקב מזרחי:  בשנה שעברה נהרגו ארבעה ילדים בגילאים 14-0 על micro mobility, ואני מזכיר שהכלים האלו רלוונטיים מגיל 16 ומעלה

יעקב מזרחי:  זאת אומרת, הם לא אמורים להתקרב אליהם

יעקב מזרחי:  כשאנחנו מסתכלים על החברה הערבית, אנחנו רואים שיש שוב התעוררות של תאונות חצר

יעקב מזרחי:  אני אומר התעוררות כי זו תופעה מוכרת שטופלה בעבר

יעקב מזרחי:  הייתה ירידה משמעותית בתאונות חצר, ובחודשים האחרונים אנחנו רואים שוב התעוררות של התופעה הזאת

יעקב מזרחי:  זו תופעה שטיפלנו בה בעבר, יש לנו כלים לטפל בה ונחזור לטפל בה, אני ארחיב על זה בהמשך

יעקב מזרחי:  אם אנחנו מסתכלים על הטיפול, צריך להמשיך לטפל בכלל הילדים, אבל אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להתמקד יותר בחברה הערבית

יעקב מזרחי:      בטיפול שלנו בילדים אנחנו פועלים מול ילדים כהולכי רגל ומול ילדים כרוכבי אופניים

יעקב מזרחי:  אתה מכיר את מרכזי ההדרכה שיש לנו, הפעלת מרכז כזה בעיר נתניה עם פעילות מבורכת

יעקב מזרחי:  אנחנו מטפלים גם בכל הנושא של חגורות ומושבי בטיחות, שכחת ילדים ברכב – למרות שזה פחות קשור לתאונות – וגם בסביבה בטוחה של בית הספר

יעקב מזרחי:  כמובן שיש שיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך ועם הרשויות המקומיות בפעילות שמתבצעת לאורך השנה

יעקב מזרחי:  אנחנו מקיימים קמפיין ייחודי לקראת החזרה ללימודים, עם מסרים שמופנים גם לילדים, גם לצוות החינוכי, וגם להורים בנושאים הרלוונטיים

יעקב מזרחי:  אנחנו גם ממקדים פעילות ייחודית לחברה החרדית, ידוע שגם בה יש נקודות שחוזרות על עצמן

יעקב מזרחי:  אנחנו מפתחים ומטמיעים תכנים בתוכניות הלימודים בתחומים האלו יחד עם משרד החינוך, ואנחנו גם פועלים מול בני הנוער דרך תנועות הנוער, דרך חברות נוער, ודרך קבוצות כדורגל שדרכן אנחנו מטמיעים מסרים בקרב הילדים

אליהו דלל: יש לכם תוכנית רב-שנתית שאומרת מה צריכים לעשות כדי להוריד את תאונות הדרכים?     

יעקב מזרחי: כן, יש לנו תוכנית רב-שנתית שנבנתה עם נציגים ממשרדי הממשלה ועם הרשויות המקומיות

אליהו דלל: זו תוכנית עם תקציבים?     

יעקב מזרחי: התוכנית נקראת 50 עד 30, היא נבנתה בשנת 2020 והיא דיברה על עשור של פעילות, כשבסוף העשור אנחנו אמורים להוריד את ה-50% – 50% זה מהתאונות הקשות והקטלניות – והיא עסקה בנושאים שבדקנו ונכון להתמקד בהם

יעקב מזרחי:  התוכנית הזו כרגע לא מתוקצבת

יעקב מזרחי:  יש החלטת ממשלה מלפני שנתיים שתקצבה תוכנית של אשכול בטוח, שהיא חלק מהתוכנית הזו, ואנחנו פועלים בתוכנית הזאת היום בצפון

אליהו דלל: אתה אומר לי שישנה תוכנית, היא נמצאת על המדף, אבל היא לא מתוקצבת ואי-אפשר לפעול בהתאם?     

יעקב מזרחי: התוכנית דורשת תקציבים משמעותיים

יעקב מזרחי:  ללא תקציבים משמעותיים לא נוכל לקדם אותה

אליהו דלל: אני רוצה למקד את השאלה – מה התקצוב של התוכנית הזאת?     

נאור שירי: המקורי

יעקב מזרחי: כשדיברנו על התקצובים של התוכנית הזאת - - -     

אליהו דלל: אתה מדבר על עשור

אליהו דלל:  נניח שיש איזשהו סכום מסוים, נחלק אותו עכשיו פר שנה

אליהו דלל:  הלוא בסופו של דבר כדי ליישם תוכנית אתה צריך גם לתקצב אותה

אליהו דלל:  אם אתה לא מתקצב אתה לא מיישם

נאור שירי: התוכנית היא החלטת ממשלה?     

יעקב מזרחי: התוכנית הוגשה לממשלה, אין החלטת ממשלה על התוכנית כולה

אליהו דלל: מתי היא הוגשה?     

יעקב מזרחי: היא הוגשה ב-2020, לפני שהכנסת יצאה לבחירות

יעקב מזרחי:  חלק ממנה כן הוגש כהחלטת ממשלה, ושם קיבלנו תקציב של 80 מיליון שקל מעבר לתקציב של הרלב"ד

יעקב מזרחי:  אנחנו פועלים איתו באשכול המפרץ, שם אנחנו מקבלים תוכנית משמעותית ב-18 רשויות של האשכול

אליהו דלל: אנחנו מדברים על שנת 2024

אליהו דלל:  התקציב של הרלב"ד, למיטב ידיעתי, מתוקצב כרגע ב-60 מיליון, נכון?     

יעקב מזרחי: התקציב השוטף של הרלב"ד, שהיה בשנתיים האחרונות 70 מיליון, ירד ל-63

אליהו דלל: אני יודע, ואני מטפל כרגע בהגדלה

יעקב מזרחי: בתקציב הזה עושים את הפעולות הארציות שאתה מכיר, כולל התקצוב של מטות הבטיחות, שעושים את הפעילויות ברשויות המקומיות

אליהו דלל: וה-80 מיליון זה תקציב למה?     

יעקב מזרחי: 80 מיליון זה תקציב נפרד מעבר לתקציב הזה, שאותו קיבלנו כדי לקדם את תוכנית אשכול בטוח

אליהו דלל: הבנתי

אליהו דלל:  זה ייעודי?     

יעקב מזרחי: זה ייעודי לאשכול המפרץ

יעקב מזרחי:  יש פה תוכנית ייעודית שפועלת באשכול המפרץ ואני מקווה שתסתיים ביוני השנה

אליהו דלל: כשאתה אומר מפרץ, זה מפרץ חיפה?     

יעקב מזרחי: כן

נאור שירי: למה דווקא המפרץ?     

יעקב מזרחי: היה תהליך של קול קורא ואיזושהי הסתכלות על נתוני תאונות

יעקב מזרחי:  פנינו לכל האשכולות הרלוונטיים לפי הנתונים, ואשכול המפרץ היה אשכול שהיו בו ריבוי התאונות, וגם הביע נכונות להיכנס

אליהו דלל: מתי התחלתם עם הפעילות באשכול הזה?     

יעקב מזרחי: בדצמבר 2022

אליהו דלל: ויש לכם נתונים?     

יעקב מזרחי: עוד לא

יעקב מזרחי:  אנחנו ממש בלב העשייה היום

יעקב מזרחי:  יש עשייה ברוכה מאוד במערכות החינוך ובקהילה, ולצד זה התחילו בחודש-חודשיים האחרונים פעולות בתשתית, שהמהות שלהן הפחתת המהירות ל-30 קמ"ש לא רק באזור בתי ספר, אלא כתפיסה – תפיסת עיר בטוחה, שבזמנו הצגתי לך אותה בנתניה

אליהו דלל: בוודאי, אני זוכר אותה

יעקב מזרחי: אנחנו מתחילים ליישם אותה כתפיסת עולם

יעקב מזרחי:  ב-18 רשויות של האשכול, עבודות התשתית שנעשות היום בחלק מהאשכול יגרמו לכך שברחובות האלה המהירות תפחת ל-30 קמ"ש

אליהו דלל: אוקיי, זה בנושא תשתיות

אליהו דלל:  מה בנוגע לגורם האנושי?     

יעקב מזרחי: בגורם האנושי מטות הבטיחות קיבלו תקציב המתוגבר פי עשר ממה שהם מקבלים בשנה רגילה, והם עושים פעילות ענפה בכל הגילאים, בבתי ספר יסודיים, בחטיבות ביניים ובתיכונים

יעקב מזרחי:  זה כמובן מעבר לשעות החובה שמקבלים ממשרד החינוך, כולל פעילות של סדנאות מחוץ לבתי ספר, גם בחברה היהודית וגם בחברה הערבית, כל אחת לפי הדגשים שלה

אליהו דלל: יש לך באמת הרבה מאוד ניסיון בתחום הזה, והייתי רוצה לשאול אותך, נניח שאין לך בעיה של כסף, מה אתה חושב שצריך לעשות כדי להקטין את תאונות הדרכים בחצי?      

תמי ברנע: זה היעד, 30-50

יעקב מזרחי: אנחנו מדברים על תוכנית שעוסקת בשבעה נושאים: תוכנית עיר בטוחה, שהמהות שלה להפחית את המהירות בערים ל-30 קמ"ש

יעקב מזרחי:  הנושא השני הוא טיפול בכבישים הבין עירוניים במקומות שאנחנו יודעים שמתרחשות תאונות חזית-חזית בכבישים חד מסלוליים, בצמתים

יעקב מזרחי:  הנושא השלישי שמדובר הוא נושא החברה הערבית, תוכנית ייחודית לחברה הערבית, שהיא שליש מהנפגעים בזמן שהיא רק 20% מהאוכלוסייה במדינה

יעקב מזרחי:  לצד שלושת הנושאים האלו, אנחנו מדברים על טיפול בנהגים צעירים, גם שם ההיפגעות שלהם מעבר לאחוז שלהם באוכלוסייה

יעקב מזרחי:  מדברים על טיפול ברוכבי אופנועים, שם מספר ההרוגים בשנים האחרונות הגיע, לצערי, גם ל-70, והם רק 4% מכלי הרכב

יעקב מזרחי:  אנחנו מדברים על טיפול בכלי הרכב הכבדים, ואנחנו רואים שבכל הנושאים האלו צריך להגביר את האכיפה

יעקב מזרחי:  אלו שבעת הנושאים שמרכיבים את התוכנית הרב-שנתית של הרלב"ד, וככול שנוכל לממש אותה אנחנו נתקדם

יעקב מזרחי:  כרגע אנחנו מממשים אותם, לפחות שישה מתוך השבעה האלו, באשכול המפרץ

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  נעבור למשרד לביטחון לאומי

אליהו דלל:  נסיים עם המשפט האחרון שלך שאומר נדרשת אכיפה

אליהו דלל:  בבקשה

אילן גילאון: אני רמ"ד מחקר ומידע של אגף התנועה

אילן גילאון:  אם אנחנו מדברים על הורדת תאונות דרכים, האכיפה היא אכן אלמנט חשוב מאוד, אבל לא פחות חשוב המשך השרשרת

אילן גילאון:  זאת אומרת שיהיו מועדים לבתי משפט שייצרו את ההרתעה, כי אם עובר הרבה זמן בין הדוח שמקבלים עד לנקודת הזמן שבה הם נשפטים, כבר אין פה את אפקט ההרתעה

אליהו דלל: אבל זה התפקיד שלכם

אליהו דלל:  אתם יכולים להוציא גם מיידי, לא?     

אילן גילאון: אנחנו יכולים להוציא מיידי, אבל יש לא מעט נושאים, בהם נהיגה ללא רישיון נהיגה ונושאים חמורים ורצידיביסטיים אחרים, שאנחנו כבר צריכים להגיע איתם לבתי משפט

אילן גילאון:  יש הרבה בקשות להישפט, כי כולם למדו שאם אני נותן דוח עם ברירת משפט אז כדאי לבקש להישפט, כי אולי לא יגיע מועד המשפט

אילן גילאון:  זאת אומרת, המשך השרשרת פה מאוד חשוב

אילן גילאון:  הצד השני של אותו דבר זה האמצעים שעומדים לרשותנו, ופה אנחנו פועלים להכניס יותר מכשור אכיפה דיגיטלי, זה ייקח זמן

אילן גילאון:  מה לעשות, שוטר זה דבר יקר, ואמצעי אכיפה דיגיטלי שיושב לא עולה הרבה כסף

אליהו דלל: אני רוצה למקד אותך

אליהו דלל:  נאמר פה על ידי הרלב"ד שרוב התאונות של הילדים הן בעיקר במקומות העירוניים, ושם אנחנו לא רואים שוטרים

אליהו דלל:  איך אתם בעצם מטפלים או חושבים לטפל בנושא האכיפה? נמצא איתנו גם חבר הכנסת אחמד טיבי

אליהו דלל:  דיברנו קודם על הסוגיה של התאונות במגזר הערבי

אליהו דלל:  הגידול שהיה בארבע שנים האחרונות בתאונות שהיו בהן הרוגים ילדים היה רובו ביישובים הערביים

אליהו דלל:  איך בעצם אנחנו מגיעים לאותם מקומות ביישובים העירוניים, שבהם בעצם אין שוטרים? יכול להיות שצריכה להיות שם יותר הסברה בנוסף לאכיפה, אם בכלל?     

אחמד טיבי: אין מדרכות, אין - - -     

אליהו דלל: זה נושא תשתית

נאור שירי: אין תאורה

אליהו דלל: מדרכה

אילן גילאון: לעשות רגע סדר בדברים, ברשותכם

אילן גילאון:  אנחנו אחראים על אכיפה

אילן גילאון:  יש אלמנטים נוספים

אליהו דלל: אנחנו נגיע עוד מעט גם למשרד החינוך ולמשרד התחבורה, ונדבר על הכול

אילן גילאון: אנחנו משתפים איתם פעולה בדברים האלה כדי להגביר את ההרתעה של האכיפה

אילן גילאון:  זאת אומרת, אם אין חינוך ואין הבנה של האכיפה והמשמעות שלה, אז אנחנו עובדים לחינם

אילן גילאון:  פה יש לנו שיתופי פעולה גם עם הרלב"ד וגם עם אור ירוק וגופים נוספים

נאור שירי: יש לי שאלה, אילן, כי דיברת על אמצעים דיגיטליים

אילן גילאון: דיברתי באופן כללי ואני יורד לנושא של היפגעות ילדים ולתחום העירוני

אילן גילאון:  בתחום העירוני יש לנו בעיה אמיתית

אילן גילאון:  יש לנו הרבה תחנות עם מעט כוח אדם ואנחנו מנסים לאתר משאבים לנושא הזה

אילן גילאון:  זה לא דבר פשוט וזה לא שאין משטרה, פשוט היא נבלעת בכל ההמולה שיש בתחום העירוני

אילן גילאון:  יש לנו מקומות שהם קצת יותר מרוחקים ולשם באמת קשה לנו להגיע, כי המשטרה שלנו עסוקה באירועים ואיפה שיש מעט אירועים גם אין הרבה משטרה, ואז יש לנו בעיה

אליהו דלל: אבל אתם משתפים פעולה עם השיטור העירוני, נכון?      

נאור שירי: אין שיטור עירוני, איזה שיטור עירוני? אין שוטרים

אליהו דלל: שיטור עירוני זה שילוב בין המשטרה לבין הפיקוח, עושים סיורים

אליהו דלל:  אני שואל האם גם נכנסים לנושא - - -     

אילן גילאון: הם מטפלים בבעיות מאוד ספציפיות, כי אין להם אפשרות לאכוף את כל חוקי התנועה

אילן גילאון:  אנחנו מדברים פה על סלולרי, יש לנו בעיה אמיתית עם הדברים האלה

נאור שירי: תודה על ההסבר

נאור שירי:  אני מכיר, זה שיטור עירוני

נאור שירי:  אני רק רוצה לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש

נאור שירי:  למעלה מ-50% מיחידות השיטור העירוני כמעט ריקות משוטרים

דיאנה קוגן: או לא עוסקות בזה

נאור שירי: קודם כול, השיטור העירוני, במקומות שיש, ממש לא עוסק בזה

נאור שירי:  יש רק 73 רשויות ברחבי המדינה שיש בהן שיטור עירוני

נאור שירי:  אני אהיה קצת יותר בוטה – אין שוטרים, אתה לא רואה שוטרים, אני לא רואה שוטרים, אף אחד לא רואה שוטרים ברחובות

נאור שירי:  האלימות בכביש היא עוד נספח שאנחנו לא מדברים, אבל בעיני זה גם איזה by product כשאין אכיפה

נאור שירי:  מה שאותי מעניין זה האמצעים הדיגיטליים, כי אני כבר ויתרתי על הקטע של לראות שוטרים ברחובות

נאור שירי:  אתה מנתניה, יש לכם גם תחנה וגם שיטור עירוני

נאור שירי:  אני בא מיישוב ספר, הוד השרון, שיש בקושי שוטר, שוטר וחצי בכל העיר

נאור שירי:  אז אני רוצה להבין למה אין אכיפה דיגיטלית, למה אין אמצעי אכיפה, ולמה אין שיתוף פעולה עם הרשויות ברמה של שוויון בנטל של יכולת האכיפה

נאור שירי:  הרי אם היום ילד בן עשר נוסע בקורקינט בלי קסדה על הכביש, מרכיב ארבעה חברים איתו, הפקח ברשות העירונית לא יכול לדבר איתו בכלל, לא יכול לפנות אליו

אילן גילאון: גם השוטרים לא כל-כך, כי הם לא בני ענישה, אל תשכח

נאור שירי: אז שם צריך לטפל

נאור שירי:  צריך לייצר בתי משפט בדרג נמוך שיודעים לטפל בדברים האלה הרבה יותר מהר

נאור שירי:  לא צריך להגיע לשופט רגיל

נאור שירי:  צריך לייצר יותר אכיפה, צריך לתת לוחיות זיהוי או לחייב לוחיות זיהוי של כלים חשמליים, מה שלא קיים היום, נכון?     

אילן גילאון: כן, אבל זה לא לפתחנו

נאור שירי: היום אתה רואה גם אבולוציה של לא-קורקינט

נאור שירי:  אתה רואה עגלות עם מה שהיה קלנועית והיום זה עושה speed race

אליהו דלל: ללא מספר רישוי

נאור שירי: אף אחד לא מטפל בזה, זה לא נורמלי

נאור שירי:  אני לא מבין, הישיבה פה היא שלווה, אבל אני רואה כאוס, לא פחות מזה

נאור שירי:  יש כאוס היום בכבישי ישראל, ואין שוטרים

נאור שירי:  אין שוטרים

נאור שירי:  למה לא לעשות להם לוחית זיהוי? למה לא להתלבש על אלו שמוכרים להם? למה לא לתת קנס מינהלי להורה שנותן לילד - - -     

אליהו דלל: לוחית זיהוי זה משרד התחבורה, עוד מעט נדבר על זה

אליהו דלל:       סליחה, רגע, יש פה איזושהי הודעה שקיבלתי כרגע

אליהו דלל:  אני מתעדכן על ידי מד"א שבמטח לצפת יש הרוגה ושבעה פצועים

אליהו דלל:  אני רוצה למסור מכאן תנחומים למשפחה ואיחולי החלמה לפצועים

אחמד טיבי: ברשותך, אני קורא את הנייר של אור ירוק, ואפרופו מה שאמר היושב-ראש, על העלייה בקורבנות התאונות דווקא בחברה הערבית, אני לא רואה פילוח נתונים לגבי מספר הקורבנות וההרוגים או הפצועים בחברה הערבית

אחמד טיבי:  אם יש למישהו נתונים אני אשמח

אליהו דלל: זכריה, אם יש לך נתונים – בסדר; אם לא, תעביר לנו אותם

אליהו דלל:  הצטרף אלינו גם חבר הכנסת בועז טופורובסקי

אליהו דלל:  אני מודה לך מאוד על הפעילות שלך בנושא תאונות הדרכים בכלל, ובקרב ילדים בפרט

אליהו דלל:  הישיבה היום עוסקת בעיקר בתאונות של ילדים

אליהו דלל:  אנחנו רואים מגמה של עלייה בארבע שנים האחרונות ולכן קיימתי את הישיבה הזאת

מרב רפאלי: אני יכולה לתת בקצרה נתונים לחבר הכנסת טיבי, דיברנו עליהם בתחילת הישיבה

מרב רפאלי:  מדברים על כך שמתחילת שנת 2023 נהרגו 36 ילדים בתאונות דרכים לעומת 29 ילדים בשנת 2022

מרב רפאלי:  עיקר העלייה בהיפגעות היא בחברה הערבית – 23 ילדים מתוך ה-36, לעומת 14 בשנת 2022

מרב רפאלי:  עיקר הנפגעים הם ילדים צעירים הולכי רגל בתוך היישובים

אליהו דלל: כדי להבין, מ-14 זה עלה ל-23 במגזר הערבי

אליהו דלל:  היו מסקנות? המשטרה עושה בדיקה בכל תאונה, יש משהו שמקשר בין התאונות? האם קיבלתם תחקיר של הדברים האלה? בתפקידי כיושב-ראש ועדת התנועה בעיריית נתניה, על כל תאונה שהייתה הייתי מבקש תחקיר, ולפי זה הייתי מפיק לקחים ומסקנות כדי שהתאונה הבאה לא תהיה דומה לתאונה שהייתה, אם בכלל

יעקב מזרחי: כמו שאתה יודע, אנחנו מגיעים לשטח

אליהו דלל: אני יודע, לכן אני שואל

יעקב מזרחי: אנחנו עושים סיורים משותפים ומוציאים דוח פנימי שלנו

יעקב מזרחי:  כשאנחנו מזהים איזשהו נושא שצריך לטפל בו אנחנו מפנים את זה לגורם הרלוונטי, אם זה הרשות המקומית ואם זו רשות הדרך הבין עירונית, וכשצפים דברים מעבר לזה אנחנו גם מטפלים בזה ברמה הכללית

יעקב מזרחי:  אמרתי קודם, בנושא ה-micro mobility, כשארבעה ילדים עד גיל 14 נהרגים בכלי שהשימוש בו מותר מגיל 16, זה מראה חלק מהבעיה, וכשדיברנו על תאונות חצר, כשבסוף ילד קטן - - -     

אליהו דלל: זאת אומרת, כל הגידול היה בנושא אופניים חשמליים וכך הלאה, בתאונות חצר?     

יעקב מזרחי: זה בולט

יעקב מזרחי:  תאונות החצר והשימוש באופניים מתחת לגיל המותר הם שני דברים שבולטים בתוך הנושאים האלו

איילת גבעתי: בוקר טוב, סליחה על ההתפרצות

איילת גבעתי:  אני מארגון בטרם ואני אתייחס לנושא של תאונות חצר

איילת גבעתי:  יש לנו את הנתון: אחד מכל ארבעה ילדים בחברה הבדואית מתים מתאונת חצר

איילת גבעתי:  תאונת חצר זה רכב של מישהו מבני המשפחה שחנה בחצר הבית ודרס בשגגה את אחד הילדים

איילת גבעתי:  אנחנו מדברים על הילדים הצעירים וזה הולכי רגל

איילת גבעתי:  זו בעיה מאוד משמעותית, שנמשכת שנים, ונעשית עבודה כל הזמן

איילת גבעתי:  נושא התשתיות שהעלה פה חבר הכנסת טיבי הוא משמעותי ביותר, וכמובן העבודה המתמשכת מול ההורים – נשים וגברים, אימהות ואבות – חייבת להמשיך

אחמד טיבי: אחד מכל ארבעה ילדים סטטיסטית או אחד מכל ארבעה הרוגים?     

איילת גבעתי: ארבעה ילדים הרוגים בדואים מתאונות בכלל, כל סוגי התאונות

איילת גבעתי:  זו בעיה משמעותית

איילת גבעתי:  נפתור אותה ותהיה לנו תמונה אחרת לגמרי

איילת גבעתי:  אם נשקיע במקום כלשהו, זה שם

אליהו דלל: תודה

יעקב מזרחי: אני יודע להגיד בעניין הזה שיש לנו תוכנית ביחד עם בטרם, אנחנו מחכים לתקצוב שאמור להגיע מ-550, בשנה שעברה הוא לא הגיע

יעקב מזרחי:  ברגע שהתקציב הזה יגיע וככל שהוא יגיע מוקדם יותר, נוכל להפעיל את התוכנית הזאת

איילת גבעתי: התוכנית, בגלל בעיות תקצוב, נמצאת כרגע בסכנה

אליהו דלל: זכריה, אני מבקש שקודם כול תוציא נייר בנושא התקצוב שאתה מדבר עליו

אליהו דלל:  אם התקצוב הזה לא מגיע, כי אני דיברתי עם שר האוצר בדיוק על הדברים האלה, אני רואה בנושא הקטנת תאונות הדרכים השקעה

אליהו דלל:  בסופו של דבר, על כל דבר כזה בעצם המדינה משלמת הרבה, בהרבה מאוד דברים – גם בנושא בריאות ונפגעים, אין ספק

אליהו דלל:  המדינה מוציאה על תאונות הדרכים בריבוע

אליהו דלל:  לכן אנחנו צריכים להקטין כמה שיותר, ואני רואה בזה השקעה

אליהו דלל:  לכן, אני מאוד מבקש, תוציא לי נייר שאני אדע איזה תקציב אתם ביקשתם ולא קיבלתם, ובמה בעצם הוא אמור לטפל

ליעד קייקוב: אם אפשר להוסיף, המשק משלם על תאונות הדרכים 16 מיליארד שקלים בשנה

אליהו דלל: גם זה נתון

איילת גבעתי: אני רוצה להתייחס לנושא ההליכה, שעלה פה בצורה משמעותית

איילת גבעתי:  ישנה עלייה גם בחברה היהודית, בעיקר בראשית ההליכה

איילת גבעתי:  אנחנו ראינו את זה ונעשית עבודה מאוד משמעותית

אליהו דלל: את מדברת על הולכי רגל?     

איילת גבעתי: הולכי רגל, ילדים צעירים בראשית ההליכה

איילת גבעתי:  כולנו מכירים את המשפט, ילד עד גיל תשע לא חוצה כביש לבד

איילת גבעתי:  השאלה מה נעשה עד גיל תשע והאם בגיל תשע הוא באמת מוכן

איילת גבעתי:  אחד הנושאים שאנחנו החלטנו לתת עליהם את הדגש, הוא חיבור של ההורים לתשומת הלב לבחון האם הילד הספציפי שלהם מוכן

איילת גבעתי:  אני אספר לכם סיפור, ראיתי את הילד האישי שלי בגיל תשע חוצה את הכביש, הסתכל ימינה ושמאלה, נראה כמו תרנגולת, לא ראה אף מכונית, כי מה שהוא למד זה בדיוק הנושא שאתן העליתן – המיומנות

איילת גבעתי:  ללכת לבד זו מיומנות ולזהות כביש זו מיומנות

איילת גבעתי:  בית הספר עושה עבודה, אבל הוא לא יכול להוציא את כולם החוצה וללכת איתם פעם אחת בדו סטרי, פעם אחת בשני נתיבים לאותו כיוון, ופעם אחת באי תנועה

מקס אבירם: אבל הגיל שאת מדברת עליו הוא גם גיל שההמלצה לגביו היא לא לאפשר לו ללכת לבד

איילת גבעתי: בשום פנים ואופן לא לבד, אבל הורים רבים עד גיל תשע מסיעים את ילדם כי זה יותר נוח

איילת גבעתי:  גיל תשע מגיע, נותנים לו את המפתחות, סע, בן צור, המפתחות בפנים

איילת גבעתי:  כמו שלומדים לנהוג, ככה צריך ללמוד ללכת, וההורים צריכים לעשות את זה

איילת גבעתי:  בעקבות זה אנחנו החלטנו להוציא אפליקציה של הליכה בטוחה וכ-30,000 הורים הורידו אותה עבור ילדם, כשהמטרה היא לא רק הילדים, אלא האינטראקציה בין ההורה לילד – לדבר על הסיטואציות, לדבר על מה עושים כשיש מעבר חציה, אבל אני לא רואה בו ואני צריך שניה לרדת ולשפר את שדה הראיה שלי

איילת גבעתי:  שאני אבין איך נראית כיכר, מה זה אומר כיכר

איילת גבעתי:  זה מאוד מסובך

איילת גבעתי:       לכן העלינו גם אפליקציה וגם משחקים

איילת גבעתי:  כ-20,000 משחקים חולקו, וזה תודות לתקציב שהגיע מקרן תובענות שסייע לנו להוציא את זה לפועל

איילת גבעתי:  זה חלום של שנים, ליצור מעין תהליך של רישיון להולכי רגל וזה מה שאנחנו צריכים להעלות כרגע

איילת גבעתי:  זה במירכאות, זה סתם ביטוי פופוליסטי, אבל הרעיון הוא איך אנחנו לוקחים את התהליך של הלמידה התיאורטית בבית הספר למעשית בשטח – איך אנחנו מכניסים גם את ההורים לתהליך של ללמד את הילדים וליצור את המיומנות הזאת

איילת גבעתי:  הילדים הנפגעים הם בעיקר או לפני גיל תשע, הורים שחשבו שהילד שלהם בוגר ומוכן, או בסביבות גיל תשע, כי הם לא בדיוק יודעים

איילת גבעתי:  הם גם הרבה פעמים נעמדים בצומת, מחכים הרבה זמן ובסוף מתפרצים כי הם לא מיומנים, וזה היבט מאוד קריטי

איילת גבעתי:       ההיבט השני שלא הוזכר פה זה בני הנוער, שגם הם אוכלוסייה בסיכון מאוד גדול בנושא הרכבים החשמליים, גם לפני גיל תשע

איילת גבעתי:  אני באמת חושבת שההיבטים שאנחנו צריכים לשים עליהם דגש, מעבר לתשתיות ולאכיפה, שהיא מאוד משמעותית, הם הסיפור של המיומנות – איך הורים וילדים יוצרים מיומנות ללכת

דיאנה קוגן: איך מפתחים את זה, באמצעות מה?     

איילת גבעתי: ניסיון, תרגול, דוגמה אישית

דיאנה קוגן: ומי ינסה את זה איתם?     

איילת גבעתי: ההורים

נאור שירי: ההורים לא יודעים לחצות

איילת גבעתי: אנחנו צריכים להבין איך אנחנו מגיעים להורים – איך אנחנו יוצרים עם ההורה את האחריות הזאת

אליהו דלל: איילת, תודה בשלב זה

אליהו דלל:  חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד על הדיון

בועז טופורובסקי:  קצת לא נעים לי, אבל בכל זאת, אנחנו עם פרוטוקול ואני חייב להגיד את הדברים

בועז טופורובסקי:  האנשים שכאן הם אנשים מעולים, אנשים שזה בנפשם ואכפת להם, אבל אני אומר לך מתוך דיוני הוועדה, מתוך התעסקות של שנים – ימשיכו למות, וימותו יותר אנשים, כי לממשלת ישראל ולחלק מהאנשים, גם בבניין הזה, לא מספיק אכפת, מכל מיני סיבות

בועז טופורובסקי:  יש תוכניות מתוקצבות להכול

בועז טופורובסקי:  גם השרה הנוכחית, שהייתה השרה הקודמת קודמת, הציגה בממשלה תוכנית איך להוריד את כמות ההרוגים ב-50% והיא תקצבה את זה ב-30 מיליארד שקל

בועז טופורובסקי:  ואז הממשלה בחרה לא להחליט

בועז טופורובסקי:  אז בכל אחד מהתחומים יודעים איך להחליט, אבל נושא תאונות הדרכים, ובכלל זה גם ילדים והיפגעות ילדים בתאונות הדרכים – אני לא אגיד שזה לא מטופל – מטופל בצורה שערורייתית

בועז טופורובסקי:       אני, כיושב-ראש הקואליציה, השגתי כספים קואליציוניים כדי לשפר נגישות מבחינת בטיחות בדרכים לבתי ספר ולתלמידים בפריפריה, במקומות שבהם העירייה לא יכולה לעשות matching

בועז טופורובסקי:  תבין איזה חישובים, כי מה התברר, יבואו לך כאן אנשים טובים, אבל הם יגידו לך שבחצי מהכיתות הם לא עושים למשל משמרות זה"ב

בועז טופורובסקי:  למה לא עושים משמרות זה"ב? כי לבתי הספר אין את היכולת הבטיחותית בסביבת בתי הספר לעשות משמרות זה"ב

בועז טופורובסקי:  אתה מבין מה זה אומר? אם ילד בכיתה ו' לא יכול לבוא עם שוטר ולוודא שילדים עוברים את הכביש בבטיחות, כי המקום לא בטוח בשביל הילד, אז איך זה יהיה בטוח בשביל הילדים שבאים?     יש תוכניות ברורות לבטרם, גם למערכת החינוך, גם איך לטפל בלימוד של הילדים, והן לא מתוקצבות

בועז טופורובסקי:  יש תוכניות שנוסו ועבדו בצורה בלתי רגילה כמו נשק וסע, ועוד כל מיני דברים, ופשוט כבר אין לזה תקצוב

בועז טופורובסקי:  נושא משמרות הזה"ב – יש כאן עובדי מדינה, ולא נעים להם להגיד לך את זה כמו שזה

בועז טופורובסקי:  למקס יש אימפריה, אבל ממצב שיש הרבה מאוד עובדים במשטרה סביב משמרות הזהירות בדרכים, זה הצטמצם ל-14 עובדים או משהו כזה

בועז טופורובסקי:  והם אומרים: הגדלנו את זה ל-200, או 100 ומשהו מש"קים

בועז טופורובסקי:  אבל מה זה מש"קים? אלה  שוטרים שיש להם תפקיד, ועל הדרך אומרים להם: חשוב שגם תהיו בבתי הספר, אבל זו לא באמת העבודה שלהם

בועז טופורובסקי:  לכל דבר, לכל נושא, בגלל שאני מבין שאנחנו בתקופה קשה, ויש שמיכה קצרה וכל מה שאתה לא רוצה, מצאנו פתרון

בועז טופורובסקי:  רק לדוגמה, במשמרות זה"ב אמרנו: בואו נביא שוטרי שח"ם

בועז טופורובסקי:  עכשיו אנחנו רוצים להעלות את הגיוס, ואנחנו אומרים שלא כולם מתאימים לצבא, יהיו כאלה שמתאימים למשטרה

בועז טופורובסקי:  אתה רוצה להגיד לי, שמישהו שרוצה להתנדב, לשרת את מדינת ישראל, לא יכול להיות שוטר קהילתי בקהילה שלו? לא משנה אם קוראים לו מוחמד או יענקל'ה מנדל

אליהו דלל: בוודאי

בועז טופורובסקי: מעבר לזה, הרלב"ד מורכבת מאנשים נהדרים – נמצאים כאן כמה מהם, כולל ממלא המקום

בועז טופורובסקי:  ממלא המקום אומר בעצמו – מנכ"ל התחלף, מנכ"ל התחלף, יו"ר התחלף, יו"ר התחלף, ועכשיו יש יו"ר חדש

בועז טופורובסקי:  אני אגיד בעדינות, כי הדברים האלה ישמשו לרעה עברייני תנועה, שיש למשטרה עכשיו כלים שמתאימים למצב הכבישים במדינת ישראל ב-1981 להתמודדות עם בטיחות בדרכים ובעיות התנועה

בועז טופורובסקי:  ב-2004, לפני הבנייה הענקית של הכבישים שהייתה ב-20 השנים האחרונות, אמרו שצריך לרלב"ד 500 מיליארד שקל, וצריך 450 ניידות

בועז טופורובסקי:  אנחנו ב-2024 ויש לרלב"ד 70 מיליון שקל, תכף אני אספר משהו גם על זה, והניידות – אין אפילו חצי ממה שהיה אמור להיות

בועז טופורובסקי:  הרלב"ד באו עם כל מיני תוכניות וניסו לשנורר מהאוצר דברים

בועז טופורובסקי:  בשנה שעברה נתנו, והשנה קיצצו

בועז טופורובסקי:  בשנה שעברה, מה-70 מיליון הוסיפו להם עוד איזה שבעה מיליון, והשנה קיצצו לא רק את ה-7 מיליון, אלא גם מה-70 מיליון היה קיצוץ רוחבי ל-62 מיליון

בועז טופורובסקי:       אנחנו כבר רואים שאין קסמים

בועז טופורובסקי:  אנחנו יכולים לטפל בתהליכים לטווח ארוך ולטווח בינוני, אבל אין קסמים

בועז טופורובסקי:  אם אתה לא משקיע, אנשים ימשיכו למות, וימותו יותר

בועז טופורובסקי:  ב-2024 אנחנו עם הרוג ליום בממוצע, אפילו קצת יותר

בועז טופורובסקי:  זה יגיע ליותר מ-400 הרוגים, כשאנחנו אמורים להיות היום בפחות מ-200

בועז טופורובסקי:  יכולים להגיד – כל דבר יגידו לך דברים – אבל יש לנו השוואות

בועז טופורובסקי:  יגידו לך שכמות הנסועה עלתה, יש הרבה יותר אנשים, יותר מכוניות

בועז טופורובסקי:  בכל אירופה וב-OECD עשו תוכניות להקטנת כמות ההרוגים

בועז טופורובסקי:  זה גם בא למדינת ישראל, הרלב"ד מכיר את זה, אור ירוק מכיר את זה, כל הגופים מכירים את זה

בועז טופורובסקי:  רצו לאשר את זה

בועז טופורובסקי:  פוליטיקה – לא אישרו

בועז טופורובסקי:  אנחנו במקום אחד לפני האחרון, נראה לי שרק מקסיקו יותר גרועה מאיתנו, בשיפור בתאונות דרכים

בועז טופורובסקי:  זאת אומרת, אנחנו ממשיכים להיות גרועים יותר ואחרים משתפרים

בועז טופורובסקי:       כל מה שיגידו לך זה שהם מסכנים

בועז טופורובסקי:  זה כמו שיגידו לך לנהל את הליכוד ויש לך לבחירות 500,000 שקל

בועז טופורובסקי:  אתה תגיד: אני לא יכול לעשות ככה בחירות

בועז טופורובסקי:  לבחירות בכל הארץ, בחירות כלליות

בועז טופורובסקי:  זה לא כמו 50 מיליון

בועז טופורובסקי:  נכון, אנחנו לא יכולים להביא עכשיו 30 מיליארד שקל לתאונות הדרכים, אבל נאמר כאן נתון שהוא נכון ואין עליו עוררין, גם לאוצר אין עליו עוררין: העלויות של תאונות הדרכים למשק הישראלי בשנה – 17 מיליארד שקל

בועז טופורובסקי:  כבר בוועדת שיין נאמר: בוא נסתכל על זה כלכלית

בועז טופורובסקי:  אנחנו לא מבקשים טובות לתאונות דרכים, לא מבקשים שתיתנו לנו נדבות

בועז טופורובסקי:  אנחנו עושים לכם תוכנית שכל שקל יחזיר לכם שני שקלים

בועז טופורובסקי:  והתוכנית עבדה

בועז טופורובסקי:  ניסו את זה והתוכנית עבדה

בועז טופורובסקי:  אבל היא בוטלה

בועז טופורובסקי:  למה? מישהו בא בטענות לשרת התחבורה והבטיחות בדרכים בנושא הבטיחות בדרכים? היא שלחה לכאן מישהו? הרלב"ד זה תחת משרד התחבורה, היא נלחמת על הרלב"ד? היושב-הראש הנוכחי נפגש איתה? ממלא המקום נפגש איתה? אין אף אחד ממשרד התחבורה? היו"ר הקודם, למה הוא התפטר? כי היא לא נפגשה איתו?     

אליהו דלל: רגע, יש כאן מישהו ממשרד התחבורה

ברכה נדב: אני ממשרד התחבורה

בועז טופורובסקי: המנכ"ל הקודם, למה הוא התפטר? כי היא לא שמה עליו? בוא נראה איפה התקציבים

בועז טופורובסקי:  יגידו לך תשתיות והכול, אבל זה בלי קשר

אליהו דלל: זה לא רק תשתיות

בועז טופורובסקי: זה לא רציני

בועז טופורובסקי:  הטיפול בתאונות הדרכים, בפרט בילדים ובהיפגעות ילדים, הוא סקנדל, הוא שערורייה, הוא מחדל

בועז טופורובסקי:  אנחנו מכירים את זה בכל מקום ויש על זה קונצנזוס

בועז טופורובסקי:  אף אחד במשרד התחבורה לא יכול להגיד שהוא לא יודע על זה, כולל השרה, אף אחד ברלב"ד לא יכול להגיד שהוא לא יודע על זה

בועז טופורובסקי:  אם אני הייתי ברלב"ד, אני הייתי צועק, לא הייתי ישן בלילה, לא הייתי כזה נחמד ואומר שאני עושה את המקסימום ממה שיש

בועז טופורובסקי:  אבל הם כאלה, הם נחמדים כי הם אנשים, וזה בסדר

בועז טופורובסקי:  אני אומר לך – יש ילדים שמתו ב-2023 וימותו עוד מעט, והאנשים שאחראים על זה יכלו למנוע את המוות שלהם, חד וחלק

בועז טופורובסקי:  אני עומד מאחורי זה, וגם ביום שתהיה ועדת חקירה – אני אדאג שתהיה – אני אבוא ואראה, ונביא את כל הפרוטוקולים

בועז טופורובסקי:  נראה לכולם שאף אחד לא יכול להגיד שהכתובת לא הייתה על הקיר – כל יום אנחנו זועקים, וכל שבוע אנחנו זועקים שהכתובת על הקיר

אליהו דלל: תודה, בועז

אליהו דלל:  אני יודע כמה אתה נלחם על הנושא הזה, אני יודע כמה שהנושא כואב לך ואתה רגיש לזה

אליהו דלל:  אני מאוד מעריך את הפעילות שלך בכל מקום, כולל בכנסת

אליהו דלל:  משרד התחבורה, בבקשה

ברכה נדב: אני ממינהל תשתיות במשרד התחבורה

ברכה נדב:  יש אצלנו כמה סלים תקציביים שמיועדים לטיפול - - -     

אליהו דלל: הרלב"ד כפוף אליכם?     

ברכה נדב: כן, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הרלב"ד

אליהו דלל: הוא כפוף למשרד התחבורה?     

ברכה נדב: כן

ברכה נדב:  זו יחידת סמך של משרד התחבורה

בועז טופורובסקי: סליחה, זה לא מדויק, יש בזה לקונה בחוק

מרב רפאלי: שרת התחבורה והבטיחות בדרכים היא בעצם השרה של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים

מרב רפאלי:  הרלב"ד הוא תאגיד סטטוטורי תחת שרת התחבורה

בועז טופורובסקי: הוא תאגיד סטטוטורי

בועז טופורובסקי:  תשים לב, ואני חלילה לא בא בטענות לנציגת משרד התחבורה, אבל הם בכל פעם שולחים מישהו רק בתחום אחד, בתחום שנוח להם

בועז טופורובסקי:  עכשיו היא תספר כמה הם עושים בתשתיות, והם עושים, אבל עדיין קיצצו לעומת מה שהיה צריך, וזה עדיין רחוק ממה שצריך להשקיע

בועז טופורובסקי:  הכול ידוע – איפה הכבישים האדומים, איפה יש תאונות, איפה הכול

בועז טופורובסקי:  אם צריך 100 הם יספרו עכשיו על החמישה שהם עושים מתוך ה-100

בועז טופורובסקי:  עוד פעם, אני לא בא בטענות, אבל התשתיות זה רק אחד

בועז טופורובסקי:  מה עם הרכב, מה עם הרישוי, מה עם האכיפה, הכול, הכול, הכול

אליהו דלל: בבקשה, ברכה

ברכה נדב: אני יכולה להגיד מה אנחנו עושים במינהל תשתיות עם הכספים שמושקעים בתאונות דרכים

ברכה נדב:  יש סל שנקרא מוקדי סיכון, שזה 180 מיליון שקלים בשנה

ברכה נדב:  מפלחים את הכבישים, בודקים איפה הנקודות שיש בהן הכי הרבה תאונות ושם מתמקדים

ברכה נדב:  יש סלים נוספים כמו סל בטיחות, וזה סל שעובד בתווך העירוני

ברכה נדב:  יש קול קורא שמתפרסם לרשויות המקומיות והם מגישים שם בקשות

ברכה נדב:  כשמבקשים טיפול בתאונות דרכים, אם זה בקרבת מוסדות חינוך, אם זה לפי מספר תאונות, הכול מתואם עם הרלב"ד שמאשרים לנו כל פרויקט אם הוא עומד בתנאי הסף ובאמת זקוק לטיפול בטיחותי, וגם זה מתוקצב

ברכה נדב:  יש לנו גם סל כשלים ברשת – הקריטריונים שלו נבנים כרגע מול הרלב"ד – שזה 40 מיליון שקלים בשנה

ברכה נדב:  זה סל שבא לטפל בכשלים בבטיחות בדרכים בפן של תאונות דרכים, וגם אם אין שם הרבה תאונות דרכים, ושלא יהיו, בעזרת השם, גם אם אנחנו רואים שם סכנה בטיחותית – מעבר חציה שלהולכי הרגל אין ראות טובה לראות את הנהג, כמו שציינו פה

ברכה נדב:  מעבר לזה, אמור היה להיות כאן אגף - - -      

אליהו דלל: התקציב הזה נוצל במלואו?     

ברכה נדב: התקציב הזה עכשיו נבנה

אליהו דלל: מה זה עכשיו הוא נבנה? אני מדבר על תקציב שהיה גם בשנה שעברה או לפני שנתיים

ברכה נדב: הסלים הקודמים שציינתי נוצלו במלואם ואמורים להיות מתוקצבים גם השנה

ברכה נדב:  הסל של פתרונות גודש תוקצב חלקית בדצמבר שנה שעברה, וגם יצא כבר לביצוע

ברכה נדב:  את ההמשך של הסל אנחנו אמורים לתקצב בעוד בערך 20 מיליון שנשארו מתוכו בפנייה התקציבית הקרובה שהוגשה לאוצר, ואנחנו בונים את הקריטריונים הנוספים

ברכה נדב:  אנחנו מעדכנים את הקריטריונים לסל של שנה הבאה בהתאם לתנאים החדשים בכבישים

אליהו דלל: אוקיי, את מדברת על הנושא של תשתיות, אבל אנחנו יודעים שיש גם גורם אנושי בתאונות דרכים

אליהו דלל:  האם משרד התחבורה – אני לא יודע אם את יודעת לענות לי או לא – עושה איזשהן פעילויות הסברה בנושא תאונות הדרכים בכלל ובקרב ילדים בפרט?      

ברכה נדב: אני באמת לא מהתחום הזה, אני יכולה תוך כדי לנסות לברר

אליהו דלל: אני אשמח מאוד אם תנסי לברר

ברכה נדב: שלחתי ואני מחכה שיחזירו לי תשובות

ברכה נדב:  פארג', מנהל אגף מיעוטים שלנו, כרגע במילואים

ברכה נדב:  יש כספים שמושקעים במגזר הערבי

ברכה נדב:  85 מיליון שקלים בשנה מיועדים לתקצוב של חוצי יישובים, כלומר חברת נתיבי איילון מטפלת ביישובים הערביים שיש בהם כביש נורא מסוכן באמצע, ובכל שנה מושקעים 85 מיליון שקלים כדי לטפל בכבישים המסוכנים האלה

ברכה נדב:  בלי שום קשר, יש כמה דברים שעושים באגף מיעוטים

ברכה נדב:  אני מקריאה כי זה לא התחום שלי והוא שלח לי את זה מהמילואים

ברכה נדב:  הוא כותב ככה: אגף המיעוטים במשרד התחבורה מקדם תוכניות רבות לצורך שיפור הבטיחות בתשתיות בתוך יישובי המיעוטים, לצורך מיתון תנועה ומניעת תאונות דרכים

ברכה נדב:  חלק מהתוכניות בנות ביצוע וחלק בשלבי תכנון על ידי חברת נתיבי איילון

ברכה נדב:  להלן התוכניות: תוכנית תמרור רוחבית ביישובים, עד כה תקצבנו 33 רשויות תמרור מתוך 133 רשויות

ברכה נדב:  הביצוע החל השנה על ידי חברת נתיבי איילון

ברכה נדב:  במהלך השנה תקצבנו עוד ארבעה מיליון שקלים לצורך תכנון של עוד כ-50 רשויות תמרור

ברכה נדב:  הקמת חניון אזורי לרכב כבד – תקצבנו סך הכול 3 מיליון שקלים לצורך תכנון ומיפוי חניונים אזוריים ביישובים עם אחוז משאיות גבוה, וככל שנוכל נוציא אותן מהמדרכות בתוך היישובים למניעת תאונות דרכים

בועז טופורובסקי: סליחה על ההפרעה

בועז טופורובסקי:  יש לי מה להגיד על כל דבר, אבל התקצוב של החניון הזה הוא החלטת בג"ץ מ-2002

בועז טופורובסקי:  ועדת סגיס אישרה את זה

בועז טופורובסקי:  מ-2002 עד עכשיו עוד לא עשו את זה? עכשיו רק הוציאו 3 מיליון לתכנון? שתבין עד כמה הכול איום ונורא

בועז טופורובסקי:  הכול נשמע טוב, ואני גם לא בא אליה חלילה בטענות, הם שלחו אותה

ברכה נדב: אני רק אסיים

ברכה נדב:  מ-2022 ועד היום הושקעו כ-1

ברכה נדב: 5 מיליארד בתוכניות לפיתוח התשתיות של מגזר המיעוטים, והתוכנית בעיצומה

ברכה נדב:  מדובר בבניית מדרכות, הרחבת כבישים ומיתוני התנועה בצירים באורך מעל קילומטר כל אחד

ברכה נדב:  המשרד יפרסם השנה קול קורא לרשויות לצורך טיפול בבעיות בטיחות, בדגש על צירים הצמודים או מובילים למוסדות חינוך

ברכה נדב:  הפרסום יתבצע אחרי הבחירות ברשויות

ברכה נדב:  זה בעצם המענה לזה שהתווך העירוני במגזר המיעוטים לא קיבל מענה לכל הבעיות ליד בתי הספר, כמו שציינתם

ברכה נדב:  הקול קורא אמור לפנות לרשויות כדי להעלות את הצרכים שלהן ולטפל בנקודות האלה, בתיאום עם הרלב"ד כמובן

ברכה נדב:  כמו שיש מענה ברשויות היהודיות, יהיה מענה גם ברשויות המיעוטים

אליהו דלל: בנושא הכלים החשמליים, ישנם כלים שונים שבהם עוד לא נעשתה הסדרה, ואין להם לוחית רישוי

אליהו דלל:  איפה זה נמצא?      

ברכה נדב: שמעתי ששאלתם ושלחתי שאלה גם בנושא הזה

אליהו דלל: אני מבקש שמי שמתעסק בזה יעביר לנו את הנתונים ואת לוח הזמנים

אליהו דלל:  אני לא מדבר רק על האופניים החשמליים; יש לא מעט כלים שמגיעים לארץ כצעצועים והם נמצאים על הכבישים

אליהו דלל:  הם ללא לוחית רישוי, ואני לא יודע איך הם נקראים

אליהו דלל:  אין להם שום קשר לאיזשהו כלי תחבורה

בועז טופורובסקי: נראה לי שהרלב"ד יכול לענות לך, כי אישרנו לוחית רישוי

בועז טופורובסקי:  אמרנו שזה לא הגיוני שנשלח עכשיו 200,000 קורקינטים לעשות לוחית רישוי, לכן אמרנו שהחנות כבר תיתן את זה עם לוחית הרישוי, כדי לחסוך זמן וכסף

אליהו דלל: דיברנו גם על רעיונות בזמנו לעשות את הניסוי הזה

בועז טופורובסקי: אבל הם לא הולכים על זה

אליהו דלל: לא משנה על מה הולכים

אליהו דלל:  בועז, ב-2013 הגעתי לוועדות הכלכלה יחד עם דוד ביטן, ודיברנו על נושא לוחיות הרישוי, גם עם מיטל להבי מתל אביב

אליהו דלל:  עד היום זה נמצא אצל עינת סגל, אם אני לא טועה

יעקב מזרחי: הנושא של לוחיות זיהוי לקורקינטים ואופניים חשמליים יצא לדרך

אליהו דלל: מה זה יצא לדרך? 

יעקב מזרחי: אני אסביר מה זה יצא לדרך

יעקב מזרחי:  החוק ייכנס לתוקף באוגוסט הקרוב, ומשרד התחבורה התחיל תהליך של רישום דרך המחשב

יעקב מזרחי:  לא צריך להגיע למשרד הרישוי ולהירשם שם, הרישום דרך המחשב, אתה נרשם ומקבל אישור להוציא את המספר

יעקב מזרחי:  אתה אמור לקבל אותו ולהתקין, לפחות לגבי כלים הנמצאים כיום

אליהו דלל: מתי זה אמור להתחיל? מחר אני הולך לקנות אופניים חשמליים, מה אני עושה?     

יעקב מזרחי: מאוגוסט אתה מחויב שיהיה להם מספר

אליהו דלל: מאיפה אני מקבל אותו? איך אני מקבל אותו?     

בועז טופורובסקי: איך אתה מתקין אותו?     

אליהו דלל: אני רוצה להגיד לך, ב-1960 אני רכבתי על אופניים, הייתי ילד קטן, כשהיה את המספר של עיריית תל אביב, אני זוכר את הלוחית בצבע כחול

אליהו דלל:  זה היה ב-1960 והיית מקבל אותה מעיריית תל אביב

אליהו דלל:  אני הולך היום לקנות אופניים חשמליים, ממי אני מקבל את הלוחית?     

יעקב מזרחי: אני לא בקיא כרגע בכל הפרטים, אבל אני כן רוצה להגיד - - -     

אליהו דלל: אין לנו מספיק זמן כי אנחנו צריכים לסיים ב-11 בגלל המליאה

בועז טופורובסקי: כל הזמן כל אחד לא יודע הרבה דברים, כל אחד מקבל חצאי מידע

בועז טופורובסקי:  אני לא מאשים אותם

נאור שירי: רגע, גם הקלנועיות 4X4 האלה?     

אליהו דלל: זה לא אופניים חשמליים, זה כלי אחר

אליהו דלל:  הם לא הגדירו

אליהו דלל:  אין הגדרה ברורה של כל הכלים החשמליים על ידי משרד התחבורה ומכון התקנים

נאור שירי: למה?     

אליהו דלל: אני לא יודע למה, אני שואל עכשיו

בועז טופורובסקי: רגע, אנחנו בוועדה לזכויות הילד? תשאל מה ההגדרה הברורה לשעות נהיגה של נהג בהסעות ילדים

בועז טופורובסקי:  תשאל, נראה מי עונה לך

בועז טופורובסקי:  אני אגיד לך שזה בבג"ץ, ובג"ץ הורה למשרד התחבורה לקבוע כי יש תקנה 168 שאפשר לקרוא אותה בלי זה

בועז טופורובסקי:  לילדים שנהגי הסעות מסיעים אותם, אם אתה מחכה בפקק זה נחשב? בג"ץ אמר: תקבעו את זה כבר

בועז טופורובסקי:  ואף אחד לא יודע

בועז טופורובסקי:  זכויות הילד, בבקשה

אליהו דלל: ייתכן שנעשה ישיבת מעקב כי הנושא הזה מאוד חשוב, ואני רוצה לטפל בו ביסודיות

אליהו דלל:  אנחנו צריכים לסיים ב-11, אז אני מבקש מכל אחד שתי דקות

אליהו דלל:  לגבי משרד התחבורה אני מבקש לקבל נתונים

אליהו דלל:  אני לא רואה פה נציג ממכון התקנים, אבל נכנסים לפה כלים חשמליים מסוגים שונים, בצורה של צעצועים, והם נמצאים על הכבישים ונוהגים עליהם בכבישים ילדים בני עשר ופחות מזה

אליהו דלל:  אני חייב לומר לכם שפעם אחת עצרתי ילד – לא כדי לעצור אלא כדי לתת לו הרגשה טובה – ושאלתי אותו מי קנה לו, איפה קנה, כי אני רוצה לקנות לנכד שלי

אליהו דלל:  הוא באמת מסר לי את כל המידע בכיף והוא עוד השוויץ וטס במהירות

אליהו דלל:  זה דבר שצריך למנוע אותו

אליהו דלל:  אני לא יודע באיזו צורה

אליהו דלל:  זה מגיע לארץ, וזה לא רק משטרה

בועז טופורובסקי: מתי ראית מבצע אכיפה של המשטרה על הדבר הזה?     

אליהו דלל: זה דברים שצריכים למנוע ולהביא אותם ברישוי כזה או אחר

אליהו דלל:  הייתי מאוד שמח לדעת מה משרד התחבורה עושה בנושא הזה, איך הוא מגדיר את הכלים האלה, שחלקם באים על תקן צעצוע כזה או אחר

אליהו דלל:  מי שרוצה לדבר, בואו נעשה סבב משמאל לימין

אליהו דלל:  תומא סלימאן, אני רק אעדכן אותך בדיון שעשינו לפני שהגעת, כל הגידול בתאונות שהיו היה במגזר הערבי

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, בגלל זה הגעתי

אליהו דלל: בסדר גמור

אליהו דלל:  נאור, יש לך משהו לומר?     

נאור שירי: אני רק רוצה להבין מה קורה עם שאר הכלים

נאור שירי:  כי את הקורקינט, נניח, אני נותן את ה-grace, כאילו באוגוסט עכשיו אנחנו נסתובב ברחובות - - -     

אליהו דלל: זה לא רק קורקינט, הוא מדבר על האופניים החשמליים והקורקינט

נאור שירי: כל הכלים החשמליים, יש טרקטורון חשמלי, מה איתו? מי אחראי על זה?     

אליהו דלל: ביקשנו נתונים מנציגת משרד התחבורה ואין לה

אליהו דלל:  ביקשתי ממנה שתעביר לנו נתונים של כל הכלים

נאור שירי: לא, לא, אני לא רוצה נתונים של הכלים

נאור שירי:  זה לא מה שהתכוונתי

נאור שירי:  שאלתי למה לא עושים הסדרה של התחום הזה? למה לחכות עשר שנים? כמו עם הקורקינט החשמלי הראשון שהגיע, ואחרי עשר שנים יש לו לוחית זיהוי

אליהו דלל: אני מעביר את השאלה שלך למשרד התחבורה, ואני מבקש לקבל תשובה

נאור שירי: שאלה אחרונה, למשטרת ישראל: כמה דוחות ניתנו השנה במדינת ישראל לנוער או לילדים שרכבו שלא כדין על קורקינט חשמלי?     

אילן גילאון: אני אבדוק את הנתונים, לא בטוח שיש לי אותם כאן

אליהו דלל: חלקם ניתנים על ידי פיקוח עירוני

אילן גילאון: אין לנו נתונים של פיקוח עירוני

אליהו דלל: תקשיב לי, זה לא נכון

אליהו דלל:  זה לא נכון

אליהו דלל:  אני יודע, בנתניה נותנים מאות בשנה

נאור שירי: אין מצב

אליהו דלל: אני אומר לך

אליהו דלל:  אני  מכיר את זה, אני מכיר את זה

אילן גילאון: יש לי נתונים על ילדים בגיל 17-16 בנושא האופניים החשמליים

נאור שירי: זה לא ילד

אילן גילאון: הם בני ענישה, פחות מזה יש לי בעיה לאכוף נגדם

נאור שירי: אז למה אתה מגביל את הגיל אם יש לך בעיה לאכוף נגדם? למה אנחנו אומרים שמגיל 14 - - -     

אילן גילאון: אני לא הגבלתי את הגיל, החקיקה הגבילה את הגיל

נאור שירי: אם אנחנו רשמנו בחוק שאסור מתחת לגיל 16, כמה דוחות ניתנו לילדים מתחת לגיל 16?     

אילן גילאון: אין לי כאן את הנתון, אני מצטער

אילן גילאון:  אני יכול לברר לך ולהעביר

נאור שירי: יש לך את הכול חוץ מזה

אליהו דלל: תברר ותעביר לנו

אליהו דלל:  ומגיל 16 ומעלה?     

אילן גילאון: מגיל 16 ומעלה, בנושא אופניים חשמליים, עבירות של נסיעה על המדרכה וקסדות, רשמנו 3,500 דוחות

אליהו דלל: רק המשטרה

אילן גילאון: רק המשטרה

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  בועז, אתה רוצה להוסיף משהו? אני שמח שבועז היה פה, הוא אמר את הדברים בצורה ברורה, נחושה ואמיתית, כמו שצריך

אליהו דלל:  בבקשה, בטרם, אם יש משהו להוסיף

איילת גבעתי: בהחלט

איילת גבעתי:  אני חושבת שהדגש צריך להיות היום על ההורים, להכניס אותם לעניינים ולחשוב איך אנחנו עושים את זה כולנו, משרדי הממשלה והארגונים – איך אנחנו מעבירים את האחריות מעבר לנהגים, שגם הם הורים

איילת גבעתי:  וגם קול קורא לאכיפה, כי אם תהיה תקנה לגיל 16 שתאפשר את האכיפה, איך אנחנו אוכפים את זה כמו שצריך? זו תהיה עוד תרומה משמעותית להיפגעות

אליהו דלל: תודה

ליאור זילבר: אני נציג ממועצת התלמידים והנוער הארצית

ליאור זילבר:  מדברים פה על חינוך ותוכניות ודברים כאלה

ליאור זילבר:  אנחנו כבר מתקרבים לסוף הדיון, שמענו את כל הגורמים ואיזה פתרונות אפשר לעשות, ועדיין אין כיוון ברור מה אנחנו צריכים לעשות אחרי שהישיבה הזאת מסתיימת

ליאור זילבר:  אני בן 18 ועוד מעט מסיים את מערכת החינוך, אז כשמדברים על תוכניות וחינוך, אני חוויתי אותם על בשרי

ליאור זילבר:  אחרי כיתה ו', ובעיקר ביסודי, מרגישים מאוד חזק את כל התוכניות של זה"ב

ליאור זילבר:  אני יודע את זה גם מהרבה בתי ספר, במיוחד באזור המרכז

אליהו דלל: מאיפה אתה בארץ?     

ליאור זילבר: מפתח תקווה

ליאור זילבר:  בחטיבה העליונה זה כבר מתחיל להיעלם, אתה לא תעשה משמרות זה"ב לילדים בכיתה ט'

ליאור זילבר:  ההרצאות שמגיעות לא באמת מדברות לנוער, והרבה פעמים כשמישהו מרצה על נהיגה בשכרות או איך אסור לנסוע על קורקינט, שמים על זה פס וממשיכים הלאה, כי המרצה, או התוכן עצמו, לא מדבר באופן ישיר לנוער, וזו בעיה

ליאור זילבר:  חינוך זה טוב, אבל רק אם באמת מצליחים לחנך

עאידה תומא סלימאן: כנער, מה לדעתך היה משפיע עליך?     

נאור שירי: קנס של 3,000 שקל ולא להוציא רישיון שלוש שנים

נאור שירי:  תאמיני לי שהוא לא היה עולה על קורקינט

דיאנה קוגן: תוכניות חווייתיות, בפירוש

דיאנה קוגן:  יש לנו תוכנית כזאת בירושלים, תוכנית הדסה

דיאנה קוגן:  זה עובד 18 שנה במרכז הרפואי

מקס אבירם: יש הרבה תוכניות כאלה

דיאנה קוגן: והן תמיד תלויות תקציב

דיאנה קוגן:  גם אור ירוק, זה הכול תקציב

אליהו דלל: נשאלה פה שאלה, איך אתה רוצה לראות את זה? אני רוצה שתיתן תשובה, וכל אחד שירצה יוסיף אחר כך בתורו, בבקשה

ליאור זילבר: כשמדברים על איך אפשר לגעת בזה נכון, הייתי מחלק את התשובה לשתיים

ליאור זילבר:  יש נוער מעל גיל 16, שכבר יכול להוציא רישיון, ויש ילדים, במונחים של היום, שלא יכולים להוציא רישיון

ליאור זילבר:  הגישה של החינוך משתנה פה

ליאור זילבר:  כשאנחנו מדברים על נערים או ילדים עד גיל 16, גם אחרי 16, ההרצאות והשינויים שמנסים לעשות צריכים לבוא בגישה פחות הרצאתית – הנה הנתונים, הנה ההרוגים, תהיו זהירים, תסתכלו ימינה ושמאלה

ליאור זילבר:  במיוחד כשמדברים עם ילדים בחטיבה ובתיכון, צריך לדבר איתם באופן ישיר

ליאור זילבר:  מניסיון, השנה הייתה לי הרצאה על נהיגה בשכרות ואמרתי טוב, עוד הרצאה

ליאור זילבר:  אבל היא באמת דיברה כמו שצריך – היא לא רק הציגה נתונים, אלא באה והסתכלה לנו בעיניים

ליאור זילבר:  עשינו דיון פתוח וזה באמת היה מעניין

ליאור זילבר:  אנשים לקחו את זה וזכרו את זה

ליאור זילבר:       כשזה מגיע לנערים מעל גיל 16, קיים פה כבר סיכון שאפשר לשלול לך רישיון או לתת לך קנס, ונכנס כל העניין של האכיפה

ליאור זילבר:  בסוף התשובה הסופית לשאלה למה יש יותר הרוגים היא כי אין כסף

ליאור זילבר:  התחלנו את הדיון בלומר שהתקציב רק יורד משנה לשנה, אז איך מצפים שמספר ההרוגים ירד? גם כשזה מגיע לחינוך, אני חושב שאפשר להוסיף תוכניות שבמידה ומתאימים אותן נכון, ידברו עם תלמידים וישאלו אותם איך מעבירים את זה נכון, אולי זה באמת ייכנס להם לראש

ליאור זילבר:  לסיום, כל הפתרונות, כל הגורמים, וכל הסיבות כבר על השולחן, צריך רק להתקדם עם זה הלאה

ליאור זילבר:  תודה

אליהו דלל: תודה רבה, היה חשוב מאוד לשמוע אותך

אליהו דלל:  אני חושב שהדברים נכונים, גם כשאנחנו מדברים על נערים צריך להבדיל כמובן עד גיל 16, ואם יש לו רישיון או אין לו

אליהו דלל:  אני חושב שנגעת בדברים נכונים ובאמת כדאי להתמקד

אליהו דלל:  תודה רבה

ליאור זילבר: כי אז הגישה מאוד שונה

זהבה רומנו: אני ממשרד הבריאות, ואני אשתף שהתוכנית הלאומית לבטיחות ילדים ואגף האסטרטגיה של משרד הבריאות הבינו שיש באמת בעייתיות בחברה הערבית, בדגש על החברה הבדואית, בכל הנושא של היפגעות ילדים

זהבה רומנו:  עשינו תהליך מאוד מעמיק ומלווה מחקר, והבנו שהכי נכון זה להיכנס לתוך החברה ולשתף אותה בהבנה של החוזקות, החולשות והצרכים שלה

זהבה רומנו:  בנינו תוכנית לאומית רב-שנתית, פיתחנו מיזם משותף עם אג'יק, יש תוכנית רב-שנתית שעוסקת בנושא הסברה, פיתוח, ושילוב בני נוער

זהבה רומנו:  איך מעבירים מסרים? הדרך הכי נכונה עם בני הנוער היא לא לבוא אליהם בגישה פרונטלית ולעשות להם הרצאות, אלא בעצם לגייס אותם כדי לעשות את תהליך השינוי, וזה בעצם חלק מהתוכנית

זהבה רומנו:       השבוע נפגשנו איתם וקיבלנו את התוכנית – תוכנית מאוד מעמיקה ומלווה במחקר, עם מדדים שאנחנו נמדוד

זהבה רומנו:  יש לנו ועדת היגוי שתלווה את התוכנית, ואני מקווה שאנחנו נראה תוצאות מרשימות שלה

זהבה רומנו:  כמובן שיש לנו עוד מיזמים משותפים, יש מיזם עם ארגון בטרם שעוסק בחברה הבדואית, ובוועדת ההיגוי שלנו יש נציגה של הרלב"ד

זהבה רומנו:  לפני יומיים ישבנו על הנתונים החדשים, נתונים מאוד מדאיגים לגבי הנושא של היפגעות בתאונות דרכים

זהבה רומנו:  יצאנו עם משימה, גם אנחנו וגם הנציגה של הרלב"ד, לבנות תוכנית רב-שנתית איך לשלב את התוכנית הלאומית עם התוכניות של הרלב"ד

זהבה רומנו:  התקציב שלנו מינימלי, אבל אנחנו נשתדל לעזור ולקדם את התוכנית

עאידה תומא סלימאן: כמה זה מינימלי?     

זהבה רומנו: יש לנו 6 מיליון שקל לכל התוכנית

זהבה רומנו:  זה באמת תקציב מינימלי

נאור שירי: תקציב הכיבוד פה

זהבה רומנו: התקציב שלנו הוא רק לדחוף ולסייע למשרדי הממשלה, שמתחילים בתהליכים ובתוכניות

זהבה רומנו:  יש לנו תוכנית נהדרת עם משרד החינוך

זהבה רומנו:  זה לא מספיק, היינו רוצים להרחיב ולהגדיל אם היו לנו יותר תקציבים

בועז טופורובסקי: גם המרב"ד, שזה הגוף שבודק בדיקות רפואיות שקשורות לרישיונות נהיגה, סובל מתת-תקצוב נורא

בועז טופורובסקי:  קומה למעלה בדיוק, בוועדה לפניות ציבור, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פינדרוס, עושה מספר ישיבות כדי לנסות לטפל בזה, אבל כל דבר סובל מבעיות שורש עמוקות

אליהו דלל: משרד החינוך, בבקשה

מקס אבירם: אני אדבר בקצרה בגלל הזמן, תמיד זה ככה – זו בדיוק ההוויה המאוד כוללנית של מה שקורה בהיבט של בטיחות בדרכים במדינת ישראל

מקס אבירם:  אני מאוד מתחבר למה שחבר הכנסת טופורובסקי אמר כאן

מקס אבירם:  אני חושב שזה הבסיס לכל מה שקורה בעניין של בטיחות בדרכים לכל המגזרים, לאו דווקא למגזר כזה או אחר

מקס אבירם:  אני חושב שאם יימצא לדברים האלה איזשהו פתרון, גם מדינתי, יכול להיות שהתמונה שנקבל תהיה שונה

מקס אבירם:  אני עוסק בתחום הזה כבר הרבה שנים, בקיץ הקרוב אני פורש בכלל משירות המדינה, אבל הסיפור הזה הוא בליבנו

מקס אבירם:  זה סיפור שאנחנו מתעסקים בו המון, המון שנים ומשתדלים לעשות את עבודתנו נאמנה

מקס אבירם:  אבל העבודה הזאת כרוכה לא רק ברצון הטוב שלנו, היא כרוכה בעוד כל מיני אלמנטים שצריכים לבוא לידי ביטוי כדי שהעסק הזה יעבוד

מקס אבירם:       לבחור הנפלא הזה – אני אחר כך אשב איתך ואני אספר לך גם עוד כמה דברים שאולי אתה לא יודע שקורים במערכת, והם יכולים לשנות קצת את פני הדברים

מקס אבירם:  אני רוצה למקד את הדברים שלי לאו דווקא במה שאנחנו עושים, כי אנחנו עושים מעבר

מקס אבירם:  אנחנו עסקנו כאן היום בהיפגעות של ילדים בתאונות דרכים, ואני מתחבר לחלק מהדברים שיעקב אמר, צריך לקחת את התאונות האלה ולנסות לאפיין אותן, לראות איפה הילדים נפגעים, באילו שעות

מקס אבירם:  למשל, אני יודע מסטטיסטיקות במהלך שנים רבות, ילדים נפגעים בדרך כלל בשעה מסוימת אחר הצוהריים, בין 15:00 ל-16:00

מקס אבירם:  צריך לאפיין את זה, לבדוק איפה, למה, באיזה נקודות, ואולי להתחיל להשקיע שם אנרגיות ומשאבים על מנת להשפיע בעניין הזה

מקס אבירם:       אני יודע שבמשך כל השנים, כל פרויקט שאופיין וזוהה מבחינת המניעים שלו, או הסיבות שלו, ואחר כך תקפנו את אותם מניעים וסיבות – הצלחנו

מקס אבירם:  בכל סיטואציה כזאת שאתה לוקח נתונים, אתה מזהה אותם ואתה יודע אחר כך לטפל בהם באופן ממוקד, אז הדברים האלה קורים

מקס אבירם:  מעבר לזה, אגב זה"ב, משרד החינוך מקיים תוכניות לימודים ופעילויות ויש לו רכזים כמעט בכל בתי הספר, כולל במגזר הערבי

עאידה תומא סלימאן: מה עושים במגזר הערבי? נו, באמת

מקס אבירם: אין לי זמן עכשיו, אבל אני מוכן לשבת איתך ולהגיד לך הכול

עאידה תומא סלימאן: תאמין לי, אני יודעת מה קורה

עאידה תומא סלימאן:  לא קורה הרבה

מקס אבירם: אני אומר לך שקורה המון

אליהו דלל: בבקשה

דיאנה קוגן: אני מנהלת מטה הבטיחות העירוני בעיריית ירושלים

דיאנה קוגן:  זאת רשות מאוד גדולה ואני יכולה לדבר מנקודת מבט של איש שטח

דיאנה קוגן:  כולם פה מדברים מהמערכות, ואני יכולה להגיד מה קורה פה בשטח

דיאנה קוגן:  ראשית, כשאנחנו מדברים פה על תאונות של ילדים והיפגעות של ילדים, דיברו על זה שזה ליד מוסדות חינוך – לא מדויק בכלל

דיאנה קוגן:  זה נכון שזה מקום שמחולל תנועה ויש הרבה מאוד תנועה, אבל הם לא נפגעים שם

דיאנה קוגן:  הם נפגעים בדרך כלל בשעות אחר הצוהריים, וההיפגעות גבוהה יותר בחופשות

דיאנה קוגן:       בנוסף לזה, אני מדברת על רשות מקומית גדולה, ששמה המון, המון תקציב ומשאבים סביב מוסדות החינוך, וחבר הכנסת טופורובסקי נתן לנו פעמיים בשנתיים האחרונות סכום לא מבוטל של כמעט 700,000-600,000 שקל כדי לפתור את הבעיות האלה

דיאנה קוגן:  חברת הכנסת, רציתי לומר לך, כאשר באים לתת פתרונות ליד מוסדות חינוך, צריך לחשוב ולהיות בטוחים לאן אנחנו מעבירים אותם

דיאנה קוגן:  במערב העיר זה קל יותר, אבל בשכונות החרדיות זה קשה מאוד ובמגזר הערבי זה כמעט בלתי אפשרי

דיאנה קוגן:  למה? כמה שתוסיפי שם מעקות ותוסיפי שם פסי האטה, את לא תוכלי לתקן את המצב כי התשתיות שם צפופות, עתיקות

אליהו דלל: דיאנה, אני חייב לסיים

אליהו דלל:  אני אעשה עוד ישיבה

אליהו דלל:  עוד משפט, בקצרה

עאידה תומא סלימאן: מעניין שאת מספרת לי

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת את זה, הם צריכים לדעת את זה

דיאנה קוגן: נעבור לשאלה איך מונעים את התאונות האלה

דיאנה קוגן:  אני חושבת שלא רק במערכת החינוך יש תוכניות טובות, ויש תוכניות תוספתיות עוד יותר טובות שדורשות תקציבים

דיאנה קוגן:  במערכת החינוך יש עוד דבר אחד שאנחנו לא יודעים עדיין לפצח, וזה אחריות הורית

דיאנה קוגן:  היכן שאני הולכת אני מדברת עם הורים

דיאנה קוגן:  זה מתחיל מגיל אפס וזה ממשיך עד הצבא וכו'

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אנחנו נמשיך את הדיון הזה

אליהו דלל:  אני אעשה עוד דיון אחד לפחות כדי למצות אותו

אליהו דלל:  בינתיים קיבלנו פה מספר החלטות ואנחנו נעביר אותן למשרדים

אליהו דלל:       הוועדה קובעת שתקצוב המלחמה בתאונות הדרכים הוא בעצם השקעה – כסף שלא מושקע במאבק הזה מושקע בטיפול בנזקי תאונות

אליהו דלל:  הנזק מתאונות דרכים עומד על כ-16 מיליארד שקל

אליהו דלל:       משרד התחבורה – הוועדה קוראת למשרד התחבורה למנות מנכ"ל קבוע לרשות הלאומית בדרכים

אליהו דלל:  הוועדה מבקשת לקבל לשולחנה לוח זמנים לרישוי כלי רכב חשמליים מכל סוג וכן תוכנית ליישום בנושא אופניים, קורקינטים וכלי רכב שנחשבים צעצועים

אליהו דלל:       משרד האוצר – הוועדה קוראת למשרד האוצר להגדיל את תקציב הרשות הלאומית בדרכים

אליהו דלל:  הוועדה קוראת לתקצב את התוכנית הרב-שנתית 30-50

אליהו דלל:       המשרד לביטחון לאומי – הוועדה קוראת למשרד לביטחון לאומי להגדיל תקציבים לטובת השיטור העירוני, וגם לרשויות המקומיות

אליהו דלל:       למשרד לביטחון לאומי, למשרד המשפטים ולהנהלת בתי המשפט – להגביר אכיפה בכל שלביה כנגד נהגים עברייניים

אליהו דלל:       מרכז השלטון המקומי – הוועדה קוראת למרכז לשלטון המקומי ולוועדות התנועה לבחון את אזורי בתי הספר והגנים ולהגביל שם את מהירות הנסיעה בהתאם לנתונים בשטח

אליהו דלל:  הוועדה קוראת למרכז לשלטון המקומי ולמשרד התחבורה לפעול לתוספת תשתיות, כגון פסי האטה וגדרות, בקרבת מוסדות חינוך

אליהו דלל:  הוועדה קוראת למשרד החינוך, ארגון בטרם והנהגת ההורים לעשות קמפיין בנושא בחינת הבשלות והמיומנות של הילד ללכת לבד ולחצות כביש, גם מעבר לגיל תשע

אליהו דלל:      אני רוצה להוסיף, אנחנו בעצם מדברים על ילדים עד גיל 18 וראינו פה את המגמה

אליהו דלל:  אין ספק שהייתי רוצה לראות יותר פעולות חינוך מתוכללות במוסדות החינוך, כי מהניסיון שלי, כשעשינו פעולות חינוך בבתי ספר, הדבר השפיע לטובה על תאונות הדרכים ועל אפיון תאונות הדרכים

אליהו דלל:  אני חושב שנאמר פה  דבר נכון, שצריך לאפיין את תאונות הדרכים

אליהו דלל:  ככל שאתה מאפיין אותן אתה יודע בדיוק איך לטפל בהן ואתה מטפל בהן בהשקעה נכונה בפינצטה באופן ממוקד

אליהו דלל:  מהניסיון שלי – עשינו את זה בעיריית נתניה – בניהול ממוקד מול מבוגרים, בשנה מסוימת שבה כל התאונות היו עם מבוגרים, וגם כשהיו ילדים, זיהינו

אליהו דלל:  הדברים האלה חייבים להיעשות על ידי הרלב"ד

אליהו דלל:  אני חושב שהנתונים האלה צריכים לעבור לכל רשות מקומית, בכל נושא כזה או אחר או בכל מיפוי, ולוודא מעקב

אליהו דלל:  זה חלק מהתפקיד שלכם

אליהו דלל:  תודה רבה לכולם