הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 25, פרוטוקול מספר 56, 2024-02-13 00:00

יצחק פינדרוס: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור

יצחק פינדרוס:  היום ד' באדר א' תשפ"ד

יצחק פינדרוס:  התכנסנו היום קודם כל לכבודם גם של חברי הכנסת שביקשו את ההצעה לדיון מהיר ומעקב בהמשך לדיון שהיה לנו לפני שבועיים בנושא הרפורמה בהתפתחות הילד, שזו גם הישיבה לפני שבועיים הייתה ישיבת מעקב

יצחק פינדרוס:  חברי הכנסת שהצטרפו לדיון, אנחנו בדיון שישי או שביעי בנושא הרפורמה

דבורה ביטון: זה מה שמאכזב, כי צריך כבר תשובות

דבורה ביטון:  זה דיון ודיון, אבל בסוף נצטרך תשובות

יצחק פינדרוס: ברור אנחנו נצטרך דיון, ובגלל זה אנחנו מקיימים דיון פעם אחר פעם

דבורה ביטון: אני מקווה שמפה נצא עם בשורה

יצחק פינדרוס: נפתח עם חברי הכנסת שהגישו את ההצעה

יצחק פינדרוס:  ראשון המציעים, חה"כ אושר שקלים, בבקשה

שקלים: בוקר טוב אדוני יושב-הראש

שקלים:  תודה לכל מי שהצטרף

שקלים:  דבר ראשון צריך לפרגן לך אדוני על זה שבאמת אחרי שביקשתי ויזמתי את ההצעה, אז אתה לקחת לתשומת ליבך

שקלים:  בעיקרון, הדיון, רק שתבינו, לא היה אמור להתקיים כאן בוועדה הזו, היה אמור להתקיים בוועדת הבריאות

שקלים:  אבל יושב-הראש נרתם כמה שיותר ולא הייתה התלבטות

שקלים:  העברנו את זה כמה שיותר מהר לוועדה כאן

שקלים:  אז תודה רבה לך

שקלים:       מכיוון שיש לי הרבה מה להגיד, אז אני גם העליתי את זה על הכתב

שקלים:  אני שמח באמת להוביל את הדיון החשוב הזה ומודה על הזכות שניתנה לי ליזום אותו ולצרף יחד איתי את חברי הכנסת שגם הצטרפו והגיעו ובחרו לראות את חשיבות הנושא

שקלים:  אני מקווה שבסוף הדיון, תוך שיתוף פעולה עם כלל הגורמים המקצועיים בוועדה נוכל להניח מסקנות ראויות ופרקטיות לצורך טיפול בסוגייה

שקלים:       נכון לשנת 2023 ישנם בישראל כ-39,000 ילדים ובני נוער המאובחנים כאוטיזם

שקלים:  בשנים האחרונות גדלה אוכלוסיית הילדים על רצף האוטיזם בכ-128%

שקלים:  ואף בחמש שנים האחרונות אנחנו צפויים, אוכלוסיית הבגירים, לגדול בשיעור של כ-200%

שקלים:  כל אחד ואחד מהילדים והבוגרים על הרצף האוטיזם הוא עולם ומלואו אשר זקוק לתמיכות ושירותים מגוונים מתואמים מכלל רשויות המדינה, לאורך כל מעגל החיים

שקלים:  וכך גם בני משפחותיהם הנזקקות לתמיכה, הן רגשית, הן כלכלית והן מקצועית

שקלים:  חרף הגידול הצפוי, לצערי עדיין לא קיימת במדינת ישראל אסטרטגיה לאומית ארוכת טווח להתמודד עם צורכי האוכלוסייה

שקלים:  מדובר בילדים מוכשרים, חכמים, שהמערכת צריכה לתת להם מענה ראוי ונכון על מנת שיוכלו להשתלב בחברה באופן מיטבי ואף לתרום למשק בהמשך

שקלים:  יש חשיבות לאבחן את האוטיזם בשלב כמה שיותר מוקדם בילדות על מנת להקל על תהליך ההתבגרות של הילדים ועל השתלבות במסגרת החברתית הקרובה והרחבה יותר, כדוגמה לימודים, תעסוקה ועוד

שקלים:       על מנת להתאים את המדיניות הנדרשת לקצב הגידול בשיעור האוטיזם יש לרתום את משרדי הממשלה, שאני שמח על ההיענות שהגיעו לכאן, ולרשום תוכנית ייעודית שתתמקד במגוון היבטים חשובים ומרכזיים: אחד, קצב הגידול במספר התלמידים על הרצף האוטיזם במערכת החינוך לא תואם את המענה שהמערכת נותנת לאותם ילדים

שקלים:  קיים מחסור חמור בכיתות גן, כיתות תקשורת, מחסור בצוותים ושיבוצים שמערכת החינוך יוצרת עבור אותם ילדים שלא תואמים את בקשות ההורים ואת השילוב הנכון עבורם

שקלים:       הסדרת מקצוע תומכות החינוך, סייעות

שקלים:  העידוד של המדינה לשלב כמה שיותר תלמידים מהרצף האוטיסטי בחינוך הכללי מצריך התאמה של כוח אדם ראוי ותואם את מספר התלמידים

שקלים:  נכון להיום מקצוע הסייעות אינו מוסדר בחוק ואין לו אמות מידה או קריטריונים ברורים ואחידים

שקלים:  למשל אין רגולציה וחקיקה המסדירה חובת קיום הכשרות לסייעות

שקלים:  בנוסף תנאי הסף לקבלתן לתפקיד אינם מספקים וגם הגדרת התפקיד לוקה בחסר

שקלים:  תומכי חינוך הם מי שנמצא הכי קרוב לילדים

שקלים:  צריכים להעניק להם סעד רגשי, מקצועי ופדגוגי ויש לדאוג להסדיר את ההיבט הזה בהקדם

שקלים:       קיים מחסור במטפלים במקצועות הבריאות: נוירולוגים, פסיכיאטרים, רופאי ילדים בעלי מומחיות בתחום התפתחות הילד, פסיכולוגים קליניים והתפתחותיים בתחום מקצוע הפרא רפואיים, ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת ועוד

שקלים:  יש לגבש מתווה לפיו ישתלבו עוד אנשי מקצוע בתחומים האלה, באמצעות תמריצים, מענקים ותנאים משתלמים לעובדים אשר פועלים במגזר הציבורי

שקלים:       יש להקים גוף מדינתי אשר יאגד ויאסוף את כל הנתונים הקשורים של שיעור האנשים עם אוטיזם במדינה, לצורך מיפוי על פי מגדר, דת, אזור מגורים ועוד לרבות תמיכה במשפחות הילדים

שקלים:  בהתאם למאגר כזה נוכל להתוות מדיניות ציבורית, איכותית ונכונה עבור קבוצה רחבה

שקלים:  מתן מענה ראוי ומחויב המציאות ועלינו כמדינה כמחוקקים, כקובעי מדיניות, להירתם במלוא המובן, לרבות הקצאות משאבים ותכנון ארוך טווח כדי להוביל להשלכות חיוביות למשק, לחברה כולה בפרט, לאנשים ולילדים על הרצף האוטיסטי

שקלים:       ושוב, אני גם מברך את חבריי שהצטרפו

שקלים:  ניתן לראות שאנחנו כאן קואליציה ואופוזיציה ביחד

שקלים:  אין פה נושא של ימין ושמאל, יש פה משהו שבאמת טובת הילדים, טובת המדינה, ותודה רבה שהצטרפתם

יצחק פינדרוס: תודה רבה לחה"כ אושר שקלים

יצחק פינדרוס:  חה"כ משה טור פז

יצחק פינדרוס:  אני הולך לפי הסדר של מנהלי הטקס

משה טור פז: בוקר טוב לכולם

משה טור פז:  תודה לך חה"כ פינדרוס, על הבאת הנושא הזה ובאמת מתן המקום הזה

משה טור פז:  ותודה לך חה"כ שקלים על היוזמה

משה טור פז:  חבריי, אני רוצה באמת בקצרה לומר, אני חושב שחה"כ שקלים כבר הגדיר את מטרת העל

משה טור פז:  אנחנו רוצים לראות את הילדים והמבוגרים על הספקטרום האוטיסטי כחלק מהחברה הישראלית, בכל מקום ובכל דבר

משה טור פז:  זו הצלחה בעיניי

משה טור פז:  כל השאר בדרך, ויש הרבה בדרך

משה טור פז:  אבל זו הצלחה

משה טור פז:  הכלה, השתלבות, הייתי אפילו מוסיף מילה יומרנית יותר, חיבור

משה טור פז:  זה יותר מהכלה

משה טור פז:  זה חיבור יש בו משהו אמיתי

משה טור פז:       אנחנו מתמודדים היום עם הרבה מאוד אתגרים

משה טור פז:  חלקם כאמור כבר הוזכרו פה

משה טור פז:  נזכיר את תת האבחון בחברה החרדית והערבית, שבעיניי מאתגר מאוד ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו נותנים לו מענה מערכתי

משה טור פז:  כמי שהילדים שלו לומדים כל חמישתם בבית ספר שהוא מכיל בצורה מלאה בכיתת האם, הדבר שהכי משמח אותי זה שילדים בבית ספר לא סגורים על מי ילד מיוחד על הרצף ומי לא

משה טור פז:  זה פשוט מעיד עד כמה הם חיים ככה, כשאתה גדל ככה מכיתה א' או מהגן אתה כבר לא יודע מי מהכיתה שלך הוא ילד על הרצף, אין לך מושג

משה טור פז:  כני כל פעם עושה בחינה לילדה שלי והיא כל פעם נכשלת בזה ואני מאוד שמח על זה

משה טור פז:      ולסיום אני רוצה כאן לומר שגם הכנסת שותפה, הכנסת הזאת כנסת ישראל, לא רק בתהליכי החקיקה אלא גם כמעסיק בשילוב אוכלוסיות מיוחדות

משה טור פז:  הייתי רק לאחרונה בטקס שקט שהיה פה בכנסת, שילוב של כבר בגיר על הרצף האוטיסטי שהשתלב פה כעובד מן המניין

משה טור פז:  זה דבר מדהים, אחרי שנתיים - - - קליטה

משה טור פז:  ואני חושב שכך ראוי

משה טור פז:  במובן הזה הכנסת נותנת דוגמה אישית

משה טור פז:  אנחנו רוצים להרחיב, לדרבן את מקומות התעסוקה לתהליכים האלה ואנחנו נגיע לשם

משה טור פז:  תודה

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  חה"כ דבי ביטון

דבורה ביטון: אני באמת רוצה להודות ליושב-הראש, לחה"כ שקלים

דבורה ביטון:  כאמא מיוחדת, ומי שכל הנושא הזה של מוגבלויות וכו' קרוב לליבה, אני באמת חושבת שהגיעה העת לעשות

דבורה ביטון:  אנחנו רואים פה את הנתונים, 2011 – 8,505 ילדים מאובחנים וב-2024 – 44,377 ילדים מאובחנים

דבורה ביטון:  עם זאת, לדאבוני, ואני מטיילת בהמון מסגרות ואני פוגשת את הילדים

דבורה ביטון:  כפי שנאמר כאן, אין מענה לצרכים שלהם

דבורה ביטון:  מה גם שדרגות האוטיזם הן שונות

דבורה ביטון:  יש בתפקוד גבוה, יש נמוך

דבורה ביטון:  זאת אומרת שגם כשאנחנו רוצים למצוא פתרון אנחנו חייבים לעשות את הפתרון בהתאם למגבלה של הילד

דבורה ביטון:  זאת אומרת אי אפשר לקחת ילד עם אוטיזם בתפקוד מאוד גבוה ולשים אותו במסגרת עם תפקוד נמוך רק בגלל שהטייטל הוא אוטיזם

דבורה ביטון:  זה לא נכון

דבורה ביטון:       חובה עלינו להתחיל את זה מגיל מאוד צעיר

דבורה ביטון:  אני מברכת על החוק שיושב ראש האופוזיציה ושר הרווחה מאיר כהן מובילים עכשיו והתקנות נמצאות עכשיו

יצחק פינדרוס: הובילו וזה עבר

יצחק פינדרוס:  כרגע מורידים את התקנות

דבורה ביטון: כן

דבורה ביטון:  זה עבר ואנחנו יושבים על התקנות

דבורה ביטון:  אבל אנחנו גם במסגרת התקנות רואים את הקשיים

דבורה ביטון:  את הקשיים, כפי שנאמר כאן, בחוסר אנשי מקצוע

דבורה ביטון:  עכשיו, אם אנחנו לא ניתן לילדים האלה את המענה כשהם צעירים לא נוכל להביא אותם למצב שהם יהיו חלק מהקהילה שלנו

דבורה ביטון:      ואני רוצה לומר לכם שאני פוגשת את הבוגרים, ויש לי לא מעט שאני מכירה באופן אישי

דבורה ביטון:  זה מדהים, חוכמת חיים, הראייה שלהם, מה שאנחנו חושבים שאנחנו מבריקים, אנחנו מפספסים את זה

דבורה ביטון:  י שלנו חובה באמת לתת תשובות ולא לשכוח גם את המעגלים

דבורה ביטון:  כפי שנאמר, זה אחים, האח של הילד הזה שנמצא בחברה

דבורה ביטון:  ההורים

דבורה ביטון:  אני פגשתי הורים שאמרו אני רק רוצה מישהו שיוציא אותו לשעתיים

דבורה ביטון:  במיוחד עכשיו אדוני

דבורה ביטון:  אנחנו כמפונים, ילדים עם אוטיזם שלא מוציאים להם בדיוק את הפתרונות

דבורה ביטון:  חלקם כן, מרביתם לא

דבורה ביטון:  אני רוצה לומר לך שאני פוגשת הורים שאומרים לי רק שיישבו לדבר איתו

דבורה ביטון:  שייצאו איתו אפילו שיראה מגרש

דבורה ביטון:  ואני אומרת לעצמי תראה איזה פעולה

דבורה ביטון:  נכון שצריך לדעת להתאים ושהילד יכיר

דבורה ביטון:  אבל תראה איזה פעולה פשוטה אנחנו יכולים לעשות על מנת גם להקל על ההורים, גם על הילד עצמו, שהוא יוכל לשבת ולא להיות כל היום בתוך חדר, בתוך מכשירים, התכתבויות

דבורה ביטון:       הגיע הזמן שנעשה מעשה

דבורה ביטון:  זה הולך והסטטיסטיקה לא פועלת לטובתנו בסוגייה הזאת של האוטיזם

דבורה ביטון:  זה הולך ונעשה יותר ויותר במציאות שלנו

דבורה ביטון:  ולכן הפתרונות צריכים להיות היום, ממש עכשיו

דבורה ביטון:  כי ההורים קורסים, הילדים הולכים לנו לאיבוד ובטח ובטח גם האחים

דבורה ביטון:  תודה

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  אני רוצה לבקש ממשרד הרווחה התייחסות לנושאים שהעלו חברי הכנסת

יצחק פינדרוס:  ואני רוצה גם לשמוע האם במסגרת הדוח של הרפורמה אם הדבר הזה נמצא בפנים, לא נמצא בפנים

יצחק פינדרוס:  איפה הוא נמצא בתוך הדוח של הרפורמה הכללית שדיברנו עליו

יצחק פינדרוס:  משרד הרווחה

ענת גרייפנר: שלום

ענת גרייפנר:  ענת גרייפנר, אני מנהלת את שירות ילדים ומתבגרים ונוער עם מוגבלויות במשרד הרווחה

ענת גרייפנר:  אנחנו נותנים שירות לילדים אוטיסטים מלידה, יותר נכון מגיל חצי שנה

ענת גרייפנר:  כשאנחנו יודעים הרבה פעמים האבחון הוא אחר כך, אבל מעונות יום שיקומיים ייעודיים לילדים שיש להם אוטיזם, יש להם בכל רחבי הארץ

ענת גרייפנר:  יש לנו תוכניות של שילוב גם פרטניות במעונות ילדים רגילים להורים וגם תוכניות שילוב של לסיכוי, הורים שרוצים שילוב קבוצתי

ענת גרייפנר:  בגיל חינוך יש לנו מועדוניות המשך

ענת גרייפנר:  בעצם זה שירות משלים למשרד החינוך, לילדים שלא זכאים לקבל מענה דרך משרד החינוך, ילדים שמשולבים בחינוך הרגיל, לא בכיתות ייעודיות אלא בכיתות של החינוך הרגיל, יכולים להשתלב במועדוניות שלנו בשעות אחר הצוהריים

ענת גרייפנר:  מגיל 9 יש לנו תוכנית רעים ברחבי הארץ, שזה מענה של יום בשבוע לילדים, שנותנת קבוצת שווים

ענת גרייפנר:  ליווי קצת יותר עמוק

ענת גרייפנר:  יש לנו סמך למשפחות שזקוקות לזה

ענת גרייפנר:  דיברתי קודם על המורכבות בתקציב, אין לנו תקציב מספק, אבל למשפחות שצריכות תמיכה בבתים או עזרה בתוך המסגרות אז אנחנו נותנים גם שירותי סמך

ענת גרייפנר:  זה בקצה, תקציב הסמך הוא מוגבל

ענת גרייפנר:  אני מקווה מאוד שעם החוק נוכל לקבל עוד הרחבה גם סמך

רויטל לן כהן: את אומרת בתוך מסגרות

יצחק פינדרוס: סליחה, סליחה, לתת לה לענות, לא להתפרץ

ענת גרייפנר: רויטל, אני אענה

ענת גרייפנר:  אני אומרת שבמקרי קצה של התנהגות מאתגרת אנחנו נותנים כמה שעות סמך לילד במסגרת

ענת גרייפנר:  אני אומרת שזה בקצה ומשורה, אבל זה ניתן

ענת גרייפנר:  זה ניתן, יש לנו דירות אימון שבעצם חלק מהמטרה של החוק לאנשים עם מוגבלות אנחנו רוצים מקסימום שילוב בקהילה

ענת גרייפנר:  כמו שחה"כ אמר אנחנו רוצים לראות אותם כחלק בלתי נפרד מתוך החיים של החברה בארץ

ענת גרייפנר:  ואנחנו, יש לנו מענה של דירות אימון, אנחנו הולכים מאוד לפתח אותו עכשיו עם החוק

ענת גרייפנר:  זה ממש הולך להיות מענה דגל שלנו

ענת גרייפנר:  אנחנו רוצים להוציא את המכרז לרשויות, שיהיה בשאיפה בכל רשות דירה שתכשיר אותם לחיים עצמאיים בתוך הקהילה

ענת גרייפנר:  מכינות שיבולים, שזה מכינות קדם צבאיות שהם יוכלו להשתלב ילדים ובני נוער

יצחק פינדרוס: אמר בהערת אגב חה"כ טור פז שבחברה החרדית יש תת אבחון

יצחק פינדרוס:  א' אני לא הייתי מודע לזה עד היום, אני שומע את זה פעם ראשונה

יצחק פינדרוס:  אני מכיר בעיה שונה קצת

יצחק פינדרוס:  הבנים שלומדים במוסדות הפטור ומשרד החינוך בעצם לא נותן להם להשתלב מבחינה חוקית

יצחק פינדרוס:  איך אתם מתמודדים עם זה כמשרד הרווחה?     

ענת גרייפנר: אז אנחנו מכירים את זה ביותר בגילאים הקטנים, ד"ר אורפז, תקני אותי

ענת גרייפנר:  אני חושבת שאנחנו רואים את זה במעונות יום שיקומיים שפחות יש ביקוש בחברה החרדית

ענת גרייפנר:  הרבה פעמים אנחנו מתבקשים לעשות הסבה, להכניס ילדים רב נכותיים מה שאנחנו קוראים להם ולא אוטיסטים בגיל הקטן

ענת גרייפנר:  בגילאים הגדולים זה עולה

ענת גרייפנר:  ככל שאנחנו עולים עם הגיל

יצחק פינדרוס: ואיפה הם משתלבים הבנים?     

ענת גרייפנר: מבחינת מסגרות חינוך אני לא יודעת

ענת גרייפנר:  אצלנו המועדוניות, ראשויות פותחות את המועדוניות

יצחק פינדרוס: לא, מבחינת מסגרות חינוך

יצחק פינדרוס:  כי אמרתם, בעצם משרד החינוך

ענת גרייפנר: משרד החינוך

יצחק פינדרוס: לא, אבל אתם נותנים את השירותים התומכים אמרתם

ענת גרייפנר: משלימים

ענת גרייפנר:  הילדים המשולבים במסגרות רגילות מחלקות הרווחה פותחות מועדוניות אחר הצוהריים

יצחק פינדרוס: אז איפה משלבים את הבנים? מישהו ממשרד החינוך יודע?     

אילן שלגי: אני חושב שאולי עדיף שאנחנו במשרד החינוך נענה על השאלה

יצחק פינדרוס: אז אני אשמח לשמוע מכם, כי זה אני יודע שיש

יצחק פינדרוס:  עוד מעט, אני אתן לה לסיים

יצחק פינדרוס:  סיימת?     

ענת גרייפנר: סיימתי, תודה

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  אז משרד החינוך, בבקשה

אילן שלגי: עו"ד אילן שי ממשרד החינוך

אילן שלגי:  ביחס למוסדות הפטור חוק חינוך מיוחד לא חל על מוסדות הפטור

יצחק פינדרוס: לכן שאלתי

אילן שלגי: ולכן מוסדות הפטור לא מקבלים תקצוב לצורך שילוב תלמידים עם צרכים מיוחדים כמו שמקבלים המוסדות הרשמיים והמוסדות המוכרים שאינם רשמיים

אילן שלגי:  עדיין במסגרת החלטת מדיניות של משרד החינוך, משרד החינוך מקצה במוסדות הפטור לפי מפתח שונה שעות שילוב, במוסדות הפטור מקבלים את התקציב הזה שהוא לא מחויב על פי חוק

יצחק פינדרוס: אני שואל בפועל

יצחק פינדרוס:  את התקנון פחות אני כרגע לא בחקיקה

יצחק פינדרוס:  אני שואל בפועל, כי אני אומר, אני אגיד את האמת

יצחק פינדרוס:  את החוק אני מכיר, את התקנות אני מכיר

יצחק פינדרוס:  הקמתי ועדה בזמנו יחד עם משרד החינוך לנסות לשנות את זה

יצחק פינדרוס:  אני מדבר איתך על 2011, ועדה ציבורית גדולה שניסתה לטפל בזה

יצחק פינדרוס:  לא ניכנס לנסיבות למה זה דווקא לא משרד החינוך הוא זה שהכשיל את זה, מקום עבודתי הקודם הכשיל את זה

יצחק פינדרוס:  אבל אני שואל בפועל, מה קורה היום לילד חרדי? האם הוא משולב בפועל או לא משולב בפועל בתוך מוסדות הפטור? ממה שאתם מכירים

אילן שלגי: ממה שאנחנו מכירים, מוסדות הפטור מקבלים תקציב שמקביל לאותו תקציב שאנחנו קוראים לו תקציב שילוב מוסדי

יצחק פינדרוס: בפועל הוא מקבל את זה פר ילד ופר תלמיד וזה עובד

אילן שלגי: לא, הוא מקבל את זה פר נוסחה

יצחק פינדרוס: לא, אבל זה תלוי אם הוא שילב או לא תלוי אם שילב? הוא מקבל את זה מהסל הכללי שלו?     

אילן שלגי: הוא מקבל את זה בסל הכללי

יצחק פינדרוס: אז הוא לא משלב

אילן שלגי: התקציב הזה מיועד כדי לשלב את התלמידים

יצחק פינדרוס: לכן אני שאלתי במפורש, האם אתם יודעים? אתם לא יודעים מה קורה עם הילדים בפועל

אילן שלגי: אני מעריך שהפיקוח

יצחק פינדרוס: אני מפרגן להם כסף, לא זה הנושא

יצחק פינדרוס:  אני רק רוצה לדעת אם הילדים משולבים בסוף

אילן שלגי: צריך לבדוק

אילן שלגי:  אני חושב שהפיקוח של בית הספר מכיר את היקף התלמידים עם צרכים מיוחדים שמקבלים מענה בבית הספר

אילן שלגי:  אבל זה לא תקציב סל

יצחק פינדרוס: אני אשמח לקבל נתונים על השילוב

יצחק פינדרוס:  לא על התקצוב, בסדר? על התקצוב אני אעלה שלוש קומות, אכנס לוועדת כספים ואריב על הכסף

יצחק פינדרוס:  זה בסדר גמור ואני אעשה את זה

יצחק פינדרוס:  ואם לא, אז קינלי יעזור לי

יצחק פינדרוס:  אני רק רוצה לדעת באמת מבחינת נתונים

יצחק פינדרוס:  כי מדברים פה על פלח סדר גודל של 10% מהילדים במדינת ישראל, אם אני מחשב נכון

יצחק פינדרוס:  10%-8% מהילדים בגילאי היסודי

יצחק פינדרוס:  8% מהילדים זה מאוד משמעותי

יצחק פינדרוס:  הם לומדים באותה שכונה הילדים לא משולבים

יצחק פינדרוס:  האם יש, תעשו בדיקה, נתונים, הפיקוח, האם בפועל משולבים

יצחק פינדרוס:  כמה כסף נותנים פחות רלוונטי כרגע לדיון הזה

יצחק פינדרוס:  יותר רלוונטי לדעת, כי יכול להיות שמה שהוא אומר, ואני אומר את זה כאפשרות, אם זה נכון שיש תת אבחון זה יכול להיות חלק מזה

יצחק פינדרוס:  כי בסוף אם הורה יודע שהילד שלו לא יצליח להשתלב במערכת בלי זה, אז הוא בורח מאבחון

יצחק פינדרוס:  אז אפשר להגיד הוא בורח מאבחון כי הוא

יצחק פינדרוס:  אבל לא, אם אין פתרון, אז מה זה יעזור לו לאבחן? הוא יעמוד על הראש, יאבחן ולא יקרה לו כלום

יצחק פינדרוס:  אז בוא בינתיים משתדל

יצחק פינדרוס:  ולכן זה מאוד משמעותי הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  ויכול להיות שיצטרכו לטפל בזה במסגרת הכסף, יגידו להם חבר'ה, לא תקבלו כסף בלי זה

יצחק פינדרוס:  ולמצוא את הדרך החוקית והתקנונית והמשפטית לעשות את זה

יצחק פינדרוס:  אבל בסוף אנחנו כוועדה נרצה לדעת, בטח אם אנחנו עוסקים בנושא הזה של הרפורמה, האם בסוף באחוז הילדים והמדד יהיה אם זה באותו אחוז שבאוכלוסייה הכללית

יצחק פינדרוס:  אני לא חושב שזה שונה

יצחק פינדרוס:  זה צריך להיות אותו דבר

יצחק פינדרוס:  ואם לא, אז יש בעיה וצריך לפתור אותה

יצחק פינדרוס:  אז אני אשמח מאוד לקבל

יצחק פינדרוס:  אנחנו נעבור לדוברים

יצחק פינדרוס:  עו"ד מיכאל זץ מאלו"ט

מיכאל חזני: צוהריים טובים אדוני יושב-הראש, תודה רבה על הדיון המאוד חשוב הזה

מיכאל חזני:  באמת, כמו שחה"כ שקלים דיבר על הנתונים, אנחנו ערים לעלייה מאוד מאוד גדולה במספר הילדים המאובחנים

מיכאל חזני:  ולצד זה איזה שהיא חוסר הלימה בעצם הולכת ומתמשכת בין הגידול למענים של המדינה

מיכאל חזני:  ואני היום בבמה המכובדת הזאת אני אבקש לזעוק את זעקת המשפחות לילדים על הרצף האוטיזם שבעצם נשארים ללא מענה

מיכאל חזני:  ויושבים פה חברים שלי ממשרדי הממשלה ואני יודע שליבם במקום הנכון ואין לי ספק

מיכאל חזני:  אבל בסופו של דבר כשמדברים על שירותים והשירותים האלה נשארים על הנייר ואין בקצה משפחה שיכולה לצרוך את השירותים האלה, כי אין אנשי מקצוע, כי אין מטפלים, כי אין אנשי חינוך, כי אין משלבות, כי אין מספיק כיתות חינוך, אז בסופו של דבר הנייר לא עוזר לאותה משפחה

מיכאל חזני:       רק היום בבוקר דיבר איתי אבא שחזר מאשפוז בתל השומר, שיש לו ילד על הרצף

מיכאל חזני:  והמשפחה בקריסה, ההורים נמצאים בקריסה והתא המשפחתי מתפרק

מיכאל חזני:  וכל המשפחה נמצאת באיזה שהוא סיר לחץ

מיכאל חזני:  ובמקום שאנחנו נגדל ילדים ונמצה את הפוטנציאל שלהם בשנים הכי קריטיות, השנים הכי מעצבות, המדינה מפקירה אותם, מפקירה את המשפחות

מיכאל חזני:  לגדל פה דור של ילדים שבמקום שהם יהיו חברים, הם ואחים שלהם, במקום שיהיה פה דור שמשתלב בקהילה, שתורם בקהילה, בשוק העבודה, אנחנו מגדלים פה דור שיהיה בסופו של דבר תלוי עד 120 במשפחות שלהם ובסביבה שלהם

מיכאל חזני:  ואנחנו יכולים לדבר על שילוב בקהילה וזה דיון ערכי וחשוב

מיכאל חזני:  אבל אי אפשר לדבר על שילוב בקהילה כשאין בקהילה כלום

מיכאל חזני:  אין בקהילה לא מטפלים פרא רפואיים, לא אנשי מקצוע, אין שום דבר שמחכה למשפחות האלה

מיכאל חזני:       אז אם אני חוזר למה שדיברת על כן אבחון, לא אבחון, יש היום גם הרבה משפחות שהולכות, עושות אבחון פרטי ואפילו האבחון הזה לא מוכר בביטוח לאומי מסיבות רגולטוריות כאלה ואחרות

מיכאל חזני:  אבל אפילו אותה משפחה שכבר עשתה את האבחון אז שוללים לה את האבחון

מיכאל חזני:  אז מה משפחות יכולות לעשות? למי הן יכולות ללכת? משרד הרווחה יושב פה, ואתמול יצאה תגובה של משרד הרווחה על זה שמשרד הרווחה פתחו 80 מרכזים למשפחה ברשויות מקומיות

מיכאל חזני:  אני מזמין כל אחד מהנוכחים להתקשר לאחד מאותם מרכזי משפחה

מיכאל חזני:  אם תמצאו את הטלפונים שלהם

מיכאל חזני:  אני רוצה שאתם תנסו לקבל מהם מענה

מיכאל חזני:  ואתם לא תקבלו מענה, כי אין שם אף אחד שיוכל לקבל את השיחה הזאת

מיכאל חזני:  כי אין שם עובדים סוציאליים

מיכאל חזני:  והמענה שכן היה, משרד הרווחה סגר אותו

מיכאל חזני:       אז אנחנו יכולים לדבר על מענה, על סומך, מועדוניות כאלה ואחרות

מיכאל חזני:  אני אומר לכם, אני נמצא בשטח, וחברים שלי פה בוודאי יחזקו אותי – בשטח אין שום דבר

מיכאל חזני:  והתוצאה זה בכיה לדורות

מיכאל חזני:  תודה רבה

יצחק פינדרוס: אני אתן לעוד אחד מכם ונחזור הלאה

יצחק פינדרוס:  עו"ד ציפי נגל אדלשטיין

ציפי נגל אדלשטיין: תודה רבה, צוהריים טובים

ציפי נגל אדלשטיין:  אני עו"ד ציפי נגל אדלשטיין, מנכ"לית עמותת "אותי"

ציפי נגל אדלשטיין:  לעמותה יש פריסה ארצית של שירותים בתחום האוטיזם, גני תקשורת, כיתות בית ספר ופעילויות לבוגרים

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו מאוד מקפידים לעבוד גם באזורי פריפריה

ציפי נגל אדלשטיין:  ומיכאל, אני ממשיכה אותך

ציפי נגל אדלשטיין:  אני מאוד מודה על דבריך

ציפי נגל אדלשטיין:  החסר בקהילה הוא אדיר

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו היום שלחנו לוועדה ולחבריה ולעוד ועדות שעוסקות בתחום הזה בכנסת, את דוח המוניטור שיצא עקב המעקב אחר החלטת 1140 שעסקה בחסר במקצועות הפרא רפואיים

ציפי נגל אדלשטיין:  כבר בשנת 2017 דוח מבקר המדינה הצביע על חסר אדיר

ציפי נגל אדלשטיין:  היה דוח מ-2020 שעקב אחרי הדבר הזה והראה שיש כבר בשנת 2020 חסר של כ-2,000 אנשי מקצוע בכל אחד מהתחומים הללו, שאלה תחומים קריטיים לטיפול בילדים, בני נוער וגם בוגרים בתחום האוטיזם

ציפי נגל אדלשטיין:       לצערנו יצא דוח שנה וחצי לאחר מכן, אחרי אותה החלטה 1140, שהדוח מכיל בתוכו המלצות לא רעות

ציפי נגל אדלשטיין:  חלק מהן אם היו מיושמות היו יכולות כן לשפר את השירותים שיש בקהילה, שחסרים

ציפי נגל אדלשטיין:  אבל בסופו של דבר זה דוח שאין בו לא תקציב, הוא יצא אחרי שעבר תקציב 2024

ציפי נגל אדלשטיין:  אין בו לוחות זמנים, אין בו שום דבר פרקטי

ציפי נגל אדלשטיין:  זאת אומרת אנחנו נמצאים שנים אחרי שיש ביקורת אדירה על הדבר הזה, בלי שום מעטפת

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו יודעים שהמלחמה הרעה את המצב באופן דרמטי

ציפי נגל אדלשטיין:  יש הרבה מאוד ילדים בשטח לא מטופלים

שקלים: מה כן יושם בדוח?     

ציפי נגל אדלשטיין: מה שיושם זה שיש תוכניות, יש המלצות

ציפי נגל אדלשטיין:  ההמלצות לא מיושמות, כיוון שאין לוח זמנים

ציפי נגל אדלשטיין:  אין מעקב מסודר

יצחק פינדרוס: את מדברת על ההחלטה שהייתה עכשיו?     

ציפי נגל אדלשטיין: לא, אני מדברת, החלטה 1140 הייתה לפני שנה וחצי

ציפי נגל אדלשטיין:  לפני מספר ימים פורסם דוח

יצחק פינדרוס: אבל דובר פה שאנחנו נכנס את הוועדה

ציפי נגל אדלשטיין: נכון

ציפי נגל אדלשטיין:  והבעיה המרכזית שאין שום דבר פרקטי והרבה מאוד מההמלצות שם פשוט נוגעות גם להיבטים התקציביים

ציפי נגל אדלשטיין:  וכיוון שזה לא רלוונטי לשנה זו, בגלל שכבר התקציב עבר, אנחנו פשוט מאוד לא אופטימיים ומאוד סקפטיים לגבי היכולת להמליץ את רוב ההמלצות

יצחק פינדרוס: הישיבה הזאת התכנסה בעקבות הבקשה של אושר שקלים, אבל גם בעקבות הישיבה הקודמת שהייתה

יצחק פינדרוס:  שבהן ביקשנו מהממשלה לחזור אלינו תוך שבועיים ולהגיד לנו בדיוק מה כן יכול להיות מיושם, מה הולך להיות מיושם, מה התוכניות

יצחק פינדרוס:  ועל זה אנחנו נרצה לשמוע

יצחק פינדרוס:  בגלל זה התכנסנו

ציפי נגל אדלשטיין: אני אשמח לשמוע

ציפי נגל אדלשטיין:  רק ברשותכם, יש פה חור על עוד איזה נושא אחד

ציפי נגל אדלשטיין:  אני רואה שיש פה נציגי קופות חולים שהם מכירים גם היטב את הנושא

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו נותנים טיפולים לילדים בגיל 7 עד 18

ציפי נגל אדלשטיין:  רוב הדיונים מתייחסים להתפתחות הילד

ציפי נגל אדלשטיין:  התפתחות הילד ככלל עוסקת ומטפלת עד גיל 9

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו מוצאים שהילדים האלה על הרצף האוטיסטי בגילאים האלה, רוב השירותים שניתנים להם הם שירותים שאנחנו נותנים בתוך בתי הספר

ציפי נגל אדלשטיין:  יש תקצוב מאוד גדול בתחום הזה, יש כאן הכבדה מאוד גדולה של כל תחום ה-non shows

ציפי נגל אדלשטיין:  תחום ה-non shows שמשרד הבריאות לא מחזיר, לא נותן כסף בגין non shows בבית ספר באופן אינהרנטי לסוג המודל

ציפי נגל אדלשטיין:  הרי זה לא שאני יכולה לזמן עוד מטופלים נוספים למקרה שאחד מהם לא יגיע

ציפי נגל אדלשטיין:  זאת אומרת בהגדרה יש לנו בעיה מאוד קשה של non shows של 15% עד 20%

ציפי נגל אדלשטיין:  זה הכבדה תקציבית והרבה פעמים צריך לחשוב אולי לשקול איך מטפלים בסוגייה הזאת ברמה לאומית כדי לאפשר לנו לתת טיפולים

ציפי נגל אדלשטיין:      כמובן שיש בעיה בנושא המגעים שקופות החולים משלמות על פי המגעים בפועל שנעשו

ציפי נגל אדלשטיין:  אני לא יכולה לומר למטפלים שלא עבדו בתקופת המלחמה - - -     

יצחק פינדרוס: ההצעה בחוק ההסדרים במאי, הייתה איזה הצעה של משרד הבריאות בעניין והוא לא עבר

יצחק פינדרוס:  אבל אולי לפחות לעניין הזה נשמע את עמדת משרד הבריאות

ציפי נגל אדלשטיין: אני אשמח מאוד

ציפי נגל אדלשטיין:  עוד נושא של באמת מטפלים

ציפי נגל אדלשטיין:  אנחנו כמובן מעסיקים מטפלים ואם הייתה מלחמה או יש שביתות בבתי ספר אנחנו מנגישים את השירות

ציפי נגל אדלשטיין:  אני מדגישה שאם השירות לא מונגש לבית הספר, יש משהו כמו 15% בלבד מהזכאים לשירות שמקבלים אותו וצורכים אותו

ציפי נגל אדלשטיין:  משפחות לא יוצאות אחר הצוהריים לקבל את הטיפול ולעבור ממטפל למטפל אחר הצוהריים

ציפי נגל אדלשטיין:  ובעצם כשבית הספר לא פועל אנחנו מאוד מתקשים לתת את הטיפול

ציפי נגל אדלשטיין:  ואם אין שום רשת ביטחון אנחנו מעסיקים את המטפלים שכאמור אנחנו עושים שמיניות באוויר כדי לגייס אותם

ציפי נגל אדלשטיין:  ולכן אנחנו ממשיכים לשלם להם, אבל קופות החולים לא משלמות כאשר הטיפולים הלא ניתנים

ציפי נגל אדלשטיין:  ואני חושבת שמשרד הבריאות הגיע הזמן שייתן, שישים את הסוגייה הזאת במקום מאוד מרכזי אצלו

ציפי נגל אדלשטיין:  כי היום אנחנו מטפלים ב-2,000 ילדים וזה חלק מאוד גדול ממספר הילדים שמקבלים טיפול בגיל הזה שהוא 7 עד 18 על הרצף האוטיסטי

יואב קיש: רק להוסיף, ברמה הארצית הנתונים הם 25%

יואב קיש:  יואב קריים, מנהל הפורום הארצי ליחידות התפתחות הילד

יואב קיש:  וברמה הארצית מדובר ב-25% non shows

יצחק פינדרוס: non shows זה 25%?     

יואב קיש: ביחידות

יצחק פינדרוס: טוב, אני רוצה לבקש מיסכה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, השאלות שהועלו ולחדד את השאלות שמסביב

- גבעון: תודה ליושב-הראש

- גבעון:  אני רוצה להציג כמה שאלות כלליות שעולות באמת מהדוחות שעלו כאן וגם מהעבודה שהייתה במשרד ראש הממשלה

- גבעון:  אז ראשית לגעת בנושא של השכר של אנשי המקצוע

- גבעון:  לאחרונה נחתם הסכם שכר חדש והשאלה שעולה האם גם הנושא הזה - - -     

קריאה: של איזה סקטור?     

- גבעון: בכל הסקטורים

- גבעון:  אני מדברת כרגע על שלושת התחומים של מקצועות הבריאות שאנחנו מדברים עליהם: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, קלינאי תקשורת והתחומים הנלווים, כולל סייעות

- גבעון:  גם בטווח הקצר בנושא של מענקים וגם בטווח הארוך

- גבעון:  השאלה האם יש כיום דיונים להסכם שכר חדש? איפה הדברים האלה עומדים? זו שאלה שעולה באופן כללי שצריכה להישאל פה

- גבעון:  מן הסתם זה אחד הגורמים למצב הנוכחי

- גבעון:  אז השאלה אם מבחינת האוצר יש כרגע דיונים בנושא הזה והאם הוקצו לזה תקציבים, גם בטווח הקצר והארוך מבחינת המענקים

- גבעון:       האם מבחינת המל"ג התוכניות מקודמות להרחבה של העתודה של אנשי המקצוע? באותו עולם התוכן האם יש איזה שהיא עבודה מבחינת תעריפים שניתנים גם בנושא של התב"מ וגם מול הארגונים הנוספים

- גבעון:  זאת אומרת כמה הם מקבלים, כל הנושא של ה-non shows, גם מה שעלה

קריאה: ומעונות היום השיקומיים

- גבעון: וגם מה נעשה מבחינת הצמצום של משך התורים ביחידות להתפתחות הילד

- גבעון:  ואיך בעצם גם מול משרד החינוך איך מתגברים את הנושא של כל הטיפולים הפרא רפואיים אצל תלמידי שילוב וגם בחינוך המיוחד הכללי, שכיום כמו שאנחנו יודעים וכמו שהשמיעו פה גם, יש קושי מאוד גדול ביכולת בעצם של התלמידים לקבל את השירותים שהם צריכים

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  שאלה גם למשרד החינוך מה נעשה בנושא של המחסור

יצחק פינדרוס:  איפה אתם נמצאים? תנו לנו רקע, גם מול הצוות שעבד גם בנושא של המחסור

יצחק פינדרוס:  והאם יש לכם תוכנית לטווח ארוך איך לטפל בחוסר במורים והנושא של הסייעות

יצחק פינדרוס:  האם התלמידים מקבלים? אלו השאלות שעלו גם פעם קודמת, אני אשמח לדעת

תמי אומנסקי: שלום לכולם, שמי תמי אומנסקי, מנהלת אגף א' חינוך מיוחד, משרד החינוך

תמי אומנסקי:  ראשית אני רוצה מאוד להודות על הדיון הזה

תמי אומנסקי:  הדיון הזה הוא סופר חשוב

תמי אומנסקי:  אנחנו נמצאים בתוך התהליכים האלה כבר המון זמן

תמי אומנסקי:  ואני שותפה לדעתך, חבר הכנסת, שחייבים לעשות כבר מעשה

תמי אומנסקי:  אבל זה לא ברמה של משרד אחד

תמי אומנסקי:  יש פה סיפור בין משרדי ונדרש פה מהלך בין משרדי

תמי אומנסקי:       אני אתייחס עכשיו רגע למשרד החינוך

תמי אומנסקי:  בעניין המחסור במטפלים חשוב להגיד שתוך כדי קיום הוועדה שכתבה את הדוח, הדוח הגיע לידינו לפני חודשיים

תמי אומנסקי:  הדוח פורסם רק עכשיו

תמי אומנסקי:  אבל תוך כדי הדיון היה עדכון שכר רק במשרד החינוך, לא ביתר משרדי הממשלה, שיצרה גם בעיה במשרדי ממשלה אחרים

תמי אומנסקי:  אבל במשרד החינוך היה עדכון שכר של עובדי ההוראה ושל המטפלים

תמי אומנסקי:  העלו את השכר

תמי אומנסקי:  ובנוסף לזה, כל צוותי החינוך והטיפול שעובדים עם תלמידים אוטיסטים מקבלים את גמול החינוך הכי גבוה, 17%

תמי אומנסקי:  עודכן הגמול

תמי אומנסקי:  המטרה הייתה כיוון שראינו את הגידול גם באוטיזם אמרנו אוקיי, זו אוכלוסייה שהכי צריכה וביקשנו עבורם את הגמול הכי גבוה כדי לגייס עוד אנשים

תמי אומנסקי:  אז זה משהו שנכנס

תמי אומנסקי:  ב-2022 זה נחתם, התחיל

תמי אומנסקי:  וב-2023 פרצה המלחמה ואנחנו יודעים את הסיטואציה

תמי אומנסקי:  אז זה דבר אחד והוא משמעותי

תמי אומנסקי:  מבחינת משרד החינוך ידינו נטויה ככל שיהיו עדכונים בהסכמי השכר

תמי אומנסקי:  סיפור השכר הוא קריטי

תמי אומנסקי:  הוא קריטי בכלל משרדי הממשלה, דרך אגב

תמי אומנסקי:       הדבר הנוסף שאנחנו עושים זה הרבה מאוד עבודה שהיא תהליכית

תמי אומנסקי:  כדי לגייס ולשמר את האנשים, זה לא מספיק שאתה מגייס

תמי אומנסקי:  אתה צריך לשמר את האנשים בתוך העבודה שלהם

תמי אומנסקי:  אנחנו עושים קמפיינים

תמי אומנסקי:  פעם בשנה קמפיין קבוע בשנים האחרונות לגייס ממקצועות הבריאות והטיפול באומנות

תמי אומנסקי:  השנה עשינו קמפיין ייעודי בעקבות המלחמה גם בשביל לגייס מטפלים נוספים, כי הבנו שהמלחמה גם טרפה את הקלפים ואנחנו זקוקים לעוד אנשי מקצוע

תמי אומנסקי:  להגיד לכם שזה הדבר שעושה את העבודה? עושה, לא מספיק

תמי אומנסקי:  אבל זה מאמץ שמשרד החינוך עושה

תמי אומנסקי:  מאמץ נוסף שאנחנו עושים: אנחנו בקשר עם כל המכללות וכל האוניברסיטאות שהם מכשירות סטודנטים במקצועות הבריאות והטיפול באומנות ואנחנו מגיעים לכל ירידי התעסוקה כדי לגייס

תמי אומנסקי:  זו הדרך שלנו להביא את האנשים

תמי אומנסקי:  אנחנו דואגים לליווי בשנים הראשונות לכל המטפלים

תמי אומנסקי:  אנחנו דואגים לליווי כדי שהם יוכלו להישאר במערכת, כי המעבר בין טיפול בקליניקה לטיפול במערכת החינוך הוא אחר לגמרי

תמי אומנסקי:  זה טיפול בתוך סביבת עבודה

תמי אומנסקי:       אז בגדול אלה הפעולות העיקריות

תמי אומנסקי:  אני אגיד שבדוח היו שלושה דברים עיקריים עבור משרד החינוך

תמי אומנסקי:  אחד זה היה עדכון השכר שאנחנו בתוכו ואנחנו מקווים שתצא בשורה הרבה יותר משמעותית

יצחק פינדרוס: במה זה תלוי? ההסכם כבר נחתם

תמי אומנסקי: לא

תמי אומנסקי:  ההמלצה של הדוח היא הסכם שכר עבור המטפלים עם משרד האוצר

תמי אומנסקי:  זה עוד לא קרה

תמי אומנסקי:  אני אומרת, משרד החינוך עשה

יצחק פינדרוס: אבל בפועל אצלכם יש

תמי אומנסקי: אצלנו עשו שינוי כבר תוך כדי

תמי אומנסקי:  עדיין, אני אומרת, זה לא מספיק

שקלים: את תוכלי לפרט לגבי מסלול ההכשרה שהם עוברים? לחדד קצת

תמי אומנסקי: המטפלים? אני פחות

תמי אומנסקי:  דווקא משרד הבריאות

תמי אומנסקי:  כי ההכשרה שהיא הכשרה שיושבת במל"ג במשרד הבריאות

תמי אומנסקי:  אנחנו מקבלים אותם, אנחנו המעסיק שלהם

תמי אומנסקי:  אני יכולה לספר ברגע שמגיעים אלינו מה אנחנו עושים

תמי אומנסקי:  כשהם מגיעים אלינו מה אנחנו עושים – זה אני יכולה לספר

תמי אומנסקי:  כשהם מגיעים אלינו אנחנו במהלך שנתיים מלווים את המטפלים, ממש מלווים אותם

תמי אומנסקי:  יש לנו קורסי ליווי וחניכה של מטפלים ממקצועות הבריאות, כדי להשאיר אותם אצלנו

תמי אומנסקי:  והמתי"אות מלוות

תמי אומנסקי:  יש לנו מערכת מאוד מסודרת

תמי אומנסקי:       אבל הסיפור הוא לא שם

תמי אומנסקי:  אני רוצה להגיד שלדוגמה אחד הדברים שעלו בדוח זה ציוד למטפלים

תמי אומנסקי:  מטפלים שמגיעים לבית הספר צריכים ציוד ופה נדרש תקצוב

תמי אומנסקי:  עכשיו, משרד החינוך לקח את זה לבחינה והמלחמה טרפה את הקלפים גם מבחינת תקציבים

תמי אומנסקי:  אז גם הדבר הזה צריך לראות איך מטפלים בו

תמי אומנסקי:  אלו היו הדברים העיקריים

תמי אומנסקי:  רוב הדוח הוא פחות לגבי משרד החינוך

תמי אומנסקי:  זה לגבי מטפלים

תמי אומנסקי:       אני רוצה כן להתייחס לנושא של סייעות ונושא של מורים

תמי אומנסקי:  בנושא הסייעות, קודם כל מי שמעסיק זה השלטון המקומי, הם נמצאים כאן בזום

תמי אומנסקי:  אז אני לא יכולה לדבר על מחסור או העסקה, אבל אני כן רוצה להגיד משהו בשותפות שלנו עם השלטון המקומי, שהיא שותפות מאוד משמעותית

תמי אומנסקי:  השנה התחלנו ב-27 רשויות פיילוט הכשרה לתומכות חינוכיות, לסייעות

תמי אומנסקי:  כשהסכם השכר שהם מובילים אותו ואולי הם יתייחסו, מדבר על תהליך הכשרה למקצע את האנשים

תמי אומנסקי:  אנחנו בשותפות איתם

שקלים: על כמה אנשים מדובר?     

תמי אומנסקי: על הסייעות?     

שקלים: מתוך ה-27 רשויות

תמי אומנסקי: כמה סייעות? אין לי את הנתון כרגע בשלוף, אבל אנחנו יכולים לבדוק

יצחק פינדרוס: צריך לשאול את השלטון המקומי

תמי אומנסקי: אבל השלטון המקומי יידע להגיד, כי זה בעצם באחריותם

תמי אומנסקי:  גם סייעות שילוב, אנחנו מדברים על סייעות שילוב

תמי אומנסקי:  הכשרה לסייעות שילוב

תמי אומנסקי:  אנחנו לא יודעים על מחסור בסייעות לגבי השילוב, אני לא יודעת על מחסור בסייעות

תמי אומנסקי:  מבחינתנו הילדים מקבלים

רויטל לן כהן: מה?      

תמי אומנסקי: אנחנו לא יודעים

יצחק פינדרוס: סליחה, סליחה, אני מבקש להוציא

תמי אומנסקי: השלטון המקומי יתייחס לזה

יצחק פינדרוס: תצאי בבקשה

רויטל לן כהן: אני מתנצלת, אני לא אתפרץ יותר

יצחק פינדרוס: תצאי בבקשה

יצחק פינדרוס:  זה לא יכול להיות

יצחק פינדרוס:  יש פה המון אנשים, גם לי יש הרבה מה לומר ואנחנו נותנים לאנשים לדבר

תמי אומנסקי: דבר נוסף, לגבי המחסור בעובדי הוראה

תמי אומנסקי:  המצב לא טוב, מאוד לא טוב

תמי אומנסקי:  אנחנו התרענו על הדבר הזה המון זמן

תמי אומנסקי:  שנה שעברה גם הגענו לכנסת סביב הסיפור של מחסור בעובדי הוראה

תמי אומנסקי:  עכשיו, גם אם היינו היום מעסיקים את כל הסטודנטים שמסיימים חינוך מיוחד אין לנו מספיק אנשים

תמי אומנסקי:  זה רגע לדעת

תמי אומנסקי:  מבחינתנו, אנחנו כפופים להנחיות

תמי אומנסקי:  אנחנו קיבלנו את הנחיות בג"ץ

תמי אומנסקי:  אנחנו ניסינו לעשות משהו שהוא לא צלח וזה בסדר

תמי אומנסקי:  קיבלנו את ההנחיה של בג"ץ להשאיר את יום הלימודים עד השעה 16:45

תמי אומנסקי:  צריך להגיד שרק המוגבלות של האוטיזם לומדת עד השעה 16:45

תמי אומנסקי:  יתר המוגבלויות לא לומדות עד השעה הזאת

מיכאל חזני: כי אין להם אלטרנטיבה, גם את זה צריך להגיד תמי, סליחה

יצחק פינדרוס: סליחה, סליחה

תמי אומנסקי: בסדר, גם נכון, גם נכון

תמי אומנסקי:  אבל אני רגע שמה את זה כאן על השולחן

תמי אומנסקי:  ככל שהגידול באוטיזם גדל וזו מורכבות, זה אתגר מאוד גדול, אין לנו אנשי חינוך להחזיק יום לימודים

תמי אומנסקי:  אני לא מדברת על המשך פעילות, על יום לימודים עד השעה 16:45

תמי אומנסקי:  אין מספיק צוותי חינוך

תמי אומנסקי:  אני אגיד שמה שאנחנו עשינו בשנתיים האחרונות בעצם אפשרנו באופן חריג למסגרות שלא מצאו לקצר את יום הלימודים

תמי אומנסקי:  אפשרנו לרשויות שהסכימו להיכנס להמשך יום פעילות ושיפינו את הרשויות שנתנו מענה של המשך יום לימודים

תמי אומנסקי:  לקראת תשפ"ה אנחנו יושבים על המדוכה כרגע בהנחיית השר והמנכ"ל כדי לגבש תוכנית אסטרטגית בנושא המחסור של עובדי הוראה

יצחק פינדרוס: אני הייתי שנה שעברה בחינוך

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להבין, כשאת אומרת, יש מחסור כללי בעובדי הוראה

יצחק פינדרוס:  המחסור בעובדי חינוך מיוחד הוא מעבר למחסור בעובדי הוראה? מורים חינוך מיוחד אני מתכוון

תמי אומנסקי: אני לא יודעת להגיד את זה

תמי אומנסקי:  אבל אני כן יודעת להגיד שהמקום הכי מורכב זה עם התלמידים האוטיסטים בגלל ה-16:45

תמי אומנסקי:  זה שתי משמרות

תמי אומנסקי:  זה לא מורה וסייעת, זה מורה וסייעת ומורה וסייעת

תמי אומנסקי:  זה שתי משמרות

תמי אומנסקי:  וזה משהו שהיום המשרד לא יכול להכיל אותו

תמי אומנסקי:  כשהלכנו למהלך זה זה היה לפני המון שנים, זו הייתה אוכלוסייה הרבה יותר קטנה

תמי אומנסקי:  היום במצב שאנחנו נמצאים היום נדרשת תוכנית אסטרטגית אחרת

תמי אומנסקי:  יום לימודים לא יכול להחזיק עד 16:45, הוא לא יכול

תמי אומנסקי:  ואנחנו, לצערי הרב, אני אומרת את זה בכאב גדול, אנחנו לא מצליחים, אנשים לא שולחים אפילו קורות חיים כדי לעבוד במסגרות האלה, הם לא רוצים לעבוד במסגרות האלה

תמי אומנסקי:  זה המצב

תמי אומנסקי:  ואנחנו כרגע יושבים כדי לראות, לייצר תוכנית אסטרטגית לתשפ"ה

שקלים: מה היה עוזר לך?     

תמי אומנסקי: שאני אגיד מה אני באמת חושבת? אני חושבת שאי אפשר להמשיך את יום הלימודים עד 16:45

תמי אומנסקי:  אני חושבת שיום הלימודים צריך להסתיים בשעה מוקדמת יותר וצריך להיכנס גורם אחר

תמי אומנסקי:  גם אני אגיד שהילדים האלה, השעות האלה הן לא בהכרח שעות יעילות

תמי אומנסקי:  הן שעות שנדרש שם משהו אחר

תמי אומנסקי:  צריך להכניס שם גורמים אחרים

תמי אומנסקי:  זו עמדתי המקצועית

תמי אומנסקי:  וזה צריך לעשות את זה בצורה מאוד אחראית, כי מדובר על תלמידים עם מוגבלות

שקלים: באיזה שעה לסיים?     

תמי אומנסקי: 14:30, כמו המוגבלות השכלית, 15:10, משהו בכיוון הזה

תמי אומנסקי:  אבל זה דורש שינוי וזה שינוי מורכב

יצחק פינדרוס: במערכת הכללית היום, ביום חינוך ארוך אתם מחזיקים כוח הוראה עד איזה שעה? במערכת הכללית

תמי אומנסקי: 14:00

תמי אומנסקי:  בגנים עד 14:00

יצחק פינדרוס: לא, לא שאלתי בגנים

תמי אומנסקי: זה רק בגנים של האוטיסטים עד השעה 16:45

תמי אומנסקי:  אבל יש צהרונים שהילדים המשולבים יכולים, הם כן שם, דרך אגב

מיכאל חזני: לא כולם, כי אין להם סייעת

יצחק פינדרוס: כן, בבקשה

רויטל לן כהן: תודה רבה אדוני ושוב סליחה

רויטל לן כהן:  עו"ד רויטל לן כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים

רויטל לן כהן:  אני רוצה להגיד כמה דברים גם ביחס למה שנאמר, אבל לפני כן כמה דברים כלליים

רויטל לן כהן:  אני חושבת שהקושי העיקרי שהביא אותנו למקום שאנחנו נמצאים בו היום זה שלא היה שינוי בנרטיבים, בתפיסות העולם ובידע

רויטל לן כהן:  לא רק במשרד החינוך, לא רק במשרד הרווחה או משרד הבריאות, באופן כללי

רויטל לן כהן:  והתוצאה של זה היא או שלא יודעים מה לעשות עם זה או שפשוט לא רוצים

רויטל לן כהן:  אני מדברת לפעמים, אני רואה את המורים, הם מתים מפחד

רויטל לן כהן:  אומרים לו עומד להגיע לך ילד משולב עם אוטיזם, הוא אוטומטית מאבד את זה

רויטל לן כהן:  ועשו סקר, 75% מהמורים לא רוצים לשלב

רויטל לן כהן:       הנושא של עיבוי השירות הציבורי ומספר נותני השירותים בכל התחומים, לא רק באוטיזם

רויטל לן כהן:  וגם בכל התחומים שעלו פה

רויטל לן כהן:  בין אם זה תומכות חינוכיות ובין אם זה מקצועות הבריאות ובין אם זה רופאים או פסיכולוגים או כל דבר אחר

רויטל לן כהן:  אין שינוי במסלול הכשרת המורים

רויטל לן כהן:  שנים אנחנו אומרים, לא צריכים להיות שני מסלולים, צריך כמו בעולם מסלול אחד

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שמורים מסיימים מסלול ולא למדו חינוך מיוחד

רויטל לן כהן:  כיתות הן הטרוגניות, כבר שנים

רויטל לן כהן:  ולכן זה לא ישתנה עד שגם זה לא ישתנה

רויטל לן כהן:       היום אחד החסמים העיקריים, עוד לפני שדיברנו בכלל על המקצועיות, החסם העיקרי זה גודל כיתה

רויטל לן כהן:  היום יש ילדים שבגודל הכיתה הנוכחי לא יהיו מסוגלים לתפקד ולכן בלית ברירה, גם אם הם מאוד היו רוצים להשתלב הם נאלצים ללכת לחינוך המיוחד

רויטל לן כהן:  כי הם פשוט לא עומדים בגודל כיתה

רויטל לן כהן:  וזה עוד לפני שדיברתי על זה שאני לא חושבת שיש מורה בעולם שתהיה מסוגלת לתת את כל התשומות שהיא צריכה, גם אם היא מאוד רוצה, בכיתות בגודל הזה

רויטל לן כהן:  פשוט אי אפשר, טכנית אי אפשר

רויטל לן כהן:       הנושא של השירותים בקהילה

רויטל לן כהן:  לא שירותים מוסדיים, שירותים שאתה יכול לצרוך באופן חופשי בקהילה הם מעטים

רויטל לן כהן:  ושוב אנחנו חוזרים לידע ורצון ונרטיבים

רויטל לן כהן:  שכר, שכר, שכר, לא צריך להגיד את זה שוב

רויטל לן כהן:       אני רוצה עכשיו להתייחס לכמה דברים שעלו פה

רויטל לן כהן:  יש נושאים שהם בשיטת, זה עוד מעט האולימפיאדה, שיטת הטלת אחריות למרחוק

רויטל לן כהן:  יש איזה תפוח אדמה חם ומשחקים בו ביניהם

רויטל לן כהן:  למשל הנושא של התומכות החינוכיות המשלבות

רויטל לן כהן:  החוק מחייב את משרד החינוך

רויטל לן כהן:  משרד החינוך העביר את זה לרשות המקומית, כי הם המעסיקים

רויטל לן כהן:  סליחה, החוק מחייב אתכם

רויטל לן כהן:  בחוק גם כתוב שזה במשותף

רויטל לן כהן:  יש דברים שהם במשותף ביניכם

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שכל פעם שאנחנו פונים על זה שיש מחסור בדברים, שהחוק מחייב את המשרד, התשובה זה אני לא המעסיק

רויטל לן כהן:  ולהגיד שלא יודעים שחסר? אין פה נציג של ארגון בחברה האזרחית שלא דיווח על המחסור, שלא הביא מקרים פרטניים

רויטל לן כהן:  להגיד אני לא יודעת? באמת

רויטל לן כהן:  אפשר להגיד אני לא המעסיקה, אז אני לא יכולה טכנית לטפל בזה אני עוד נגיד מבינה

רויטל לן כהן:  להגיד אנחנו לא יודעים מזה? באמת

רויטל לן כהן:  יודעים, אנחנו כותבים, אנחנו שולחים מקרים פרטניים, מקרים כלליים

רויטל לן כהן:  אין דיון שאנחנו לא מדברים על זה

רויטל לן כהן:  אין ועדה שזה עולה פה בכנסת ואנחנו לא מדברים על זה

רויטל לן כהן:  אז להגיד אנחנו לא יודעים? זה באמת היתממות

רויטל לן כהן:  ואני מאוד אוהבת אותך תמי, אבל את יודעת מזה

רויטל לן כהן:       הנושא של הקושי בהפעלת חינוך מיוחד של אוטיסטים הוא לא בגלל שאנשים לא רוצים לעבוד עד 17:00

רויטל לן כהן:  זה נכון שהם לא רוצים לעבוד עד 17:00

רויטל לן כהן:  אבל העובדה שפעם זה היה מעט מסגרות היא לא רק בגלל שיש עלייה בכמות המאובחנים אלא היא בעיקר כי יש ירידה ביכולת להשתלב בחינוך הרגיל

רויטל לן כהן:  ואני רוצה לתת דוגמה

רויטל לן כהן:  השבוע הייתה לי פגישה עם ועדי ההורים של כל גני החינוך המיוחד בהרצליה

רויטל לן כהן:  אני רוצה לתת דוגמה מכמה גנים: גן רימון, חסרה סייעת עמיתה, כי היא נמצאת בחופשת לידה

רויטל לן כהן:  ההסעות, בגלל שכל הזמן משתנה שעת היציאה מהגנים כי זה לפי יש גננת וסייעת, אין גננת וסייעת, אז אין הסעות, כי הרשות המקומית אומרת אני לא יכולה, אם פתאום אני מגלה שהסייעת לא יכולה להגיע להגיד בבוקר לנהג בעצם אל תבוא היום ב-16:45, תבוא היום ב-14:00

רויטל לן כהן:  הוא עושה דברים ב-14:00, הוא לא יכול

רויטל לן כהן:  אז אין גם הסעות

רויטל לן כהן:       בגן הזה מסיימים באופן קבוע בשעות מוקדמות, כי יש מחסור בכוח אדם

רויטל לן כהן:  כל ימי השישי וחלק מימות השבוע הגן מופעל על ידי סייעות, אין גננת

רויטל לן כהן:  אני מזכירה לנו שזה בניגוד לחוק, אבל הרשות המקומית אומרת להורים זה או שאני סוגרת את הגן או שזה יהיה רק עם סייעות

רויטל לן כהן:  בגן לילך גם מחסור באנשי צוות, מסיימים מוקדם, אין תיאום עם ההסעות

רויטל לן כהן:  כל פעם שסייעת חולה הגן נסגר

רויטל לן כהן:  היו פעמים שהגן הזה היה סגור כמה ימים באותו שבוע, כי היו חולים אז אי אפשר היה לפתוח

רויטל לן כהן:  כולל הודעות באמצע היום "תבואו תיקחו את הילדים"

רויטל לן כהן:  חלק מההורים לא עובדים קרוב ואז יש בעיה

רויטל לן כהן:  ימים רבים הגן מופעל כולו רק על ידי סייעות

רויטל לן כהן:  גן גלים – מתחילת השנה הם מסיימים ב-15:00 ולפעמים יותר מוקדם מזה

רויטל לן כהן:  אין הסעות בגלל קיצורי היום

רויטל לן כהן:  שולחים הודעות ווטסאפ באמצע היום, בואו תיקחו

רויטל לן כהן:  אם יש מישהו שהטלפון לא איתו, יש מישהי למשל שהיא בעצמה מורה והטלפון לא איתה

רויטל לן כהן:  ויש שם בעיה

רויטל לן כהן:  למשל יש הורים בכל מיני מקומות, שהם בכוחות הביטחון, הם לא רואים את הווטסאפ

רויטל לן כהן:  לא שלחו להם, לא הרימו טלפון

רויטל לן כהן:  הם בכלל לא יודעים שהיום נגמר מוקדם

רויטל לן כהן:  הם לא שלחו אף אחד לאסוף את הילד

רויטל לן כהן:       גן ברקת, שנה שעברה הגן לא תפקד כמעט בכלל, כמעט חצי שנה

רויטל לן כהן:  הגננת נכנסה רק בחודש אפריל

רויטל לן כהן:  זאת אומרת עד חודש אפריל לא הייתה גננת בגן הזה שנה שעברה

רויטל לן כהן:  הסייעות מתחלפות כל הזמן

רויטל לן כהן:  בעלה של הגננת שנמצאת עכשיו גויס ולכן היו ימים רבים שהגן בכלל לא נפתח או לא נפתח בזמן או הסתיים מוקדם

רויטל לן כהן:  רוב הזמן הם משעה 14:00 רק עם סייעות

רויטל לן כהן:  גננת משלימה יום בשבוע ויום ו' לסירוגין והייתה תקופה שלא הייתה בכלל, אז אי אפשר לפתוח ביום שישי וכל מיני דברים כאלה

רויטל לן כהן:  בשנה הבאה הם לא יודעים איפה יהיה הגן, כי בניגוד לגנים רגילים או בכלל מסגרות החינוך הרגילות שהרשויות המקומיות מחויבות לפתוח בהתאם לצפי הילודה ובהתאם לכמות בשכונות, פה בגלל שיש הסעות כל הזמן מזיזים אותם

רויטל לן כהן:  אז עד שיהפכו גן לגן שיש בו חדרי טיפול וכל מיני, שנה הבאה הוא לא יהיה שם

רויטל לן כהן:  ושוב הוא הולך אני לא יודעת איפה

רויטל לן כהן:  לפעמים עד ה-1 בספטמבר ואז אין חדרי ספח

רויטל לן כהן:  גן כרכום – מתחילת השנה אין גננת עמיתה

רויטל לן כהן:  לא הוסיפו להם, מה שעשו זה הוסיפו סייעת

רויטל לן כהן:  יש גננת אחת ושלוש סייעות

רויטל לן כהן:  זה לא רק תקשורת, זה גני חינוך מיוחד בכלל

רויטל לן כהן:  גן קורל באופן קבוע מסיימים פעמיים בשבוע בשעה 14:00

רויטל לן כהן:  אני מזכירה זה 16:45 צריך להיות

רויטל לן כהן:  ביומיים הנותרים אם הגננת יכולה היא נשארת, אם היא לא יכולה היא לא נשארת

יצחק פינדרוס: אני אשאל אותך פה את מה שהיא שאלה

יצחק פינדרוס:  אני מאוד מכבד את בג"ץ, כולם יודעים

יצחק פינדרוס:  אני אשאל אותך אבל באופן אמיתי, אם יש גם חוסר בכוח אדם ואם כל מערכת החינוך מופעלת כמו שאמרנו עד 14:00-15:00 מה הסיבה שאתם מתעקשים שזו תהיה מערכת חינוכית, אם זה לא מעשי?     

רויטל לן כהן: אני לא מתעקשת

רויטל לן כהן:  אני אישית, רויטל, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, אני מסכימה עם תמי

רויטל לן כהן:  אני חושבת שילד צריך להיות בקהילה

רויטל לן כהן:  הוא לא צריך להיות סגור עד 17:00 במסגרת חינוכית ועד הסעה, עד שהוא מגיע הביתה זה 18:00

יצחק פינדרוס: לא, זה יכול להיות צהרון, זה יכול להיות פעילות של מועדונית רווחה, זה יכול להיות הרבה דברים

יצחק פינדרוס:  למה זה חייב להיות מערכת חינוך?     

רויטל לן כהן: אבל אז הוא יהיה משולב, ולכן אני בעד

רויטל לן כהן:  אבל אני אומרת, כיום אין פתרונות לילדים האלה

רויטל לן כהן:  כשהם אומרים הוא יכול ללכת לצהרון ותהיה לו משלבת, בואו, אין משלבת

רויטל לן כהן:  אין משלבת, כי אין לו גם ביום, לא תהיה אחר הצוהריים

יצחק פינדרוס: הבנתי

יצחק פינדרוס:  רצית להוסיף משהו על זה במשפט?     

מיכאל חזני: כן

מיכאל חזני:  אני רציתי להוסיף שבאמת אנחנו יכולים לדבר, אני גם מסכים שלא כולם צריכים - - -     

יצחק פינדרוס: אז מי הגיש את העתירה?     

מיכאל חזני: אנחנו, אלו"ט

מיכאל חזני:  כי בסופו של דבר באה המדינה ורצתה לזרוק את הילדים האלה הביתה בשעה 15:00

קריאה: 16:00

מיכאל חזני: בשעה 15:00, כי בשעה 16:00 כבר מגיעות ההסעות

מיכאל חזני:  הפרקטיקה היא 15:00

רויטל לן כהן: אבל אני אמרתי שיש גנים שב-14:00

רויטל לן כהן:  המפקחות מאשרות גם 14:00 ו-15:00

מיכאל חזני: אנחנו הגשנו את העתירה כי המשמעות של לסגור את כלל המסגרות לילדים על הרצף האוטיסטי לשעה 16:00 הייתה שב-15:30 כבר יוזמנו הסעות, כי הסעות גם להם יש לו"ז

מיכאל חזני:  בשעה 16:00 הם כבר יהיו בבית

מיכאל חזני:  זה אומר שהורה צריך לצאת מהעבודה שלו בשעה 14:00 בשביל לאסוף את הילד שלו

מיכאל חזני:  עכשיו, למה אנחנו הגשנו את העתירה? דרך אגב, פורסמו השבוע נתונים בוואלה שאמרו ש-85% מהמסגרות לילדים על הרצף האוטיסטי כן מצליחות לקיים יום לימודים עד 16:45

מיכאל חזני:  85%

מיכאל חזני:  אז הבעיה היא לא גורפת מה שמשרד החינוך ניסה לצייר אותו מאה אחוז

מיכאל חזני:  זאת אומרת יש 15% נקודתי בעיה

יצחק פינדרוס: כן, אבל יש חוסר של עוד 30% אז יחד זה 45%

מיכאל חזני: לא, אני רוצה להוסיף שלילדים על הרצף האוטיסטי המדינה מסתכלת עליהם בדיוק באותם משקפיים כמו לפני 20 שנים, או 0 או 1

מיכאל חזני:  היא לא מציעה איזה שהיא אלטרנטיבה לספקטרום האוטיסטי

מיכאל חזני:  אז לילדים האלה אין אלטרנטיבה, אין להם מועדוניות

יצחק פינדרוס: נקודה למחשבה למשרד החינוך

יצחק פינדרוס:  להגיש הצעה לפתרון או יחד עם הרווחה או יחד עם מישהו אחר, איזה שהיא הצעה לפתרון

ולרי זילכה: יש לי הצעה לפתרון, אם אפשר

רויטל לן כהן: רגע, אני רוצה רק לסיים

רויטל לן כהן:  הייתה לי עוד נקודה אחת שלא קשורה לחינוך

רויטל לן כהן:  מיכאל אמר את זה בחצי מילה

רויטל לן כהן:  אני פניתי ללודה, שאחראית על גמלאות ילדים בביטוח לאומי

רויטל לן כהן:  שאלתי האם היה איזה שהוא שינוי במדיניות? התשובה הייתה לא

רויטל לן כהן:  בפועל אני כבר שנה לא מפסיקה לקבל פניות של הורים שהגיעו עם אבחונים כולל אבחונים מכאלה שהם ידועים כאנשים בתוך התחום ובאמת בעלי שם ולא נותנים להם

רויטל לן כהן:  ואז מזמנים אותם כאילו לוועדה רפואית, שהרופא שנמצא שם חמש דקות, שלושת רבעי שעה, מסתכל על הילד

רויטל לן כהן:  זה ילד וורבלי ואינטליגנטי והתשובה הוא לא אוטיסט

רויטל לן כהן:  זה חייב להיפסק הדבר הזה

יצחק פינדרוס: את רצית להתייחס?     

ולרי זילכה: כן, תודה אדוני

ולרי זילכה:  עו"ד ולרי זילכה, בית איזי שפירא

ולרי זילכה:  מכל הסיבות שרויטל דיברה עליהן אנחנו יודעים שבאמת השילוב הוא מאוד מאתגר, כי הוא לא מספק בסוף לילדים את המענים שהם צריכים

ולרי זילכה:  בגלל זה הרבה מאוד ילדים מוסללים לחינוך המיוחד

ולרי זילכה:  אחד המודלים שאנחנו עובדים עליו היום כמה ארגונים ביחד עם משרדי הממשלה בריאות, רווחה, חינוך ושלטון מקומי ובתקווה בקרוב מאוד גם עם קופות החולים

ולרי זילכה:  זה מודל שנקרא מועדונית תומכת שילוב

ולרי זילכה:  ילדים מכלל המוגבלויות שהולכים למערכת החינוך הכללית בגיל יסודי, ונמצאים, אבל ילדים יחידים במינם במסגרת, הולכים אחרי הצוהריים למועדונית שיש בה א' את קבוצת השווים שלהם

ולרי זילכה:  הם פוגשים עוד ילדים עם ההתמודדויות שלהם וזה מעצים אותם ואת החוסן הרגשי שלהם מצד אחד

ולרי זילכה:  ומצד שני, את הטיפולים ההתפתחותיים שהם זכאים לקבל מהם

ולרי זילכה:  כמו שציפי אמרה שהם לא הולכים אחרי זה לקופת חולים לממש, הם יכולים לקבל במעטפת של המועדונית

ולרי זילכה:  ביחד, שוב, בקבוצות או בהתאם לצורך שלהם, ביחד עם ילדים שיש להם צרכים דומים

ולרי זילכה:  בעצם מודל כזה מחזק את הילדים ביום יום שלהם בשילוב

ולרי זילכה:  כשהם הולכים לבית ספר

שקלים: איפה זה מתקיים עכשיו?     

ולרי זילכה: אז יש מודלים שונים

יצחק פינדרוס: סליחה, אני חייב, אושר ימשיך את הדיון

יצחק פינדרוס:  אני גם אחזור

יצחק פינדרוס:  אני חייב לעלות, יש לי את החוק של האומנה שאמור להסתיים עכשיו בקריאה שנייה ושלישית

יצחק פינדרוס:  אני רואה שהביטוח הלאומי פה, סימן שהם רגועים עם החוק הזה

יצחק פינדרוס:       (13:31 היו"ר אושר שקלים)         

ולרי זילכה: אני רוצה לומר שהמודל הזה בשלבי עבודה עם משרדי הממשלה והוא יכול לתת מענה מאוד מאוד משמעותי

ולרי זילכה:  היום מודל דגל כזה מופעל על ידי עמותת "אותי" ביחד עם בית אקדם במודיעין

ולרי זילכה:  אבל יש עוד מקומות שהמודל הוא קצת, אצל פרופ' גביס

ולרי זילכה:  יש עוד מקומות שהמודל הזה עובד קצת בצורה אחרת

ולרי זילכה:  והנה, זה יכול להיות איזה שהוא מענה

ולרי זילכה:  שמצד אחד מסייע לילדים להשתלב, שזו תפיסת העולם שלנו, ביום יום שלהם במסגרות הכלליות

ולרי זילכה:  ומצד שני גם לקבל קבוצת שווים וגם לקבל את הטיפולים

ולרי זילכה:  ואגב, החסר במקצועות הבריאות והחסר במטפלים והחסר בידע, כשאתה יוצר קבוצות מומחיות ועובד בקבוצות איפה שאפשר ובצורה אחרת כשצריך יותר פרטני, אתה חוסך כוח אדם, אתה מאגם משאבים ואתה נותן פתרון שהוא נהדר, גם להורים וגם למערכת

בן פזי: אני רק אגיד במילה אחת

בן פזי:  נחמה פבר בן פזי, עמותת "אותי" עמותה ישראלית לאוטיזם

בן פזי:  אנחנו מפעילים שלוש מהמועדוניות האלה

בן פזי:  אני רוצה להגיד שאנחנו עובדים בשיתוף עם הרווחה, אנחנו עובדים בשיתוף בעצם עם קופות החולים בחשיבה של מימון הטיפולים, אנחנו עובדים עם משרד החינוך

בן פזי:       ואני רוצה להגיד משהו על הנרטיב, כי אם שולחים את הילדים האלה לשילוב צריך לתת להם את הכלים

בן פזי:  אבל לא רק לילדים את הכלים, אי אפשר להעמיס רק עליהם את האחריות על השילוב

בן פזי:  אנחנו כיום יחד עם משרד החינוך חושבים על מערכת התמיכה לתוך בתי הספר שאנחנו עושים בהתנדבות מטעמנו, מטעם העמותה שלנו

בן פזי:  כדי שגם בתי הספר ישנו את הסביבה ולא רק הילדים עצמם ישתנו

בן פזי:  לכן יש כאן בשורה מאוד גדולה שאם אנחנו נצליח יחד עם המשרדים השונים, ואם דיברנו על בין משרדי, זאת ההזדמנות

שקלים: זה כרוך גם בציוד?     

ד"ר נעמה אורפז: זה כרוך גם בציוד

ד"ר נעמה אורפז:  אבל בוא נגיד זה לדעתי לא המסה התקציבית

ד"ר נעמה אורפז: אני רק אגיד, שמי נעמה יהושוע אורפז, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות

ד"ר נעמה אורפז:  היו לנו דיונים על זה בעבר ואנחנו מאוד תומכים ברעיון הזה

רויטל לן כהן: אדוני, יש עוד פתרון, לגבי המחסור בחינוך של מטפלים ממקצועות הבריאות

רויטל לן כהן:  אחת הבעיות, וגם בגלל ה-non shows וכל מיני, זה שהילדים שנמצאים במסגרות החינוך לא יכולים ללכת למטפלת במקצועות הבריאות של קופת החולים

רויטל לן כהן:  אז אומרים להם יש לי תור בשבילך ביום שלישי ב-10:00 בבוקר

רויטל לן כהן:  הוא לא יכול, הוא בבית ספר, ההורים בעבודה

רויטל לן כהן:  אבל אם המטפלים ממקצועות הבריאות שהילד זכאי לטיפולים שלהם מכוח סל בריאות ממלכתי היו נותנים את זה בתוך מסגרת החינוך אז היה אפשר

ד"ר נעמה אורפז: מה זה אם? אנחנו נותנים כבר ל-2,000 ילדים כאלה את הטיפולים

עדי רודריגז ברנע: שלום, שמי עדי רודריגז ברנע

עדי רודריגז ברנע:  אני קודם כל אמא לשני ילדים עם אוטיזם ואחר כך יושב ראש עמותת "חברים בנגב"

עדי רודריגז ברנע:  אני רוצה להגיד כמה דברים גם מהניסיון האישי שלי

עדי רודריגז ברנע:  וחשוב לי להדגיש שיש לי שני ילדים בשני תפקודים שונים

עדי רודריגז ברנע:  מדובר פה קצת על תפקודים

עדי רודריגז ברנע:  הגדול שלי בן 16, מה שנקרא בתפקוד גבוה, משולב

עדי רודריגז ברנע:  הקטנה בת 10, כרגע בתפקוד נמוך

עדי רודריגז ברנע:  הסיכוי שלה לשילוב כרגע נראה קלוש עד אפסי, לאור התנאים שהמערכת מציעה, המערכות השונות לצערי הרב ועלו פה הרבה דברים ואני לא אחזור עליהם

עדי רודריגז ברנע:       אני רק רוצה לחדד, כשאנחנו אומרים אבחנה של אוטיזם במשפחה ודיברו פה קודם על הכתבה של העלייה בשכיחות של האבחונים

עדי רודריגז ברנע:  לא מדובר פה רק בילד שנפגע או ילדה שנפגעה שעכשיו הם מאובחנים עם אוטיזם

עדי רודריגז ברנע:  זה אירוע רב נפגעים

עדי רודריגז ברנע:  הפרנסה של ההורים בדרך כלל נפגעת

עדי רודריגז ברנע:  לרוב, בהרבה מקרים, וגם המשפחה שלי לא שונה, אחד מההורים חייב להפסיק לעבוד כדי להקדיש את עצמו לטיפול של הילד

עדי רודריגז ברנע:  במיוחד אם הם מעוניינים בשילוב, מאחר שבשילוב אף אחד לא מעניין אותו שהגן או בית הספר מסתיים בשעה 14:00 או 15:00 וההורה צריך להיות שם בשביל הילד שלו

עדי רודריגז ברנע:       מעבר לזה, אני חייבת להגיד שהייתי בלא מעט דיונים בנושא הזה של המחסור האדיר באנשי מקצוע פרא רפואיים ובאנשי חינוך ובסייעות, תומכות הוראה, איך שלא תקראו לזה

עדי רודריגז ברנע:  ובאמת שאני די עייפתי מלדבר על המחסור

עדי רודריגז ברנע:  אני נורא צמאה לפתרונות, לשמוע פתרונות

עדי רודריגז ברנע:  אני כעמותה וכאמא וכבן אדם פרטי הצעתי כמה וכמה פתרונות, גם העברתי את זה לכל הגורמים

עדי רודריגז ברנע:  אני אשמח להעביר את זה גם למזכירות הוועדה

עדי רודריגז ברנע:  ואני פשוט תוהה עד מתי נחכה, עד מתי ממשלת ישראל תחכה עם הדבר הזה

עדי רודריגז ברנע:  עד שהשכיחות תגיע לחצי מבתי האב בישראל? לשם אנחנו הולכים, צריך להבין

עדי רודריגז ברנע:       הדבר הראשון שחשוב לי להגיד, למרות שזה קצת נאמר פה, צריך לפתוח עוד מסלולי הכשרה להכשרת מקצועות הרפואה, מקצועות הבריאות מה שנקרא היום

עדי רודריגז ברנע:  וגם להוסיף תקנים איפה שכן כבר יש חוגים

עדי רודריגז ברנע:  אני אתן דוגמה

עדי רודריגז ברנע:  אני כבר מ-2021 פעלתי בכל הכוח כדי שתיפתח מחלקה לריפוי בעיסוק באוניברסיטת בן גוריון, להכשרת מרפאים בעיסוק

עדי רודריגז ברנע:  זה לקח המון זמן, המון אנשים היו מעורבים בזה

עדי רודריגז ברנע:  אבל עדיין יש מספר תקנים מסוים וזה לא קרוב למספיק לעומת החסר האדיר שקיים באזור הדרום

עדי רודריגז ברנע:  אני גרה בדרום, אני גרה ליד באר שבע ויש לנו שם מחסור מטורף

עדי רודריגז ברנע:  הורים מחכים לאבחונים יותר משנה

עדי רודריגז ברנע:  במקרה הטוב שהתמזל מזלם זה רק שנה ולא יותר

עדי רודריגז ברנע:  נתיבות אופקים זה כבר שנה וחצי ויותר

עדי רודריגז ברנע:  חסר כאן את הערנות של המדינה וחסר כאן את ההתייחסות של מל"ג לנושא הזה באופן נקודתי

עדי רודריגז ברנע:  צריך שיהיה מסלול אישור מזורז לכל מוסד אקדמי שיבוא ויגיד אני מוכן לפתוח תחת קורת גגי חוג להכשרת אנשי מקצוע ממקצועות הבריאות

עדי רודריגז ברנע:  המל"ג צריך להקל כמה שיותר

עדי רודריגז ברנע:  המדינה צריכה לעשות איזה שהוא צוות חשיבה ואפילו לתת תמריצים

עדי רודריגז ברנע:  כי אני יודעת שיש מוסדות להשכלה גבוהה שלא ניגשים לזה בגלל שהם לא רוצים לצאת בגירעון סביב הדבר הזה

רויטל לן כהן: וגם כי חסר שדות התמחות

עדי רודריגז ברנע: נכון

עדי רודריגז ברנע:  עוד נושא שהוא בעיניי סוג של אבסורד מה שקורה שם

עדי רודריגז ברנע:  כי לפעמים במקום שסטודנטים שלומדים למשל פסיכולוגיה בבן גוריון ויכולים תיאורטית להגיע ולעשות את התמחות הזאת במסגרות חינוך, במקום זה הם נוסעים לנתיבות ולאופקים, איפה שכן יש להם שדות קליניים להכשרה איפה שכן יש שדות שאושרו על ידי משרד הבריאות, במקום שייעשה מאמץ משותף של משרד החינוך ומשרד הבריאות שיהיו מקומות כאלו לשדות קליניים מה שנקרא גם בתוך מסגרות החינוך

עדי רודריגז ברנע:  אני מכירה גני תקשורת שההורים שם בוכים לי כל הזמן איפה הקלינאית, אין לנו קלינאית ויש לנו רק מרפאה בעיסוק אחת ואחר כך היא יוצאת לחופשת לידה ולא מביאים לה מחליפה, כי אין מאיפה להביא מחליפה

עדי רודריגז ברנע:  ציפי פה יכולה לספר על הקושי האדיר בגיוס

עדי רודריגז ברנע:  יש שותפות בין עיריית באר שבע יש הסכם לעמותת "אותי" כבר כמה שנים

עדי רודריגז ברנע:  הקושי להביא מטפלים הוא אדיר

עדי רודריגז ברנע:  וגם מי שהולך לשוק הפרטי

עדי רודריגז ברנע:  אני הולכת ונעזרת בשוק הפרטי, כי כשאני פניתי לקופת החולים שלי, אנחנו בכללית, נאמר לי פשוט מאוד אל תטרחי להיכנס לתור

עדי רודריגז ברנע:  תקשיבי, אנחנו נוכל לתת לך אולי עוד שנה קלינאית תקשורת לילדה, אבל מה, זה יהיה מוגבל ב-30 טיפולים

עדי רודריגז ברנע:  ואוטיזם, אנחנו יודעים, אוטיזם של הבת שלך זה לא זבנג וגמרנו

עדי רודריגז ברנע:  אז יש בעיה גם שם

עדי רודריגז ברנע:       מעבר למחסור האדיר, אני רוצה לדבר שנייה אחת על גישות הטיפול

עדי רודריגז ברנע:  גם מקודם הזכרת את זה, חה"כ אושר, על הנושא של איזה טיפול בעצם הילדים מקבלים

עדי רודריגז ברנע:  היום אין התייחסות לזה בכלל

עדי רודריגז ברנע:  אנחנו כל כך שקועים במחסור באנשי מקצוע, ובצדק, כן? אבל עדיין היום חוץ מהעניין הזה שבאמת חסר טיפולים, אין שום התייחסות לאיזה טיפול הילדים שכן מקבלים טיפול, מה הם מקבלים במסגרות החינוכיות ובכלל

עדי רודריגז ברנע:  ומעבר לזה, יותר גרוע, היום בעצם משרד הבריאות דה פקטו בעצם נוטש את הילדים ברגע שהם מגיעים לכיתה א'

עדי רודריגז ברנע:  יש את סל התב"מ שעובד בגני תקשורת איפה שהוא עובד, ולא בכל גני התקשורת, לצערי הרב

עדי רודריגז ברנע:  גם שם זה לא מיושם בצורה אופטימלית בגלל המחסור באנשי מקצוע

עדי רודריגז ברנע:  אבל ברגע שילד עם אוטיזם מגיע לגיל 6, מגיע לבית הספר בעצם, הוא כבר למעשה לא זכאי לטיפול בריאותי מקדם

עדי רודריגז ברנע:  נעשים שמיניות באוויר כדי לתת טיפולים בתוך בית הספר פה

עדי רודריגז ברנע:  שמענו קצת על היוזמה של עמותת "אותי" אבל זה מעט מידי וזה קצת מידי

עדי רודריגז ברנע:  זה לא מספיק, זה לא מגיע להרבה מקומות

עדי רודריגז ברנע:  אני בתור נציגת הפריפריה פה, הדרומית, אין לנו בכלל תוכניות כאלה באזור הדרום

עדי רודריגז ברנע:  מדובר על אוכלוסייה עצומה, כמיליון וחצי איש

עדי רודריגז ברנע:  המון ילדים מאובחנים על הרצף האוטיסטי

עדי רודריגז ברנע:  יש בית ספר שעובר את כל התקנים ואף אחד לא טורח לתת את הדין על זה

עדי רודריגז ברנע:  אין מספיק, יש שם 117 ילדים ושישה אנשי מקצוע, זה מטורף

עדי רודריגז ברנע:       העניין של השכר דובר פה הרבה

עדי רודריגז ברנע:  אני בכל זאת אומר מילה

עדי רודריגז ברנע:  אי אפשר לצפות מקלינאיות תקשורת ומרפאות בעיסוק לבוא לעבוד בבית ספר תמורת שכר של משלבות

עדי רודריגז ברנע:  עם כל הכבוד, זה פשוט לא יעבוד

עדי רודריגז ברנע:  זה לא יעבוד

עדי רודריגז ברנע:  ואני שואלת, האם משרד החינוך עם כל תוספות השכר שהוזכרו פה באמת יכול להתחרות במה שמרוויח היום קלינאי תקשורת בשוק הפרטי

עדי רודריגז ברנע:  הוא מקבל 500 שקלים לשעה, 450 שקלים לשעה

עדי רודריגז ברנע:  איך אפשר להתחרות בזה? התשובה היא שכרגע אי אפשר להתחרות בזה

עדי רודריגז ברנע:       אני רק אסיים ואז אני אשמח אם יתייחסו

עדי רודריגז ברנע:  אני רוצה שוב רגע להזכיר את הכתבה

עדי רודריגז ברנע:  מה שנאמר בכתבה, שחלק מהסיבה שהתכנסנו כאן היום

עדי רודריגז ברנע:  נאמר שבגיל הרך, זאת אומרת לפני גיל 3, יש עלייה גדולה יותר בשכיחות של האוטיזם

עדי רודריגז ברנע:  זאת אומרת פי 4 ויותר ממה שקורה בגילאים האחרים

עדי רודריגז ברנע:  עכשיו, היה מן הראוי שמדינת ישראל תשים לב לטיפול שמקבלים הילדים בגילאים האלה בארץ ובכלל ותשים לב אם הם מקבלים טיפול שיכול בכלל לשנות קצת את התמונה הזאת

עדי רודריגז ברנע:  מה שקורה בעולם, יש טיפולים שהם מבוססי מחקר, מה שנקרא evidence based, כל איש מקצוע שיושב פה מבין על מה אני מדברת

עדי רודריגז ברנע:  וכאן בארץ אין שום כיוון של מדיניות לתת את הטיפולים האלה לילדים

עדי רודריגז ברנע:       אני אתן דוגמה, גישת PRT למשל, Pivotal Response Treatment שיש הכשרה של האנשים שמטפלים בגישה הזאת במרכז קוגל באוניברסיטת סטנפורד

עדי רודריגז ברנע:  95% מהילדים שקיבלו טיפול PRT לפני גיל 3 מצליחים להגיע לכישורי שפה תקינים

עדי רודריגז ברנע:  95%

עדי רודריגז ברנע:  והמספר הזה הולך ויורד ככל שגיל הילדים עולה

עדי רודריגז ברנע:  גישת ESDM שפותחה ב-UCLA גם כן מבוססת מחקר

עדי רודריגז ברנע:  עמותת "אותי" מיישמת אותה במספר מסגרות

עדי רודריגז ברנע:  לא מספיק, לא מספיק

עדי רודריגז ברנע:  זה לא הגיע לבאר שבע, זה לא הגיע לדרום

עדי רודריגז ברנע:  זה לא הגיע להרבה מקומות

עדי רודריגז ברנע:  שלא לדבר על גישת ג'ספר, שאם יש פה אנשי מקצוע מכירים גם כן על מה אני מדברת

עדי רודריגז ברנע:  היא בכלל לא הגיעה לארץ

עדי רודריגז ברנע:  גישת טיפול נוספת שפותחה

עדי רודריגז ברנע:  אני מסיימת, משפט אחרון

עדי רודריגז ברנע:       אני רק רוצה להגיד מילה רגע על מה שקורה בעולם

עדי רודריגז ברנע:  באנגליה למשל, החליטו להשקיע ממשלת אנגליה בתוכנית אסטרטגית ל-10 שנים, מתוך הכרה שהשכיחות של האוטיזם לא הולכת להיעלם ולא הולכת לפחות פתאום

עדי רודריגז ברנע:  והם משקיעים כמעט 75 מיליון לירות שטרלינג רק בשנה הראשונה של התוכנית

עדי רודריגז ברנע:  וחלק מהתוכנית זה גם הכלה והכללה וכל מה שדובר פה

ולרי זילכה: אדוני, בסוף התכנסנו פה כדי לשמוע מה, איך מיישמים את דוח רוה"מ לפני שבועיים

ולרי זילכה:  אז אולי נשמע איך מיישמים את דוח רוה"מ

שקלים: סליחה, את לא באה עכשיו בטענות

שקלים:  התכנסנו כדי באמת לנסות להעלות את הבעיה ומן הסתם לפתור מה שאפשר

קריאה: אבל חייבים להגיב מבחינה מקצועית למה שנאמר

שקלים: סליחה

שקלים:  בבקשה

פרופ' לידיה גביס: תודה

פרופ' לידיה גביס:  אז אני רופאה, אני נוירולוגית, פרופ' לידיה גביס

פרופ' לידיה גביס:  אני נוירולוגית ילדים

פרופ' לידיה גביס:  אני חוקרת ומרצה בתחום של אוטיזם, אני פרופ' באוניברסיטת תל אביב מזה 25 שנים

פרופ' לידיה גביס:  אני יועצת למכבי, אבל אני אשמח להציג גם את יתר התפקידים שלי

פרופ' לידיה גביס:  הקמתי מרכז לאוטיזם לפני 20 שנים בבית חולים שיבא ולפני שנתיים בשיתוף פעולה עם בית חולים וולפסון, לגמרי לא מובן מאליו

פרופ' לידיה גביס:  הקמנו מרכז חדש לאוטיזם

פרופ' לידיה גביס:  אני יועצת להקמה של מרכז אוטיזם ראשון בקפריסין וגם למרכזים שונים ברחבי העולם

פרופ' לידיה גביס:  ופעילה שנים רבות בליווי של קואליציית ההורים, לכן כל תחום המוגבלויות מאוד קרוב לליבי, גם תחום האוטיזם וגם תחומים אחרים

פרופ' לידיה גביס:       קודם כל אני רוצה להודות על קיום הוועדה והנושא הכול כך חשוב ברמה הלאומית, דווקא בימים אלה שאנחנו נמצאים במלחמה ומצוקה מאוד קשה

פרופ' לידיה גביס:  גם במלחמה החולייה הפגיעה באוכלוסייה הזאת, הפגיעה של המלחמה הייתה קשה גם בהרבה מאוד ילדים שפונו מביתם והרבה מסגרות שנסגרו

פרופ' לידיה גביס:  ניתנו מענים שונים גם במצוקה הזאת לאוכלוסייה הזאת ומאוד חשוב שדווקא בימים האלה אנחנו מדברים על האוכלוסייה של הילדים בספקטרום האוטיזם ועם מוגבלויות בכלל

פרופ' לידיה גביס:       הנושא של העלייה בשכיחות העולמית אנחנו עדים לה כבר 25 שנים ועדיין לא הגענו לשיא שפורסם על ידי ה-CDC של 1 ל-35 ילדים

פרופ' לידיה גביס:  אני חושבת שזו המציאות שגם פורסמה ונבדקה במחקרים נוספים

פרופ' לידיה גביס:  אני כן רוצה אבל להתחיל ממה שיש ולא ממה שאין, כי אנחנו מדינה פורצת דרך מזה שנים רבות בתחום הזה של אוטיזם

פרופ' לידיה גביס:  מהנושאים של חקיקה, גם בתחום של החינוך המיוחד שהייתה החקיקה משנות ה-80 ראשונה בעולם בתחום הזה

פרופ' לידיה גביס:  גם מסגרות יום שיקומיים, הטיפול המקדם התב"מ במעונות ובגנים וחוקים ותקנות נוספים שהסתכלו ונענו לצרכים של האוכלוסייה הזאת וגם בכלל האוכלוסייה של הילדים עם צרכים מיוחדים

פרופ' לידיה גביס:       מ-2013 ניתנה האפשרות מבחינתנו לאבחן מה שנקרא אבחנות כפולות

פרופ' לידיה גביס:  וגם לאבחן בגילאים יותר צעירים, להגיד בצורה ודאית שמדובר בילד עם אוטיזם

פרופ' לידיה גביס:  זה שינוי שהוביל את זה שאכן אובחנו יותר ילדים בגילאים הצעירים וגם ילדים אשר קיבלו אבחנות אחרות בעבר כמו מוגבלות שכלית

פרופ' לידיה גביס:  הרבה מאוד ילדים עם מוגבלות שכלית עם אבחנה כפולה גם של אוטיזם

פרופ' לידיה גביס:  וגם אוכלוסיית הילדים הפגים שנולדו לפני המועד, יש עלייה פי 10 באבחוני אוטיזם באוכלוסייה הזאת

פרופ' לידיה גביס:  התחום הזה גם בזכות כל הדברים הטובים שנעשו, בזכות אלו"ט, בזכות החקיקה, בזכות הפעילות של משרד הבריאות והמשאבים השונים, זה יצר פער בין המשאבים שניתנו לאוכלוסייה הזאת לאוכלוסיות אחרות

פרופ' לידיה גביס:  ואני מאוד אשמח שיהיה גישור גם לפער עבור אוכלוסייה של ילדים עם צרכים מיוחדים נוספים ומורכבים באותה מידה

פרופ' לידיה גביס:  זה יצר צורך בהתמקצעות ייחודית ולא כל קלינאית תקשורת ולא כל מרפאה בעיסוק יש לה את הידע

פרופ' לידיה גביס:  היא צריכה התמקצעות נוספת, דרישות נוספות

פרופ' לידיה גביס:  וחלק מהרתיעה שציינת כאן גם של מורות וגם של אנשי טיפול מהתחום הזה הוא בגלל הפערים בידע והצורך וההתמקצעות המאוד מאוד מהירה וגם השינויים מבחינת המחקר וההתקדמות המדעית בתחומי הטיפול

פרופ' לידיה גביס:       אני חייבת לציין, בשונה ממה שציינת, שאנחנו פורצי דרך בכל העולם גם ביישום של תוכניות טיפול מתקדמות

פרופ' לידיה גביס:  גם בהכשרה והרבה מהשיטות שציינת הן עוברות את הבקרה של משרד הבריאות וועדות מומחים ונכנסות במהירות לארץ

פרופ' לידיה גביס:  הרבה יותר מאשר כל המדינות האחרות בעולם

פרופ' לידיה גביס:  אני אציין גם את כל הנושא של הפעילות בטיפת חלב, האיתור בטיפת חלב, שגם זה מפעל מדהים שכל העולם מסתכל עליו ולא מצליח לחקות אותו, שקשור לאיתור המוקדם

פרופ' לידיה גביס:  הבדיקות הגנטיות וכל תחומי המחקר שבהם אנחנו מובילים

פרופ' לידיה גביס:  וחשוב שנשמור עליו, שאנחנו נדאג ובזכות מה שדנים כאן אנחנו כמובן רוצים לשפר ולהתקדם ולהמשיך להיות מגדלור גם של ידע וגם פעילויות, כמו שאנחנו עשינו גם בעבר

פרופ' לידיה גביס:  והרבה מהדברים שנאמרו פה והרעיונות בסופו של דבר הם יוצרים את הפער שאנחנו מדברים עליו

פרופ' לידיה גביס:  וזה שיש הרבה גורמים שמטפלים בילדים בספטקטרום האוטיזם אז נוצר פער, כיוון שיש הרבה מאוד מעסיקים ותחרות גדולה בין המעסיקים, בלי לציין אפילו את כל הנושא של הפרטי

פרופ' לידיה גביס:  והצורך גם בקבלת אנשי מקצוע שמתמקצעים בתחום הזה

פרופ' לידיה גביס:  זאת אומרת השמיכה הרבה יותר קצרה כשאנחנו צריכים לחלוק בין הקופות לבין העמותות לבין מערכת החינוך וכל מי שזקוק

פרופ' לידיה גביס:  יש צורך בגורם מתכלל

פרופ' לידיה גביס:  עד היום למעשה הגורם המתכלל תמיד היו הקופות, מכוני התפתחות הילד

פרופ' לידיה גביס:       בסופו של דבר באמת ההורים

פרופ' לידיה גביס:  כאשר כדי להיות גורם כזה יש לנו פער בידע

פרופ' לידיה גביס:  אין שקיפות, אין לנו מידע לגבי מה שילד מקבל במסגרות השונות ויש ילדים אולי מעטים שיש להם כפילות של טיפולים וילדים רבים שלא מקבלים ממערכת כלשהי בגלל המחסור הזה שנוצר

פרופ' לידיה גביס:  יש צורך באיגום משאבים, בתוכנית התמקצעות בתחום האוטיזם גם לגורמי מקצוע ושהתוכנית ההתמקצעות הזאת תהיה בתוך המערכת הציבורית

פרופ' לידיה גביס:  זאת אומרת כל מי שמסיים בכל מקצועות הבריאות ואולי צריך גם במשרד החינוך והחינוך המיוחד שתהיה דרישה שלפחות שנתיים או יותר שתהיה התמקצעות בתוך המערכת הציבורית לפני שהולכים לשוק הפרטי ולפני שמתיימרים שיש להם את כל הידע בטיפול בילדים עם אוטיזם ומוגבלויות

פרופ' לידיה גביס:  יש צורך ביצירה של מרכזי התמקצעות עם משאבים ייעודיים

פרופ' לידיה גביס:  אוטיזם הוא לא רק תחום שדורש ידע, הוא גם תחום שלמעשה לוקח משאבים מהתחומים האחרים

פרופ' לידיה גביס:  ולכן כדי דווקא לשפר את המצב במכוני התפתחות הילד עבור כל הילדים עם צרכים מיוחדים אחרים צריך לקחת את תחום האוטיזם וליצור מרכזים לאוטיזם עם אנשי מקצוע שעושים גם את התהליכים האבחוניים בצורה הרבה יותר יעילה, בצורה הרבה יותר מהירה וגם הם גורם בקרה וגורם שיכול להסתכל לתכלל את כל התמונה ואת כל המשאבים ולתת את המענה המותאם אישית, כמו שנאמר כאן עם ההבדלים השונים בגילאים השונים, ברמות התפקוד השונות

פרופ' לידיה גביס:  צריך להיות גורם כזה שגם יש לו את הידע וגם יש לו את המשאבים לעשות את הבקרה הזאת ולתת באמת לכל ילד את מה שהוא צריך וגם לכל מתבגר וגם לבוגרים בהמשך

פרופ' לידיה גביס:       (13:43 היו"ר יצחק פינדרוס)         

יצחק פינדרוס: אני לא בטוח שאני אצליח לתת לכל הדוברים לדבר, בטח לא אלה שדיברו כבר

יצחק פינדרוס:  אני כן רוצה להתחיל, כי עד עכשיו דיברנו על הבעיה והבעיה עלתה כמה פעמים

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להתחיל לדבר, משרדי הממשלה שצריכים לתת תשובות

יצחק פינדרוס:  נמצא מישהו מהמל"ג נמצא כאן? אני רוצה לדעת וזה עלה בכמה וכמה וריאציות

יצחק פינדרוס:  בעצם להתמקד, מה שאת רוצה לומר, אבל אני אשמח מאוד אם תתמקדי בשני נושאים שצפו פה מאוד חזק: נושא אחד זה הנושא של המחסור והתוכניות שיצאו

יצחק פינדרוס:  איפה אתם נמצאים, איפה אתם נמצאים אל מול התוכניות של ההתמודדות מול המחסור העתידי

יצחק פינדרוס:  זה עלה גם על ידי משרד החינוך אבל גם על ידי אחרים, זה עולה כל הזמן נושא המחסור

יצחק פינדרוס:  פחות או יותר גם בכותרת בדיונים זה נושא של מחסור

יצחק פינדרוס:       שתיים, הייתה פה שאלה שאותי תפסה מאוד חזק

יצחק פינדרוס:  יכול להיות שלא כולם, יכול להיות שרק אני שמתי לב לכך, עלתה פה שאלה מאוד חזקה

יצחק פינדרוס:  למה לא במערכת שאתם מכניסים היום, בסילבוס שאתם מכניסים בנושא של חינוך, אם אנחנו בסוף רוצים ללכת לשילוב ואם בסוף אנחנו רוצים ללכת יותר פנימה, למה אתם לא מכניסים בתוך הסילבוס משלבים את הנושא של החינוך המיוחד והוראה

יצחק פינדרוס:  משאירים את זה בנפרד

יצחק פינדרוס:  בסדר, יעשו אחר כך עוד קורסים

יצחק פינדרוס:  אבל למה אתם לא מכניסים את זה מראש? זה משהו שעלה? האם זה עלה אצלכם בכלל או שאתם שומעים את זה פה פעם ראשונה? לא חושב

יצחק פינדרוס:  אבל אם כן, מה המדיניות שלכם בעניין הזה? כי בסוף זה המדיניות שלכם

רויטל לן כהן: אדוני, רק להגיד שבעולם תואר ראשון זה הוראה ותואר שני זה מי שבאמת המשיך לאקסטרה של החינוך המיוחד

רויטל לן כהן:  אבל בהוראה חינוך מיוחד הוא חלק מהמסלול

ורה מקסיוטין: ורה מקסיוטין מהמועצה להשכלה גבוהה

ורה מקסיוטין:  לגבי פתיחת תוכניות בתחום, אנחנו מודעים למחסור

ורה מקסיוטין:  אנחנו בשיח כל הזמן על הנושא עם משרד הבריאות

ורה מקסיוטין:  אנחנו תחת הרבה לחץ לפתוח תוכניות חדשות ולהרחיב את החוגים הקיימים

ורה מקסיוטין:  יש לנו בגדול שתי בעיות שבגללן מאוד מאוד קשה לפתוח תוכניות חדשות ולצערי גם להרחיב חוגים קיימים

ורה מקסיוטין:  אחת זה הנושא של השדות להתמחות והתנסות מעשית, ההכשרות הקליניות, יש לזה הרבה שמות

ורה מקסיוטין:  יש בעיה עם זה כי באמת ממש חסר

ורה מקסיוטין:  וכל עוד יש מחסור במקומות שהסטודנטים האלה צריכים ללכת להתנסות בהם אנחנו לא ממש יכולים לאשר לפתוח תוכניות שאחר כך אין לסטודנטים איפה להתמחות

ורה מקסיוטין:  בעיה נוספת זה סגל

ורה מקסיוטין:  זה מקצועות פרופסיונליים

ורה מקסיוטין:  אחרי שסטודנטים מסיימים תואר ראשון הם הולכים לעבוד, לא הרבה רוצים להישאר באקדמיה, לא הרבה רוצים להמשיך להיות סגל

ורה מקסיוטין:  ואנחנו ממש בבעיה של מורים פשוט שיכשירו את הדור הבא באקדמיה כרגע ברמה שאנחנו כן נמצאים בשיח עם ראשי החוגים

יצחק פינדרוס: זאת אומרת כנציגת המדינה את מצטרפת לאלה שטוענים שיש בעיה ואין לכם פתרון

יצחק פינדרוס:  זה מה שאת אומרת? אני מנסה לתמצת את מה שאמרת במילים, בעברית פשוטה של עמך, לא אקדמאית

ורה מקסיוטין: תראה, יש לנו תוכניות חדשות בריפוי ועיסוק

ורה מקסיוטין:  אישרנו פתיחה של תוכנית חדשה

יצחק פינדרוס: אבל לא זה מה ששאלתי

יצחק פינדרוס:  לא שאלתי אם עושים "וי"

יצחק פינדרוס:  אני שואל, מדברים פה על מחסור

יצחק פינדרוס:  איפה אנחנו נמצאים? את אומרת שיח, אולי את לא רגילה

יצחק פינדרוס:  איפה אנחנו נמצאים בפועל? יש לכם איזה שהיא תוכנית? אתם רואים פתרון או שאתם אומרים אין לי פתרון בגלל א', ב', ג', ד'

רויטל לן כהן: דוח רוה"מ מתייחס לשדות הקליניים, אדוני

ורה מקסיוטין: בנושא הסגל אני כן אגיד שאנחנו כן מנסים לגבש בכל זאת איזה שהוא עידוד לעשות תארים מתקדמים, כדי שכן יהיה יותר סגל

ורה מקסיוטין:  אנחנו בשיח עם החוגים

ורה מקסיוטין:  זאת אומרת זה לא בדיוק משהו שהמל"ג יכול לכפות, זה צריך לבוא גם מהמוסדות להשכלה גבוהה עצמם

ורה מקסיוטין:  אנחנו כן בודקים איזה תמריצים אפשר לתת, עובדים עם משרד הבריאות על איזה מלגות

יצחק פינדרוס: אבל כרגע אין תמריצים, אתם בודקים את זה

יצחק פינדרוס:  אתם בשלב הבדיקה עדיין

יצחק פינדרוס:  כמה זמן ייקח לכם לחזור אלינו לוועדה ולהגיד שיש לכם איזה שהיא תוכנית להגביר את המערכת

ורה מקסיוטין: אני מצטערת, אין לי תשובה לזה

יצחק פינדרוס: לא, הרי צריך להכין איזה משהו

יצחק פינדרוס:  בסוף האחריות היא שלכם

ורה מקסיוטין: נכון, נכון

יצחק פינדרוס: האחריות של הארגונים זה להתלונן, כי באמת זה התפקיד שלהם

יצחק פינדרוס:  אבל התפקיד שלנו כמדינה

ורה מקסיוטין: האחריות למקומות להתנסות מעשית היא לא של המל"ג, בסדר? וזה מקומות שחסר

יצחק פינדרוס: הבנתי

ורה מקסיוטין: אנחנו לא אחראים על כך

יצחק פינדרוס: על מה אחראים המל"ג במדינת ישראל?     

ורה מקסיוטין: על לתת הסמכה

יצחק פינדרוס: על לתת? לא, לתת זה לא אחריות

ורה מקסיוטין: להעניק הסמכה למוסדות להשכלה גבוהה להעניק תארים

יצחק פינדרוס: אני חושב שזה לנהל את הצרכים של המדינה

ורה מקסיוטין: חד משמעית, בוודאי

יצחק פינדרוס: בסוף זאת האחריות

ורה מקסיוטין: בוודאי

יצחק פינדרוס: טכנית לתת תואר, אז ניקח מחשבים, למה צריך אתכם? מחשב יבדוק לי, יעשה "וי" אם זה זה

יצחק פינדרוס:  ויאללה, למה צריך אנשים?     

ורה מקסיוטין: כאשר מוסד מציע לפתוח תוכנית חדשה אנחנו בודקים את כל האפשרות לפתוח

יצחק פינדרוס: לא שאלתי

יצחק פינדרוס:  שאלתי מה האחריות

יצחק פינדרוס:  האחריות היא בסוף לדאוג, אני באמת אני מנסה להבין

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת יש אולי משהו שאני לא מבין

יצחק פינדרוס:  זה שאתם בסוף נותנים מי יכול לתת תואר ומי לא יכול לתת תואר ולאשר תוכנית שתיפתח או לא לאשר, זה בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  דרך אגב, יכול מחשב לעשות את זה

יצחק פינדרוס:  האחריות היא לדאוג שיהיה במדינת ישראל מה שמדינת ישראל צריכה

יצחק פינדרוס:  אם היא צריכה, מישהו אצלכם צריך להכין איזה שהיא תוכנית מעשית, אופרטיבית, שזה יקרה

ד"ר נעמה אורפז: אז רק אני אוסיף, שמי ד"ר נעמה יהושוע אורפז, אני מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות

ד"ר נעמה אורפז:  אני כן אגיד שיש עבודה משותפת של המל"ג עם משרד הבריאות

יצחק פינדרוס: אני שאלתי, עבודה משותפת הבנתי, שיח הבנתי

ד"ר נעמה אורפז: אני אסיים את המשפט

ד"ר נעמה אורפז:  והתכנון הוא השנה למפות את השדות הקליניים כדי להבין איפה צריך לפתוח

ד"ר נעמה אורפז:  ברור שיש חסר וזה קריטי, זה להוסיף

רויטל לן כהן: זה מובע, יש התייחסות בדוח משרד ראש הממשלה, יש התייחסות לזה

ד"ר נעמה אורפז: אבל זה מעבר לדוח

ד"ר נעמה אורפז:  רגע, אני רוצה לסיים

ד"ר נעמה אורפז:  אנחנו מדברים עכשיו מעבר לדוח

ד"ר נעמה אורפז:  תיעשה השנה עבודה על מיפוי השדות הקליניים כדי להבין איפה צריך וברור לנו שבדרום צריך וברור לנו שבפריפריה באופן כללי צריך

ד"ר נעמה אורפז:  אבל צריך גם לעשות את המיפוי הזה והשנה ייעשה כזה מיפוי

רויטל לן כהן: אבל אדוני, העבודה הזאת כבר נעשתה

רויטל לן כהן:  יש דוח

יצחק פינדרוס: אפשר לבטל את הדיון ולסיים את העניין? אם את רוצה, הרי אי אפשר לקיים דיון

יצחק פינדרוס:  אני לא יכול לקבל תשובות

יצחק פינדרוס:  אם את רוצה לדבר איתם, את יכולה לקבוע איתם פגישה

יצחק פינדרוס:  אמיתי, אני מתנצל, אבל אי אפשר לקיים ככה דיון

יצחק פינדרוס:       אתם יש לכם זמן שאתם הולכים לסיים את המיפוי וזה בעצם ייתן את התשובה?     

ד"ר נעמה אורפז: זה לא תחת המחלקה שלי

ד"ר נעמה אורפז:  המשרד הקים בעיקרון גוף שאחראי על כוח אדם ובתוכו מקצועות הבריאות

ד"ר נעמה אורפז:  הוקם אגף מיוחד לזה בעקבות כל הצורך הרב

ד"ר נעמה אורפז:  והאגף הזה עובד על מיפוי שדות קליניים מול המל"ג

יצחק פינדרוס: והמל"ג אומר בעצם שחסר להם בשדות הקליניים

ורה מקסיוטין: נכון

ורה מקסיוטין:  וסגל

יצחק פינדרוס: עכשיו לשאלתי השנייה למה אתם לא מכניסים בתוך תעודת הוראה גם לימוד של חינוך מיוחד? יכול להיות שלא בדקתם את זה

ורה מקסיוטין: קודם כל אני אגיד שלפי מתווה של הכשרה להוראה של מתווה ענבר ודמני שעושה איזה שהיא רפורמה במבנה של תוכניות לימודים של הכשרה להוראה ב- B

ורה מקסיוטין: Ed

ורה מקסיוטין:  כן בבתי הספר היסודיים הוחלט שכל תוכנית שמכשירה מורה באיזה שהיא התמחות חייב לשלב את זה גם עם חינוך או חינוך מיוחד, כדי שבאמת תהיה הכשרה של מורים גם להיות מחנכים ולקלוט את התלמידים ולראות אותם גם כבני אדם ולא רק מי שצריך ללמד

יצחק פינדרוס: אני אשאל שאלה, תואר ראשון בחינוך מקנה לך גם אפשרות להיות מורה בחינוך מיוחד היום?     

קריאה: לא, לא

ורה מקסיוטין: זה למערכת החינוך בגדול

יצחק פינדרוס: סליחה, זה מיותר

יצחק פינדרוס:  יש פה אחרים שיענו במקומך

יצחק פינדרוס:  אני מתנצל, מתנצל ששאלתי אותך

יצחק פינדרוס:  כן, מה עניתם, שלא?     

קריאה: לא

יצחק פינדרוס: בסדר, תודה

יצחק פינדרוס:  אז אין צורך בדיון איתה

יצחק פינדרוס:  נכון?      

ורה מקסיוטין: למה הכוונה? זה בתוכנית הלימודים

רויטל לן כהן: יש לכם שני מסלולים, זה לא מסלול אחד

ורה מקסיוטין: אוקיי, אבל מה זה אצלנו? זה מכללות להוראה, זה לא המל"ג מחליט

יצחק פינדרוס: אין לי אפשרות, כי יש פה חמישה ארגונים שכל ארגון חייב להציג את עצמו בוועדה, אז אי אפשר לקיים דיון

יצחק פינדרוס:  אני שואל, מורה מסיים תואר לחינוך, הוא יכול לעבוד בחינוך מיוחד או שהוא יכול לעבוד רק בחינוך רגיל?     

ורה מקסיוטין: אני לא יודעת לענות

ורה מקסיוטין:  אני צריכה לבדוק

יצחק פינדרוס: בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  תודה רבה

יצחק פינדרוס:  המוסד לביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  עלה הנושא של הרופאים והוועדות ומי יכול לאשר, מי לא יכול לאשר בעצם אוטיזם

יצחק פינדרוס:  כן?     

לודמילה אליאסיאן: אני כנראה אשמע פה כמו אחת העמותות, אני מראש מתנצלת מהקולגות שלי של משרדי הממשלה

לודמילה אליאסיאן:  תראו, בסוף יש היום בעיה בנושא של אוטיזם בכל השירות הציבורי

לודמילה אליאסיאן:  אין היום מעטפת אחת שמכירה וקובעת אם הילד עם אוטיזם

לודמילה אליאסיאן:  יש חוזר מנכ"ל, אבל בחוזר מנכ"ל יש בעצם לא מעט בטריות של אבחונים שמאבחן אחד עושה, מאבחן אחר לא עושה

לודמילה אליאסיאן:  וכך אנחנו חיים

יצחק פינדרוס: אמרת חוזר מנכ"ל

יצחק פינדרוס:  איזה מנכ"ל?     

לודמילה אליאסיאן: חוזר מנכ"ל משרד הבריאות שבעצם מכוון שצריך להיות אבחון של פסיכיאטר ילדים ופסיכולוג ילדים

לודמילה אליאסיאן:  עכשיו תראו, בסוף בסיטואציה כזאת, זה נשמע, אני יודעת שאני נשמעת גרוע, בסדר? אבל בסיטואציה כזאת כל משרד מנסה לעשות את המקסימום

לודמילה אליאסיאן:  כי יש מאבחנים, מה לעשות? יש מאבחנים טובים שעושים את כל הבטריה של האבחונים ויש מאבחנים פחות טובים

לודמילה אליאסיאן:  אנחנו מכירים את זה

לודמילה אליאסיאן:  ומה שקורה בסוף, ולצערי זה שוק קצת פרוץ כמו במערב הפרוע

לודמילה אליאסיאן:  ולדוגמה הזאת בביטוח לאומי עכשיו היה סיפור של כמעט 1,000 ילדים שקיבלו זכאות שלא כדין

לודמילה אליאסיאן:  גם את זה בואו נשים על השולחן, בסדר      

רויטל לן כהן: כי הייתה מישהי שהונתה את ביטוח לאומי

לודמילה אליאסיאן: רויטל, תני לי בבקשה רק לסיים, אני לטובתכם

רויטל לן כהן: לא, תגידי שזה לא ההורים

רויטל לן כהן:  רמאית

לודמילה אליאסיאן: אני לא אמרתי שזה ההורים ולא אמרתי שיש מישהו שחושב

לודמילה אליאסיאן:  בסוף אני חושבת שציבור שלם לא צריך לשלם על זה שיש מישהי, שיש רמאים

לודמילה אליאסיאן:  והתפקיד שלנו כמשרדי ממשלה זה לנסות ללכת בכיוון כזה שלמרות שיש בעיות להגיע למצב שאנשים שנשארים הגונים שצריכים שירותים לא ייפגעו

לודמילה אליאסיאן:  אבל בסוף בעולם, אנחנו קצת מתנהלים כמו מערב פרוע, בסדר? וזה שאין היום גורם אחד שמוקיר ומקבל החלטה מיהו הילד עם אוטיזם, מיהו הילד, מה רמת התפקוד של אותו ילד

לודמילה אליאסיאן:  באותו מצב בעצם כל משרד מסגל לעצמו איזה שהן דרכים איך לנסות לתת מענה לצד זה איך למנוע מאלה שהם לא אמורים להיכנס למערכת להיכנס

יצחק פינדרוס: בעצם את אומרת משרד הבריאות צריך לתת לכם

לודמילה אליאסיאן: אני לא אומרת אם משרד הבריאות

יצחק פינדרוס: הבנתי את המסר

ד"ר נעמה אורפז: זה נוגע כמובן גם בזמינות של שירותי האבחון

יצחק פינדרוס: לא תהיה לי אפשרות לתת יותר זכות דיבור היום, אני אומר לכם מראש

יצחק פינדרוס:  השעה 14:05, אני רוצה לבקש בעצם ממשרד הבריאות התייחסות

יצחק פינדרוס:  אני רוצה אבל שתתייחסי ברוב הדיון הארוך הזה, עלו פה כמה נושאים

יצחק פינדרוס:  אחד, העלו ביטוח לאומי, זה עלה על ידי גם חלק מהעמותות, הנושא הזה של האבחון, לא אבחון, מי יכול לאבחן, איך יכול לאבחן

יצחק פינדרוס:  שבעצם זה משליך גם על ביטוח לאומי בסוף ואיך אפשר לפתור את זה

יצחק פינדרוס:  אנחנו מכירים את זה, דרך אגב, מדברים אחרים

יצחק פינדרוס:  אנחנו מייצרים בעצם בעיה מול ביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  ואם יש לכם פתרון לדבר הזה

יצחק פינדרוס:       הנושא של ה- non shows שדיברנו עליו ובחוק, אמרתי בחוק ההסדרים זה לא עבר באופן כלל

יצחק פינדרוס:  אבל יכול להיות שמכאן, כיוון שפה יש מחסור מיוחד, מה העמדה שלכם בעניין הזה והאם יש לכם הצעה לפתרון

יצחק פינדרוס:  עוד נושא שעולה כמה וכמה פעמים, זה האם זה נכון או לא נכון

יצחק פינדרוס:  אתם או משרד הרווחה, או שייקח אחריות כוללת על הנושא, זה עלה גם על ידי קופת חולים מכבי, אבל גם על ידי אחרים

יצחק פינדרוס:  מי בסוף לוקח את האחריות על הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  זה עלה גם בישיבה הקודמת כשביקשתי ממשרד רוה"מ וחלק מהוועדה להגיד לנו איפה אתם מתקדמים

יצחק פינדרוס:  אז אם תוכלי לעדכן אותנו אחרי שפורסם הדוח מה התקדמנו, מה לא התקדמנו, מהא אנחנו יכולים להתקדם, אני אשמח מאוד

יצחק פינדרוס:  תודה רבה

ד"ר נעמה אורפז: בשמחה

ד"ר נעמה אורפז:  אני אגיד עוד פעם, ד"ר נעמה יהושוע אורפז, רופאה מומחית בנוירולוגיה ילדים והתפתחות הילד ומנהלת את המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות

ד"ר נעמה אורפז:  אז אני אתחיל בזה שבעצם אחד הדברים שעלו בוועדה הקודמת, הייתי חולה בבית אבל צפיתי בזה מרחוק, אז אני יכולה להגיד, עלה הנושא של הסנכרון הבין משרדי, שהוא באמת נושא מאוד מאוד חשוב לכל העבודה המשותפת שלנו

ד"ר נעמה אורפז:  הוא דרוש בשני מבטים: אחד מבחינת הסנכרון של כוח האדם המקצועי

ד"ר נעמה אורפז:  וזה בעצם אנחנו מדברים, תמי דיברה על זה שבאמת העלו את השכר בחינוך

ד"ר נעמה אורפז:  וזה כמובן משפיע על כל המערך

ד"ר נעמה אורפז:  וחשוב מאוד שנעשה שיח משותף של המשרדים

ד"ר נעמה אורפז:  ולכן עשינו כבר שיחות עם משרד ראש הממשלה ואמורות להתקיים בקרוב התחלת הדיונים בעצם אמורה להתחיל יחד עם משרד הרווחה, יחד עם משרד החינוך ויחד עם נציג של משרד רוה"מ ואנחנו כמובן בבריאות, בדיוק על הנושא הזה

ד"ר נעמה אורפז:  איך אנחנו למרות ההבדלים בתנאים של העסקה, איך אנחנו בעצם מאחדים באיזה שהיא צורה את התנאים בדרך זו או אחרת לכוח אדם, כדי שנשפר את המצב בכלל המערכות

ד"ר נעמה אורפז:      דבר שני שדורש סנכרון וגם יושב תחת משרד ראש הממשלה הוא הנושא של העברת המידע שעלה קודם

ד"ר נעמה אורפז:  יש היום בעיה מאוד גדולה שבעצם המידע לא עובר

ד"ר נעמה אורפז:  אם ילד נכנס למעון יום שיקומי ועדיין בקופות החולים לא יודעים על זה אז הוא נשאר בתור המתנה שלהם

ד"ר נעמה אורפז:  ילדים שנכנסים לחינוך המיוחד של הגילאים היותר מבוגרים ועדיין בקופות לא יודעים את זה

ד"ר נעמה אורפז:  ובאופן כללי זה משהו שהוא חשוב מאוד שיהיה ואנחנו עובדים על זה בכמה מישורים

ד"ר נעמה אורפז:  אחד זה באמת דרך הפרויקט של האדם במרכז

ד"ר נעמה אורפז:  והדבר השני הוא באמת שיחות תחת משרד ראש הממשלה שהתקיימו גם על הנושא הזה

ד"ר נעמה אורפז:  כבר יש דיונים במשרד ראש הממשלה על הדיגיטציה ואיחוד המערכות וחשוב שנקיים אותו גם בנושא של ילדים עם מוגבלויות וזה אמור להתקיים

ד"ר נעמה אורפז:       הדבר השני אני אגיד על ה- non shows ששאלת

ד"ר נעמה אורפז:  זה כמובן נושא שאנחנו כבר מזמן עוסקים בו

ד"ר נעמה אורפז:  הועלו קודם שאלות לגבי למה אנחנו לא עוסקים בזה

ד"ר נעמה אורפז:  אנחנו כבר מזמן עוסקים בזה ויש גם המלצות

ד"ר נעמה אורפז:  ואנחנו יודעים שאחד הדברים שהכי משפיעים על non shows שכפי שנאמר בעבר יכול להגיע ל-25% ביחידות להתפתחות הילד וזה מדהים איך אנחנו נשארים במצב כזה למרות החוסר בכוח אדם ואנחנו מאפשרים לדבר כזה להישאר

ד"ר נעמה אורפז:  אנחנו יודעים שהדבר שהכי משפיע על זה, זה אדמיניסטרציה ביחידות, בקופות החולים אחוז נמוך יותר, סביב 10%, בזכות זה שהאדמיניסטרציה הרבה יותר חזקה

ד"ר נעמה אורפז:  וכדי שנתמודד עם זה צריך לשפר את אדמיניסטרציה גם בגופים האחרים

ציפי נגל אדלשטיין: אני מתנצלת, זה לא רלוונטי אצלנו בבתי הספר

ד"ר נעמה אורפז: בסדר גמור, אני מדברת על התפתחות הילד

ציפי נגל אדלשטיין: פשוט נוטים לשכוח את החלק הזה בהתפתחות הילד, הוא דרמטי

ציפי נגל אדלשטיין:  אלפי ילדים אוטיסטים

ד"ר נעמה אורפז: אפשר לדבר גם על זה

ד"ר נעמה אורפז:  אז אני חושבת שאחד הדברים שצריך לחשוב עליהם זה איך אנחנו עוזרים ליחידות בין השאר לשפר את האדמיניסטרציה שלהם כדי שיהיה אפשר לעשות את זה

יצחק פינדרוס: לא, אבל השאלה אם לעשות איזה שהוא חיוב, של מה שרציתם לעשות בחוק ההסדרים, לנושא הזה

ד"ר נעמה אורפז: אז אני אגיד שמה שכן מתוכנן כרגע זה תחת השינוי של הנוסח של מבחן התמיכה לקופות החולים אנחנו כן מנסים לחשוב איך אנחנו משלבים את הדבר הזה ועוזרים למערכות המשותפות כדי שהתזכורות וכל השלב האדמיניסטרטיבי, שהיחידות יוכלו להיעזר בזה

יצחק פינדרוס: אבל לא חשבתם על הנושא של החיוב

ד"ר נעמה אורפז: זה אני אתן לאורי לדבר

אורי שי פרידלנד: אורי פרידלנד ממשרד הבריאות, אגף תקציבים

אורי שי פרידלנד:  אנחנו נענה יחד רגע על ה- non shows

אורי שי פרידלנד:  המשרד פועל ביחד עם משרד האוצר על בחינת מנגנון חלופי אחרי שהמנגנון הקודם שהצענו נפל בחוק ההסדרים הקודם

יצחק פינדרוס: לא, אבל אני שוב רוצה לחדד את השאלה, זו אולי שאלה לאוצר

יצחק פינדרוס:  המנגנון הקודם נפל על כל המערכת

יצחק פינדרוס:  אני גם הייתי מאלה שלא אהבו את זה

יצחק פינדרוס:  עכשיו אני שואל, יש פה משהו נקודתי, של מצוקה נקודתית

יצחק פינדרוס:  השאלה אם אי אפשר לבדל את זה ולהביא את זה כפתרון נקודתי?     

אורי שי פרידלנד: אז זה בדיוק מה שהמשרדים עכשיו מנסים לעשות

אורי שי פרידלנד:  ולמצוא את הפתרון הנקודתי לנושאים האלה כדי שנוכל לנסות ולהפחית את אירועי ה- non shows במקצועות הבריאות

יצחק פינדרוס: תודה

ד"ר נעמה אורפז: אני רק אמשיך ואענה על העניין של האבחונים

ד"ר נעמה אורפז:  אז אנחנו יודעים באמת שיש קושי גדול, מצד אחד בגלל חסר כוח אדם מופנים המטופלים לאבחונים הפרטיים

ד"ר נעמה אורפז:  גם באבחונים הפרטיים וגם לא בפרטיים אנחנו יודעים שהיה איזה שהוא קושי, בעיקר את הפרשות של מול ביטוח לאומי

ד"ר נעמה אורפז:  אבל גם אנחנו יודעים שחלק מהאבחונים שמגיעים לא מקיימים את כל, את הדרישות שכתובות בחוזר שפרסם משרד הבריאות של איך אמור להיראות אבחון של אוטיזם

ד"ר נעמה אורפז:  וחלק מהמטרה שאנחנו שמים לנגד עינינו גם באדם במרכז וגם בשיחות שלנו מול ביטוח לאומי הם שני דברים: אחד, איך אנחנו משפרים את איך הדוחות האלה נראים ומה יהיה בהם ואיזה הכשרות אנחנו נותנים לאנשי מקצוע כדי שהדוחות יעמדו בכל הקריטריונים

ד"ר נעמה אורפז:  ודבר שני שהועלה פה קודם זה החשיבות שכולם מסכימים עליה בהקמת מרכזי אבחון לאוטיזם, שבהם יהיה אבחון מסודר ושיהיה מקובל על כולם

ד"ר נעמה אורפז:  אלה שני דברים

ד"ר נעמה אורפז:  כל הדברים אלה באים עם דרישת תקציב ולכן גם השדות הקליניים שהבעיה שלהם למדריכים הקליניים השכר הוא נמוך וכדי שיהיו יותר מדריכים קליניים צריך גם לזה תקציב וגם בשביל מרכזי אבחון האוטיזם

ד"ר נעמה אורפז:  וגם בשביל כל שאר ההצעות שהועלו בדוח מקצועות הבריאות

ד"ר נעמה אורפז:  צריך תקציב למשרד הבריאות בשביל זה

יצחק פינדרוס: אני שואל מבחינת הדוח איפה אתם נמצאים? מה כן מיושם תקציבית, מה לא מיושם תקציבית, מה מתעכב תקציבית? תנו לי דוח ביניים, כי זה בעצם מעבר למה שדיברנו שבועיים אני רוצה לקבל דוח ביניים איפה אתם נמצאים, מה חסר, מה לא חסר, מה נמצא, מה לא נמצא

יצחק פינדרוס:  מה יכול להתקדם, מה לא יכול להתקדם

יצחק פינדרוס:  רק הערה אחת על מה שאמרת

יצחק פינדרוס:  אנחנו בוועדה שמים לנגד עינינו כל הזמן לדאוג שאנשים לא יצטרכו להגיע לוועדות בביטוח לאומי פיזית

יצחק פינדרוס:  זה אחד האסונות הכי גדולים

יצחק פינדרוס:  ולכן אני מבקש, כל הוראה שתוציאו ולא משנה מהי, שצריך פרופסור, והיא לא סתם מוכרת בעולם, שיאבחן, לא אכפת לי

יצחק פינדרוס:  אבל לא בסוף, ואני מסכים עם מה שאמרה קודם, כשאתה מגיע ואתה מודיע לילד תבוא ורואה אותו ועדה חמש דקות, לא נעים לומר, חוץ מזה שזה מבזה ומשפיל זה גם לא מקצועי

ד"ר נעמה אורפז: אני שותפה מאוד לקביעה

יצחק פינדרוס: זה גם לא מקצועי

יצחק פינדרוס:  אנחנו מכירים את זה מבדיקות גפיים

אורי שי פרידלנד: מבחינת יישום הדוח, הדוח התפרסם כמה ימים לפני דיוני התקציב האחרונים והמשרד יחד עם משרד האוצר שם לדגש כן להתחיל וליישם את הדברים שאנחנו יכולים להתחיל ליישם בדוח

אורי שי פרידלנד:  אם זה להתחיל ולכתוב תקנות מומחיות למקצועות הבריאות

אורי שי פרידלנד:  אם זה להקצות כסף ולבחון כיצד אנחנו כרגע מגדילים את היקפי המשרה בשירות הציבורי, מגדילים את המענה הנדרש באמצעות תוספת שכרית שתינתן בדרך כזו או אחרת

אורי שי פרידלנד:  וכרגע אנחנו מנהלים שיח מול אגף הממונה על השכר בנושא הזה

אורי שי פרידלנד:  אנחנו, כמו שנעמה כאן אמרה, אנחנו הבאנו כסף תוספתי למבחן התמיכה בהתפתחות הילד, כפי שמופיע בדוח רוה"מ

אורי שי פרידלנד:  כדי באמת להתחיל וליישם ולהכניס לתוך מבחן התמיכה את הנושאים שחשוב לקדם, כמו שנאמר בדוח

אורי שי פרידלנד:       אנחנו בשיח למול הממונה על השכר וגם למול נציבות שירות המדינה לעדכון גמול הדרכה

אורי שי פרידלנד:  ואנחנו כמובן גם כן פועלים במישור הרגולטורי

אורי שי פרידלנד:  אם זה חלק מההמלצות בדוח היו להעלות את הוותק הנדרש כדי לתת שירות מיטבי למטופל

אורי שי פרידלנד:  אז זה חלק מהדברים שגם כן אנחנו מקדמים ועובדים בימים אלו על עדכון החוזרים של המשרד בנושא

קריאה: אם אפשר להתייחס רק לצפי ברמת השנה, שנתיים, שלוש?      

אורי שי פרידלנד: אנחנו מקווים מאוד שזה יקרה בחציון הראשון של שנת 2024, שנוכל לסיים עם כל הדברים שלקחנו על עצמנו

אורי שי פרידלנד:  שנוכל לצאת לדרך כבר עד סוף החציון הראשון של שנת 2024

אורי שי פרידלנד:  כלומר שלושה חודשים

אחמד טיבי: אני הגעתי באיחור

אחמד טיבי:  מישהו הסביר למה עלייה מבחינה רפואית, מה הסיבה? לעלייה באבחון

יצחק פינדרוס: חיכו לדוקטור שיגיע, יסביר

קריאה: עושים ילדים, מה שלא היה פעם, בעיקר

מיכאל חזני: יש כמה סיבות

מיכאל חזני:  קודם כל, המודעות לאוטיזם גדלה בשנים האחרונות

מיכאל חזני:  שתיים זה גיל ההורות שעולה עם השנים

מיכאל חזני:  יש קשר

מיכאל חזני:  והעניין השלישי, סוף סוף מישהו אומר שאני צודק מול רויטל

יצחק פינדרוס: אני מציע, חה"כ דוקטור, נראה לי שחקר את הנושא

אחמד טיבי: אמרתי לפני השאלה, יש חילוקי דעות וגם לא ברור מה סיבת העלייה

אחמד טיבי:  לא רק בישראל, גם בעולם יש עלייה

מיכאל חזני: בעולם מדברים על 1 ל-30 בכלל והסיבה הנוספת זה כל מה שקשור להפריות חוץ גופיות וגם הפגות

רויטל לן כהן: וזה בעיקר קשור לזה שהיום אוטיסטים נפגשים ומתרבים, הם עושים ילדים וגם הילדים שלהם אוטיסטים, כי זה גנטי

רויטל לן כהן:  אנחנו רואים את זה בכל העולם

רויטל לן כהן:  בגלל זה יש עלייה למשל בעיקר עמק הסיליקון

יצחק פינדרוס: חה"כ טיבי, כל הכבוד לך, פתחת לי פה עכשיו, אני ממש מודה לך על העניין

יצחק פינדרוס:  תודה רבה, אתה תמיד אוהב לסייע לעם ישראל

אחמד טיבי: שהדיון יהיה מעמיק ומדעי

יצחק פינדרוס: יש בזה משהו מאוד חיובי, כן

יצחק פינדרוס:  תודה רבה

יצחק פינדרוס:  משרד האוצר?      

רחלה אקוקה: אני מרשות המיסים, אם אתם רוצים

יצחק פינדרוס: לא, לא

יצחק פינדרוס:  בסדר, משרד הבריאות ייצג אותם פה נאמנה

ד"ר נעמה אורפז: אני אשמח, אנחנו באמת דנים כבר כמה פגישות בוועדה הזאת

ד"ר נעמה אורפז:  ואני חושבת שכולנו שותפים להיעדר התקדמות

ד"ר נעמה אורפז:  אז אני חושבת שאנחנו צריכים להבין מה הלאה

יצחק פינדרוס: כן

גל עטר: רק נקודה אחת

גל עטר:  גלי עטר, מכבי שירותי בריאות

גל עטר:  נקודה אחת, דיברו הרבה על כוח אדם, אני רוצה לייצג את כוח האדם הנוכחי שקיים

גל עטר:  המשמעות, אנחנו כל הזמן מתעסקים במה אין, אני רגע אחד רוצה להתייחס למה שיש

גל עטר:  אנחנו שוחקים את המטפלים הקיימים שלנו

גל עטר:  זאת אומרת לא זאת ועוד שיש מחסור בכוח אדם, המשמעות של המחסור והעלייה באבחנה והבעיות בזמינות אנחנו חווים אותם יום יום שוחקות את המטפלים עד כדי כך שיש הגעה יותר למרפאות תעסוקתיות, עזיבה של המקצוע

גל עטר:  חוסר רצון לטפל בילדים על הרצף או לעשות אבחונים

גל עטר:  רק לשם ההשוואה, אבחון פסיכולוג לאוטיזם יכול להגיע ל-11 שעות של פסיכולוג

גל עטר:  כמות הילדים שאנחנו יכולים לאבחן בו זמנית או בשבוע עם המחסור ההולך וגדל בפסיכולוגים ההתפתחותיים הוא בלתי אפשרי

גל עטר:  אנחנו נכנסים, דיברתי על זה בדיון הקודם, כבוד יושב-הראש, ואנחנו נכנסים על כל 10,000, נכון יעל? על כל 10,000 ילדים מאובחנים אנחנו צריכים תוספת של מיליון וחצי טיפולים בשנה

גל עטר:  אנחנו מתחילים במחסור

גל עטר:       לכן מה שאני רוצה להציע, מעבר לאמירות שיש לנעמה ולי וגם לפורומים של המנהלים בכל הקופות וגם לעמותות

גל עטר:  אנחנו עושים more of the same, כל הזמן

גל עטר:  יושבים בדיונים ויש מקום לדיונים האלה

גל עטר:  רק אנחנו צריכים להגביר את הקצב, ולכן אני רוצה להודות לך על הדחיפות של הדיון הזה

גל עטר:  שתיים, אנחנו צריכים לחשוב אחרת

גל עטר:  יש היום התקדמות טכנולוגית מאוד מאוד משמעותית שיכולה לתת לנו מענים גם באבחונים, גם בטיפולים

גל עטר:  צריך לבדוק גם את הדברים האלה

גל עטר:  אי אפשר להמשיך ולדון רק בנושא של כוח אדם

גל עטר:       הדבר הנוסף והוא החשוב ביותר זה חוסר היעילות

גל עטר:  אנחנו עובדים לא נכון

גל עטר:  אנחנו עוסקים בנושא של תקשורת, גם לנו יש בעיית תקשורת

גל עטר:  אנחנו לא יודעים לדבר אחד עם השני

גל עטר:  לא מחשובית, לא תהליכית

גל עטר:  ומי שנפגע מזה זה המשפחות

יצחק פינדרוס: כשאת אומרת תקשורת, בינך לבין? מה שהיא העלתה מקודם במשרד החינוך?     

גל עטר: כן, אנחנו אנשים נחמדים

יצחק פינדרוס: לא, בינך למשרד החינוך?     

גל עטר: למשל

גל עטר:  אני אתן דוגמה, החוויה שהייתה לך כבוד יושב-הראש בלקבל תשובות

גל עטר:  בוא נשים את אותו הורה לילד שאתה מסתכל ושם למול עיניך ואני מאוד מודה לך על כך, כי זה גם מה שמעניין אותנו הילד והמשפחה שלו

גל עטר:  כי בסוף אנחנו נדרשים לטפל במשפחה

גל עטר:  נאמר פה על אירוע רב נפגעים

גל עטר:  אנחנו מדברים היום על תחלואה כרונית של המטפל העיקרי

יצחק פינדרוס: לכן שאלתי את משרד הבריאות, מי אמור לקחת אחריות בסוף על כל האירוע?     

גל עטר: אנחנו, קופות החולים בסוף נדרשות לתת את זה

גל עטר:  ואני יכולה לתת לך המון דוגמאות

גל עטר:  כי בכל אותם מקומות שחסרים מטפלים, הבעיה בפרגמנטציה

גל עטר:  כי אם הילד הזה יכול לקבל שירות בהרבה מאוד מקומות

יצחק פינדרוס: זו עבודה שלכם מול משרד החינוך? שאלתי את זה גם בוועדה הקודמת

גל עטר: צריכה להתקבל החלטה

גל עטר:  צריך רגע שנייה לשבת באותו חדר

גל עטר:  לא צריך לחכות שאתה תקרא לנו שנדבר

גל עטר:  זה צריך לקרות באופן יזום, שיטתי, בשוטף

גל עטר:  לעשות את התהליכים האלה כמו שצריך

גל עטר:  לא, נעמה ואני חושבות באופן דומה

גל עטר:  זה בסוף לא קורה, כי אם החוויה שלך הייתה שאתה מחפש ומלקט מידע, מי נותן מה והמידע שנמסר זה חושב כך, זה אחרת

גל עטר:  אין שקיפות, זה לא יתקדם לשום מקום

גל עטר:  אם לא נעצור שנייה, נסתכל אחרת על הבעיה שאנחנו נמצאים בה מזוויות אחרות

גל עטר:  נסתכל על המספרים, על המשמעות של התוספת של 10,000 ילדים עם אבחנה אוטיסטית ואיך נותנים מענה

גל עטר:  אולי נתחיל לעשות שינוי

גל עטר:  אנחנו בתוך בוץ שרק הולך ומעמיק ואנחנו רואים כבר עכשיו גידול של 25% במספר הפניות אליי, למכבי

גל עטר:  רק אליי, אני לא יודעת מה קורה אצל דורית

גל עטר:  25% בשאלונים שנשלחים ובקשות לאבחונים

יעל רלוי: חוץ מסנכרון גם איגום משאבים שהוא קיים במערכת והוא לא תמיד מנותב בסוף הדרך למקום הנכון

יעל רלוי:  הוא נשאר במערכת

יעל רלוי:  וצריך גם למצוא דרך מבחינה תקציבית לנצל את הכסף הזה, כסף של המתי"אות שהולך לאיבוד

יעל רלוי:  כסף של תב"מ שחוזר למשרד הבריאות

יעל רלוי:  אנחנו מדברים על לפחות עשרות מיליונים

יעל רלוי:  ואולי גם הגיע הזמן גם לחשוב אם אנחנו יכולים לעשות משהו טוב עם הכסף הזה

יעל רלוי:  כי אנחנו כל הזמן מדברים תקציב, תקציב, תקציב, אבל גם שוכחים שיש הרבה כסף לא מנוצל בתוך המערכת

יואב קיש: משפט אחד חשוב, בבקשה

יואב קיש:  התערבבו פה שני דיונים שלא אמורים להיות

יואב קיש:  ואני רק רוצה להזכיר, אנחנו מדברים המון על הילדים האוטיסטים, וכמובן החשיבות גדולה ומובנת, אבל צריך לזכור שיש עוד ילדים

יואב קיש:  וזה על אותם משאבים, יש ילדים עם מוגבלות שכלית והתפתחותית וילדים עם מוגבלויות פיזיות מורכבות וילדים עם לקויות חושיות מורכבות

יואב קיש:  בסוף, אותו סל

יואב קיש:  אגב, עוד אוכלוסייה שמאוד עולה זה ילדים שיש להם יותר ממגבלה אחת

יואב קיש:  ושם ההתנהלות בכלל צריכה להיות אחרת ולא רק על פי אבחנה, כי זה הרבה יותר מורכב

יואב קיש:       וצריך לזכור, כיוון שאמור היה להיות פה דיון על התפתחות הילד בכל, אז לפחות חשוב לי להזכיר שגם הילדים האלה נמצאים על השולחן

יואב קיש:  והחוסרים שדיברנו תקפים גם לגביהם

יצחק פינדרוס: אני רוצה להתכנס לסיכום ביניים

יצחק פינדרוס:  אני רק מבקש גם מהארגונים וגם מהאנשים שאנחנו ננסה לפחות דיון, כי אנחנו בכל דיון מתחילים בעצם מההתחלה שעה וחצי ואז לא מצליחים להתקדם

יצחק פינדרוס:  כי הבעיות שעלו היום רובן עלו גם בפעם הקודמת וגם בפעם לפני כן

יצחק פינדרוס:  ויכול להיות שיש לזה סיבות, אבל בפועל זה לא עוזר לנו להתקדם

יצחק פינדרוס:       אני מסכים עם מה שאתה אמרת, בחלק אחד מאוד ברור

יצחק פינדרוס:  יש פה שני דיונים, אבל הם כן שלובים אחד בשני וזו הסיבה שאני חיברתי בין שני הדיונים

יצחק פינדרוס:  יש את העבודה שעשתה הוועדה, שפורסם לפני חודשיים

יצחק פינדרוס:  שלצערי הרב עדיין, אני לא מאשים אף אחד, עדיין אין לנו תמונה ברורה שאומרת מה כן, מה לא, מה חסר, מה לא חסר

יצחק פינדרוס:  איפה חסר ומתי חסר

יצחק פינדרוס:  ועלו פה גם הערות שאני לא יודע איך להתייחס, אבל קופת חולים מכבי, אני לא יודע איפה זה נמצא בדוח

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, אם אני אקח טבלה ואני אגיד מה נמצא בדוח, מה לא נמצא בדוח, מה נכנס פנימה ומה לא נכנס פנימה, מה הולך להיפתר, מה לא הולך להיפתר

יצחק פינדרוס:       אני כן אשמח מאוד שהמל"ג יקיים איזה שהוא דיון על מדיניות איך משנים את המצב

יצחק פינדרוס:  לא איך נותנים תעודות, זה בסדר גמור, כל הכבוד לכם, אני בטוח שאתם עושים את זה

יצחק פינדרוס:  אבל בסוף אני חושב שלמל"ג יש תפקיד מאוד קריטי במדינת ישראל בלהוביל, לא לתת אישורים, אלא להוביל לאן האקדמיה הולכת

יצחק פינדרוס:  ואם יש חוסר בנושא מסוים וחוסר משמעותי בנושא מסוים, אז הוא צריך לבוא עם איזה שהיא תוכנית אופרטיבית איך אנחנו משנים את זה

יצחק פינדרוס:  צריך לרתום לזה עוד משרדים, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  צריך להביא עוד דברים, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  אבל צריך בסוף לעשות את הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  אני חושב שזה קריטי מאוד, זה עולה כל הזמן

יצחק פינדרוס:  בלי בסוף אנשים שיעזרו את העבודה לא יעזור שום דבר מה שאנחנו לא נעשה

יצחק פינדרוס:  וצריך לחשוב מחוץ לקופסה בעניין הזה

יצחק פינדרוס:       בנושא של האוטיזם: אני מרגיש כמו שאמרו קודם, אין אבא לעניין הזה

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת לא משרד הרווחה אומר אני אבא, לא משרד הבריאות אומר אני האבא, לא משרד החינוך אומר אני האבא

יצחק פינדרוס:  הוא ילד עם ריבוי הורים

ד"ר נעמה אורפז: אנחנו הורות משותפת פשוט

יצחק פינדרוס: לא, לא

יצחק פינדרוס:  בסוף צריך להיות גורם שמוביל את העניין הזה ובאיזה שהיא דרך, כמו שאמרו, לא רק הסמיכות של המידע

יצחק פינדרוס:  אם ביטוח לאומי אומר אני אובד עצות, אין לי פתרון

ד"ר נעמה אורפז: אבל יש עבודה על זה עכשיו

יצחק פינדרוס: אני אומר בסוף צריך, זה גם מה ששאלתי פעם קודמת ועל זה גם כינסתי

יצחק פינדרוס:  תגידו לי בוועדה בסדר, בפועל, מה יוצא בפועל, יש ועדה, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  הוועדה הוציאה מסקנות, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  היא התעכבה שנה עם המסקנות, זה גם בסדר

יצחק פינדרוס:  אבל בסוף אנחנו נמצאים ב-2024

יצחק פינדרוס:  מה חסר, איפה נמצאים, איפה לא נמצאים

יצחק פינדרוס:  כי אם לא אנחנו נמשיך להתכנס

יצחק פינדרוס:       אני אומר עוד פעם, בנושא הכללי אני אשמח מאוד שתסיימו את השיח ביניכם ולראות מה עדיין אנחנו יכולים להתקדם, איפה עדיין הפערים, מה עדיין החוסרים

יצחק פינדרוס:  אני הייתי שמח מאוד אם היה לי את זה היום, כי כמו שאמרתי, דיוני תקציב התחילו אתמול בכנסת ואני עדיין לא יודע מה לשאול אפילו, מה חסר ואיפה

יצחק פינדרוס:  אז אני אשמח, אם תוכלו להעביר לי את המידע לפני כן

יצחק פינדרוס:  אנחנו נשמח מאוד

יצחק פינדרוס:  זה בנושא של הכללי

יצחק פינדרוס:       בנושא של האוטיזם מישהו שיגיד, יש נושאים שמשרד הרווחה אומר אני אחראי על זה

יצחק פינדרוס:  אני לא מצליח לשמוע שיש מישהו שאומר אני לוקח אחריות על הנושא הזה

יצחק פינדרוס:  ואז לשבת מול משרד הבריאות ולראות איך עושים את האבחון, איך עושים את הדברים האלה

יצחק פינדרוס:  ולכן נצטרך להמשיך להתכנס

יצחק פינדרוס:  אנחנו נהיה בקשר גם עם משרד ראש הממשלה, גם עם משרד הבריאות, גם עם משרד האוצר

יצחק פינדרוס:  לראות מתי נוכל לקיים דיון בעצם כמו שאמרתי, עם איזה שהיא טבלה מסודרת מה אנחנו מתקדמים, מה לא מתקדמים, מה התוכניות לעתיד ומה התוכניות היום

יצחק פינדרוס:  תודה רבה