הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 57, 2024-01-29 00:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל בדיון דחוף שקשור למצב היישובים במועצה האזורית אשכול

מיכאל ביטון:  המציאות הזו היא קשה מנשוא ללא פתרונות, ללא מענים, הרבה דיבורים לאחר 100 ימים של מלחמה, מעט מאוד פתרונות למועצות ולתושבים

מיכאל ביטון:       אנחנו נשמע את ראשי הרשויות

מיכאל ביטון:  הדבר הזה משפיע על כל הרשויות שעוטפות את עזה ובאופן חמור במיוחד את אשכול ששילמה מחיר קשה מנשוא במלחמה הזאת

מיכאל ביטון:  לפני שנתחיל את הדיון, כמו שראוי וכמו שתמיד עושים, אנחנו נשמע את נציגי משפחות החטופים שיאמרו את הדברים כפי שהם רוצים, בבקשה

קלרה מרמן: בוקר טוב, אני קלרה מרמן, נחטפתי ב-7 באוקטובר מקיבוץ ניר יצחק, מועצת אשכול, ביחד עם כל האורחים שהגיעו אליי באותו סוף שבוע הביתה

קלרה מרמן:  אחותי גבריאלה עם הבת שלה מיה למברג ועם הכלבה שלה בלה שבטח שמעתם, אח שלי פרננדו מרמן, לואיס, בן הזוג שלי מקיבוץ אורים

קלרה מרמן:  הדבר הראשון שאני רוצה לבקש ממכם במיוחד זה להחזיר בכל מחיר את כל החטופים

קלרה מרמן:  אני הייתי שם, אני יודעת כמה גיהינום זה, כמה יום-יום יכול להשפיע, למוטט, ואני לא יודעת באיזה מצב כרגע הם נמצאים

קלרה מרמן:  נשארו שם פרננדו ולואיס

קלרה מרמן:  מאוד מדאיג אותי

קלרה מרמן:  וכמה זה חשוב, במקום לרקוד על דמם, על זמנם, כמו שראינו אתמול בתקשורת, דבר ראשון זה להחזיר אותם כמה שיותר מהר ולא ממש לרקוד ולהתיישב, קודם להחזיר את כל אחד מהם

קלרה מרמן:       בהקשר לנושא שלכם רציתי גם לספר לכם שלואיס מקיבוץ אורים, הוא מתגורר שם ויש לו משפחה, הבת שלו רינת אם חד הורית עם שני ילדים והנושא שאתם מתעסקים בו היום, היא נמצאת ללא ממ"ד, היא כרגע לא נמצאת באורים כי אין פתרון של מסגרות לילדים ואין ביטחון אף על פי שזה מעבר לשבעה קילומטר המדוברים

קלרה מרמן:  מעיין תוסיף, הבת שלי

מעיין סיגל-קורן: שלום, אני הבת של קלרה, קוראים לי מעיין, אני מקיבוץ פלך בצפון, ואנחנו נמצאים בסיוט הזה 115 ימים

מעיין סיגל-קורן:  אתמול היה יום כזה שהיינו עם טיפ-טיפה של תקווה כי הייתה את הוועידה בפריז, כל היום היינו בהמתנה וחיכינו לשמוע איזושהי בשורה

מעיין סיגל-קורן:  אנחנו עוד לא יודעים מה היה שם כי מטבע הדברים לא שיתפו אותנו, אבל כן אנחנו מקווים ובונים על מעט האינפורמציה שאולי הייתה איזושהי התקדמות קטנה

מעיין סיגל-קורן:       ואני פה היום – מעבר לזה שתכף אולי אני אקריא איזשהו משהו שרינת הבת של לואיס ביקשה שאנחנו נביא בשמה – בעיקר כדי לבוא ולהגיד בכל מקום שרק מוכנים לשמוע אותי, שאני מבקשת ודורשת שהעסקה הזאת שמתגבשת לא תתמסמס

מעיין סיגל-קורן:  שאף אחד לא יחבל בסיכוי שלה, ואני חוששת מאוד, אני חוששת מאוד מזה שאנחנו נפריע לה לקרות, ואני פה כדי להגיד לכל מי שרק יכול לשמוע, תעזרו לנו

מעיין סיגל-קורן:  תעזרו לנו בבקשה, תנו לזה להיגמר

מעיין סיגל-קורן:  תחזירו אותו עכשיו בעסקה

מעיין סיגל-קורן:  ואם יש משהו שנראה שמתקדמים בו אז לא לעשות שום דבר שעלול להפריע

מעיין סיגל-קורן:       אתמול מה שהיה שם בכנס הזה שקראו לו כנס הניצחון זה מפריע, זה מאוד-מאוד מפריע למאמצים לשחרר את החטופים

מעיין סיגל-קורן:  הריקודים האלה שהיו שם אתמול שאני שומעת עליהם בחדשות הם חורים לי, הם כואבים לי, הם מרגישים לי כאילו, מה אתם רוקדים? יש שם חטופים, יש שם חיילים שנהרגים, יש שם משפחות שכולות שעוד לא הספיקו אפילו לסיים להתאבל ואתם עומדים שם ורוקדים

מעיין סיגל-קורן:  אני פשוט מזועזעת, וזו ההזדמנות שלי לבוא ולהגיד את זה פה

מעיין סיגל-קורן:       וברשותכם לנושא, כמו שאמא שלי אמרה, לואיס הוא חבר קיבוץ אורים והבת שלו רינת היא תושבת הקיבוץ עם שני ילדיה, והיא התכוונה להיות פה בשבוע שעבר בדיון והוא נדחה אז היא ביקשה שאני אקריא את מה שהיא רצתה להגיד פה

מעיין סיגל-קורן:       רינת הר שלג גרה בקיבוץ אורים אמא לשני בנים בני 6 ו-8

מעיין סיגל-קורן:  מפונה מטעם המועצה ולא מטעם המדינה

מעיין סיגל-קורן:  באותה שבת שחורה התארחתי עם בניי בקיסריה ותכננתי לחזור הביתה לאורים בשבת בבוקר אך קמנו להתראות של צבע אדום עד תל אביב

מעיין סיגל-קורן:  ואז משעה 10:00 התחילה התכתבות עם אבא מתוך הממ"ד בניר יצחק עד לרגע שבו נחטף וניתק עמו הקשר

מעיין סיגל-קורן:  אבא שלי גר איתי באורים ונסע בסוף שבוע להיות עם בת זוגתו קלרה שחזרה מהשבי

מעיין סיגל-קורן:  באותו יום לא חזרתי הביתה

מעיין סיגל-קורן:  חודש וחצי מאותה שבת הייתי בשבעה, בשבעה על הלא נודע, לא נהגתי, לא תפקדתי

מעיין סיגל-קורן:  הבנים שלי איבדו ברגע אחד את הבית, את סבא שהיה מוציא אותם מהמסגרת יום-יום ונוכח מאוד בחייהם, ואיבדו את אמא שהיא כבר לא אותה אמא שמחה וכיפית

מעיין סיגל-קורן:       בקיבוץ אורים נפל טיל על מרפאת הקיבוץ ובתים ניזוקו מסביב, ונפל רסיס גדול בדשא שביני לבין השכנים

מעיין סיגל-קורן:  לקיבוץ אורים הייתה חדירה של חמישה מחבלים שלמזלנו נתפסו במהרה

מעיין סיגל-קורן:  בקיבוץ אורים אין ממ"דים בבתים

מעיין סיגל-קורן:  הבן שלי יואב מתחנך ולומד ביחד עם כל יישובי וקיבוצי מועצה אזורית אשכול, וכולנו יחד כל המועצה קהילה אחת

מעיין סיגל-קורן:       היום, מכורח הנסיבות נאלצתי לשכור דירה באור עקיבא על מנת שאהיה קרובה למטה משפחות החטופים ולהיות פעילה בכל מה שכרוך בלהחזיר את אבא הביתה

מעיין סיגל-קורן:  הצלחתי להחזיר את הבנים למסגרת

מעיין סיגל-קורן:  מיותר לציין שאני לא עובדת ואני לא מקבלת שום סיוע או סבסוד לשכר דירה מהפינוי

מעיין סיגל-קורן:  אני חיה על תרומות מחברים בעיקר, וסכום כסף רבעוני שמגיע לנו כמשפחה חטופה, סכום שמתחלק בין ארבע אחים

מעיין סיגל-קורן:  אני לא אחזור הביתה עד שלא יהיה לי מרחב מוגן ובטוח לילדיי, אני לא אחזור הביתה עד שאדע שלילדים שלי יש מסגרת חינוכית ראויה ומקצועית

מעיין סיגל-קורן:  אני לא אחזור עד שיכירו בנו כחלק ממועצה אחת

מעיין סיגל-קורן:  ושאנשים יתעוררו ויפנימו שכבר ממזמן נחצה קו השבעה קילומטרים

מעיין סיגל-קורן:      אלו דבריה של רינת, הבת של לואיס שחטוף בעזה

מעיין סיגל-קורן:  תודה

מיכאל ביטון: תודה רבה קלרה ומעיין

מיכאל ביטון:  אנחנו גם כחברי כנסת נסענו לאורים, לצאלים, לגבולות

מיכאל ביטון:  פגשתי את רינת, אני בקשר ישיר איתה ומנסים ללוות ולסייע גם באופן אישי

מיכאל ביטון:  יש עדיין 136 חטופים והאמירה שלנו הייתה שהמלחמה הזאת תימשך חודשים והמאבק נגד טרור יימשך שנים

מיכאל ביטון:  אבל אין זמן, אנחנו צריכים להביא את החטופים הביתה

מיכאל ביטון:  הכנסת וכמובן מי שיושב כאן יהיו הראשונים לתמוך בכל מהלך ממשלתי ובכל עסקה שתביא חטופים לביתם

מיכאל ביטון:       אני רוצה להודות לכם על כוחות הנפש שיש לכם להיאבק, לצאת מהבית יום-יום, לשים את הנושא הזה על סדר-היום הציבורי, לשים את זה לפני הכול

מיכאל ביטון:  והדבר הזה נכנס ללבבות ומהדהד ונמצא בלב ובכאב של רבים בחברה הישראלית בכל יום, בכל שעה

מיכאל ביטון:  אני מקווה שנזכה לראות את לואיס חוזר הביתה

מיכאל ביטון:  ראיתי את האופניים שלו ממתינות בפינה, ראיתי את האוטו שלו חונה, ראיתי את הבית שלו, בית שיש בו הכנסת אורחים ואהבת אדם

מיכאל ביטון:  ראיתי תמונות של לואיס עם הנכדים, סרטון שלו משתטה איתם ממש לא מזמן, עם המון רצון לחיות את החיים

מיכאל ביטון:  אז אנחנו גם מתפללים, אבל גם מתחייבים כל אחד מאיתנו לעשות את מה שיידרש כדי להביא את החטופים לביתם

תמר עשת: האם אני יכולה להוסיף?     

מיכאל ביטון: כן

תמר עשת: שלום, קוראים לי תמר, אני בת דודה של אביתר דוד שנחטף מהמסיבה ברעים

תמר עשת:  דבר ראשון, אני מודה על הדברים שלך אבל אני חוזרת ואומרת את זה בכל שבוע, עם כמה שזה מחמם את הלב שמקווים ומייחלים ומתפללים שהמשפחות שלנו יחזרו, צריך לפעול בשביל זה

תמר עשת:  ובכל זאת בתור חברי כנסת יש לכם איזשהו כוח, איזשהם קשרים שלנו, לצערי, אין

תמר עשת:  אם הייתה לי איזושהי יכולת להשפיע במשהו

תמר עשת:  כל הבקשה שלי היא שתשתמשו בכוח שיש לכם, גם אם הוא נראה קטן, גם אם הוא נראה לא קריטי, זה כוח שאנחנו היינו מייחלים לו

תמר עשת:  תשתמשו בקול שלכם

תמר עשת:       אני לא חושבת שמישהו מהמפונים, מהקיבוצים, יוכל לחזור לחיות בבית שלו כשקילומטרים ספורים משם יושבת המשפחה שלו ונמצאת בגיהינום, אף אחד לא יוכל לחזור לבית שיודע שאם יקרה לו משהו לא ידאגו לו, לא יחזירו אותו אל אותו הבית

תמר עשת:  אף אחד לא יחזור לבית שהחטופים לא חזרו אליו

מיכאל ביטון: תודה רבה

עדי שרעבי: אני רוצה להוסיף על מה שתמר אמרה

עדי שרעבי:  אני עדי שרעבי, אני בת 15, אני אחיינית של יוסי ואלי שרעבי

עדי שרעבי:  יוסי נרצח לפני שבוע וקצת בשבי החמאס

עדי שרעבי:  ישבנו עליו שבעה לפני כמה ימים היא נגמרה, יומיים, שלושה

עדי שרעבי:  יש לי רק דבר אחד להגיד, אמרנו את זה, מה-7 באוקטובר, אנחנו לא רוצים להחזיר 136 ארונות משם

עדי שרעבי:  אני חושבת שצריך בכל מחיר להחזיר את כולם כי ככה אף אחד לא יחזור, כי יוסי שרד שם 100 ימים, הוא שרד שם 100 ימים, רצחו אותו, אבל אין לי מושג איך הוא שרד בכלל, מכמות הרעב, הוא היה צמא, הוא התגעגע למשפחה שלו, הוא לא ידע בכלל שהם בחיים

עדי שרעבי:  אנחנו לא יכולים לתאר מה עובר עליהם, אני רק יודעת שכולם חייבים לחזור כמה שיותר מהר

עדי שרעבי:  כי אם לא יהרגו אותם, בתנאים כאלה הם לא יחזיקו הרבה זמן

מיכאל ביטון: תודה רבה

מיכאל ביטון:  פרידה פורום גבורה, משפחות שכולות

סעדיה מרציאנו: בוקר טוב לכולם, שמי פרידה אני אמא של סמ"ל איתי מרציאנו שנפל ב-7 באוקטובר

סעדיה מרציאנו:  איתי שלי היה לוחם צנחנים בגדוד 890

סעדיה מרציאנו:  ביום שבת בבוקר הוא הוקפץ מהבית, מהמיטה

סעדיה מרציאנו:  איתי שלי היה מפקד בבא"ח צנחנים, הם קיבלו הודעת וואטסאפ לקחת נשק ולהגיע לשדרות

סעדיה מרציאנו:  כמובן שבלי להסס הוא קם מיד, למרות שניסינו לעצור בעדו להבין רגע מה קורה כי עוד היה קצת בלבול וחוסר וודאות בבוקר

סעדיה מרציאנו:  גם איתי לא ידע לאן הוא מגיע ולאן הוא הולך

סעדיה מרציאנו:  איתי חזר ביום שישי אחה"צ מהבסיס ולא הספקתי אפילו לכבס לו את המדים, הוא לקח את המדים הרטובים ממכונת הכביסה שם אותם בתיק ונסע לנקודת האיסוף בבית קמה

סעדיה מרציאנו:  משם הוא קיבל את הנשק שלו וברכב פרטי הוא ועוד שלושה חיילים נסעו לאזור קיבוץ יד מרדכי

סעדיה מרציאנו:       בכניסה לקיבוץ הם התפצלו לשתי קבוצות, אני לא יודעת מי שמע על קבוצת הריצה שיצאה משדרות והייתה בכניסה לקיבוץ יד מרדכי

סעדיה מרציאנו:  איתי ועוד שני חיילים הגיעו לאזור הכניסה, ניסו להגן בגופם על קבוצת הריצה שהסתתרה שם

סעדיה מרציאנו:  התפתח שם קרב, הם הותקלו עם ששה מחבלים שהגיעו

סעדיה מרציאנו:  לא היה להם הרבה סיכוי

סעדיה מרציאנו:  ואיתי ועוד חייל נהרגו שם במקום, חייל נוסף נפצע

סעדיה מרציאנו:  קבוצת הריצה כולה מלבד ניצול אחד, כולם נהרגו

סעדיה מרציאנו:       זהו, אנחנו קיבלנו את ההודעה יום למחרת בבוקר על הנפילה של הילד שלי

סעדיה מרציאנו:  מה שבאתי לבקש כאן היום, אני רוצה לדבר בשם הילד שלי

סעדיה מרציאנו:  הילד שלי יצא מהבית ואמר לי המילים האחרונות שלו היו שהוא יוצא לעשות את מה שהוא התגייס בשבילו, הוא התגייס ליחידה קרבית כדי לשרת את המדינה הזאת ולהילחם, שיהיה פה ביטחון לכל האזרחים

סעדיה מרציאנו:  אני מבקשת בשם הילד שלי שישלימו את המשימה שהם התחילו בה, שלשמה הם יצאו

סעדיה מרציאנו:  הם יצאו להגן עלינו, על כולנו, אזרחי הדרום במקרה הזה, ואני מבקשת שנשלים את המשימה שלהם פשוט

מיכאל ביטון: תודה פרידה, תודה לכל הדוברים

ורד אנסבכר: סליחה, אני גם יכולה להוסיף?     

מיכאל ביטון: כן, אם אפשר בקצרה

ורד אנסבכר: שמי ורד אנסבכר, אני אחות של רב סרן יהודה כהן השם יקום דמו

ורד אנסבכר:  יהודה מ"פ בסיירת גבעתי נפל שבוע לאחר הכניסה הקרקעית בצפון הרצועה בקרב קשה

ורד אנסבכר:  יהודה היה שש שנים בצבא, מתוכם הרבה שנים בקבע ובהתמסרות רבה לתפקיד שהוא עשה

ורד אנסבכר:       ביום כיפור האחרון יהודה היה בגדר, הוא והחיילים שלו אבטחו את הגדר, ואחת מהמשימות שלו באמת היה לשמור על השקט שם, וכל הזמן היו שם התפרעויות מצד מחבלים, כל הזמן

ורד אנסבכר:  ואחרי כמה ימים גיסי פגש אותו ואמר לי תגיד, יהודה, למה לא פעלתם בצורה אקטיבית? מה קרה? הוא אמר לא, תקשיב, המדיניות של צה"ל שצריך להכיל, הם סתם מתגרים בנו, אנחנו צריכים להכיל, לא לייצר שם בלאגן, הם לא יכולים לעשות לנו כלום

ורד אנסבכר:  וכולנו יודעים מה הכלום הזה גרם, ולצערי החברות לידי יכולת להעיד על זה, ובאמת כולנו חטפנו את הכאפה שלנו בשמחת תורה

ורד אנסבכר:       אתמול אני שומעת חדשות ואני שומעת שוב שיש התפרעויות על הגדר ושוב מכילים ואנחנו לא יכולים לעשות כלום, אנחנו רואים משאיות של סיוע הומניטרי נכנס לעזה, ואנחנו רואים שמדברים על הרשות הפלסטינאית להנהיג, וככה להוביל את עזה למקום טוב יותר

ורד אנסבכר:  וכולנו מבינים לאן הקונספציות האלה הובילו אותנו עד עכשיו, ולא יכולתי לבוא ולהגיד אין סיכוי שאנחנו חוזרים על אותם דברים, על אותן קונספציות שהיינו שבויים בהם כולנו, והאמנו שההכלה הזאת תעזור, ושקט יענה בשקט, ואנחנו נושאים על גבינו את הפצעים של אותם זמנים

ורד אנסבכר:  ואנחנו לא יכולים להרשות, יש לנו מטרות, יצאנו לקרב בשביל לסיים את המלאכה, אנחנו לא יכולים להפסיק את הלחימה בלי שאנחנו חותרים למיטוט החמאס לחלוטין, להחזרת החטופים, לניצחון מלא, לשליטה ישראלית ברצועה

ורד אנסבכר:       מה האויבים שלנו רוצים? הם רוצים את האדמה

ורד אנסבכר:  איך אנחנו יכולים להרשות לעצמנו? והדרישה שלנו היא לניצחון מוחלט

ורד אנסבכר:  אגב, מה שהיה בכנס זה היה כנס שבא בשביל לעודד את הניצחון ולהגיד אנחנו רוצים לנצח

ורד אנסבכר:  אנחנו רוצים לנצח

ורד אנסבכר:  ואני אגיד לסיום, יהודה לפני שהוא יצא לקרב, אנחנו מקבלים דרישות שלום כל הזמן מיהודה, זה הדבר שנותן לנו כוח, מקבלים דרישות שלום ממנו, ובדיוק לפני שבועיים אחד מהחיילים סיפר שממש לפני הכניסה הקרקעית לעזה יהודה אסף את החיילים שלו ויהודה אמר להם תקשיבו, בצה"ל המפקדים תמיד מובילים, וטוב שככה הם צריכים להוות דוגמה אישית, הם צריכים להיות בראש החנית, אבל המסקנות של זה שהרבה פעמים חיילים נפגעים, ואני רוצה להסביר לכם מה תעשו במקרה ואני נפגע, ונתן להם ממש הנחיות מפורטות מה צריך לעשות במידה והוא נפגע, גם עם המ"פ שבדיעבד באמת החליט אותו הוא הספיק לספר לו קצת על הצוות והכל מתוך מוכנות ואחריות

ורד אנסבכר:       יהודה יצא לאן הוא יצא, הוא וכל החיילים הגיבורים שמסרו את הנפש שלהם, הם ידעו טוב מאוד לאן הם הולכים, הם ידעו לאן הם נכנסים, הם ידעו שהם יוכלו לשלם על זה בחיים שלהם

ורד אנסבכר:  ואכן כך היה, והמחירים רק גדלים

ורד אנסבכר:  אני רוצה להגיד שהם יצאו כולם בשביל להחזיר את הכבוד שלנו שנרמס, כולם יצאו עם מטרה אחת להחזיר את הכבוד הלאומי שלנו

ורד אנסבכר:  ולעם הזה יש סבלנות, יש אורח רוח, ואני מבקשת מהמנהיגים שלנו, מחברי הכנסת, שיש להם יכולת השפעה כמו שאמרת, לגלות גם הם אורך רוח ולגלות גם הם סבלנות, ולהבין שאנחנו צריכים לנשום עמוק, אנחנו במלחמה קשה ואכזרית ואנחנו חייבים לסיים את המלאכה כי כל עוד לא סיימנו את המלאכה אנחנו נחזור אחורנית, ואננו כבר יכולים להרגיש את המיסמוס אחורנית

ורד אנסבכר:  אז אנא מכם, בשם הצוואה של האחים, של הילדים שלנו, תמשיכו את המלאכה עד הסוף

ורד אנסבכר:  תודה

מיכאל ביטון: תודה ורד

מיכאל ביטון:  אנחנו ניגשים לדיון עצמו

מיכאל ביטון:  אני חושב שכל הממשלה והכנסת צריכה להתבייש שראש מועצה, אחרי 100 ימים של מלחמה, גיבור ישראל שנפצע בצוק איתן, צריך לחתת רגליו במסדרונות הממשלה והכנסת למצוא פתרון לדבר כל כך ברור

מיכאל ביטון:       אני מחזיק ביד שלי צו סגירת שטח שיצא על ידי האלוף למרחב אוגדת עזה שבסעיף 2 שלו כתוב איסור כניסה לשטח סגור ומפורטים בו ישובים שונים, אבל מצוינים גם היישובים גבולות, צאלים ואורים באופן מפורש

מיכאל ביטון:  האלוף מודיע לאזרחים הללו שנאסר עליהם להיות ביישובים

מיכאל ביטון:  המועצה, כהמשך לקו הזה של האלוף, מודיעה לכל המועצה האזורית אשכול שאנשים מתפנים

מיכאל ביטון:  מדינת ישראל משלמת על הפינוי רק ליישובים מסוימים על אף שיש צו אלוף שסוגר את השטח ואוסר עליהם להיות שם

מיכאל ביטון:       בנוסף, לאן יחזרו תושבי גבולות ואורים וצאלים? לבתי ספר סגורים? לגנים סגורים? למרפאות סגורות? לזה שאין שם כיתת כוננות? לזה שאין שם ממ"דים? לאן יחזרו אנשי החקלאות של אורים וצאלים וגבולות שחלק מהשטחים שלהם הם בסופה ובכיסופים נושקים לגדר? לאן הם יחזרו? השאירו אותם בלי כלום, בלי מענה, בלי החזר כספי, בלי התייחסות, בלי פתרונות

מיכאל ביטון:  תורמים מצילים אותם

מיכאל ביטון:  זאת לא בושה למדינת ישראל שאמרה שיש לה מיליארדים לשקם את העוטף ואין לה כמה עשרות מיליונים לפתרונות מיידים לאשכול? הבעיה הזאת משפיעה על עוד מועצות, אמנם בהיקף פחות גבוה אבל גם להם יש יישובים שהם על הגבול ויישובים שהם לא על הגבול

מיכאל ביטון:       יש בסך הכול ארבע מועצות אזוריות שנושקות לגבול עם עזה, שיש להם ישובים בגדר של עזה

מיכאל ביטון:  לא יכולים היו למצוא פתרון? מקצים מיליארדים לתקומה, מתי נראה את המיליארדים האלה? מתי יפעילו שקל מהמנהלת הזאת? איך היא לא פותרת בעיות מיידיות? מי יבנה בית ומפעל בעוד שנה ועוד שנתיים אם עכשיו אין פתרון ליישובים הללו?      אני מתבייש שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, ממש מתבייש

מיכאל ביטון:  כל אחד בממשלה צריך להתבייש, מראש הממשלה ועד אחרון השרים, שמעל 100 ימים אף אחד לא ידע לדפוק על השולחן

מיכאל ביטון:  הבטחות מפה ועד להודעה החדשה של גורמים שונים שמבטיחים לראש המועצה האזורית אשכול, גדי ירקוני, תהיה בשקט יהיה פתרון

מיכאל ביטון:  והנה הוא היה שקט, הוא כיבד את הבקשות של משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה להיות בשקט ושהוא יקבל פתרון, אבל אין לו פתרון

מיכאל ביטון:       חברי הכנסת שאנחנו נמצאים פה אני גם מודה לכם שבאתם מוקדם לדיון הזה, ואנחנו יודעים בליאק שהעוצמה לא נמצאת בוועדת נגב וגליל, עוד רגע מאשרים תקציב מדינה

ולדימיר בליאק: העוצמה נמצאת אדוני יושב-הראש, הסמכות לא

מיכאל ביטון: אתה צודק, העוצמה

מיכאל ביטון:  אנשים הכי טובים בנגב ובגליל, אבל אנחנו יודעים מה זו פוליטיקה, אנחנו יודעים איך מזניחים פריפריה כל השנה

מיכאל ביטון:  אבל אתם עוד רגע הולכים לוועדת כספים ואני גם אגיע לשם

מיכאל ביטון:  אסור שתקציב המדינה יעבור עם התיקונים בלי הפתרונות למועצה אזורית אשכול, אנחנו צריכים לנהל על זה מלחמת חורמה

מיכאל ביטון:  אנחנו גם נבקש מיושב-ראש הועדה שיבוא לשם, שגפני ייסע לאן שאני ואתה נסענו בליאק, עם שוסטר וסלומון ואחרים ומאיר

מיכאל ביטון:  אנחנו צריכים שוועדת כספים תגיע לשם

מיכאל ביטון:  מה, אנחנו משקרים את האנשים? מרמים אזרחים? אומרים להם שובו הביתה לאשכול ואין גן ואין בית ספר ואין מרפאה? מה זה הדבר הזה איך הגענו לחרפה הזאת? ראש המועצה, סליחה שהקדמתי יותר מידי אבל בבקשה

גדי ירקוני: תודה מיכאל, הדיון הזה מאוד חשוב, אבל אני רוצה להגיד בהתחלה את הדברים הכי חשובים

גדי ירקוני:  אנחנו מוכנים לעשות הכל על מנת שהחטופים יחזרו הביתה, זו המחויבות שלנו מה-7 באוקטובר, לכל הדברים האחרים יש זמן, גם למלחמה יש זמן, גם לכולם יש זמן, לאלה ששם אין זמן

גדי ירקוני:  אני מכיר אותם אישית את רובם, לצערי, אנשים מבוגרים, אנשים צעירים, להיות 100 וכמה ימים שם, כל יום, בכל דקה שאני הולך לאכול אני חושב מה קורה איתם

גדי ירקוני:      אני רוצה גם למשפחות השכולות להגיד בהתחלה, אנחנו איתכם

גדי ירקוני:  אנחנו לא ניתן כמו שאתם אומרים, שזאת תהיה סתם מלחמה

גדי ירקוני:  אנחנו חושבים שבשביל שאנחנו נחזור הביתה, ובשביל שהיקירים שלכם הקריבו את חייהם, צריכים לגמור את המשימה וצריכים לעשות גם בצד האזרחי וגם בצד הצבאי

גדי ירקוני:       בצד הצבאי אני שקט, אם יתנו להם הם יעשו, בצד האזרחי אני תכף אגיד

גדי ירקוני:  אבל באמת, אני מאמין שמדינת ישראל, להבדיל מהנושא שלי, אני רוצה להאמין, עושה הכול על מנת להחזיר אותם הביתה

גדי ירקוני:  אני עדיין ציוני ומאמין בזה שלא יכול להיות מישהו בממשלה שחושב שיש סדר עדיפויות אחר, ואני ממש מחזק אותכם בדבריכם, ואתם חלק מתושביי, ורק דוגמה תודה שבאתם, בגלל שזו דוגמה למקרה למה שקורה במועצה אזורית אשכול

גדי ירקוני:      אנחנו, ב-7 באוקטובר הפקירו אותנו

גדי ירקוני:  אנחנו לא באים עוד פעם לצעוק הפקירו אותנו, אנחנו חלק ממדינת ישראל

גדי ירקוני:  אנחנו רוצים את התקומה, אנחנו רוצים שנהיה עם אחד, אנחנו רוצים לשים את ההתפלגויות בצד

גדי ירקוני:  אני לא חושב שעכשיו זה הזמן לחגיגות, בטח ובטח גם לא להעלות את הדברים שאנחנו לא מסכימים עליהם בעם הזה

גדי ירקוני:  בואו נשאיר את כל הדברים האלה לתקופה שנהיה אחרי השיקום של עוטף עזה ואז יהיה לנו כוח בתור, אני מקווה, שותפים, גם להתווכח על חילוקי הדעות בינינו, זה לגיטימי שלא כולם חושבים אותו דבר, אבל לא זו העת ולא זה הזמן, זה לא עת לפוליטיקה עכשיו

גדי ירקוני:       אנחנו, ב-7 באוקטובר, כולנו, 16 יישובים מתוך 32 פרצו אליהם מחבלים, חדרו אליהם מחבלים, בוואטסאפ של הילדים, לא משנה אם הם היו בצאלים, באוהד או בנירים, כולם ידעו מה קורה

גדי ירקוני:  אם זה היה ב-8 באוקטובר, חס וחלילה חס ושלום, כולם היו באותו בית ספר

גדי ירקוני:  מה היינו אומרים אז? לאלה כן לאלה לא? איך אנחנו יכולים? משקיעים מיליארדים, ראש הממשלה והמנכ"ל שלו וכל הממשלה, במלחמה ובעוטף רוצים שנחזור? אבל מה, אומרים לנו אתם תהיו חלק ככה וחלק ככה

גדי ירקוני:  ילדים שבאים לבית הספר לא מבינים למה החבר שלהם לא הגיע בגלל שהוא נרצח על ידי הנבזים האלה

גדי ירקוני:  ואחרי זה כולם צריכים להיות ביחד

גדי ירקוני:  המורה שמלמדת בכיתה, לא משנה איפה היא גרה באשכול, היא באה לאותו בית ספר

גדי ירקוני:       אנחנו ב-7 באוקטובר סגרנו את כל השירותים, לא היה לנו מה לעשות, מדינת ישראל לא באה ואמרה תוציאו את כל התושבים

גדי ירקוני:  אני החלטתי ב-8 באוקטובר להוציא את התושבים ומה מדינת ישראל עשתה בשביל זה? אמרה לי חלק זה בעיה שלך, הבטיחו לי בשקט שיעזרו לי, עד היום לא עזרו לי

גדי ירקוני:       אני פונה לכל אלה שיודעים לתרום ולהתרים, בבקשה תעזרו למועצה אזורית אשכול

גדי ירקוני:  אני חייב למלונות 30 מיליון שקלים

גדי ירקוני:  מדינת ישראל לא עוזרת לי, רק אתם, האנשים הטובים, אנשי העסקים, תעזרו לי, אחרת המועצה הזאת תתמוטט

גדי ירקוני:  למדינה זה לא אכפת

גדי ירקוני:  השרים יודעים בדיוק, ראש הממשלה יודע בדיוק את החובות שלי

גדי ירקוני:  כמה כסף קיבלתי מהמדינה בשביל כל היישובים של אשכול? בשביל לשקם אותם, בשביל שנוכל להיות מועצה אחת

גדי ירקוני:       עכשיו מתחילים לדבר איתי על לחזור הביתה, איפה יש בית ספר? בית הספר לא יכול לפעול, אני צריך להכין בית ספר אחר

גדי ירקוני:  עד עכשיו לא היה בית ספר היה צו סגירה, חודש וחצי האלוף לא אישר בכלל לגור בחלק מהיישובים ואומרים לי לא, אתם תסתדרו, לא הבעיה שלנו שהוצאתם, לא הבעיה שלנו השיקום

גדי ירקוני:       מדברים על תקומה, למה תקומה קמו אתם יודעים? תקומה קמה בגלל האסון שקרה באשכול, באשכול נרצחו, בינתיים שאנחנו יודעים, 210 אנשים

גדי ירקוני:  תקשיבו את המספר, 210 אנשים

גדי ירקוני:  מישהו יכל להעלות את זה על סף דעתו שדבר כזה יקרה במועצה של 17,000 תושבים? 210

גדי ירקוני:  כל אחד הוא עולם ומלואו

גדי ירקוני:  רק מאשכול

קריאה: נרצחו 1,000 אנשים

גדי ירקוני: אמרתי 1,300 מכל המדינה, אבל אני מדבר רק על אשכול עכשיו

גדי ירקוני:  הר הגעש היה באשכול, אל תספרו לי סיפורים

גדי ירקוני:  ראש הממשלה הבטיח לי, המנכ"ל של ראש הממשלה אמר תחכה 30 ימים אני מסדר את זה, אחרי 30 ימים אמר לי ראש הממשלה בישיבת ממשלה, אני מבקש עוד 30 ימים

גדי ירקוני:  התושבים אמרו לי הוא צוחק עליך, אני אמרתי לא יכול להיות הוא ראש הממשלה שלי, אין פוליטיקה

גדי ירקוני:  מה קרה אחרי 30 ימים? התכנס הקבינט

גדי ירקוני:  אמרתי שאני לא מגיע לקבינט אם אני לא מקבל תשובה

גדי ירקוני:  המנכ"ל אמר לי אל תדאג, יש תשובה שתאהב אותה

גדי ירקוני:  ישבו שם כל השרים, הם לא יכולים להגיד שהם לא היו שם, גם השרים שאני סמכתי עליהם וגם היום אני קורא להם, גדי ובני איפה אתם? תדפקו על השולחן

גדי ירקוני:  אתם רוצים שנתפרק? תגידו עכשיו

גדי ירקוני:       נמאס לי להרים את הקול

גדי ירקוני:  מה אני צריך להיות ראש המועצה שיחתום על זה שהמועצה האזורית התפרקה בגלל שהמדינה הזאת לא חשבה? בגלל שפוליטיקאים אכפת להם רק מפוליטיקה? אם היה לי היום 6,000 מצביעי ליכוד בכיס, הייתי מקבל הכול

גדי ירקוני:  אז יהיה לי

גדי ירקוני:  ככה זה עובד במדינה הזאת? אתם לא מתביישים? רוצים שאשכול תשוקם? נתתם 18 מיליארד שקלים, זה לא שווה כלום אם לא כל אשכול תוכל להשתמש בזה

גדי ירקוני:  זה לא שווה אם עכשיו, אחרי מה שקרה באשכול, לא תהיה מועצה אחת

גדי ירקוני:  אמרנו מהתחלה, זה התנאי הראשון לשיקום המועצה, שכל אשכול תהיה בשנים הקרובות מועצה אחת עם אותם תנאים, עם אותם דברים, הם נפגשים באותם מקומות

גדי ירקוני:  אבל מה, בפלורוסנטים לא רואים כלום, לא מעניין אתכם

גדי ירקוני:       בשביל מה אנחנו מאבדים חיילים? בשביל מה אנחנו נלחמים? בשביל שבאשכול יוכלו לגור

גדי ירקוני:  ככה נגור? ככה יחזרו תושבים? אתמול דיברו איתי על הדרך להתחיל לחזור

גדי ירקוני:  מה אני אגיד לתושבים שלי, אין לי בית ספר בינתיים? אתם תבואו לפה ואתם תבואו לפה? וכשאתם הולכים הביתה אלה יהיה להם א' ואלה יהיה להם ב'?      איך אנחנו רוצים שהמדינה הזאת תשתקם? אירוע כזה לא היה ואני מקווה שלא יהיה

גדי ירקוני:  אבל אתם חברי הכנסת, זה דבר שהממשלה משאירים אותנו לבד, ה-7 באוקטובר זה לא תאריך אחד שעברנו אותו, את ה-7 באוקטובר אנחנו ממשיכים לחיות עוד הרבה שנים

גדי ירקוני:  ומי שלא מבין את זה, יבין את זה בדרך הקשה

גדי ירקוני:       אנחנו נעשה את הכול, אבל את הכול חוץ מלהפריע לחטופים שיחזרו הביתה ושחיילים לא יפלו, נעשה הכול בשביל שהמדינה הזאת תיתן לנו את מה שאנחנו צריכים בשביל להשתקם

גדי ירקוני:  בגלל שכמה פעמים אמרתי שזה המבחן של המדינה ולא המבחן של אשכול, זה לא אני, אני זה כלי, אני בעוד שנה איננו, שנתיים, חמש, מי יודע? המועצה לא תהיה

גדי ירקוני:  לא תהיה אותה מועצה

גדי ירקוני:  ילדים שקמו בבוקר ורצחו אותם ולידם החברים שלהם ממשיכים לחיות, איך הם יחיו? איך ההורים יסבירו להם שיש כאלה ויש כאלה?      כסף קטן עושה דברים גדולים

גדי ירקוני:  זה אפילו לא משרד הכי קטן במדינה

גדי ירקוני:  מדברים פה על כספים קטנים, על מה אנחנו מדברים? ואתם מבטיחים ומבטיחים

גדי ירקוני:  ראש הממשלה אני לא פוליטיקאי, ואתה יודע שכשהייתי צריך נתתי לך מחמאות, ביזיון מה שקורה עם אשכול, ביזיון

גדי ירקוני:  אנחנו לא ניתן לזה, ואני אומר לכם, חברי הכנסת שפה, אני מקווה שכל הכנסת איתי, בגלל שבדיבורים כולם איתי, לראש הממשלה והמנכ"ל שלו וכל השרים, אני רוצה לראות איך אתם יושבים בכיסא שלכם ביום ראשון הבא בישיבת הממשלה ולא חושבים שמועצה אזורית צריכה להיות אחת

גדי ירקוני:       איך תסבירו את זה לדורות הבאים, שאשכול התפרקה, מה תגידו? בגלל 100 מיליון שקלים אשכול התפרקה? זו לא בושה למדינה בגלל טראומה כזאת גדולה, שצריכים לטפל בה כל כך הרבה שנים? אני לא מאמין שיעשו את זה

גדי ירקוני:  אני לא מאמין שזה יהיה

גדי ירקוני:  אני עד הרגע האחרון יילחם על זה, ואני אומר לך כבוד יושב-הראש, אני מבקש מכולם שיצטרפו לדבר הזה, מה ביקשנו? להשתקם

גדי ירקוני:  לא ביקשנו שום דבר מעבר

גדי ירקוני:  ביקשנו שהילדים שלנו יישארו באשכול, יגדלו באשכול, יבואו עוד אנשים לאשכול

גדי ירקוני:  בלי זה לא יהיה

גדי ירקוני:  אנחנו בקצה המדינה, אנחנו לא כמו אף אחד אחר

גדי ירקוני:  אנחנו באסון לאומי שקרה אצלנו, ומי שלא מבין את זה מוזמן עוד פעם לאשכול

גדי ירקוני:       תודה כבוד יושב-הראש שהזמנת את ועדת הכספים, אולי שהיא תבוא לישיבה אצלנו היא תבין את זה אולי היא תראה את זה? אפילו שקצת התחיל להיות ירוק אז זה לא נראה כמו לפני, ב-7 באוקטובר, אבל ה-7 באוקטובר חקוק לכל הילדים במוח, ורק ככה אנחנו נבריא

גדי ירקוני:  אם לא, אנחנו נאבק, כבוד יושב-הראש, נאבק ונעשה הכול, אני אומר לך, הכול אני אעשה על מנת שהתושבים שלי יקבלו את מה שמגיע להם

גדי ירקוני:  בושה למדינה שככה עושה

גדי ירקוני:  ואני רוצה להיות ציוני והכי גאה במדינה שלי

גדי ירקוני:  חבל שאני צריך להגיד את המילים האלה ביום הזה

מיכאל ביטון: תודה ראש המועצה

מיכאל ביטון:  הדברים שלך יצאו מדם ליבך, מעבר לעובדה שכל עוד הממשלה לא תעשה את המעשה הנכון והכנסת עם הכוח שלה לעצור את תקציב המדינה עד שזה יבוצע חבל על המילים וחבל על ההצהרות שלנו

מיכאל ביטון:  ראש המועצה האזורית שדות נגב ביקש להגיד משהו בזום, הוא לא זמין, אנחנו ניתן לו בהמשך

מיכאל ביטון:  גדי, מעטים יודעים שבצוק איתן היית רכז ביטחון שוטף, נכון?     

גדי ירקוני: מרכז משק

מיכאל ביטון: מרכז משק

מיכאל ביטון:  וניגשת ביחד עם שחר מלמד, זכרונו לברכה, שהיה חייל שלי בפלס"ר וזאב עציון הרבש"צ – זה מה שבלבל אותי – שחר היה רס"פ בפלוגה שהייתי בה קצין בפלס"ר 519, איש נפלא, איש מלאך, הייתי בלוויה שלו

מיכאל ביטון:  ואתה איבדת, פיזית, רגל באירוע הזה של המרגמה, שני רגליים

מיכאל ביטון:  בכלל פלא שאתה הולך ואתה נחוש ואתה צועד ואתה לא מוותר

מיכאל ביטון:       אתה יודע, אני מסתכל עליך ואני מתבייש, אני אומר איך הבאנו אותך למצב הזה? ואנחנו חייבים להיות שם איתך ולא לוותר

מיכאל ביטון:  יש פה חברי ועדת כספים, אני ממלא מקום ועדת כספים, אני מתכוון להיכנס לסוגיה הזאת בתקציב המדינה חזק מאוד עד שנביא פתרון, לא נרפה מהנושא הזה

מיכאל ביטון:  חברי הכנסת אם אתם רוצים להגיד כמה דברים?     

אלון שוסטר: ראשית אני מבקש לדייק

אלון שוסטר:  באשכול נרצחו בסביבות 1,200 ישראלים

אלון שוסטר:  אני מציין את זה במרחב, משום שאני רואה שבקיבוץ שלי מתחילים להיות סימנים, נ"צ של המוות, וזה מתחיל להיות נוכח, בכלל סוגייה שצריך לעסוק בה, סוגיית ההנצחה

אלון שוסטר:  מי שחי בסביבה מזעזעת כל כך יכול היה לא להיות שם בכלל, אבל זה כשלעצמו רכיב בקושי הגדול

אלון שוסטר:       אדוני יושב-הראש יש פה אירוע של כמה מאות ישראלים שהנסיבות הקשות ב-7 באוקטובר, הנחיה מפורשת של גורם ממלכתי רשמי, ראש המועצה, שהוא נבחר כדי לקבל את ההחלטות הללו, והוא אמר מראש שהוא יקבל החלטות כראות עיניו, כמו שהוא מבין

אלון שוסטר:  תקומה בהחלטת הממשלה, לא רשאית לעסוק בזה

אלון שוסטר:  אבל אותה החלטה שהקימה את תקומה ונתנה לה כלים, אמרה שבתוך מספר ימים, נדמה לי, צריכה הממשלה לקבל החלטה אילו ישובים נוספים נכנסים לתוך מסגרת האחריות של תקומה

אלון שוסטר:  כלומר, הכלים לייצר חשיבה רציונלית בתוקף מציאות קונקרטית, למשל כזו ששררה במשך חודשים באורים, צאלים וגבולות, נמצאת פה, נמצאת מול העיניים

אלון שוסטר:       אני מבקש, דורש, ואנחנו עשה את המאמצים, כאן נמצאים חברי כנסת ומאחורינו עוד עשרות רבות שנמצאים באותו מקום, להכיר את שברון הלב, את חיסרון הכיס, להביא שבמציאות הזו שבה אנחנו נמצאים יש לנו חובה, לא אפשרות, יש לנו חובה להסתכל דיפרנציאלית, לא להסתכל על ה-14 קילומטר או 15 או 16, אלא מה קרה

אלון שוסטר:  גם רוחמה נמצאת במרחק דומה, נגיד מאורים

אלון שוסטר:  מה זה קשור? הם לא קיבלו הנחיה, הם נמצאים בביתם, הם לא זקוקים, והישראלים והישראליות מאורים נמצאים כפליטים, הם לא שמחים בכך, הם לא רוצים בכך, הם מצויים שם במקום הזה

אלון שוסטר:       צריך להכיר בקושי הגדול, בכובד הלב ולתת את התשובות

אלון שוסטר:  הקריטריון בהקשר הזה אינו קילומטרים, אלא הפליטות בפועל

אלון שוסטר:  אנשים לא נמצאים מחוץ לבית כדי לעצבן את הממשלה או את הכנסת, הם נמצאים שם ומתקשים לחזור הביתה מסיבות של כובד הלב והקושי הגדול מפני האי נודע הזה

אלון שוסטר:      אז קודם כול צריך להחזיר בחזרה לאשכול את מה שהיא הוציאה, בדין הוציאה, בהחלטה ראויה, ולתמוך באופן נכון גם כלכלית באותם תושבים

אלון שוסטר:  וכמו כן להמשך – דיברנו על זה לא אחת – גם רכיבים נוספים, רכיבי ביטחון, סיוע בהקמת ממ"דים, וכמובן התהליך הנכון, ההדרגתי שהוא יהיה כמעה-כמעה, הוא לא יהיה בבת אחת, כל אחד על פי יכולת הלב שלו לספוג את החזרה הביתה

אלון שוסטר:  ועל פי היכולת המעשית לקבל את השירותים הקריטיים בראשם החינוך

אלון שוסטר:  תודה רבה

מיכאל ביטון: תודה שוסטר

מיכאל ביטון:  מאיר כהן

מאיר כהן: אני רוצה להגיד בקיצור, לא לחזור על הדברים

מאיר כהן:  אנחנו כבר כמה שנים מתמודדים עם הסוגייה הזאת

מאיר כהן:  לא רק הכנסת והממשלה לא התייחסו, אני חושב שגם לא הייתה קריאה נחרצת להפוך את אורים, גבולות וצאלים לחלק מהמועצה, עכשיו אנחנו נמצאים בהזדמנות פז

מאיר כהן:  כשאני אומר בהזדמנות פז זאת אומרת שכולם, אנחנו צריכים הגיע לישיבת הכספים ולדאוג שה-100 מיליוני שקלים או 110 מיליונים שקלים או 95, אני לא יודע מה המספר המדויק, ייכנסו לבסיס התקציב

מאיר כהן:  אחד

מאיר כהן:       הדבר השני, לדאוג שברשימת תקומה שלושת היישובים האלה יהיו

מאיר כהן:  שאר האמוציות אנחנו נשאיר אותן בצד

מאיר כהן:  לנו ברור למה שלושת היישובים האלה צריכים להיות שם

מאיר כהן:  אני, בשביל הגילוי הנאות, גרתי הרבה שנים בצאלים

מיכאל ביטון: זה סקופ

מאיר כהן: כן

מיכאל ביטון: איך הירוחמי ברח לנו לדימונה דרך צאלים? איך עשית לנו דבר כזה?     

מאיר כהן: חשבתי שלהיות ישראלי זה להיות חקלאי

מאיר כהן:  נסוגתי מזה וחזרתי מזה

מאיר כהן:  עכשיו באמת אני מסתכל על ראש המועצה ועל החקלאים האלה

מאיר כהן:  נדמה לי שסיפרתי את זה לראש המועצה לפני כחצי שנה, נסעתי עם החבר שלי הרצל צליק מרכז הגד"ש בצאלים לשטח הבוטנים של צאלים, הגענו לשלט שכתוב עליו זהירות צלפים

מאיר כהן:  אמרתי להרצל בוא נעצור פה, אמר לי לא השדה נמצא אחרי זה ואז הגענו ממש עד לגדר הגבול וראיתי את האנשים הטובים האלה

מאיר כהן:  מה שנקרא, הגבול הוא לאן שהמחרשה מגיעה

מאיר כהן:  זה בדיוק באשכול

מאיר כהן:       אגב, בשבוע שעבר עמדתי בעגלת הקפה בכפר עזה, יוצא בחורצ'יק על ג'יפ ואומר לי מאיר מה שלומך? אני אומר לו מאיפה אתה בא? הוא אומר זרעתי עכשיו תפוחי אדמה ליד הגדר, עכשיו, לא לפני ה-7 באוקטובר, עכשיו

מאיר כהן:  איש מבוגר, כיפי כזה

מאיר כהן:  ואני אומר לו ולא פחדת? הוא אומר לי מאיר, ביום שנפחד המדינה הזאת תיגמר

מאיר כהן:  אז אל ולא אמירות מליציות זה באמת מועצה מיוחדת

מאיר כהן:  ואחרי שאיבדה את מה שאיבדה, באמת אסור לתת לאנשים האלה לבוא לכאן ולפשוט יד

מאיר כהן:  זה מביש שהם צריכים לפשוט יד

מאיר כהן:  ממש מביש

מאיר כהן:  ולכן נמצא כאן ולאד, אתה נמצא בוועדה, אני אבוא לוועדה, כל מי שאכפת לו יגיע לוועדה ואנחנו יודעים לעשות הרבה מאוד רעש בתוך הוועדה בכדי שהסכום הזה ייכנס

מאיר כהן:       אי אפשר לסיים את דבריי בלי להזכיר שאותה בעיה פחות בחומרתה נמצאת גם במועצות אחרות

מאיר כהן:  בשבוע שעבר כפר בלום – מי שמכיר את המקום הזה – לא פונה

מאיר כהן:  בשבוע שעבר אני מדבר עם בן מובחר, הוא אומר לי לפני חצי שעה נפלו שני טילים בכפר בלום

מאיר כהן:  ואגב, יש שם בית ספר פעיל

מאיר כהן:  וניצלנו בנס

מאיר כהן:  אז אנחנו נעשה את מה שצריך, תודה

מיכאל ביטון: תודה מאיר

מיכאל ביטון:  ולאד

ולדימיר בליאק: תודה רבה אדוני יושב-הראש

ולדימיר בליאק:  אני רוצה לפתוח ולומר, כי אנחנו 115 ימים מהשבת השחורה, ו-136 אזרחים שלנו עדיין נמצאים בעזה, ואנחנו צריכים לעשות הכול, ואני מצפה מהקבינט לעשות הכול כדי להחזיר אותם עכשיו כי הזמן שלהם אזל והזמן שלנו אזל וזה הזמן להגיע לעסקה ולהחזיר אותם ואין יותר תירוצים

ולדימיר בליאק:      אני חושב ש-10 ימים אחרי ה-7 באוקטובר הגעתי לאילת ונפגשתי עם המפונים מגבולות, וכבר אז נחשפתי לבעיה הזאת ושוחחתי איתך גדי והעלינו את זה גם לאוצר וגם בוועדת הכספים, בהמשך גם הגענו לסיור

ולדימיר בליאק:  אתה אומר שזה נהיה קצת ירוק עכשיו, אבל אני בטוח שהמרפאה באורים עדיין הרוסה ומפויחת

ולדימיר בליאק:      נפגשתי עם האנשים ואז אחרי אורים וצאלים נסענו למגן לבית הספר

ולדימיר בליאק:  בית הספר או קריית החינוך שהפכה בעצם לבסיס צבאי ואין שגרת חיים ואין שום הצדקה להשאיר את האנשים האלה ללא פתרונות

ולדימיר בליאק:       אני אהיה קצר ואני אומר, הרי אנחנו מכירים את ועדת הכספים ואנחנו מכירים את הסכומים שרצים שם על בסיס יומי, זה כסף קטן שיעשה גם שינוי גדול וגם צדק גדול ואנחנו חייבים לעשות את זה ביחד ואנחנו יכולים לעשות את זה, אנחנו גם נגייס אנשים מהקואליציה ואני מאמין שנעשה גם רעש גדול בוועדת הכספים ונתקן את העוול הזה

ולדימיר בליאק:  תודה רבה

מיכאל ביטון: תודה ולדימיר

מיכאל ביטון:      המורה רוני בנימיני רוסי מתיכון נופי הבשור

רוני בנימיני רוסי: בוקר טוב, נעים מאוד

רוני בנימיני רוסי:  אני אבקש רגע בפתח דבריי אם אפשר רק להעביר את התמונות האלה לכל היושבים וגם למי שמתכוון לצאת מוזמן לקחת את אחת התמונות שעוברות פה, תודה רבה

מאיר כהן: יש עוד ישיבות שקשורות

רוני בנימיני רוסי: הכל בסדר, העיקר שעובדים

רוני בנימיני רוסי:  עוד לפני שאני אציג את עצמי כמורה בנופי הבשור, כחברת קיבוץ גבולות, כתושבת מועצה אזורית אשכול בוודאי, אז אני רוצה לומר לך חבר הכנסת מיכאל ביטון, אתה קורא ליושב-ראש ועדת הכספים לסייר באשכול, אני רוצה לומר לך קודם כול כתושבת אשכול שעצוב לי לשמוע שלא יצאה רכבת עם 120 קרונות שתגיע לסיורים באשכול

רוני בנימיני רוסי:  אני חושבת שכל מי שלא סייר עדיין באשכול ויושב פה במשכן הזה מותיר לעצמו את הזכות לא להסתכל בעיניים ולפי זה לקבל החלטות

רוני בנימיני רוסי:  ומי שיגיע לאשכול ויסתכל בעיניים בכל המרחב, מפסיק לתת לעצמו את הזכות לקבל החלטות בלי לראות את הדברים בעיניים

רוני בנימיני רוסי:  כרגע אני חושבת שזאת הייתה קריאה מאוד חשובה

רוני בנימיני רוסי:       אני חושבת שגדי ציין שה-8 באוקטובר בקלות היה יכול להיות אסון אחר לגמרי, יכול היה להיות אסון שבו הילדים שלנו כולם היו המרכז

רוני בנימיני רוסי:  הילדים שלנו בקרית החינוך מא' עד י"ב

רוני בנימיני רוסי:  אני נעצבת לומר שיכול להיות שאם הילדים היו המרכז שיטת החשיבה הייתה אחרת, אבל אין מה לעשות ככה אנחנו עובדים וככה אני בוחרת לומר

רוני בנימיני רוסי:       אני רוצה עוד לציין רגע לפני שאנחנו נתייחס לתמונה שלפניכם, אני רוצה לציין את המילה תקומה, מדברים פה על תקומה, מדברים פה על שיקום, מדברים פה על העתיד

רוני בנימיני רוסי:  אני רוצה לומר שאחרי ה-7 באוקטובר הרבה מבני הנוער שלנו וגם הילדים, בטח מצוותי המורים, התעסקו בלהתאבל כמובן על מי שמת ומי שנרצח בין אם הוא תושב אשכול או בכל מקום אחר במדינה, חיילים

רוני בנימיני רוסי:       אני יכולה לומר לכם שהיום בתוך הנושא של השיקום, בתוך הנושא של התקומה, הילדים שלנו עברו להתאבל על החברים החיים שלהם

רוני בנימיני רוסי:  כי אם היום הילדים שלנו נפוצו לכל עבר ואין להם שום דרך לחזור הביתה לתוך בית ספר אחד שבו הבת שלי מתגעגעת לאחד החברים הטובים שלה מבארי, והיא כבר יודעת שאת השנים היפות בתיכון היא כבר לא תעשה לא איתו ולא עם אף אחד מחבריה ממגן או מרעים או מכל 11 הקיבוצים שלהם כרגע בשום אופן לא תהיה שום אפשרות לחזור, אז אנחנו עוברים בתקומה שלנו ובשיקום שלנו להתאבל לא רק על מי שלא איתנו עוד, וזה אולי האבל הקצת יותר מובן וקצת יותר ברור, אני בוחרת לבקש שתסתכלו דווקא בתקומה שלנו ובשיקום שלנו על זה שאנחנו נצטרך להמשיך להתעסק באבל דווקא על מי שחי

רוני בנימיני רוסי:  באבל על מקום, באבל על בית

רוני בנימיני רוסי:  ואת זה אני רוצה להגיד בפתח דבריי

רוני בנימיני רוסי:       אם אתם מסתכלים על התמונה שלפניכם אתם רואים את כיתה ח'9 בנופי הבשור, זו לא כיתה מומצאת, זו כיתה אמיתית לחלוטין, כל השמות הם שמות של ילדים שב-1 בספטמבר ישבו בכיתה הנוכחית – אם הם לא הבריזו – ובעצם הכיתה הזאת היא בזעיר אנפין, כפי שאני מסתכלת עליה, היא בעצם המועצה כולה

רוני בנימיני רוסי:  כי אם אתם רואים ליד כל שם של כל אחד מהילדים יש גם שם של אחד היישובים שממנו הוא מגיע

רוני בנימיני רוסי:  אנחנו מדברים על דקל, על צוחר, על מבטחים, על רעים, ניר עוז, אנחנו מדברים על ניר יצחק, אוהד וכו', וכמובן ששזורים גם השמות של לוטם מצאלים ויערה מגבולות ואתם יכולים לעבור שם-שם ולראות שהכיתה הזאת היא בעצם באמת, כמו שאמרתי, בזעיר אנפין המועצה כולה

רוני בנימיני רוסי:  אם סופרים את היישובים אז לא לגמרי טעיתי

רוני בנימיני רוסי:       אבל בעצם התמונה הזאת היא לא רק מראה את זה שכולנו לומדים ביחד, אפשר לראות גם את אותה תמונה גם בכיתה א' וג' וח' וכך הלאה, אלא התמונה הזאת באה להראות שמעגלי הפגיעות של כל ילדי המועצה הם כמעט זהים

רוני בנימיני רוסי:  ואני אומרת כמעט כי אני נזהרת, מאוד מאוד נזהרת, אנחנו בכל זאת נשמור את הכבוד הראוי ואת המקום הראוי למי שנפגע פיזית בקו ה-0-4, אבל מעגלי הפגיעות שלנו ברמה הנפשית, ברמה של החוסר, ברמה של הוואקום שנוצר במועצה, ברמה של הפינוי, ברמה של המשפחות שהתפצלו כי האבא בכיתת כוננות והמשפחה עכשיו מפונה למקום אחר, בעצם יושבים עכשיו כולם בכיתה ח'9 שיושבת פה מולכם

רוני בנימיני רוסי:       וזה לא נגמר, אנחנו רואים את עלמה אור שנחטפה מבארי ואנחנו אומרים תודה לאל שחזרה אבל היא מאוד מחכה לאבא שלה

רוני בנימיני רוסי:  ובוואטסאפים הכיתתים שהיו ב-7 באוקטובר לא מפסיקות הקריאות באותו וואטסאפ כיתתי, וזה לא איזשהו גימיק, זה אמיתי לחלוטין

רוני בנימיני רוסי:  לא מפסיקות גם היום

רוני בנימיני רוסי:  וגלי טרשנסקי שנחטפה וחזרה ואני ככה בעיניי ראיתי את ההגעה שלה לאחד מהמלונות באילת שהילדים לא יודעים, אפילו חברי הכיתה שלה אפילו, איך רגע לחבק, לצעוק, לשמוח, לבכות

רוני בנימיני רוסי:  הם במעגלי פגיעות כולם, כל מי שיושב בח'9 שמייצג כל יישוב ויישוב במועצה אזורית אשכול

רוני בנימיני רוסי:       כי כשאנחנו מאושרים ביחד בדרום אדום ומצטלמים ביחד עם הכלניות בדרום אדום אנחנו גם בוכים בדיוק על אותה מועצה ביחד

רוני בנימיני רוסי:  וזה לא משנה לנו אם אנחנו גרים ביישוב X או יישוב Y

רוני בנימיני רוסי:  אנחנו יודעים לקיים תרבות ביחד, ואנחנו יודעים לקיים חגים ביחד, ואנחנו יודעים לקיים בית ספר ביחד, ואנחנו יודעים להחזיק אחד לשני את הידיים ולבכות ביחד, וזה ממש ככה

רוני בנימיני רוסי:  ושאף אחד לא יתבלבל

רוני בנימיני רוסי:  תודה

מיכאל ביטון: תודה רוני

מיכאל ביטון:  יערה רוזנפלד בבקשה

גלעד קריב: אדוני יושב-הראש, אפשר רק לשאול מי נמצא כאן ממשרדי הממשלה?     

מיכאל ביטון: נציג ממשרד ראש הממשלה

גלעד קריב: כי אני פשוט רואה שני באנרים ממשרדי הממשלה עם כיסאות ריקים אז רק להבין

קריאה: משרד ראש הממשלה, משרד האוצר ומשרד הביטחון

גלעד קריב: משרד הפנים לא פה?     

קריאה: לא

קריאה:  לא הזמנו

מיכאל ביטון: יערה רוזנפלד

יערה רוזנפלד: בוקר טוב לכולם

יערה רוזנפלד:  אני רוצה לספר לכם איפה אני הייתי ב-7 באוקטובר

יערה רוזנפלד:  אני הייתי ביחד עם החברים שלי במושב יתד, היינו אצל חברה שמונה חבר'ה

יערה רוזנפלד:  גם עלינו זה לא פסח, אנחנו כל אחד באנו ממקום אחר בכלל לחגוג, ונקלענו לאזעקות וטילים ב-06:30

יערה רוזנפלד:  היינו תקועים במושב הזה עד ה-9 באוקטובר, לא היה לנו אינטרנט, לא היה לנו חשמל

יערה רוזנפלד:  היינו תקועים בממ"ד חנוק וחשוך עד שהצלחנו לברוח דרך השדות לצאלים

יערה רוזנפלד:  לאחר מכן אני התפניתי לאילת, אמא שלי פשוט אמרה לי תארזי ונצא

יערה רוזנפלד:  ככה בחיפזון בתוך שעה ארזתי ליומיים לא היה לי מושג בכלל למה אני נכנסת, במשך כל היומיים האלה לא הגיעו אליי שום ידיעות, לא ידעתי על חברים שלי, לא ידעתי על כלום, הייתי מנותקת

יערה רוזנפלד:  גם באילת לא הייתי בתוך זה

יערה רוזנפלד:  הכול באמת נפל בערך חודש אחרי

יערה רוזנפלד:      גם אנחנו, תושבי אורים וגבולות וצאלים חווינו את זה בצורה קשה

יערה רוזנפלד:  אני אדבר על עצמי, אני בתור מישהי שלא הייתה רגילה לחוות מציאות חיים כזאת אינטנסיבית, גם אצלנו היו אזעקות, גם לידינו ראינו טילים בשמיים, את האזעקות האלה אני חוויתי במשך כל הילדות שלי בסופה, בבארי, בכרם שלום, זה באמת לא פסח בשום מקום כי בסופו של דבר אני כן ישנה את שמונה השעות האלה בלילה בצאלים אבל את רוב השעות ביום שלי אני מבלה בטווח ה-0-4, 0-7

יערה רוזנפלד:  בית הספר שלי משקיף על עזה, חברות שלי בניר עוז משקיפות על עזה

יערה רוזנפלד:  הקונסרבטוריון שבו אני לומדת מוזיקה הכול באמת כל-כך קרוב

יערה רוזנפלד:  לא היה מקום שבו לא חוויתי את זה

יערה רוזנפלד:       באותה שבת כשנדדנו לא יכולנו לחזור הביתה, גם כי היה צו וגם כי באמת היה מסוכן, וחשוב להבין את זה שצאלים אמנם לא בטווח שנחשב עוטף אבל אנחנו באמת חווים את זה

יערה רוזנפלד:  אני לא ידעתי איך לדבר עם החברים שלי שנפגעו במעגל ראשון, לא ידעתי איך לדבר עם החברים שלי שהמשפחות שלהם נרצחו, שחברים שלהם נחטפו

יערה רוזנפלד:  לא ידעתי לעשות את זה, לא נתנו לי מענה, כי הממשלה פשוט לא ספרה אותי

יערה רוזנפלד:  את המענים הנפשיים קיבלתי כי אמא שלי סידרה לנו את זה במלון

יערה רוזנפלד:  היא באמת עשתה מעל ומעבר וזה פשוט היה נורא שלא קיבלנו את התמיכה הזאת, שזה לא היה מובן מאליו שגם אנחנו חלק מהמועצה הזאת ושגם אנחנו נפגענו

יערה רוזנפלד:  זה פשוט היה כואב

יערה רוזנפלד:  אנחנו תלמידי שכבת י"ב היינו מפוזרים בכל הארץ

מיכאל ביטון: באיזה יישוב את גרה יערה?     

יערה רוזנפלד: בקיבוץ צאלים

יערה רוזנפלד:  היינו מפוזרים בכל הארץ

מיכאל ביטון: אז נכון להיום לא חזרתם הביתה את ואמא?     

יערה רוזנפלד: שכבת י"ב בבית הספר שלי, שזה אנחנו בעצם, כל הוואטסאפ שלנו געש במשך במשך חודש וחצי על מה אנחנו עושים? איך אנחנו מחזירים את הביחד שלנו? איך אנחנו משתקמים? כי הבנו שמה שיעשה לנו טוב לנפש זה להיות אחד עם השני, להכיר את מציאות החיים החדשה שנקלענו אליה

יערה רוזנפלד:  הקמנו פנימייה בעין גדי, פנימיית נופי הבשור, בה ניתנים מענים רגשיים

יערה רוזנפלד:  כל אחד שווה לשני

מיכאל ביטון: לילדי י"ב מכל הארץ?     

יערה רוזנפלד: רק לי"ב ניתן המענה כי נלחמנו על זה

מיכאל ביטון: בלי הורים בעצם?     

יערה רוזנפלד: בלי הורים

יערה רוזנפלד:  יש ילדים שרואים את ההורים שלהם אחת לשבוע וחצי, אני לא יודעת, אני יודעת על עצמי שאני רואה את ההורים שלי בסופ"שים

מיכאל ביטון: איפה הם עכשיו?     

יערה רוזנפלד: אבא שלי עדיין בכית הכוננות בקיבוץ, אמא שלי נודדת בין מצפה רמון לקיבוץ ואחותי גם בפנימייה, אבל זה באמת לא מובן מאליו שלשכבה י"ב ניתנה הזכות הזאת בכלל לשמור על הביחד, לחזק אחד את השני, לקבל מענים רגשיים בלי הבדל של מאיפה אתה ובלי הסקת מסקנות שאם אתה מפה ומשם אז הפגיעה הנפשית שלך פחות חשובה

יערה רוזנפלד:  כולנו מקבלים מענים שווים

יערה רוזנפלד:  ואני דורשת שכמו שבפנימייה אני מקבלת יחס שווה כמו כל החברים שלי מסופה ומישע, ומיתד ומבארי, ואני יודעת שיש לי למי לפנות ושידאג לי, אני דורשת שגם אורים, גבולות וצאלים יקבלו את התמיכה הזאת מהממשלה

יערה רוזנפלד:  את השירותים המינימליים שצריכים לקבל

יערה רוזנפלד:  אנחנו בתוך המועצה הזאת כולם

יערה רוזנפלד:  החיים שלנו, אנחנו חיים אחד בתוך השני

יערה רוזנפלד:  אין בן אדם שלא יוצא לעבודה בניר עוז וחוזר אחר כך לישון בצאלים

יערה רוזנפלד:  ככה זה עובד במועצה, אנחנו כולם ביחד, צריך לתת מענה לכולם

גדי ירקוני: חבר'ה אני חייב לתקן משהו

גדי ירקוני:  זה לא שלושה ישובים

גדי ירקוני:  שלושה ישובים לא מקבלים כלום, אבל יש לנו תשעה יישובים שתקומה ועוטף עזה לא מתעסק איתם

גדי ירקוני:  שליש מהמועצה בעצם לא מקבלים שירות בכלל, לא מתקומה ולא בהחלטות הממשלה

גלעד קריב: מי הששה הנוספים?     

גדי ירקוני: בני נצרים, נווה, אוהד, תלמי אליהו, שדה ניצן, וצוחר

גדי ירקוני:  כל התשעה מושבים וקיבוצים האלה הם לא בתקומה

גלעד קריב: השדות שלהם הם ב-0-4

מיכאל ביטון: הם גם נופלים בין הכיסאות

גדי ירקוני: הם נופלים בין הכיסאות

מיכאל ביטון: חברים, בעוד 20 דקות הדיון הזה נגמר ואנחנו צריכים לשמוע את הממשלה

מיכאל ביטון:  את הבעיה כבר הבנו אז לא להאריך כי אנחנו רוצים לשמוע את הממשלה

גלעד קריב: אני אהיה מאוד קצר

גלעד קריב:  אנחנו חייבים לתושבי היישובים הללו ולגדי ולכל אנשי המועצה התנצלות, מכיוון שהנושא הזה לא מגיע היום לשולחן הכנסת, והוא הגיע לשולחן הכנסת ממש בימים הראשונים של הלחימה, כשהבנו את תוצאות ההבחנה בין היישובים באשכול

גלעד קריב:  הייתה התחייבות מפורשת בוועדת כספים של הדרג הממשלתי להביא פתרונות, והעובדה שאנחנו נמצאים 115 ימים אחרי תחילת הלחימה, והממשלה פשוט משקרת לכנסת, משקרת לכנסת, ומשקרת לתושבי אשכול, מכיוון שהייתה התחייבות ברורה, ברורה, אני שמעתי אותה במו אוזניי בוועדת הכספים להביא פתרון למציאות הבלתי נסבלת הזו

גלעד קריב:       לא רק שלא הגיע פתרון לאשכול אלא שבשבועות האחרונים גם הצטרפו מוצעות בצפון שחוות את אותה בעיה, מיכאל יושב-ראש הוועדה מכיר היטב גם את הסיפור

גלעד קריב:  יש פה פשוט כשל בטיפול בשתי אוכלוסיות שאחת נפגעה ישירות באסון שמחת תורה והשנייה נפגעת כתוצאה ממה שמתרחש בגבול הצפון

גלעד קריב:       העובדה שאתם לא הצלחתם להביא עד היום פתרונות, העובדה שראש מועצת אשכול מגיע לכנסת לדעתי כבר בפעם ה-20 סביב הסוגייה הזאת, זה דבר בלתי נתפס

גלעד קריב:  שמענו את כל ההסברים ואת כל הנימוקים ואנחנו מבינים את הבעיות עם הקריטריונים

גלעד קריב:       אפשר לצפות ממשרד ראש הממשלה, ואני שב ואומר, בעיניי משרד ראש הממשלה מתנהל בצורה שערורייתית בכל הטיפול בעורף

גלעד קריב:  הנחת המפתחות של טל בסחס זו רק דוגמה אחת כמה המשרד הזה נכשל בתכלול האירוע

גלעד קריב:  אני כבר קראתי להתפטרותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה סביב סיפורים מהסוג הזה

גלעד קריב:  אני חוזר על האמירה הזאת כי אתם מגלים אפס יצירתיות במציאת פתרונות יצירתיים למפגש, כן, הקשה, עם קריטריונים ועם תהליכים בירוקרטים שאני לא יוצא נגדם, אבל הציפייה מכם זה להביא פתרונות

גלעד קריב:  ואחת משתיים, או שלבכם, לא אתה אישית, אבל לבה של המערכת, תשומת ליבה של המערכת גס בקריאה של תושבי אשכול, או שאתם פחות חפים מכל יכולת לחשוב באופן יצירתי

גלעד קריב:  ואני אומר דברים קשים אבל אני אומר אותם אחרי שאני אישית השתתפתי בחמישה-ששה דיונים בשלוש ועדות שונות כאן בכנסת סביב העניין הזה

גלעד קריב:  זו פשוט בושה איך שמשרד ראש הממשלה לא מצליח להביא פתרונות

גלעד קריב:      ואני קורא לך אדוני יושב-הראש לפעול איתי ולהגיש הצעת חוק, אני מציע שנעשה את זה ביחד עם עוד חברי כנסת אופוזיציה וקואליציה עם קביעה פשוטה שכל מועצה אזורית ששני שליש מיישוביה נכנסים תחת קריטריונים במצב חירום, הקריטריונים יוחלו על 100% מהיישובים

גלעד קריב:  אנחנו ביקשנו מכם למצוא לזה פתרון לא דרך חקיקה

גלעד קריב:  נביא חקיקה ונראה מי מחברי הכנסת מעז להצביע נגד התושבים של אשכול

גלעד קריב:  נראה מי מחברי הכנסת

גלעד קריב:  נעשה מצעד בושה לחברי הכנסת שלא יצביעו בעד התיקון של עוול שאתם גורמים בניגוד להבטחה שלכם בוועדת כספים

מיכאל ביטון: תודה גלעד, אני אחתם איתך על החוק הזה ונקדם אותו

מיכאל ביטון:  נציג משרד ראש הממשלה, איפה הדברים עומדים? במיוחד לא - - - תחת מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ישירות לראש המועצה שיש פתרון?     

גלבוע זינגר: שלום לכולם, גלבוע זינגר, ראש צוות תכנון ופיתוח מרחבי במשרד ראש הממשלה

גלבוע זינגר:  האירועים של ה-7 באוקטובר תפסו את כולנו, את כל המדינה בצער ובכאב גדול

גלבוע זינגר:  פה גם הזדמנות למסור את התנחומים לנרצחים ולנופלים ולחזרה המהירה מאוד הביתה של החטופים וחיבוק חזק לכל אלה שנפגעו בגוף ובנפש

גלבוע זינגר:       האירוע הזה ב-07 באוקטובר השפיע על כל המדינה בכלל ועל מרחב הדרום בפרט וגרם לפינוי של הרבה מאוד אזרחים ויישובים, חלק בהנחיית המדינה, חלק בהנחיית ראשי מועצות

גלבוע זינגר:  גדי הוא לא היחיד שקיבל החלטות כאלה

מיכאל ביטון: אתה מכיר את המסמך של האלוף שלפחות חודש וחצי ראשונים מודיע על אזור סגור, שטח צבאי, ומציין מפורשות את שלושת הקיבוצים האלה?     

גלבוע זינגר: אני מכיר את המסמך הזה, זה גם מסמך שמציין יישובים נוספים - - - האלה

מיכאל ביטון: זאת אומרת זרוע ממשלתית שזה פיקוד מרכז – או, לא יודע מי הוציא את זה, פיקוד דרום – מודיע שאי אפשר להיות ביישובים האלה

מיכאל ביטון:  איזו עוד עילה משפטית אתם צריכים כדי לשלם לאנשים האלה את כל מה שכולם קיבלו על הפינוי? אם הם במלון-מלון, ואם הם בפרטי-פרטי

מיכאל ביטון:  יש מסמך

גלבוע זינגר: אני לא בטוח שמה שאתה אומר הוא מדויק, אבל עדיף שמשרד הביטחון יסביר

מיכאל ביטון: רגע גלבוע, אבל אתה משרד ראש הממשלה, ואתה גורם מתכלל, ואני הקראתי פה את המסמך הזה בראשית הדיון שבו כתוב את השמות של היישובים הללו שהאלוף אומר אסור לכם להיות פה

מיכאל ביטון:  זה מסמך של צה"ל, צה"ל הוא חלק מממשלת ישראל

מיכאל ביטון:       איזה עוד דבר אתה צריך כדי לשלם להם לפחות על החודש וחצי הראשונים? אחרי זה נדבר על החודש וחצי אחר כך, ואז אין בעיה, יבואו, אבל רק פתח להם בית ספר, פתח להם גנים, פתח להם מרפאות

מיכאל ביטון:  הדבר הזה כל כך מובהק, שלא מובן איך לא נמצא לו פתרון?     

גלבוע זינגר: הרבה אנשים התפנו אחרי ה-7 באוקטובר, חלק בהנחיית הממשלה, חלק בהנחיית ראשי המועצות וחלק הרבה מאוד אנשים שהרגישו שלא יכולים יותר הם חייבים - - -      

מיכאל ביטון: וחלק בהוראת אלוף פיקוד

מיכאל ביטון:  כתוב, אסור על תושבי אורים, צאלים וגבולות להיות פה

מיכאל ביטון:  יש לנו את זה כתוב

קריאה: אתה מכיר עוד מועצה כזאת?     

גלבוע זינגר: אני לא מכיר הוראה כזאת

מיכאל ביטון: אתה לא מכיר את המסמך הזה?      

גלבוע זינגר: מכיר את המסמך

מיכאל ביטון: מי שלח לי את המסמך הזה?     

גדי ירקוני: אנחנו

מיכאל ביטון: אבל איך הוא הגיע אליי היום?     

גדי ירקוני: הוא הגיע מהאלוף

גלבוע זינגר: חבר הכנסת ביטון, אני מכיר את המסמך, אני לא מכיר את ההנחיה של פינוי על ידי פיקוד דרום

מיכאל ביטון: אבל כתוב אסור לכם להיות פה

גלעד קריב: נשמע לכם הגיוני כי מה? הוא לא כתב אני מורה על פינוי, אבל הוא אסר על שהות אזרחים שם

גלבוע זינגר: אני לא חושב שזה מה שכתוב שם

מיכאל ביטון: תשמע, אני חייב לעצור את הדיון

גלעד קריב: אדוני יושב-הראש, מנכ"ל משרד ראש הממשלה התחייב לתת פתרון לבעיה

גלעד קריב:  הוא לקח על עצמו, ונציגי המשרד שלכם אמרו את זה בוועדת כספים, יש לנו בעיה עם הקריטריונים

גלעד קריב:  אמרתם וקיבלנו

גלעד קריב:  בסדר, אי אפשר לצפות מהממשלה לפעול בניגוד לחוק ולקריטריונים אבל לקחתם על עצמכם משימה לפני שבועות להביא פתרון, אז איפה הפתרון? הקמתם מנהלת לשיקום העוטף, הקמת צוות עם טל בסכס שחודשיים חיכה עד שהוא יקבל סמכויות

גלעד קריב:  זה פשוט בדיחה מה שקורה כאן

גלעד קריב:  תסתכל ותראה זה לא ייאמן

גלעד קריב:  איפה ההבטחות? למה יוסי שני לא פה? סיבובי דאווין הוא יודע לעשות

מיכאל ביטון: כתוב פה סעיף אחד סגירת שטח

מיכאל ביטון:  זה נשלח על ידי פיקוד דרום, כן? כתוב כאן כך, השטח המסומן בקו שחור במפה, חלק בלתי נפרד, יהיה שטח צבאי סגור

מיכאל ביטון:  סעיף 2 איסור כניסה לשטח הסגור

מיכאל ביטון:  לא ייכנס אדם לשטח הסגור ולא ייצא ממנו אלא אם כן יש לו היתר בכתב

גלבוע זינגר: למרות האמור

מיכאל ביטון: רגע אנחנו נגיע לסעיף 2

גלבוע זינגר: אני אקריא

מיכאל ביטון: לא, תסתכל את היישובים

גלבוע זינגר: תקרא את למרות האמור

גלבוע זינגר:      למרות האמור בסעיף 2 תתאפשר כניסה לגורמים הבאים, לתושבי היישובים הבאים

גלבוע זינגר:  יש פה רשימה של כל היישובים

קריאה: כניסה לא מחיה, כניסה כדי לקחת חפצים, לא מחיה

גלבוע זינגר: אני לא בא להתווכח עם הצו של האלוף

מיכאל ביטון: הוא לא אומר אם אתם יכולים לחיות פה בשלום

מיכאל ביטון:  הוא נתן את זה לחקלאים

גלעד קריב: באורים ביקשו לחזור לעבד את השדות ולא נתנו להם, הם התגנבו בדרכים אחוריות כדי להוציא ציוד, על מה אתם מדברים? דיברת פעם עם ועד המנהל? עם ועד הקהילה באורים?     

מיכאל ביטון: משרד ראש הממשלה הוא אינטגרטור והוא שואל את השאלה האם לילד יש גן או בית ספר? והוא הולך לשאול משרד ממשלתי, משרד החינוך, הוא אומר אתה מסוגל לתת עכשיו באשכול גן ובית ספר? לא משנה שבית הספר הוא בסיס צבאי בינתיים, והתשובה של משרד החינוך לא, אין לי בית ספר וגן

גלבוע זינגר: מקימים עכשיו

מיכאל ביטון: מה עכשיו? אחרי שלושה חודשים

מיכאל ביטון:  אין לי בעיה, תקים

גלעד קריב: מיכאל תפזר את הדיון

מיכאל ביטון: מקימים זה לא קם, עברו 100 ימים

מיכאל ביטון:  תן להם שיפוי על 100 ימים שלא הקמת בית ספר, אל תגיד לי מקימים

מיכאל ביטון:  עברו 100 ימים לא הקמת כלום

מיכאל ביטון:  אתה אומר להם תגורו באורים ובצאלים בלי בית ספר ובלי גן? זה ההיגיון של ממשלה?     

רוני בנימיני רוסי: כבר היו גנים בגבולות אבל פשוט הם היו בבית מלון, אבל כבר היה בבית ספר במלון פשוט בבית מלון

רוני בנימיני רוסי:  מה זה מקימים? אני, קוראים לי רוני, הקמתי בית ספר זמני בבית מלון כי אם יכולתי, הייתי עושה משהו אחר

מיכאל ביטון: רוני, בברכת הממשלה הקמת את זה

ליאורה סלע דוד: זו פעם עשירית שלי בחודשיים האחרונים פה בוועדה

ליאורה סלע דוד:  אני רועדת

ליאורה סלע דוד:  אני רועדת

ליאורה סלע דוד:  זאת התשובה שלך? למרות האמור מותר לי להיכנס הביתה? אתה לא מתבייש? אתה לא מתבייש?     

גלבוע זינגר: לא ניתנה לי הזדמנות להשלים את התשובה שלי

ליאורה סלע דוד: אתה לא מתבייש? זאת התשובה שיש לכם על מה שחווינו? על מה שקרה? אני רועדת

ליאורה סלע דוד:  מה יש לכם?     

קריאה: זה החיים של הילדים שלנו

מיכאל ביטון: גלבוע תמשיך בבקשה

גלבוע זינגר: עשרות אלפי אנשים התפנו ב-7 באוקטובר, חלק בהנחיית המדינה, חלק בהנחיית ראש המועצה שלהם וחלק כי הם לא יכלו עוד

גלבוע זינגר:  התמודדנו במשך חודשים עם אנשים שהתפנו, גם היישובים נתיבות ואופקים בבאר שבע שהתפזרו ללא מסגרת קהילתית ברחבי הארץ

מיכאל ביטון: חברים, אני מבקש למען הסדר הטוב

מיכאל ביטון:  אני לא אצליח לשמוע את נציגי הממשלה

מיכאל ביטון:  אנחנו שעה הסברנו את הבעיה, יש לנו דקות ספורות, אני רוצה ברצף לשמוע את נציגי הממשלה, זה חשוב כי מזה אני מוציא את הסיכום שלנו, בבקשה

גלבוע זינגר: אני חושב שהבעיה שאתה מעלה כאן היא לא בעיה של שלושה יישובים

מיכאל ביטון: אין בעיה, תשעה, עשרה, 30

מיכאל ביטון:  בוא על עובדות האם אנחנו מסכימים

מיכאל ביטון:  יש גן או בית ספר שפעם ב-100 הימים הראשונים באשכול? זה שירות ממשלתי בסיסי כדי לקיים חיים

גלבוע זינגר: האם היה בכל המרחב הזה גן שפעל?     

מיכאל ביטון: לא, למי שהיה צריך לחזור הביתה

מיכאל ביטון:  אדם שאומרים לו לחזור הביתה, הוא צריך גן ובית ספר?     

גלבוע זינגר: אדם לא יכול לחזור הביתה כשאין לו את בית הספר לחזור

מיכאל ביטון: אז באשכול אין בית ספר וגן לפחות ב-100 הימים הראשונים בשטח של אשכול

גלבוע זינגר: כפי שידוע לי גם בשאר יישובי העוטף אין להם כרגע בית ספר כי הם בהקמות

גלעד קריב: אבל הם מקבלים או מלון על חשבון המדינה

גלבוע זינגר: לא כולם

מיכאל ביטון: אז גם הם צריכים פתרון, גלבוע מה זאת אומרת? אז גם הם צריכים

גלעד קריב: אז אני רוצה לומר לך ברוחמה בשער הנגב שלא פונתה, היו שירותים מוניציפליים, היה בית ספר

גלבוע זינגר: איך?     

גלעד קריב: הקימו בית ספר

גלעד קריב:  אבל באורים גבולות וצאלים לא

מיכאל ביטון: גלבוע, עזוב אני לא רוצה להתווכח

מיכאל ביטון:  מנכ"ל משרד ראש הממשלה אמר לראש המועצה אני אפתור את הבעיה

מיכאל ביטון:  למה לא פתר את זה?     

גלבוע זינגר: הפתרון שצריך להינתן לכל מרחב הדרום, כי כל מרחב הדום נפגע

גדי ירקוני: לא כמו אשכול

גלבוע זינגר: לא כמו אשכול לא כמו שער הנגב, לא כמו הרבה מאוד יישובים

מיכאל ביטון: אז מתי יינתן הפתרון? ומה הפתרון?     

גלבוע זינגר: הפתרון צריך להינתן ברמה המרחבית, ברמה של אזור הדרום

גלבוע זינגר:  אנחנו עובדים עכשיו על מתווה שייתן

מיכאל ביטון: אתה עובד על משהו? הוא לא קיים

גלעד קריב: כל הכבוד שאתם עובדים על המתווה, ועד שהמתווה ייושם, מי צריך לממן את השהות של תושבי שלושת הקיבוצים הללו מחוץ לבתיהם? מי? עד שאתה תיישם את המתווה, הרי על זה מדובר

מיכאל ביטון: אין בעיה, תיישם מתווה

גלעד קריב: על מה אתה מדבר? אתה לא מוכן

מיכאל ביטון: בינתיים אין להם בית ספר וגן

גלעד קריב: כל הדיון הזה הוא על העובדה שאתם התחייבתם למצוא פתרון בירוקרטי על איך לוקחים את תושבי שלושת היישובים הללו ומכניסים אותם למתווה של פינוי במימון המדינה או אותה תוכנית שמאפשרת לכל אזרח לשכור דירה, אם הוא בוחר לא לגור במלון, ולקבל שיפוי יומי

גלעד קריב:  זה כל הדיון

גדי ירקוני: אבל חבר הכנסת, זה לא כל הדיון

גדי ירקוני:  הדיון היה שהם הבטיחו בגלל האירוע שאין שום צל של ספק שבאשכול הוא היה אחר מבאר שבע או באופקים כמו שאומר משרד ראש הממשלה, שהוא יהיה היום כמה לשנים, הם יכנסנו לכל עוטף עזה

גדי ירקוני:  זו מה שהייתה ההבטחה

מיכאל ביטון: יש פה בעיה שלטווח קצר, טווח בינוני, וטווח ארוך

גדי ירקוני: בדיוק

מיכאל ביטון: אבל אתם אומרים לנו מילים כלליות, אתה לא אומר באיזה תאריך? האם ישלמו לאנשים שהוציאו? אנשים הוציאו כסף מהבית, מעל 100 ימים הם הוציאו כסף ולא קיבלו כלום על הפינוי

גלעד קריב: זה לא יכול להיות

מיכאל ביטון: גלעד לא נותן לי להוביל את הדיון, אבל אין לי בעיה

גלעד קריב: זה לא יכול להיות שמשרד ראש הממשלה יגיע פעם לוועדת הכספים, פעם לגדי ירקוני

מיכאל ביטון: אתה צודק

גלעד קריב: יבטיחו הבטחות

גלעד קריב:  באמת אין לי שום דבר נגדך אישית, אתה מגיע לכאן

גלעד קריב:  אבל המנכ"ל שלך הבטיח, התחייב

מיכאל ביטון: הוא הבטיח על פי זמן שהוא יגמור את זה, עברו 60 ימים

מיכאל ביטון:  נציג האוצר מה בפיך? איזו בשורה?     

גלעד קריב: איזו בשורה? בשורת איוב

ידידיה גרינוולד: ידידיה גרינוולד אגף תקציבים

גלעד קריב: אולי נעשה ריקוד עם שר האוצר

גלעד קריב:  נרקוד

מיכאל ביטון: קדימה, בוא נישאר סביב הדבר

ידידיה גרינוולד: אני אומר בפתח הדברים שהמורכבות בדיון היא בעצם בין מתן מענים לפרט, לבין מתן מענים ברמת המועצה

ידידיה גרינוולד:  כמו שנאמר פה כשאנחנו מדרבים על מתן מענים לפרט, כשזה יכול להיות אפילו נושא של מיגון או נושא של פינוי, אנחנו מסתמכים על איזשהו קריטריון אחיד

ידידיה גרינוולד:  כמו שנאמר פה, בנושא הזה של פינוי מי שהגיש את החלטת הממשלה שהורתה על פינוי זה משרד הביטחון ורשימת היישובים שנמצאת באותה החלטת ממשלה היא אותה רשימה של יישובים שמשרד הביטחון החליט לפנות אותם, זאת אומרת לא התקיים דיון פרטני על האם היישוב הזה נכנס

מיכאל ביטון: בסדר, אבל באוצר הבנתם שאין בית ספר וגן ומרפאה באשכול? כי אני יודע שהבנתם, כי אני בשיח עם שר האוצר וראש מטה, הוא מבין את הבעיה

ידידיה גרינוולד: אז כמו שאמרתי בתחילת הדברים, אז בנושא של מענים לפרט באמת הנושא הרבה יותר מורכב לבוא ולייחד יישובים מסוימים

ידידיה גרינוולד:  בנושא של מענים ברמת המועצה, אם זה בתי ספר בחלק מהמקרים ניתנו מענים אם זה ברמת הסעות

מיכאל ביטון: איזה הסעות? לאן הסעות? אם אדם חזר הביתה לאורים ולגבולות עכשיו לאן ההסעות? איזה הסעות? לאן ההסעות? אין שום הסעות

מיכאל ביטון:  המדינה אומרת לו תחזור הביתה אין לי פתרון בשבילך

ידידיה גרינוולד: לא יושב-ראש הוועדה מה שאני מתכון לומר זה שאותם מפונים גם מפונים עצמאית - - -     

מיכאל ביטון: רגע, אבל המדיניות של המדינה עכשיו שלפי הספר שגבולות וצאלים חוזרים הביתה מיידית

מיכאל ביטון:  אז חזרו, נגיד תיאורטית

מיכאל ביטון:  יש איזה משהו?     

ידידיה גרינוולד: מה שהתחלתי לומר מענה בתחום החינוך הכוונה היא שאותו מענה שמקבלים אלה שפונו בהחלטת ממשלה

מיכאל ביטון: אז אתה אומר תתפנו ותממנו את עצמכם, ראש המועצה ותורמים יממנו לכם מלון ובית ואז ניתן לכם גן איפה שאתם מפונים?     

ידידיה גרינוולד: אני מסכים עם הקושי בדבר

גלעד קריב: אפילו את הקומה הראשונה של מימון הפינוי לא עשיתם

מיכאל ביטון: גרינוולד אתה רוצה עכשיו?     

ידידיה גרינוולד: אני רק רוצה לחדד

מיכאל ביטון: לא אני לא רוצה, אין לי כוח לזה

ידידיה גרינוולד: רק להשלים את התמונה

מיכאל ביטון: אנחנו עייפים מהדבר הזה, עזוב אותי

מיכאל ביטון:  הבוקר יש לך תשובה חדשה? יש משהו חדש בשביל ראש המועצה?     

ידידיה גרינוולד: מה שאנחנו בוחנים והתחלנו עם זה כבר בשנת 2023 זה לתגבר את התקציב השוטף של המועצה האזורית

מיכאל ביטון: אז יש לי שאלה אליכם, למה לא תסמיכו את ראש המועצה, באופן חריג תגידו לו קח 30 מיליון שקלים על הבעיות של העבר, תפתור את זה מול היישובים, גם אם זה לא כיסוי מלא של ההוצאות שלהם? אתם לא יודעים לתת פרטני, הוא ייתן ליישובים והיישובים יפתרו את זה, אני הצעתי את זה לראש המטה

ידידיה גרינוולד: אני לא יודע לדבר על הסכום המדויק, אבל זה ללא כל ספק אחד הדברים שנעשו במהלך 2023 ואחד הדברים שנעשים היום עם תקומה ב-2024 יוקצו תקציבים למועצה האזורית

מיכאל ביטון: זה להיבטים כללים, כן? תשתיות פיתוח הקמות

ידידיה גרינוולד: לא, אני מדבר על תקציב שוטף

מיכאל ביטון: אנחנו מדברים על העבר עכשיו

מיכאל ביטון:  אנשים הוציאו פה כסף

מיכאל ביטון:  אתם לא יודעים להכניס אותם ולתת להם את השיפוי של ביטוח לאומי או מה שזה לא יהיה או משרד התיירות

מיכאל ביטון:  תגידו לראש המועצה תשמע, קח כסף, תטפל בזה אתה על העבר

ידידיה גרינוולד: כשמדברים על תקציב שוטף למועצה הכוונה היא לא להורות לראש המועצה בשום שלב מה לעשות עם אותו הכסף, הכוונה היא כדי לפתור

מיכאל ביטון: והוא יוכל לכסות הוצאות עבר?     

ידידיה גרינוולד: אני לא רוצה להתחייב על סכום, אנחנו בשיח עם מנהלת תקומה

מיכאל ביטון: לא אמרתי סכום, אמרתי קרוב, הוא יקבל מענק שהוא יוכל לכסות חובות עבר שלו ושל יישובים?     

ידידיה גרינוולד: יושב-ראש הוועדה מכיר איך זה להיות ראש רשות, כשאנחנו מקצים כסף לשוטף זה לא כסף צבוע, זה כסף שבו ראש המועצה או ראש הרשות יכול להשתמש לכל שימוש שהוא מעוניין בו

מיכאל ביטון: אז הסכום לא נקבע עכשיו? הגשתם את תקציב המדינה?     

ידידיה גרינוולד: בתקציב המדינה יש תקציב משמעותי מאוד עבור מנהלת תקומה

מיכאל ביטון: אבל זה על העתיד או על השוטף, המיידי?     

קריאה: אבל אנחנו לא בתקומה

מיכאל ביטון: המועצה כן בתקומה

מיכאל ביטון:  שניה, אנחנו צריכים למצוא פה פתרון יצירתי

מיכאל ביטון:  בתקומה יהיו להם תקציבים

ידידיה גרינוולד: נכון

מיכאל ביטון: הם יוכלו לתת מענק שוטף מיידי למועצה?     

ידידיה גרינוולד: תקומה עשו את זה במהלך שנת 2023

מיכאל ביטון: אבל הם לא עשו את זה איתו בהיקף שהוא צריך

ידידיה גרינוולד: אבל אני אל רואה שום סיבה שזה לא יקרה גם בשנת 2024, זה ברור שזה יקרה

מיכאל ביטון: אבל האם אתם סימנתם שם תקציבים, מה ההיקף?     

ידידיה גרינוולד: היקף התקציבים של מנהלת תקומה - - -     

מיכאל ביטון: לא של המנהלת, של פתרונות מיידים

ידידיה גרינוולד: בסוף מי שמחליט כמה כסף מתוך אותו תקציב שמוקצה למנהלת תקומה הולך לאותם מענים מידיים צריך לעשות את זה בשיח עם המנהלת

ידידיה גרינוולד:  עדיין לא נקבעה המסגרת כמה מתוך זה ילך להוצאות חירום וכמה מתוך זה ילך לפיתוח וכמה מתוך זה ילך לתקציב השוטף של המועצות, זה עדיין נמצא בשיח מול המנהלת

ידידיה גרינוולד:  אנחנו בטוחים שגם יינתן מענה כזה

ידידיה גרינוולד:  באילו היקפים? כמה לכל מועצה? זה עדיין נמצא בשיח

ידידיה גרינוולד:  אבל זה שקיים תקציב כזה בתוך תקציב המנהלת, אז התשובה היא כן

מיכאל ביטון: מה אתה? רכז?     

ידידיה גרינוולד: אני רפרנט שלטון מקומי

מיכאל ביטון: רפרנט שלטון מקומי

מיכאל ביטון:  אני אומר לך שחבל שתבוא עם תקציב המדינה לוועדת כספים

מיכאל ביטון:  אנחנו נשתגע שם, ויש לי רפרטואר רגוע ויש לי רפרטואר לא רגוע בכנסת

מיכאל ביטון:  אני אומר לך אנחנו לא נאפשר את הדבר הזה בלי וודאות, גם לא מריחות

מיכאל ביטון:  לא שיגידו לנו טוב עכשיו תקומה קיבלה 9 מיליארד לכו אליהם

מיכאל ביטון:  לא, אנחנו נרצה סכום מענק מיידי חד פעמי

מיכאל ביטון:       אתה רוצה לתת לו 100 מיליןן ולחוף אשקלון 20 מיליון, כל אחד לפי גודל בעייתו, אנחנו נרצה לראות את זה בוועדה

מיכאל ביטון:  אנחנו נרצה את המספרים האלה

מיכאל ביטון:  אתם לא יודעים לעזור פרטנית על הוצאות העבר של הקיבוצים, תן לו שוטף והוא יסגור מול כל קיבוץ

מיכאל ביטון:  אבל תן לו בשיעור סביר, זה צריך לכסות 80% מהבעיה, לא לתת לו 10% מהבור התקציבי שהוא נקלע אליו

מיכאל ביטון:  ולא רק הוא נקלע, הוא יש לו מינוס בכיס של ה-30-40 מיליון מלונות, להם יש מינוס בכיס על קיום שלושה חודשים, אז הוא צריך לקבל את ההוצאות שלו, ואת מה שהוא יכול להעביר לקיבוצים כדי שיפתרו את הבעיה

מיכאל ביטון:  רגע גלעד תן לי להשלים את המשפט

מיכאל ביטון:      הוא צריך מענק על המשבר בתוך המועצה וההוצאות שהיו לו עד עכשיו בפינוי הזה, והוא צריך לתת להם מענקים לכל קיבוץ, והם יהיו סוברנים איך לפתור את הבעיות בבית

מיכאל ביטון:  את המספרים האלה אנחנו רוצים לראות והם לא כאלה גדולים, והם היו נותנים שקט בבית הזה ומונעים מאיתנו את הבושות של ההתנהלות על הדבר הזה

מיכאל ביטון:  אנשים ששילמו את המחיר הכי גדול במלחמה הזאת מקבלים את הבעיות הכי גדולות

גלעד קריב: ברשותך, אתם מבינים שאנשים הפכו לפליטים בין לילה ואפילו את שני המענקים הבאמת צנועים של הביטוח הלאומי, הם לא קיבלו, תושבי שלושת הקיבוצים האלה?     

גדי ירקוני: יש יותר, תשעה יישובים

גלעד קריב: תשעת היישובים

גלעד קריב:  זה נראה לכם הגיוני? הצבא פינה את האנשים הללו ביום הנורא הזה

גלעד קריב:  אנשים הפכו לפליטים, יצאו עם טרולי מהבית

גלעד קריב:  אפילו את הדבר הקטן הזה הם לא קיבלו

מיכאל ביטון: תודה גלעד אין לי זמן, אני חייב עוד כמה אנשים

מיכאל ביטון:  משרד הביטחון יש משהו שאתה יכול להוסיף? בשורה, משהו?     

גלעד קריב: רק עתירה לבג"ץ

מיכאל ביטון: קדימה

מגל אוקנין: אני מגל מרשות חירום לאומית, רק להגיד שכמשרד הביטחון אנחנו בעצם פועלים בהתאם להגדרות צה"ל ולהחלטות ממשלה ותוצאתיים לכך, גדי ירקוני גם מכיר, לפינוי וכל מה שעשינו עד כה

מיכאל ביטון: יש לך פתרון מיוחד לבעיה שעלתה פה?     

מיכאל ביטון: אין לך

מיכאל ביטון:  נציג ביטוח לאומי רצית להוסיף משהו? תודה

מיכאל ביטון:  אנחנו לקראת סיכום, נמצאת איתנו מירב סבירסקי, אחות של איתי סבירסקי

קריאה: היא יצאה

מיכאל ביטון: יצאה

מיכאל ביטון:  ליאורה, את רוצה להגיד משהו?     

ליאורה סלע דוד: אני אשתדל לא להאריך

ליאורה סלע דוד:  קודם כול תודה רבה על זמנכם, תודה לגדי

ליאורה סלע דוד:  אני מתביישת, מתביישת באמת שאנחנו צריכים לשבת פה, אני מתביישת שגדי, ראש המועצה שלנו, צריך לפנות את זמנו ולהגיע עד לפה, בשביל מה? בשביל משהו כל כך טריוויאלי, כל כך ברור

ליאורה סלע דוד:  אנחנו פונינו מביתנו

ליאורה סלע דוד:  פינו אותנו מהבית

ליאורה סלע דוד:  לא רצינו ללכת, לא ביקשנו ללכת

ליאורה סלע דוד:  פינו אותנו מהבית

ליאורה סלע דוד:  ואתם, לא רואים אותנו, והתשובות ששמעתי פה היום עצובות, באמת, עצוב לנו בלב מה-7 באוקטובר ברמות שאף אחד אחר לא יכול לתאר

ליאורה סלע דוד:       אני מסתכלת פה על קלרה, אני בכלל לא יכולה לתאר

ליאורה סלע דוד:  ואנחנו צריכים לשבת פה ולהתחנן על מה? על שתכירו בנו שאנחנו חלק מהדבר הזה? מה יש לכם? ראש המועצה צריך להתפנות חצי יום במקום לעסוק בלאחד ולתקן ולשקם את המועצה שלו, ולבוא לפה להתחנן, על מה?      בבקשה, בבקשה, בבקשה, קחו את עצמכם בידיים, תתאפסו

ליאורה סלע דוד:  אנחנו אנשים, אנחנו אזרחי מדינת ישראל, מגיע לנו יחס הוגן ושווה

ליאורה סלע דוד:  עברנו מספיק

ליאורה סלע דוד:  אני מדברת גם אחורה על הפינוי, ואני מדברת גם קדימה על השיקום

ליאורה סלע דוד:  אנחנו מועצה אחת, אנחנו קהילה אחת ואנחנו רוצים להישאר קהילה אחת

ליאורה סלע דוד:  ומי שמפריע לנו כרגע זה אתם

ליאורה סלע דוד:  מספיק

מיכאל ביטון: תודה ליאורה אני רוצה לסכם את הדברים

מיכאל ביטון:  לצערי אנחנו במחדל וביזיון של הממשלה בטיפול במועצה אזורית אשכול על כלל היישובים שלה

מיכאל ביטון:  והחלוקה שהממשלה עשתה בין יישובים קרובים לגדר לבין יישובים טיפה יותר רחוקים לא רלוונטית, כי אותה ממשלה לא ידעה לתת ב-115 ימים האחרונים גן ובית ספר ומרפאה

מיכאל ביטון:  אותה ממשלה לא ידעה לאפשר לגד"ש המשותף של אורים וצאלים וגבולות לעבוד גם בשדות של כיסופים ובשדות של סופה

מיכאל ביטון:       מצד אחד יד אחת אומרת להם אתם בכלל לא במתווה של פינוי, מצד שני אומרים להם אין לכם בית ספר וגן

מיכאל ביטון:  מצד אחד אומרים להם אתם לא במתווה של פינוי, אבל אם התפניתם לאנשהו נקים לכם גן או בית ספר, תגידו לנו איפה אתם

מיכאל ביטון:  גן ניתן לכם, החזר על ההוצאות שלכם של המלון ושל הקיום לא תקבלו

מיכאל ביטון:  והולך ראש המועצה באומץ וביושר ובמנהיגות אומר אני אשלם על זה, אני אקח סיכון

מיכאל ביטון:  ומבטיחים לו אל תדאג, תתקדם, אנחנו אחריך, אתה מקרה מיוחד תקבל פתרון, מבטיחים לו 30 ימים ו-60 ימים

מיכאל ביטון:       הוא אישית ביקש ממני לא לקיים את הדיון הזה כמעט חודש כי האוצר ומנכ"ל משרד ראש הממשלה אמר לו זה בר פתרון אנחנו דואגים לך, והנה הוא נשאר פה לבד

מיכאל ביטון:  והביזיון והכשל הזה הוא על ראש כלל הממשלה ועל ראש הכנסת ולכנסת אין הרבה כוח בחיים חוץ מלאשר את תקציב המדינה

מיכאל ביטון:  ולכן אני פונה ליושב-ראש ועדת כספים חברי, הרב גפני, בשתי דרישות, אחת בוא נצא מיידית ביום ראשון ליישובים האלה לפגוש את האנשים ולהבין את גודל החידלון והכשל התפקודי של הממשלה לומר להם דבר והיפוכו, שובו הביתה ובבית אין כלום, שובו הביתה ונדאג לכם, ושום ממשלה לא נמצאת שם, לא משרד החינוך ולא משרד הרווחה ולא משרד הבריאות ולא החקלאות ולא כלום

מיכאל ביטון:       אני פונה אליו לקיים דיון דחוף רק על היישובים האלה

מיכאל ביטון:  אני פונה אליו לדרוש תקציב מיועד של מענק חד פעמי גדול מאוד למועצה אזורית אשכול ואם צריך גם מענק כזה לפי גודל הבעיה גם בחוף אשקלון ושער הנגב, ובשדות נגב, ולפצות רטרואקטיבית את המועצה על ההוצאות הישירות שלה והיא תעביר חלק מזה לתקציב שוטף של הקיבוצים שיפתרו בעיות לאזרחים שלהם

מיכאל ביטון:  ככה ממשלה לא תיכנס לסוגייה של הגדרות וקריטריונים, והמועצה והקיבוצי יסדרו את הדברים אצלם

מיכאל ביטון:  זה מה שאני מבקש מחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת כספים, ואני אדבר איתו באופן אישי ואנחנו נהיה נוכחים בוועדת כספים על הנושא הזה ולא נרפה ממנו

מיכאל ביטון:  לא נרפה ממנו

מיכאל ביטון:  ויש פה קואליציה ואופוזיציה ביחד על הדבר הזה

מיכאל ביטון:       אני מבקש מהקבינט המצומצם, שחברים בו גם גדי איזנקוט וגנץ לדון בסוגייה הזאת, למה? לכאורה אנחנו באנו רק לענייני ביטחון אבל תושבים שלא חוזרים הביתה זה ביטחון

מיכאל ביטון:  באנו לממשלה הזאת כדי להגן על ביטחון המדינה אבל אם אזרח לא רוצה לשוב הביתה אז אין ביטחון

מיכאל ביטון:  אם אזרח שפונה הוא לא במצב נורמלי, תפקודי, אז אין ביטחון

מיכאל ביטון:  אז אנחנו ניכנס לנושא הזה גם בקבינט המצומצם וגם בקבינט הרחב

מיכאל ביטון:       ואני מקווה, ראש המועצה, שלא תצטרך לחזר על הפתחים ולהסתובב בכנסת יותר מידי בשבועות הקרובים, ושנביא לך תוצאה ובשורה

מיכאל ביטון:  המסע של השיקום של אשכול כמועצה ושל אזרחיה, הוא מסע קשה וארוך וכבד מנשוא, יש בו אובדן ושכול וטראומה ופחד וחרדה והרס ופירוק המערכת הקהילתית והלכידות החברתית, ומפץ של לאן כל אחד הלך

מיכאל ביטון:  ובתוך כל הכאוס הזה אנחנו מוסיפים לכם את הצרה שלא מתייחסים אליכם כאזרחים שווים

מיכאל ביטון:  זה מחדל לאומי

מיכאל ביטון:  על זה אנחנו לא נוותר ולא נשקוט

מיכאל ביטון:  אבל קודם כול נפתור בעיה מיידית ואחר כך נצא איתכם למסע ארוך רב שנים של שיקום ובעזרת השם גם של שיבה הביתה וחזרה לצמיחה ולתפקוד

מיכאל ביטון:       אני נועל את הישיבה, תודה רבה