ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 129, 2024-01-22 00:00

עודד פורר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא "סיוע במימון הטסתם של הורי חיילים בודדים בזמן שירותם בצה"ל"

עודד פורר:  לפני דברי הפתיחה שלי ולפני שנפתח את הדיון, יש לנו אורחים ממשפחות החטופים שביקשו לדבר, בבקשה

צביקה ניר: תודה רבה

צביקה ניר:  בוקר טוב לכולם, שמי צביקה מור, אבא של איתן מור

צביקה ניר:  איתן, לצערנו הרב, חטוף בעזה ואנחנו כמובן חרדים מאוד לגורלו

צביקה ניר:  איתן, הבן שלנו, הוא הבכור מבין שמונה ילדים

צביקה ניר:  אנחנו כמובן מחכים לו בבית

צביקה ניר:  המיטה שלו מחכה לו, האוכל של אימא מחכה לו, האחים שלו מחכים לו, האחיין שלו בן ארבעה חודשים מחכה לו

צביקה ניר:       הבן שלנו, איתן הגיבור, עסק בהצלת נפשות

צביקה ניר:  מהבוקר, מאז שההתקפה הזאת החלה, הציל עשרות נפשות ונחטף כאשר טיפל בשתי גופות שמצא בדרך, דרומית לאזור המסיבה בשעה 15:00, ועסק בלהחביא גופות כדי שהמחבלים לא ימצאו אותן, כי הוא חשש שיחטפו אותן לרצועה, כמו שהיה עם הדר גולדין ואורון שאול, ובסוף נחטף יחד עם חברו אליקים ליבמן, שתיכף בן דודו גם כן ידבר

צביקה ניר:       אנחנו רוצים את החטופים שלנו כמה שיותר מהר כמובן, אבל לא בכל מחיר, או יותר נכון בכל מחיר שנגבה מהאויב שלנו

צביקה ניר:  פעם אחת אנחנו חייבים לסיים עם סיפור החטיפות במדינת ישראל

צביקה ניר:  מדינת ישראל הסכימה משום מה שהסיפור של החטיפות ימשיך וימשיך וימשיך

צביקה ניר:  בכל פעם שמדינת ישראל קיימה משא ומתן עם ארגוני הטרור היא תמיד חרגה מהקווים האדומים שהיא קבעה לעצמה בתחילת הדרך וכך הזמינה עוד פיגועים ועוד חטיפות שבאו לאחר מכן

צביקה ניר:       בפעם האחרונה, עם עסקת שליט המפוקפקת, שילמנו אסון כבד

צביקה ניר:  הגורל של גלעד שליט – שאין לי שום דבר נגדו – מול 1,400 יהודים שנרצחו על ידי משוחררי העסקה שלו

צביקה ניר:  כל זה הגיע מתוך הלחץ של המשפחה וכל היח"צ והתקשורת שסיממו את העם, הרדימו את העם ונתנו לעסקה הזאת לעבור

צביקה ניר:  הפעם זה לא הולך לקרות כי אנחנו לא מוכנים שהעסקה תיעשה באופן כזה שירצחו כאן אזרחים נוספים

צביקה ניר:  פעם אחת אנחנו נעצור את נושא החטיפות

צביקה ניר:       מדינת ישראל חזקה, מדינת ישראל מסוגלת להכניע את ארגוני הטרור ואנחנו דורשים מהממשלה להמשיך במלחמה עד הסוף, עד שהם יצאו מהחורים שלהם, המחבלים ייכנעו, יזרקו את הנשק ויתחננו לכוס מים, וכמובן יתנו לנו את היקירים החטופים שלנו

צביקה ניר:  תודה רבה

עודד פורר: תודה רבה

עודד פורר:  יוסף בן שטרית, בן הדוד של אליקים ליבמן

יוסף בן שטרית: אני יוסף בן שטרית, בן דוד של אליקים ולוחם בגדוד 51 של גולני

יוסף בן שטרית:  אני רוצה קודם כל להצטרף לדברים

יוסף בן שטרית:  קוראים לו אליקים שלמה, על שם שלמה ליבמן, שהוא דוד שלי ושל אליקים

יוסף בן שטרית:  שלמה נרצח בפיגוע לפני 25 שנה ולצערנו הרב הרוצחים של שלמה שוחררו בעסקת שליט

יוסף בן שטרית:  רוב הסיכויים שהם טבחו בנו גם ב-7 באוקטובר, לצערנו הרב

יוסף בן שטרית:  לכן אנחנו מצטרפים לדברים ורוצים להגיד שאנחנו רוצים לתת לצה"ל לנצח ולא רוצים שום דרך אחרת

יוסף בן שטרית:       עכשיו אני אעבור לכובע של לוחם שבן דוד שלו חטוף

יוסף בן שטרית:  נלחמתי בעזה בחודשיים האחרונים, גם בפתיחת ציר נצרים, גם בזייתון ובעיקר בשג'אעייה, כל הקרבות שבשג'אעייה

יוסף בן שטרית:  אני זוכר שכל פעם לפני שפתחנו בית, לפני שקיבלנו מידע על עוד פיר, לפני שהתקדמנו לעוד איתור, אמרתי לכל החברים מהמחלקה והפלוגה: עכשיו מוצאים את בן הדוד שלי, עכשיו מוצאים את החטופים, אנחנו נגיע אליהם ורק כך נגיע אליהם

יוסף בן שטרית:  גם באמת ראינו דברים כאלה, לא מספיק אבל ראינו דברים כאלה

יוסף בן שטרית:       חשוב להמשיך ולחזק מפה, לחזק קודם כל אותי, את החברים שלי ואת כל החיילים בצה"ל שעושים עבודת קודש לנצח את האויבים ולהוציא את החטופים, ולפנות מפה גם לדרגים המדיניים והצבאיים להמשיך עם כוח האש, כוח האש שהיה בהתחלה בצפון הרצועה, שהיה בשג'אעייה, בכל הקרבות שם

יוסף בן שטרית:  זה כוח אש מטורף וכך צה"ל יכול לנצח, כך צה"ל יודע לנצח וסוף סוף הוא הראה לנו את זה פעם אחת חזק

יוסף בן שטרית:       לצערנו, עכשיו, בכניסה האחרונה, היינו במחנות המרכז וכבר הרגשנו שהטקטיקה קצת משתנה ויורדת

יוסף בן שטרית:  אני בטוח שיש בזה גם דברים שאני לא מבין ואני מכבד את כל מקבלי ההחלטות, ברמת הטקטיקה הצבאית הם יודעים הרבה יותר טוב ממני, אבל ברמת הרוח, ברמת הלחימה, חייבים להמשיך עם אותה רוח לחימה של ניצחון, של הכרעת האויב עד תום, שהורגים את כל מי שבא להילחם בנו וכך באמת מנצחים וכך גם נקבל את החטופים בכבוד ובניצחון

יוסף בן שטרית:  תודה רבה

עודד פורר: תודה רבה

עודד פורר:  בועז מירן, בבקשה

בעז מירן: שלום, אני בעז מירן, אח של עומרי מירן, שנחטף מנחל עוז, בן 46, נשוי, אבא לשתי בנות קטנות

בעז מירן:  האישה והבנות בקיבוץ כרמים כרגע, מפונות

בעז מירן:  אני רוצה להצטרף למה שאמרו שני הדוברים לפניי

בעז מירן:  אין לחטופים זמן

בעז מירן:  הממשלה, כשהיא יצאה למלחמה הזו, אמרה שהמטרות הן הכרעת החמאס ושחרור חטופים

בעז מירן:  כמו שאנחנו רואים, או כמו שאני רואה, העסק לא מתנהל בקצב הדרוש ביחס לזמן שהחטופים נמצאים שם, אין מספיק הפעלת לחץ על חמאס

בעז מירן:       כל הזמן מפמפמים לנו – ואני מסכים עם הדעה הזאת – שרק כשחמאס יהיה בלחץ הוא יגיע לעסקה, ועסקה שישראל יכולה לחיות אתה

בעז מירן:  כרגע אין הפעלת לחץ

בעז מירן:  ולחץ, אני אומר, זה לחץ שצריך להיות על כל הרצועה

בעז מירן:  אי אפשר לרוץ אחריהם כמו חתול ועכבר

בעז מירן:  הם בשיפא אנחנו בשיפא, באים, לא מוצאים, מוצאים את השרידים, הולכים לשג'אעייה, לא מוצאים

בעז מירן:  דרך אגב, בצפון הרצועה – אזור שג'אעייה, א-תפאח – יש חטופים מלמטה, יש חטופים במנהרות

בעז מירן:  מה עושים עם זה? מתחת לשטח שצה"ל נמצא בו יש חטופים, אין את הלחץ להגיע אליהם

בעז מירן:       עכשיו עובדים על חאן יונס, החטופים והשובים שלהם כבר מזמן לא נמצאים שם, הם עברו דרומה לרפיח, כך זה מתנהל כל המלחמה הזאת

בעז מירן:  המלחמה צריכה להיות במקביל על מקסימום שטח

בעז מירן:  כשנגיע לרפיח, אם נגיע, כרגע אני לא יודע מה, הם כבר יהיו חס וחלילה בסיני

בעז מירן:  הם כל הזמן זזים

בעז מירן:  אם לא תהיה הפעלת לחץ על כל המגרש לא נצליח להגיע למצב שהטבעת מתהדקת סביב בכירי חמאס והחטופים ולא נצליח להביא לידי עסקה, תודה

עודד פורר: תודה רבה

עודד פורר:  אני חייב לומר שהמציאות הזאת שבה מדינת ישראל עם 136 חטופים ברצועת עזה ובני המשפחה צריכים להגיע לכנסת ולעבור מוועדה לוועדה כדי לבקש שישחררו אותם – כל אחד לפי תפיסת עולמו אבל בסוף כולנו רוצים לראות את החטופים כאן בבית – זאת מחויבות של מדינת ישראל

עודד פורר:  החבר'ה האלה, רובם נחטפו כאזרחים שהיו במיטותיהם ומדינת ישראל הפקירה אותם ב-7 באוקטובר

עודד פורר:  היא מחויבת להם כמו לביטחון של כלל מדינת ישראל

עודד פורר:       אני חייב לומר בתוך האחדות הזאת שאנחנו מחזיקים בכוח כאן בכנסת, כדי לתת את הגיבוי המלא ללוחמות והלוחמים שלנו בשטח, שזה פשוט לא יכול להימשך כך

עודד פורר:  לא יכול להיות שהשוק היום בג'באליה פתוח והומה אדם כשבשדרות הרחובות ריקים והערים שלנו, גם בצפון וגם בדרום, הפכו להיות ערי רפאים

עודד פורר:  לא יכול להיות שתושבי העוטף לא יכולים לחזור לביתם ואנחנו רואים שברצועת עזה, במקומות רבים, החיים שבים למסלולם עם מאות-אלפי ליטרים של דלק שזורמים לתוך הרצועה כדי לתדלק את חמאס בזמן שאנחנו אמורים להילחם בו, עם ציוד הומניטרי, תרופות ומזון שמגיע קודם כל לחמאס, קודם כל לטרוריסטים

עודד פורר:       הם גם אלה שברצותם מעבירים, או לא מעבירים, לתושבים, בוודאי ששום דבר לא מגיע לחטופים שלנו

עודד פורר:  בוודאי שהיה הסכם שבו היו אמורים גם נציגי הצלב האדום לבקר את החטופים וגם זה לא קרה

עודד פורר:  ובתוך כך ההנחיות לצבא הן שלא להיכנס לציר פילדלפי ולא לסגור את הברז הזה, שמזרים פנימה עוד טונות של נשק מעל ומתחת לאדמה, בכל מיני אמצעים

עודד פורר:  זה פשוט אבסורד

עודד פורר:  זה לא מתקבל על הדעת

עודד פורר:  זה לא בא בחשבון

עודד פורר:       לצערי, זאת אותה מדיניות שהובילה אותנו למה שקרה ב-7 באוקטובר

עודד פורר:  את הדבר הזה חייבים לשנות, חייבים לשנות

עודד פורר:  ויש לנו את כל הגיבוי, אני אומר לכם, גם ברמה הבין-לאומית, עם הלחצים, לומר שכשאנחנו נלחמים כנגד מדינת חמאס – וזו מדינה, חמאס הוא ארגון ששלט על טריטוריה, עם צבא, עם ארגון, הוא ניהל את החיים האזרחיים ואת החיים הצבאיים שם, ועדיין מנהל – אני לא נלחם במדינה ובזמן שאני נלחם בה אני מתדלק לה את כלי הנשק

עודד פורר:  אני לא נלחם במדינה ובזמן שאני נלחם בה אני דואג שלחיילים שלה יהיה מזון

עודד פורר:  אנחנו צריכים בדיוק את הדברים ההפוכים

עודד פורר:       לצערי, המדיניות הזאת, הנוהגת מעל 100 הימים האחרונים, לא הוכיחה את עצמה, אז אולי כדאי שבקבינט ובממשלה יבינו שאם 100 ימים הלכתם בכיוון אחד וזה לא עובד, נראה לי שצריך לעבור לכיוון אחר

עודד פורר:  ועוד לא דיברנו על למעלה מ-100,000 איש מיישובי הצפון שהפכו להיות פליטים בארצם ואף אחד לא מספר להם מתי הם יוכלו לחזור לבית שלהם בביטחון, וגם שם נותנים לאויב שלנו לקבוע את גובה הלהבות

עודד פורר:       אז אני, בשם מדינת ישראל, מתנצל בפניכם שאתם צריכים להגיע לוועדות בכנסת, זה לא צריך להיות כך

עודד פורר:  המדינה צריכה לספק ביטחון לתושבים שלה כל העת וגם להילחם במלוא העוצמה כדי להשיב אותם הביתה

עודד פורר:  בתוך כך נאחל הצלחה לכל הלוחמות והלוחמים שלנו שנמצאים בחזית גם בשעה זו ממש ושישובו בשלום

עודד פורר:  תודה רבה

עודד פורר:       מתוך כך אנחנו עוברים לדיון שעוסק גם הוא בלוחמות והלוחמים שלנו שנמצאים בשטח

עודד פורר:  הנושא הזה, שנקבע לו דיון, עלה בישיבה הקודמת, שהייתה ישיבת הצדעה שהתקיימה בהשתתפות לוחמות, לוחמים, משפחות נופלים ופצועים במלחמת "חרבות ברזל" מקרב העולים החדשים והתושבים החוזרים

עודד פורר:  קרן בן אהרון, שנכחה בדיון הקודם, נמצאת גם כאן, אמו של טל בן אהרון, לוחם בגבעתי שנולד וגדל בלוס אנג'לס, העלתה את הסוגיה של עלויות הטיסה של ההורים לחיילים הבודדים כדי לבוא ולבקר אותם, כדי לתת להם את החיבוק, בה בעת שבזמן המלחמה מחירי הכרטיסים קפצו בצורה דרמטית, וגם אם הילדים יוצאים כאן לחופשה הם לא יכולים לטוס לבקר את ההורים שלהם

עודד פורר:       אני לא חושב שיש מדינה דומה במובן הזה שבצבא שלה יש חיילים שבאו ממדינות אחרות מתוך רצון גם לעלות, גם להתנדב, השאירו את המשפחות מאחור, ומדובר בחבר'ה בשלב הראשון של חייהם, שבכל העולם הולכים ללמוד בקולג', הם באים לכאן להתגייס

עודד פורר:  לא לכל משפחה יש את היכולת הכלכלית לממן את עלויות הטיסה האלה

עודד פורר:  אני גם לא חושב שהיא צריכה

עודד פורר:  כמובן שאין כוונה שעכשיו יהיה פה חופשי-חודשי פתוח על חברות התעופה, ברור שאנחנו גם בתוך הדבר הזה מוגבלים, אבל אנחנו כן חייבים לייצר איזשהו מנגנון סיוע שמאפשר הגעה

עודד פורר:       יש את העולם השוטף שבו חיילים בודדים משרתים בצה"ל, ויש את העולם שאנחנו נמצאים בו עכשיו, של "חרבות ברזל", וזה עולמות שונים

עודד פורר:  זה עולמות שונים ברצון של ההורים לבקר אותם

עודד פורר:  לא פעם ולא פעמיים התבטלה פגישה שהייתה קבועה לי עם אנשים מרגע לרגע כי הם הרימו לי טלפון ואמרו: "תשמע, הבן שלי עכשיו יצא להפוגה, אני מבטל הכול, מנסה לתת לו חיבוק וחוזר

עודד פורר:  מי שנמצא מעבר לים לא יכול לעשות את זה, השאלה היא איך אנחנו מייצרים את המינון הנכון

עודד פורר:       אני מבין שארגונים מסוימים, כמו "נפש בנפש", סייעו במהלך מלחמת "חרבות ברזל" להורים במימון טיסות כדי לבקר כאן, כמחווה של רצון טוב וללא כל מחויבות

עודד פורר:  ממידע שאנחנו קיבלנו מהם, מעל 1,900 הורים פנו לקבל את הסיוע, 814 הגיעו ארצה מ-55 מדינות מכל רחבי העולם כדי לחבק את בנם או בתם הלוחמים

עודד פורר:  אבל כמובן שאנחנו מדברים על פילנתרופיה בלבד במובן הזה והדבר הזה צריך להיות טיפה יותר ממוסד

עודד פורר:       אני ביקשתי לזמן לדיון, נוסף על נציגי צה"ל, משרד העלייה והקליטה וכמובן הארגונים השונים, גם את משרד התחבורה וחברות התעופה

עודד פורר:  הסוכנות היהודית פה, דרך אגב?      

שלומית אבינח: אולי בזום

עודד פורר: משרדי הסוכנות נמצאים פה בירושלים, מרחק חמש דקות נסיעה ו-15 דקות הליכה ברגל

עודד פורר:  אני לא מצליח להבין למה צריכים להעלות בזום

עודד פורר:  אם יש בעיה לסוכנות היהודית לשלוח נציג לוועדת עלייה וקליטה אני בטוח שגם את זה אפשר לפתור

עודד פורר:  הסיבה היא שבאירוע הזה כולם צריכים לקחת חלק וכולם צריכים להתגייס

עודד פורר:  זה נוגע למגזר השלישי מצד אחד, אבל זה נוגע גם לצה"ל, למשרד העלייה והקליטה, וגם לסוכנות היהודית ולעם היהודי במובנים של הסיוע שניתן

עודד פורר:       אם מדברים על סיוע לעם היהודי באספקטים השונים, זה הסיוע שצריך להינתן, ולכן אנחנו ננסה לייצר פה איזשהו מנגנון שכולל את כולם

עודד פורר:  כולם צריכים לקחת חלק

עודד פורר:  זה לא ביזנס פרטי, לא של משרד הקליטה, לא של משרד הביטחון וגם לא של "נפש בנפש", זו מדינת ישראל ששולחת את בניה ובנות לחזית וצריכה לתת את הגיבוי להורים

עודד פורר:       אני רואה בזה טעם לפגם שהחברות לא הגיעו, למעט "אל על", ששלחו את נציגת קשרי ממשל

עודד פורר:  חברות התעופה הישראליות יודעות לבוא לוועדות הכנסת השונות כדי להסביר כמה חשוב שתהיה חברת תעופה ישראלית – אני חושב שזה חשוב – אבל אם בדיון הזה הם לא רואים את עצמם מחויבים אני לא חושב שהמחויבות הזאת צריכה להיות הדדית

עודד פורר:  מבחינתי, באירוע הזה של ההטסה יכולות לקחת גם חברות תעופה זרות

עודד פורר:  אם אנחנו עושים אז נעשה כבר מכרז על הכרטיסים

עודד פורר:       נמצאת פה נציגת הסוכנות היהודית, בשנה האחרונה עלו 45,000-50,000 עולים, כרטיסי הטיסה שלהם היו בחברות ישראליות, למיטב ידיעתי

עודד פורר:  אם אני לא טועה, כרטיסי הטיסה של העולים שנקנים על ידי הסוכנות היהודית נקנים בחברות ישראליות

עודד פורר:  לכן יכול להיות שכדאי לפתוח את הכול למכרז, שכל החברות ישתתפו

עודד פורר:  לא חייבים לעשות את זה רק עם חברות ישראליות אם החברות הישראליות לא רואות את עצמן מחויבות לעניין הזה

עודד פורר:  לכן אני כן מציין לחיוב את חברת "אל על" במובן הזה, אבל כן, אם "ארקיע" ו"ישראייר", בעיניי, לא רואות את העניין הזה כעניינן, מבחינתי גם אני לא רואה את עניינן כחברות ישראליות, על המשמעות של להיות חברה ישראלית בתקופת מלחמה

עודד פורר:  קחו זאת בחשבון

עודד פורר:       קרן בן אהרון, בבקשה

קרן בן אהרון: שלום, קודם כל אני מעריכה מאוד את ההתייחסות המהירה שלכם לנושא שהעליתי בישיבה שעברה

קרן בן אהרון:  באמת תודה רבה

קרן בן אהרון:  נושא מחירי כרטיסי הטיסות להורים לחיילים בודדים ולחיילים עצמם זה נושא כואב ואפשר לומר גם עצוב

קרן בן אהרון:  ביום שהילדים שלנו מחליטים לעזוב את הבית, לעלות למדינת ישראל ולשרת בצבא, אנחנו מרגישים קצת עצבות, קצת שמחה אבל לרוב גאווה

קרן בן אהרון:  אנחנו פשוט נותנים לו את ברכת הדרך, חיבוק אחרון, עד הפעם הבאה, ובמקרה הטוב אנחנו עוזבים את העבודה ומגיעים אתו לארץ לגיוס

קרן בן אהרון:  אנחנו לא חושבים כמה יעלה לנו לראות אותו שוב, אנחנו חושבים מתי נוכל לראות אותם שוב ובאיזו סיטואציה נצטרך לעזוב הכול ולנסוע אליו שוב

קרן בן אהרון:       אחרי כמה חודשים לגיוס, תלוי איזה תפקיד הוא קיבל, יש לילד טקס סיום מסלול או מסע כומתה, ואז שוב אחד ההורים רוצה לנסוע על מנת להיות עם הילד שלא יהיה לבד באירוע שכל ההורים נמצאים

קרן בן אהרון:  אז שוב עוזבים את העבודה, קונים כרטיס טיסה ומגיעים לישראל, וזה במקרה שיש לך רק ילד אחד בצבא

קרן בן אהרון:  בעוד חודש הבת השנייה שלי גם מתגייסת וגם לה יהיו טקסים ואירועים שגם בהם אנחנו נרצה להיות

קרן בן אהרון:       במקרה והשנה עוברת בלי הפתעות מיוחדות, אתה שורד את השנה הראשונה, יש לילד חופשה מיוחדת והוא מגיע הביתה, שוב צריכים לקנות כרטיס טיסה ולהביא את הילד הביתה

קרן בן אהרון:  הילד חוזר שוב לצבא, עוברת עוד שנה, עוד תקופה, ושוב מתחיל הגעגוע, ואולי מתקרב איזה חג והרצון להגיע אל הילד ולא להשאיר אותו לבד בחג מתחזק שוב, אז עוזבים את העבודה, קונים שוב כרטיס טיסה

קרן בן אהרון:  כך עוברות להן שלוש שנים, כשבממוצע כל חצי שנה קונים כרטיס טיסה, וכל זה בתקופת שירות רגילה שאין שום בעיות

קרן בן אהרון:  במידה וצצה בעיה רפואית, במידה והילד קצת מדוכדך ומתגעגע מעבר למידה, יש צורך בקנייה נוספת של כרטיסי טיסה, ואלה כרטיסי טיסה לא מתוכננים, שצריך לקנות אותם מהיום להיום ואז גם המחיר בהתאם

קרן בן אהרון:       יש הורים שכל מה שסיפרתי עד עכשיו זה רק חלום בשבילם

קרן בן אהרון:  אין אפילו מחשבה על טיסה כי אין להם לממן את הטיסה

קרן בן אהרון:  יש הורים שלא רואים את הילדים שלהם רוב השירות בעקבות מחירי הטיסה, שלא נדבר בזמן מלחמה

קרן בן אהרון:  אין בכלל סיכוי לראות אותו ומי יודע אם תראה אותו שוב, שלא נדע

קרן בן אהרון:       מתחילת המלחמה רק "אל על" פועלת ובשביל להגיע לישראל לתת לילד שלך חיבוק לפני כניסה לעזה, חיבוק אחרי התרעננות מעזה, או חיבוק אחרי טראומה שעברו בלחימה, זה יותר ממשכנתה

קרן בן אהרון:  2,600 דולר לכיוון זה מה שבעלי שילם בשביל לבוא לראות את הילד

קרן בן אהרון:  אין שום אימא מחליפה, דודה מתנדבת, חברה שאוהבת, או סבתא שדואגת, שתצליח להבין ולראות אם הילד שלך מתפקד כרגיל, אם הילד שלך משדר אותות מצוקה, אם עובר משהו על הילד שלך

קרן בן אהרון:  זה הילד שלנו ורק אנחנו נדע מה מתרחש אצלו באמת

קרן בן אהרון:  אנחנו חייבים לראות את הילדים שלנו בזמן השירות הצבאי שלהם

קרן בן אהרון:       כשהבן שלי היה בטירונות הוא אמר לי: אימא, יש כאן חיילים שלא ראו את הבית בסך הכל שבועיים ולא מפסיקים לקטר על כמה שהם מתגעגעים הביתה, לא יכולים להישאר יותר בבסיס ושהמוטיבציה שלהם ברצפה, ואני יושב מהצד, מסתכל עליהם וחושב שאני כבר לא ראיתי בית או משפחה שלושה חודשים ואני גם לא רואה את עצמי בבית בחצי שנה הבאה

קרן בן אהרון:  אני בקבוצת וואטסאפ הורים של היחידה של הבן שלי ואני שומעת הורים שבוכים שלא ראו את הבן שלהם שלושה שבועות והם יוצאים מדעתם, ואני, מהקצה השני של העולם, בוכה שלא ראיתי את הבן שלי כבר יותר משמונה חודשים

קרן בן אהרון:  אני שומעת הורים שמגיעים לפגוש את הילדים שלהם אחרי 50 ימים שהיו בעזה וכל מה שאני חושבת זה שאנחנו לא יכולים להגיע גם לחבק את הילד, זה יקר מידי

קרן בן אהרון:  אני רואה הורים שאם הילד לא מרגיש טוב נוסעים אליו ישר - - -     

עודד פורר: הנקודה ברורה, אני פשוט רוצה שעוד דוברים ידברו

עודד פורר:  ריקי, בבקשה

ריקי טריגלו: קודם כל, תודה על הוועדה הזו, היא מאוד חשובה

ריקי טריגלו:  זו הפעם השלישית שאני מגיעה לישראל מאז תחילת המלחמה

ריקי טריגלו:  מאז שהתחילה המלחמה עליתי על מטוס והייתי פה חודש ימים

ריקי טריגלו:  התנדבתי, עזרתי, טיפלתי ולא זכיתי לראות את הבן שלי במשך כל החודש הזה

ריקי טריגלו:  חזרתי, כשהם יצאו לצערי לא ראיתי אותו, לא פגשנו אותו

ריקי טריגלו:  כמו שקרן אמרה, אף אחד לא יכול להחליף אותנו בשבילו

ריקי טריגלו:      אני עכשיו מגיעה בפעם השלישית וזו הפעם הראשונה שאני רואה אותו בעצם אחרי לחימה מאוד קשה בעזה והוא לא נראה כמו שהוא נראה קודם

ריקי טריגלו:  זו פעם ראשונה שאני רואה שהוא במצוקה ובמצוקה שאף אחד אחר לא היה יכול לראות

ריקי טריגלו:  אני מתלבטת אם להאריך את הטיסה שלי

ריקי טריגלו:  אני גרה בסן פרנסיסקו, ל"אל על" אין טיסה ישירה מסן פרנסיסקו, אני צריכה לעשות טיסה של שתי עצירות בשביל לחסוך בתשלום

עודד פורר: אתם מקבלים מחיר מיוחד מ"אל על"?     

ריקי טריגלו: לא

עודד פורר: זאת אומרת שהמחיר הוא מחיר שוק? אם עכשיו מחירי כרטיסי הטיסה קפצו פי שניים?     

ריקי טריגלו: כן, אנחנו משלמים את זה

קרן בן אהרון: ואם זה מהיום להיום זה משכנתה

עודד פורר: תודה רבה

עודד פורר:  מילנה בן דוד, אימא של יובל מאוסטרליה, בבקשה

מילנה בן-דוד: שלום, הבת שלנו יובל בן דוד

חנוך בן דוד: אני חנוך, אביה של יובל

חנוך בן דוד:  אני רוצה ממש בקצרה לספר את השתלשלות האירועים

חנוך בן דוד:  אני נסעתי ב-17 באוגוסט ליום הולדת של יובל, שהוא ב-25 באוגוסט, הייתי בארץ עד ה-11 בספטמבר

חנוך בן דוד:  בפרוץ הלחימה מילנה ממש נכנסה ללחץ, הרגשתי שאני צריך לנסוע עוד פעם, נסעתי שוב לארץ, הייתי בכל חודש דצמבר

חנוך בן דוד:  שלושה ימים לפני שחזרתי לאוסטרליה יובל חטפה אפנדיציטיס, הייתה בבית חולים, השתחררה לא מזמן

חנוך בן דוד:  אני הייתי חייב לחזור כי אחרת הייתי מאבד את העבודה שלי

חנוך בן דוד:  בגלל שאנחנו במלחמה בארץ לקח לי המון זמן לקבל אישור, אני עובד במחלקת ריסק בבנק, לא היה קל לקבל אישור

חנוך בן דוד:  קיבלתי את האישור אבל הייתי חייב לחזור

חנוך בן דוד:  בגלל שיובל הייתה בבית חולים ארגנו במהירות שאימא שלה תטוס לחו"ל, לאימא שלה יש עסק פה, היא הייתה צריכה לסגור כמה דברים, הגיעה לארץ וחזרה לא מזמן

מילנה בן-דוד: חזרתי לפני יומיים ולא יכולתי להישאר שם יותר מעשרה ימים

עודד פורר: עלויות כרטיסי הטיסה עליכם? קיבלתם סיוע ממקור כלשהו?     

חנוך בן דוד: הכול עלינו

מילנה בן-דוד: לא קיבלנו

מילנה בן-דוד:  יצרתי קשר עם "נפש ונפש" ולא שמעתי, אבל הבת שלי נכנסה למיון – היא נהגת טנקים בדרום, היא החליטה להיות קרבית, ואמרו לי שהיא במיון בתל השומר, אמרתי "טוב, אני טסה"

מילנה בן-דוד:  לא יכולתי לעבוד, ניסיתי ליצור קשר עם "נפש ונפש", אמרו שאולי יחזרו אליי, זה היה ביום שבת, אמרתי שאני לא לוקחת סיכון, לקחתי את הכרטיס שהיה וטסה

עודד פורר: כשהבת שלכם פצועה אתם בקשר עם יחידה בצבא? עם אגף נפגעים?      

מילנה בן-דוד: היא עכשיו בטיפול של ר"ם 2

ענבר סיטבון: אנחנו משלמים החזר עבור מאושפזים

עודד פורר: תכף נשמע את כל הדברים

עודד פורר:  אתם קיבלתם איזשהו החזר מהצבא, איזשהו סיוע?      

מילנה בן-דוד: שום דבר

עודד פורר: אוקיי, תישארו אתנו בזום במשך הדיון

עודד פורר:  זיו קנון, אבא לחייל מלוס אנג'לס, בבקשה

זיו קנון: אני אבא לחייל שהשתחרר, הבן שלי היה חייל בודד ואנחנו כבר 6-7 שנים דואגים לחיילים בודדים בתור ארגון בהתנדבות ועובדים עם כל הארגונים, "נפש בנפש" וכולם

זיו קנון:  אני רואה שהכול ידוע, הבעיה מוכרת וקרן הציגה אותה הכי מהלב שאפשר

זיו קנון:  אבל, יש עוד דבר, יש חיילי מילואים שהם בודדים

זיו קנון:  יש המון כאלה עכשיו

זיו קנון:  הם פונים אלינו, מבקשים כרטיסי טיסה

זיו קנון:  אני לא מדבר על ההורים עכשיו, אני מדבר על חיילי מילואים שבאו לעשות מילואים והמשפחה בחו"ל

זיו קנון:  אני חושב שהעיקרון חייב להיות שכמו שדואגים לחייל ישראלי, אז חייל חו"ל, שהמשפחה בחו"ל, חייבים להתאים את כל הדברים וכל הזכויות עד הסוף, כי יש גם המון מקרים שהחוק לא חושב בכלל על חייל המילואים וזכויותיו, שמשפחתו בחו"ל, והם נפגעים בצורה ממש משמעותית

זיו קנון:       היום שוחחתי עם חייל מקנדה

זיו קנון:  הוא מת לטוס, הוא הגיע בשביל לשרת, לעשות מילואים, הוא צנחן והוא בן 30, אבל הוא גם היה חייל בודד בסדיר והוא גם כן בא כל השנים לעשות מילואים, עכשיו במלחמה הוא הגיע והחבר'ה שלו פנו אלי ואמרו לי: תשמע, הוא רוצה לטוס, אין לו כסף, ויש גם כל מיני חוקים כי אם הוא יעזוב הוא יפסיד המון

זיו קנון:  אמרתי לו: תשמע, אנחנו נקנה לך כרטיס, נעזור לך, אבל אני גם מבין שבתקופת מלחמה קשה להתנהל וזה לוקח זמן

זיו קנון:       אני רוצה להגיד שמה שאמרת קודם הוא מאוד נכון, כי חברות אחרות – "אל על" הן כן עבדו אתנו

זיו קנון:  בקיץ נפגשתי איתם ודיברנו על זה והם נענו, מהמנכ"לים והסמנכ"לים, ואז פרצה המלחמה ואמרתי בוא נעזוב את זה

זיו קנון:  אבל קרן תיארה את הדברים במדויק וכך גם אתה, כל מילה בסלע, צריכים לשלב כוחות ולעשות את זה כך שזה לא ייפול רק על "נפש בנפש" וקדימה

עודד פורר: תודה רבה

עודד פורר:  ורדה אמיר אוראל, בבקשה

ורדה אמיר אוראל: שלום, המצב שלי זה קצת שונה, אני אימא לחייל בודד שהוא לא לוחם

ורדה אמיר אוראל:  אני הייתי צריכה לטוס אליו בנובמבר בגלל שבעל הדירה שהוא משכיר החליט שהוא מפסיק את החוזה באמצע והייתי צריכה לטוס לארץ רק כדי לעזור לו למצוא דירה בזמן המלחמה, ואחר כך הייתי צריכה לטוס שוב עם כל המשפחה בגלל שהמיוחדת שלו בוטלה

ורדה אמיר אוראל:  הוא היה אמור להיות בארצות הברית בכל חודש דצמבר, נגמרה שנה שלמה של השירות שלו והוא עדיין לא הגיע לכאן

ורדה אמיר אוראל:       מאז תחילת המלחמה הוא לא דיבר עם אף אחד מהחברים שלו מהמכינה הקדם-צבאית כי הם כולם בעזה, הוא אמר לי לפני חודש שהוא בדיכאון כרגע כי הוא לא מרגיש שהוא חשוב במלחמה הזאת, שהוא לא עושה שום דבר שתורם למדינה

ורדה אמיר אוראל:  אין לו כל כך עם מי לדבר כי הסביבה התומכת שלו, כולם מפקדים ביחידה שלו שעסוקים במלחמה

ורדה אמיר אוראל:  אז הוא בבוקר מגיע לבסיס וחוזר לבית ריק, בלי אף אחד

ורדה אמיר אוראל:  אני הייתי צריכה להסביר לו מה עושים כשיש אזעקה כי הוא לא ידע אפילו מה זה האזעקות האלה

עודד פורר: איציק, חייל בודד כזה לא מקבל מעטפת מהמשרד?     

יצחק גאגולה: חייל בודד מקבל מאתנו מענקים

יצחק גאגולה:  ככל שיש בעיה שצפה אלינו, כולל חוסן נפשי וזה - - -     

עודד פורר: מי בקשר עם החייל הזה?      

ענבר סיטבון: גם המפקדים שלו וגם מוקד הבודדים

שלומית אבינח: אבל היא אומרת שלא

ענבר סיטבון: מוקד הבודדים לא דיבר אתו?      

עודד פורר: ורדה, בבקשה

ורדה אמיר אוראל: אני לא ידעתי בכלל שיש כזה דבר יחידה לחיילים בודדים בצה"ל עד חודש אחרי פרוץ המלחמה, כשהתקשרתי למש"קית ת"ש לשאול אותה מה קורה עם המיוחדות והיא שלחה לי קישור של היחידה

ורדה אמיר אוראל:  לא יצרו אתי בכלל קשר כאימא של חייל בודד מתחילת השירות שלו, אני לא ידעתי שזה קיים

עודד פורר: אוקיי, תודה

עודד פורר:  דברים חשובים

עודד פורר:  דבורה גלבוע, בבקשה

דבורה גלבוע: (אמרה דברים בשפה האנגלית, להלן תרגומם:( אני דבורה גלבוע, בני, ארי, קלע בנח"ל והוא בעזה

דבורה גלבוע:  אם יש לכם ילדים שהיו בצבא, או אולי אתם זוכרים מהשירות שלכם, אתם יודעים שהם מדברים זה אל זה במספרים

דבורה גלבוע:  "כרגע אני על 17/4", "אני על 11/3"

דבורה גלבוע:  הם היו על 85/1 כשהבן שלי בא הביתה בפעם הראשונה, אבל הוא חזר לדירה שבה הוא מתגורר לבדו

דבורה גלבוע:  יש סיבות רבות מדוע הורים רוצים שיתאפשר להם להגיע, אבל אני רוצה לדבר אתכם מנקודת המבט של הלוחם, או כל אחד שמשרת, בין אם זה מילואים ובין אם זה סדיר

דבורה גלבוע:       הם סופרים לאחור את הימים עד ליציאה מעזה ולהגעה הביתה

דבורה גלבוע:  כשהחיילים הבודדים מגיעים לשם החברים מקיפים אותם וגם שאר ההורים רוצים לחבק אותם, אבל ההורים שלהם לא שם – זה לא טוב למורל

דבורה גלבוע:  אין אף אחד שרואה אותם ואומר: אתה בסדר, אתה לא בסדר, מה אתה צריך? ציינת בהתחלה שזה הצבא היחיד בעולם שבו 3%-5% מהחיילים באו ממשפחות שמתגוררות במדינות אחרות, שעזבו ואמרו: פה אני צריך להיות וזו העבודה שאני צריך לעשות

דבורה גלבוע:  הבן שלי הוא הוא הבכור מבין ארבעה אחים

עודד פורר: בן כמה הוא?     

דבורה גלבוע: בן 21

דבורה גלבוע:  הוא סיים שנתיים שירות אבל עכשיו השירות שלו הוארך

דבורה גלבוע:  אני יכולה להרשות לעצמי טיסה – אני אם חד הורית – רק אם אני מצליחה להשיג עבודה

דבורה גלבוע:  למזלי, לפעמים מתאפשר לי לעבוד בישראל וזה מסייע לי להיות פה, אבל לא תמיד יש חפיפה בין הזמנים שאני יכולה להגיע לימי חופשה שהוא מקבל, במיוחד בגלל שעכשיו, במלחמה, היציאות הן בהתראה כל כך קצרה

דבורה גלבוע:  אם יש אפשרות להקל כי הסכומים שאנחנו משלמים כהורים – לרובנו אין משפחה בישראל אז זה גם מקום לשהות בו, גם עבור החייל כשאנחנו שם, וגם תחבורה

דבורה גלבוע:  כל דבר שתוכלו לעשות על מנת להקל על המשפחות זה לא רק עבורנו, זה גם יחזק אותם כשהם ישובו לצבא

עודד פורר: תודה

עודד פורר:  בואו נראה סרטון קצר

עודד פורר:  ההתרגשות של כולנו היא עצומה

עודד פורר:  השיר הזה והתמונות האלה מלווים את כולם בחודשים האחרונים

עודד פורר:  אבל בינתיים אני אומר פה לממשלה, מצטיירת לי תמונה קצת עגומה ביחס לחיילים הבודדים בתקופה הזאת, בניגוד לכל האמירות שלנו "כולם ביחד", "אף אחד פה לא בודד"

עודד פורר:  יש פה כמה שאלות מאוד משמעותיות שאנחנו צריכים לקבל עליהן תשובה

עודד פורר:  אחת, איך יכול להיות שלא יוצרים קשר עם ההורים שנמצאים בחו"ל בזמן הזה? גם לגבי חיילי מילואים

עודד פורר:  זאת נקודה חשובה שעלתה פה

עודד פורר:  אני גם אני לא יודע איזה סיוע הם מקבלים

עודד פורר:  איך יכול להיות שההורים לא מכירים את היחידה לחיילים בודדים ברמת המעטפת? תוך כדי גם ניגע בנושא הדיון, כרטיסי הטיסה, אבל מסתבר שיש פה עוד מעבר לזה

עודד פורר:  סגן אלוף ענבר סיטבון, בבקשה

ענבר סיטבון: צהריים טובים, ענבר סיטבון, ראש ענף הפרט והתרומות של הצבא

ענבר סיטבון:  בשגרה אנחנו באמת יושבים פה הרבה ומנהלים, גם בצבא וגם יחד עם כל הארגונים והאגודה למען החייל, מעטפת הכי טובה ומדויקת שאנחנו יכולים לחיילים הבודדים, אבל ברשותכם אני אדבר רגע על תקופת החירום

ענבר סיטבון:  המלחמה העסיקה אותנו הרבה מאוד כדי לראות איך אנחנו יכולים לאפשר לחיילים הבודדים מענה שינסה קצת להקל על האתגרים המאוד לא פשוטים והוספנו לטיפול שלנו עוד שתי אוכלוסיות שלא עסקנו בהן אף פעם כי הן לא היו כאלה, גם בבודדים המאושפזים, שיצרנו בשבילם מעטפת שהיא קצת אחרת

ענבר סיטבון:       לסבר את האוזן, בכל המלחמה במצטבר היו 173 בודדים שהתאשפזו מתחילת המלחמה, 86 מהם מובהקים, כאלה שעלו לארץ, 40% מההורים שלהם הגיעו לארץ

ענבר סיטבון:  אני חייבת להגיד שאפשרנו לכולם לקבל החזר, גם הזנו להרבה מאוד מההורים – הציגו לנו קבלות – החזר בגין אותה טיסה

עודד פורר: כל מי שהבן או הבת שלו מאושפזים, יוצרים קשר עם ההורים בחו"ל באופן יזום?     

ענבר סיטבון: כן

ענבר סיטבון:  לא את כולם אפשר לתפוס, צריך להגיד

ענבר סיטבון:  אנחנו מייצרים קשר קודם כל גם עם חיילים וגם, מי שנמצא בעזה, עם ההורים

ענבר סיטבון:  לא את כולם אפשר, אני אומרת לכם, זה אתגר מאוד מאוד גדול במלחמה

ענבר סיטבון:  יושבות פה שתי אימהות שכנראה להשיג אותן היום – הן בטח החליפו טלפון וסים כשהן הגיעו לפה

ענבר סיטבון:  זה אתגרים מאוד מאוד גדולים

ענבר סיטבון:  אני יכולה להגיד שאנחנו עושים הכול כדי שכשהחייל ייצא מעזה ידבר עם אימא ואבא שלו בטלפון

ענבר סיטבון:  לגבי זה אנחנו נעשה הכול

ענבר סיטבון:      יותר מזה, אני יכולה להגיד לכם שאנחנו מנהלים אישורי תוכניות שלמים עבור החיילים הבודדים כשיוצאים ללבנות הריענון

ענבר סיטבון:  איזה סגל ת"ש, מי אותה מש"קית ת"ש, מי אותו מפקד מ"מ שפוגש את החייל הבודד כי אימא שלו לא הגיעה

ענבר סיטבון:  עושים את זה אגב גם בטקסי השבעה, אנחנו רגילים לעשות את זה, אבל עכשיו ביתר שאת

עודד פורר: יש היום מערך של אימוץ חיילים בודדים ברמה של משפחה מאמצת, משפחה ישראלית?     

ענבר סיטבון: יש, אני חייבת להגיד לך שהחיילים הבודדים לא אוהבים את זה בכלל, הם מאוד אוהבים את העצמאות שלהם

ענבר סיטבון:  החיילים הבודדים, הלוחמים בעיקר, הם כאלה שאוהבים לצאת הביתה ושיהיה להם את השקט שלהם

ענבר סיטבון:  האימהות מהנהנות כי אני משערת שאתם מסכימים

עודד פורר: אגב, לפעמים המשפחה המאמצת זה בשביל כביסה

ענבר סיטבון: לכולם אנחנו מציעים

ענבר סיטבון:  אתה לא יודע כמה פניות יש לנו למדור הבודדים על משפחות שלמות שרוצות

ענבר סיטבון:  אנחנו מציעים כמובן לחיילים, החיילים מעדיפים בדרך כלל לגור בבתים החמים או לגור בשכר דירה ופחות להתחייב עכשיו למשפחה

עודד פורר: אבל הם יכולים לגור בשכר דירה ויש משפחה מאמצת שחוץ מהמש"קית ת"ש יש לו עוד מישהו

ענבר סיטבון: נראה לי שאפשר לתת לחיילים לדבר

ריקי טריגלו: אני יכולה להגיב

ריקי טריגלו:  אני מדברת בשם הבן שלי בנושא הזה

ריקי טריגלו:  הוא חלק מ"צבר", הוא גר במרכז קליטה ברעננה והוא מעדיף להגיע הביתה, למרות שהבית מלוכלך ולמרות שהחברים שלו לא תמיד יוצאים אתו

ריקי טריגלו:  הוא מעדיף לראות כמה שיותר חיילים מהגרעין שלו

ריקי טריגלו:  כן יש בעיה עם כביסה ואני יכולה לספר שבפעם הראשונה שהגעתי עשיתי ארון שלם של כביסה כי אין לו זמן לעשות זאת

ענבר סיטבון: הוא גר ברעננה?      

ריקי טריגלו: הוא גר במרכז קליטה ברעננה, כן

ריקי טריגלו:  יש להם מכונת כביסה, הנקודה היא שהם לא מספיקים כי מכונות הכביסה עובדות כל הזמן

ענבר סיטבון: יותר מזה אני אציין שצה"ל משלם עבור כל הלינה של כל החיילים וכביסה זה אחד מאותם הדברים

עודד פורר: אני מציע משהו לאגף חיילים בודדים

עודד פורר:  אם את אומרת גם שיש הרבה פניות של משפחות, אני מודיע לך שאם עכשיו תוציאו פרסום: מי מוכן להתנדב בעניין הזה? – מערכת הקווים שלכם תקרוס

ענבר סיטבון: זאת לא הבעיה, יש לנו רשימות של אנשים שרוצים לאמץ

עודד פורר: אימוץ זה מילה גדולה, ישר אתה חושב: הוא יגור אצלי, וכמו שאת אומרת, החבר'ה האלה הם לא ילדים, זה כבר חבר'ה שידעו לעזוב מדינה, לבוא לכאן והם נלחמים, הם רוצים גם את השקט שלהם ואת העצמאות שלהם, אבל אם היה בא מישהו לקחת את הכביסה המלוכלכת שלהם ולהחזיר להם את זה מקופל עם ריח טוב הם היו מאוד שמחים

ענבר סיטבון: יש להם שירותי כביסה, לא צריך

ענבר סיטבון:  צה"ל משלם על זה כסף

ענבר סיטבון:  זה מפתיע אותי מאוד וכדאי מאוד שנבדוק את זה רגע עם גרעין "צבר"

ריקי טריגלו: זה מורכב מכמה דברים

ריקי טריגלו:  יש מכונות כביסה ונכון, הם מקבלים כרטיסים כאלו למכונות כביסה

עודד פורר: לא, אני לא רוצה שהחייל יכבס

ריקי טריגלו: אין מספיק זמן

ענבר סיטבון: לא, זה מהגרעין

ריקי טריגלו: לא, החיילים צריכים לכבס לעצמם

ריקי טריגלו:  הם צריכים לתפוס מכונת כביסה והם גם לא יכולים לעזוב את מכונת הכביסה

עודד פורר: אני מודיע לך עכשיו – כמה חיילים בודדים יש ברעננה?      

ענבר סיטבון: 200

עודד פורר: אני מוצא לך בתוך שעה 200 משפחות ברעננה שברגע שהחייל מגיע הם יבואו ייקחו את הכביסה ואחרי שעתיים יחזירו לו אותה אחרי מכונה וייבוש

ענבר סיטבון: אתה יודע שגרעין "צבר", כשמעלים אותם הם מסתכלים להורים בלבן של העיניים – הייתי שם כי נסעתי לניו יורק להביא אותם – ואומרים "אנחנו נדאג להם

ענבר סיטבון: " יש בגרעין צבר מה שאין בשום מקום אחר כמעט – חוץ מבית חם, בסוף אנשים שחיים איתם שם יד ביד, שנותנים להם את כל המעטפת

ענבר סיטבון:  בגלל זה נורא - - -     

עודד פורר: בסדר, יש פה נקודה קטנה, זו סתם נקודה שאפשר לסדר אותה

קרן בן אהרון: גרעין "צבר" נותן לך את המקום, נותן לך את מכונות הכביסה והכל

קרן בן אהרון:  העניין הוא שאם ילד יוצא ביום שישי מהבסיס בשעה 9:00, הוא מגיע הביתה אולי בשעה 13:00-14:00, אף אחד לא עושה להם כביסה

ענבר סיטבון: אבל יש עוד מתנדבים שגרים אתם

ענבר סיטבון:  לעומת שכר דירה, שם יש אנשים שגרים, שמפעילים את הבית

ריקי טריגלו: אבל הם לא עושים להם כביסה

עודד פורר: לא משנה, זה ויכוח עקר לחלוטין, פשוט ויכוח מיותר

עודד פורר:  אני מבקש שבתוך האירוע הזה של חיילים בודדים תייצרו משפחה מאמצת לכביסה, "מכונת כביסה מאמצת" תקראו לזה, בסדר? אני פשוט יודע כי גם אנחנו חווים את זה עם חיילים לא בודדים, ביישוב שלנו

עודד פורר:  כשהם יוצאים להפוגות כולם באים: רק תביאו, אנחנו נעשה לכם את הכביסה, ניתן לכם חזרה

ענבר סיטבון: זה בשגרה או בחירום מה שתיארתם עכשיו?      

ריקי טריגלו: בעיקר בחירום, פשוט אין להם זמן

עודד פורר: הם יוצאים לזמן קצר, הם יוצאים להפוגות קצרות

ענבר סיטבון: כן, אני יודעת, אני חיה בצבא

עודד פורר: תתייחסי לכרטיסי הטיסה

ענבר סיטבון: אפשרנו לכל אותם בודדים מאושפזים לקבל החזר

ענבר סיטבון:  אין לנו איזשהו מנגנון שמאפשר להטיס, אין חוק כזה, גם בצבא אני לא יכולה להעביר כסף בסוף

עודד פורר: ההחזר מוגבל בסכום?      

ענבר סיטבון: לא

ענבר סיטבון:  לכל הבודדים שהתגייסו בצו 8 - - -     

עודד פורר: ההחזר הוא לשני הורים או להורה אחד?      

ענבר סיטבון: מי שמגיע, לא הגבלנו אף פעם

ענבר סיטבון:  הזנו ל-50% מהם

עודד פורר: את מדברת רק על מאושפזים

עודד פורר:  החיילים יודעים את זה? ההורים יודעים את זה?     

ענבר סיטבון: כן, אנחנו מציעים להם את זה עם אשפוזם

קרן בן אהרון: אני בטוחה שהאימא שנמצאת אתנו בזום לא יודעת מזה

ענבר סיטבון: ברוך השם, הילד שלכם בריא ושלם

ענבר סיטבון:  אם וכאשר ו, אנחנו לא מספיקים אף פעם כבר לתפוס אותם כי הם ישר מגיעים לארץ, ולכן הטיסה הראשונה שתהיה - - -     

שלומית אבינח: מה צריכה לעשות המשפחה הזו?     

ענבר סיטבון: אנחנו דואגים להחזיר להם את זה לחשבון בנק

ענבר סיטבון:  לה ספציפית אני אבדוק

ענבר סיטבון:  יכול להיות, אגב, לפי מה שהיא תיארה, שזה אולי אשפוז שהוא לא במסגרת הלחימה, ואז אני לא יודעת למה זה התפספס, אבל אני מוכנה לבדוק

ענבר סיטבון:  אני יכולה להגיד לכמה אנשים כן הזנו וזה הרבה מאוד

ענבר סיטבון:       רציתי להגיד שיש לנו 724 חיילים בודדים בשירות מילואים פעיל, כאלה שהיו בודדים בשירות שלהם והתגייסו למילואים

ענבר סיטבון:  אגב, גם להם מוקד הבודדים יצר קשר עם כל החיילים

ענבר סיטבון:  יש 55 שכבר חזרו לארץ

ענבר סיטבון:  במקרה הזה אנחנו מאפשרים להם דרך קרן הפיצוי, שזה קרן סיוע לכל אנשי המילואים, החזר גם על הטיסה הלוך וגם על הטיסה חזור

ענבר סיטבון:  יש כאלה ששכרו דירה - - -     

עודד פורר: את מדברת על מבקרים?     

ענבר סיטבון: לא, אנחנו מדברים כרגע על החיילים הבודדים

עודד פורר: אף חייל בודד שיצא מעזה להפוגה של יומיים כנראה לא יטוס - - -     

ענבר סיטבון: לא, כאלה שעלו לארץ, פשוט עזבו הכול ועלו לארץ בצו 8 כדי להתגייס לצבא

ענבר סיטבון:  הם שילמו על זה מלא כסף

ענבר סיטבון:  יש 728 כאלה

ענבר סיטבון:  יצרנו עם כולם קשר, החזרנו להם

ענבר סיטבון:  אני משערת שיש עדיין כאלה שלא סיימנו את הטיפול בהם - - -     

עודד פורר: מה לגבי סיוע להורים של חיילים בודדים שרוצים לבוא לבקר אותם? הם פה, הם נמצאים בלחימה כבר מההתחלה, הם יצאו אולי פעם אחת בתוך האירוע הזה - - -     

ענבר סיטבון: אנחנו מטפלים בהורים של מאושפזים בבתי חולים

עודד פורר: בלבד?      

ענבר סיטבון: בלבד

ענבר סיטבון:  אם יש הורה שהגיע לארץ כמו האימהות שיושבות פה, אם מעלים אלינו איזושהי בעיה, אנחנו יודעים לתת לה פתרון, הלנה במקום כזה או הלנה במקום אחר

עודד פורר: אין שום דבר ממוסד בעניין הזה?      

ענבר סיטבון: לא

עודד פורר: זה הכול רצון טוב

עודד פורר:  איציק, בבקשה

יצחק גאגולה: מבחינת המשרד אין שום מנגנון לעניין של הטסות

יצחק גאגולה:  אנחנו מתבססים אבסולוטית, גם בצרכים ובעיות שעולים – אני רגע מבודד את נושא הטיסות – על הקשר הטוב שאנחנו נמצאים עם צה"ל, עם מוקד הבודדים, מנתבים

יצחק גאגולה:  זה יכול להיות בשני אופנים: או הגעה, שאנחנו נחשפים לזה דרך הסניפים ודרך התשתית של משרד העלייה והקליטה, ונחשפים למידע כשיש קושי – לאו דווקא טיסות, אני מדבר בכללי – מציפים את זה ובודקים עם צה"ל אד הוק

יצחק גאגולה:       אני רק אגיד דבר אחד – חבל שנציגת הסוכנות לא התייחסה – ממה שאני יודע הסוכנות מסייעת בכרטיסי טיסה לכלל העולים שמגיעים לישראל

יצחק גאגולה:  האמת שאתמול דיברנו, בלי קשר לדיון הזה, גם עם שי שנבחנת אפשרות לעשות דיפרנציאלי

יצחק גאגולה:  כלומר, לא כולם זקוקים בהגעה לכאן לכרטיסי טיסה, אז לממן או למנן את הסיוע מהקרנות האלה לטובת החיילים הבודדים והוריהם, בטח בתקופת מלחמה

יצחק גאגולה:  כן יש קרן סיוע לסוכנות היהודית - - -     

שלומית אבינח: לא למטרות האלה

יצחק גאגולה: לא למטרות של ביקורים רגילים, אני מדבר בחירום

שלומית אבינח: אבל לא מדובר על חירום

עודד פורר: האגודה למען החייל, בבקשה

אתי אברג'ל: אני אתייחס ברשותכם דווקא למענה שניתן לחיילים הבודדים עוד בטרם לטיסות

אתי אברג'ל:  קרוב ל-1,700 חיילים בודדים ומטעמי פרט גרים בפתרונות הדיור של האגודה למען החייל

אתי אברג'ל:  אלף מהם בתוך בתים חמים, דירות שאנחנו משכירים, מאבזרים

אתי אברג'ל:  לכל דירה כזאת יש סוג של הורה מלווה

עודד פורר: מכירים, הדיון הוא לא על כל הנושא

אתי אברג'ל: לא, על המענה של הכביסה דיברת ודווקא בגלל זה אני מתייחסת למענה הזה

אתי אברג'ל:  גם בעת לחימה אותם 1,700 חיילים שגרים בפתרונות הדיור שלנו נעטפים על ידי הסניפים של המתנדבים שלנו, הקהילה המקומית ורכז בשכר שמנהל את אותן דירות מקצה לקצה, מכביסה, אוכל וכל מענה אחר

אתי אברג'ל:  זה שליש מהחיילים הבודדים, רק שתכירו

אתי אברג'ל:       בכל מה שקשור לטיסות חיילים בודדים, האגודה למען חיילים מטיסה מדי שנה כ-1,700 חיילים בודדים

אתי אברג'ל:  אחרי שלוש שנים שהשגרה קצת הופרה לנו, גם עם קורונה וגם עם הלחימה, אנחנו מטיסים כל חייל בודד, כל חייל בודד

אתי אברג'ל:  אין בחינה סוציואקונומית

עודד פורר: מטיסים מה? פעם בשנה לביקור?      

אתי אברג'ל: פעם בשירות

אתי אברג'ל:  פעם בשירות כל חייל בודד זכאי לטיסה על כל הוצאותיה לבני המשפחה בחו"ל

אתי אברג'ל:  יש רציונל מאחורי האמירה הזאת

אתי אברג'ל:  להביא הורה לארץ – ואני כבר אגיע לחירום – זה שונה מלהטיס את החייל רגע לבית שלו, לכל המרקם המשפחתי והחברתי שלו למשך 30 יום

אתי אברג'ל:  אין חייל בודד שלא זכאי, מובהק

אתי אברג'ל:  אין

אתי אברג'ל:  כולם זכאים באופן אוטומטי

אתי אברג'ל:  חייל לוחם, החל ממרס 22, זכאי לשתי טיסות בשירות, כדי לבדל את אוכלוסיית הלוחמים

אתי אברג'ל:  אנחנו מדברים על פרויקט של כמעט 12 מיליון שקל בשנה שכולו מכספי תרומות, כל כולו מכספי תרומות

אתי אברג'ל:      לגבי חירום

אתי אברג'ל:  אני אגיד קודם שאנחנו כפופים באופן מלא לדירקטיבת צה"ל

אתי אברג'ל:  אנחנו אמנם עמותה אבל כפופה באופן מלא לדירקטיבה של צה"ל

אתי אברג'ל:  בתחילת הלחימה צה"ל הוציא הנחיה מפורשת שאוסרת הטסה, אגב לשני הצדדים, כשהלחימה הייתה עצימה

אתי אברג'ל:  אני יכולה להגיד שלאור שחרור, סיום משימה, או שינוי משימה, של לא מעט מהסד"כים הלוחמים, אנחנו בחודש האחרון מטיסים הרבה מאוד חיילים

אתי אברג'ל:  כל מי שהוא לא לוחם כבר טס כמעט באופן אוטומטי, וגם מי שלוחם וקיבל אישור של צה"ל לטוס אנחנו מטיסים

אתי אברג'ל:  הבוקר הטסנו שני חיילים מגדוד 890 של הצנחנים

אתי אברג'ל:      אני אגיד שאם צה"ל יחליט לבצע המרה של כרטיס הטיסה של החייל להבאת אחד מההורים, האגודה יודעת ועושה את זה

אתי אברג'ל:  אנחנו עושים את זה, אגב, עם כל החיילים יוצאי רוסיה ואוקראינה שלא יכולים לטוס, אנחנו מטיסים את כל ההורים שלהם לארץ בשגרה, ללא קשר ללחימה

אתי אברג'ל:  תודה

עודד פורר: "נפש בנפש", בבקשה

נויה גוברין: תודה על הדיון החשוב הזה

נויה גוברין:  אין טוב ממראה של הלב ולשמוע את קרן וריקי, האימהות המדהימות האלה

נויה גוברין:  ראינו כאן איזשהו גשר אווירי שמתחילת הלחימה יצרנו, גם כדי לחזק את ההורים של החיילים הבודדים וגם לחזק את החיילים

נויה גוברין:  הבנו שהאירוע הזה הוא אירוע מאוד מאוד מאתגר, בכלל להורה ישראלי ועל אחת כמה וכמה כשאתה נמצא בחו"ל וניזון מהחדשות ולא תמיד, בגלל הבדלי השעות, מצליח לדבר, אם בכלל, עם החייל או החיילת שלך

נויה גוברין:       הטסנו עד עכשיו, במהלך החודשיים האחרונים, מעל ל-800 הורים מכל העולם, מ-55 מדינות, לא משנה מהיכן, בסיוע "אל על" ועוד חברות, ועוד כמה מאות שיגיעו בקרוב וייתנו את החיבוק הזה, שהוא כל כך נותן כוח גם לחייל וגם להורה

נויה גוברין:  קיבלנו באמת פידבקים מדהימים

נויה גוברין:  אבל מעבר ליופי שבפרויקט הזה, שהוא באמת מרגש אותי מחדש כל יום, אני רוצה להתייחס לעוד דברים

נויה גוברין:       שאלת, ובצדק, איך אנחנו בעצם מייצרים קשר עם ההורים

נויה גוברין:  קודם כל, אנחנו עובדים מאוד הדוק עם מרכז בודדים

נויה גוברין:  יש לנו את פרטי הקשר של כל ההורים של החיילים הבודדים, כ-3,100, ואנחנו עם תחילת המלחמה - - -     

עודד פורר: מכול העולם או רק מארצות הברית?      

נויה גוברין: מכול העולם

נויה גוברין:  מתחילת הלחימה יצרנו קו שעובד 24/7 - - -     

שלומית אבינח: אז איך האימא הזו לא יודעת? פספסה

שלומית אבינח:  יש 3,840 חיילים בודדים

ענבר סיטבון: זה נתון מצטבר של 2023

עודד פורר: איציק, לכם יש את מספר הטלפון של כל החיילים העולים כמדומני, נכון?     

יצחק גאגולה: כן

יצחק גאגולה:  למה אתם לא מעבירים פשוט דרכם את ההודעה להורים על הזכאויות? "חייל יקר, שלום רב, להלן לינק לזכאויות שגם נוגעות להוריך, אנא עבר את ההודעה הזו להורים"

יצחק גאגולה:  אני בטוח שאותו טלפון שקשה לך להשיג, ענבר, כי הם החליפו, כי הם עם סים אחר, החייל יודע להגיע להורים

ענבר סיטבון: החייל לא נמצא כרגע

ענבר סיטבון:  הלוואי והחיילים היו עונים לנו

ענבר סיטבון:  עכשיו בחירום מאוד קשה לנו - - -     

עודד פורר: החייל מגיע לטלפון אחת ל

עודד פורר:  הוא לא יוצא הביתה אחת ל, לטלפון הוא מגיע אחת ל

ענבר סיטבון: 50 יום

ענבר סיטבון:  נכון, אתה צודק, זה בדיוק היה הקושי שלנו בתקופה הזאת

קרן בן אהרון: היום יש דבר שנקרא אימייל

קרן בן אהרון:  יכולים לאסוף את כל כתובות המייל של כל ההורים ופשוט מאוד לשגר להם – כמו ששולחים לנו סייל בפוקס – יש לכם הטבה כזאת, הטבה כזאת וכו'

עודד פורר: חד-משמעית

קרן בן אהרון: אנחנו נקבל את זה, יהיו לנו לינקים, נוכל להיכנס ולראות

קרן בן אהרון:  אנחנו לא מכירים כלום, לא יודעים כלום

קרן בן אהרון:  דרך אגב, וזה מאוד מאוד עצוב, אבל אם חס וחלילה חייל נהרג, אף אחד לא מודיע לנו את זה בארצות הברית

קרן בן אהרון:  אם אין לך קונסוליה כמו טקסס, אף אחד לא מגיע אלינו להודיע

עודד פורר: זה אירוע שאני גם יכול להבין את היכולות - - -     

קרן בן אהרון: סבבה, אל תגיע, אבל שמישהו ייצוגי אולי מהצבא יעשה את העבודה הזאת, מישהו אחר מאשר חבר של חבר שפתאום מגיע אליך הביתה ודופק לך בדלת

נויה גוברין: מעבר לקו ה-24/7, במהלך המלחמה יצרנו הרבה מאוד מפגשי זום עם הורים - - -     

עודד פורר: אני רוצה להתמקד בעניין

עודד פורר:  המשימה שלנו עכשיו – וזאת המשימה של כולנו ביחד, אני אומר את זה לצבא, לאגודה למען החייל, למשרד הקליטה, לאל על, ל"נפש בנפש" – היא לייצר סוג של מבצע ביקור חיילים

עודד פורר:  לייצר ביקור הורים לכל החיילים הבודדים שנמצאים כרגע בצבא

עודד פורר:  עוצמת הלחימה ירדה, לצערי, גם באופן יזום, הצבא יודע איפה החיילים האלה, הצבא יודע מי החיילים האלה, יודע, פשוט לעשות זה כמבצע

עודד פורר:  אתם תייצרו רמת חיבור עצומה של החיילים האלה וההורים והמשפחות שלהם למדינת ישראל, בתחושה שחושבים עליהם, כשאתם תיצרו קשר באופן יזום עם המשפחות ותגידו: אנחנו רוצים לייצר ביקור שלכם

עודד פורר:  הינה הפרטים, בואו נראה איך אנחנו מוציאים, איך ההורה יגיע לפה בשלב שבו אנחנו יכולים להוציא את הילד שלו לסוף שבוע

עודד פורר:  זה הכול

עודד פורר:  כמה חיילים כאלה יש לכם כרגע?     

ענבר סיטבון: 3,500 בערך

עודד פורר: 3,840

עודד פורר:  כמה מתוכם נמצאים ביחידות לוחמות?     

ענבר סיטבון: 25%

עודד פורר: סדר גודל של 1,000? גם לחיילים תומכי לחימה מגיע באותה מידה

עודד פורר:  זה המבצע

עודד פורר:  זה מבצע שמוטל על כתפי העם היהודי, אני אומר את זה בהיבט של יהדות התפוצות, מוטל על כתפי האגודה למען החייל, FIDF, שיודעים לאסוף הרבה מאוד כסף להרבה מאוד דברים

עודד פורר:  אני חושב שאין מטרה ראויה מזו, גם עבור אלה שתורמים את הכסף, שלא מעט מהם הילדים שלהם נמצאים פה בשירות

אתי אברג'ל: אנחנו לא עושים הבחנה

עודד פורר: לא כאבחנה סוציאלית

עודד פורר:  אני אומר שהמחויבות גם של התורמים שלכם לחיילים הבודדים היא גדולה

אתי אברג'ל: חצי מהתרומות לטיסות הן של FIDF וחלקם של הורים - - -     

עודד פורר: אז עכשיו אנחנו לא נמצאים בשגרה

עודד פורר:  בתוך האירוע הזה בואו נייצר מצב שאחרי 100 יום לא יהיה חייל בודד שכבר 100 יום במלחמה בעזה ולא ראה את ההורים שלו

עודד פורר:  זהו

עודד פורר:  זו משימה

עודד פורר:  נראה לי שאנחנו יכולים כולנו ביחד לקחת על עצמנו

רלי צין: רלי, מ"אח גדול"

רלי צין:  אחרי הרבה מאוד שנים בצה"ל ועדיין בשירות ובצו שמונה, רוצה להגיד לך משהו לגבי האבחנה בין בודדים, לוחמים, תומכי לחימה, לעורפים

עודד פורר: אין אבחנה כזו

עודד פורר:  אין אבחנה

עודד פורר:  אין אצלי אבחנה כזו

רלי צין:  נתת לה משימה רק על - - -     

עודד פורר: לא, לא הקשבת לי

עודד פורר:  שאלתי כמה לוחמים יש, אמרתי שלהוציא לוחם מבחינה פרוצדורלית זה יותר מורכב כי אני צריך לתאם את סוף השבוע שהוא מחוץ לעזה לסוף השבוע שההורים מגיעים לפה

עודד פורר:  כשיש מישהו שהוא תומך לחימה אז כשההורים מגיעים לפה אפשר לייצר את זה הרבה יותר בקלות, זאת האבחנה

עודד פורר:  מבחינה פרוצדורלית, לא מבחינה מהותית

עודד פורר:  ברמה המהותית, כולם, כל ה-3,840 חיילים בודדים, צריכים אחרי 100 יום לראות את ההורים שלהם

אתי אברג'ל: אם יורשה לי, אני חייבת להגיד שיש יתרון מובהק להטיס אותם, למי שמתאפשר, ולא להביא את ההורים

עודד פורר: אני מסכים אתך

עודד פורר:  היכולת להוציא מישהו ל-30 יום כרגע, בתקופה הזו - - -     

אתי אברג'ל: אנחנו מקצרים את הזמן

עודד פורר: גם לשבועיים, נראה לי מאוד מורכב

עודד פורר:  כמה חיילים הטסתם כאלה עד עכשיו?     

אתי אברג'ל: בשלושה שבועות האחרונים למעלה מ-200

עודד פורר: יפה, זה עדיין 5%

אתי אברג'ל: מסכימה

רלי צין: זה תקציב תרומות, זה לא משהו ממשלתי

עודד פורר: לא משנה

רלי צין: בטח שזה חשוב

עודד פורר: עידן מ"אל על", אני אבקש את התייחסותך לשני דברים: אחד, למחירים

עודד פורר:  אני יודע כבר שהתשובה היא לא, אבל מדוע לא לייצר איזשהו מחיר כרטיס בסיסי ש"אל על" אומרת: אני, על ההורה של החייל הבודד בתקופת המלחמה, לוקחת את עלות הטיסה ואז אני אוכל לפנות לממשלה, להגיד לה: תממני את את עלות הטיסה במובנים האלה

עודד פורר:  אנחנו מדברים על 3,840 חיילים

עוזי דיין: תודה, אדוני, קודם כל על הדיון החשוב ועל הזימון שלנו והאפשרות להשמיע את דברינו

עוזי דיין:  אני מיד אתייחס לשאלה הקונקרטית של אדוני, אבל ברשות אדוני אני אגיד גם מספר מילים בקווים כלליים לגבי הפעילות של "אל על" מאז תחילת המלחמה

עוזי דיין:  חשוב לדעת שערב פרוץ המלחמה פעלו בנתב"ג 65 חברות תעופה

עוזי דיין:  מיד אחרי שהתחילה הלחימה, חברות התעופה הזרות הפסיקו את הפעילות שלהן בזו אחר זו ובעצם "אל על" נשארה כמעט החברה היחידה שפועלת

עוזי דיין:       אנחנו התגייסנו מיד בצו 8 אווירי כדי לשמר את הגשר האווירי מישראל ולעולם, עם דגש על משימות לאומיות

עוזי דיין:  ביצענו טיסות ייעודיות ללא עלות כדי להביא לארץ מגויסים בצו 8 ואנשי כוחות ביטחון

עוזי דיין:  הטסנו ציוד חיוני לישראל בהיקף של 13 אלף טון

עוזי דיין:  אנחנו גם מטיסים את משפחות החטופים ללא עלות לפעילות הדיפלומטית החשובה שהם מבצעים בחו"ל ובעולם להגברת המודעות

עוזי דיין:  אני יכול להגיד שבשורה התחתונה, עד עכשיו "אל על" תרמה למעלה ממיליון דולר לעמותות וארגונים שונים שתומכים בחיילי צה"ל ותושבי העוטף, וזאת כמובן מעבר לאלפי כרטיסי טיסה שאנחנו תורמים להטסת נוסעים בכל מיני היבטים

עוזי דיין:       כפי שנאמר פה, אנחנו גם עובדים עם ארגון "נפש בנפש" והאגודה למען החייל ומעניקים הנחות באמת ברמות גבוהות, מה שאנחנו יכולים לתת כדי לסייע, כך שאנחנו עושים הרבה פעילות

עוזי דיין:  אנחנו רואים את עצמנו כחברה לאומית וכמו שכל המדינה נרתמה באירוע הקשה הזה, גם אנחנו נרתמנו ונכנסנו תחת האלונקה

עוזי דיין:  אגב, חלק מהטיסות המיוחדות שביצענו, חלקן היו גם בשבת, על אף ש"אל על" לא טסה בשבת בדרך כלל, מתוך החשיבות והדחיפות שהייתה

עוזי דיין:       לגבי מה שאדוני אמר, לגבי המבצע שהוצע, אנחנו כמובן נשמח להירתם ולתת את חלקנו במה שאפשר

עוזי דיין:  אני לא רוצה לצאת פה בהצהרות

עוזי דיין:  נשמח לעבוד מול הארגונים הרלוונטיים ולהגיע למתווה מוסכם

עוזי דיין:  כמו שאמרתי, אנחנו ניכנס תחת האלונקה ומה שצריך לסייע אנחנו נשמח לסייע

עוזי דיין:       לגבי השאלה של אדוני בנוגע למחירים, אני יכול להגיד שאחרי שהתחילה המלחמה הייתה תקופה שהיו מחירים אחידים לטיסות לפי אזורים, ולאחר מכן עברו לתמחור

עוזי דיין:  אני לא אכנס פה לכל שיטת התמחור של עולם התעופה כי זה באמת גם עולם מאוד מורכב וגם אין לי כרגע את המנדט להיכנס לזה, אבל אני יכול להגיד שאנחנו תחת פיקוח של הגופים הרגולטורים פה במדינה ואני יכול להגיד בצורה חד-משמעית שאנחנו לא מנצלים לרעה את הסיטואציה

עוזי דיין:       בסופו של דבר אנחנו פועלים גם כחברה מסחרית וככל שהכרטיסים נרכשים במועד מוקדם יותר כך הם יהיו זולים יותר, ככל שהם נרכשים סמוך יותר למועד הטיסה, מטבע הדברים הם יהיו יקרים יותר, אבל טווחי המחירים הם טווחי המחירים הנורמליים והרגילים שלנו ולא העלנו מחירים בגלל המצב או בגלל שאנחנו חברת התעופה כמעט היחידה שפועלת כיום בנתב"ג

עודד פורר: תודה

עודד פורר:  משרד התחבורה, עופר אליישר, בבקשה

עודד פורר:  תוכל להתייחס בבקשה למחירי הטיסות ולפעילות שלכם מול חברות התעופה כדי שלא נראה קפיצת מחירים לא נורמלית במובן הזה, בטח כשאנחנו מדברים על הורים לחיילים בודדים, כשגם אין כאן כמעט חברות תעופה זרות כתחרות?     

עופר אליישר: קודם כל, אני יכול להגיד באופן כללי שאנחנו, משרד התחבורה, תומכים ביוזמה שיש לגבי ההטסה, אבל זה לפי חוק כמובן של משרד הביטחון

עופר אליישר:  ככל שנדרש - - -     

עודד פורר: אתם יכולים להשתתף תקציבית

עודד פורר:  בסוף מדובר על פרויקט בעלות שאני מעריך בסדר גודל של כ-3 מיליון דולר לכל החיילים הבודדים

עודד פורר:  אתם יכולים להשתתף בחלק מהעלות

עודד פורר:  משרד התחבורה, תקציבו גדול

עודד פורר:  אני בטוח שאם אני אעבור אתך על ספר התקציב, נצליח למצוא שם סדר גודל של שליש מזה

עופר אליישר: בכל מקרה, אנחנו מוכנים לסייע ככל שנדרש למשרד הביטחון לעשות את התיווכים הנדרשים

עופר אליישר:  לעניין המחירים, המחירים הם לא מפוקחים על ידינו, הם מחירים שנקבעים בשוק החופשי

עופר אליישר:  אנחנו לא מתערבים במחירי הטיסות

עודד פורר: זה לא מה שאמר נציג "אל על" עכשיו

עודד פורר:  הוא אמר שיש פיקוח ממשלתי על מחירי הטיסות

עופר אליישר: אני לא מכיר דבר כזה

עוזי דיין: אדוני, הכוונה הייתה לרשות התחרות, שהיא מפקחת על המחירים, שלא יהיו מחירים קרטליסטים, מחירי מונופול, לא למשרד התחבורה

עופר אליישר: רשות התחרות, נכון

עופר אליישר:  זה לא פיקוח על מחירים, זה פיקוח על תחרות, כן

עוזי דיין: נכון, בסוף זה שוק חופשי, זה עניין של היצע וביקוש, אבל יש פה איסור לחרוג מהמחירים הקרטליסטים ופה יש את רשות התחרות

עודד פורר: הם עדיין גבוהים מהרגיל

עוזי דיין: אני לא חושב

עוזי דיין:  זה תלוי מתי נרכש הכרטיס וזה תלוי בעונה, זה תלוי בהרבה מאפיינים

עוזי דיין:  אי אפשר להגיד בצורה קטגורית

עודד פורר: בסדר, המחירים לא מפוקחים

עודד פורר:  אתה לא יכול להגיד שהמחירים מפוקחים

עודד פורר:  רשות התחרות מפקחת, גם היכן שיש תחרות היא בודקת שאכן יש תחרות, זה לא פיקוח על המחירים

עוזי דיין: אדוני צודק, זה לא פיקוח כמו על מחיר החלב, לצורך העניין

עודד פורר: זה מה שהשתמע מדבריך

עודד פורר:  בבקשה, עופר

עופר אליישר: אין לי סמכות לבוא ולקבוע כאן מה אנחנו יכולים לעשות ומה לא מבחינה תקציבית, אני יכול להעביר את זה הלאה

עודד פורר: מה לגבי פתיחת שמיים לחברות נוספות כרגע? חזרנו הרי ל-full capacity של טיסות

עופר אליישר: אנחנו מאפשרים את מה שניתן, אנחנו לא חסם

עופר אליישר:  משרד התחבורה לא יהיה חסם פה לשום דבר

עודד פורר: דב ליפמן, בבקשה

דב ליפמן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, על הדיון המאוד חשוב

דב ליפמן:  אנחנו קיבלנו המון פניות, אני מצדיע לכל הארגונים שעזרו, אבל יש הגבלה על מה שהם יכולים לעשות ויש מאות משפחות שביקשו עזרה ורצו להגיע

דב ליפמן:  לכן, אם אנחנו יכולים לעשות מבצע זה יעזור מאוד, גם לאנשים שפשוט אין להם את הכסף לשלם

דב ליפמן:       דבר אחד שיכול להיות שיהיה מאוד קשה – אני לא איש צבא – כמעט כל שבוע אני מקבל פניות של הורים שהגיעו ארצה ופשוט אי אפשר היה לתאם פגישה עם הילדים בצבא

דב ליפמן:  אני לא יודע אם יש דרך לפתוח איזה ציר של תקשורת, שיוכלו פשוט להיות בקשר עם מישהו שיוכל לתאם את זה, כי חבל שהם הגיעו ארצה, ישבו וחיכו, לא הצליחו לפגוש את הילדים שלהם וחזרו למדינתם

דב ליפמן:  אם יש דרך פשוט לפתוח איזה ערוץ תקשורת זה גם יעזור מאוד

דב ליפמן:  תודה

עודד פורר: זיו קנון, בבקשה

זיו קנון: קודם כל, שלא ישתמע בשום אופן שצה"ל לא עושה – צה"ל עושה הכול, הכול, כל מה שאנחנו מבקשים, כבר שנים

זיו קנון:  אני ליוויתי מאות חיילים בודדים – הכול

זיו קנון:  מה שאנחנו מבקשים וצה"ל מודע למשהו, הוא קופץ ועושה, אין מה לדבר בכלל, בשיתוף פעולה גם עם הוועד למען החייל וגם עם "נפש בנפש", דברים קורים

זיו קנון:       שמעתי את נציג "אל על"

זיו קנון:  מבחינתנו, ההורים של הילדים שלנו, ההורים שרוצים להגיע, אני חושב שאם נפנה ליונייטד וקונטיננטל הם יעבדו אתנו

זיו קנון:  אם "אל על" לא יכולה לעזור זה בסדר

זיו קנון:  אפשר לפנות ליונייטד כי יונייטד בדרך כלל מביאים מחירים מאוד טובים

זיו קנון:  לנו אכפת שההורים יגיעו

זיו קנון:       אמרת "בוא נעשה מבצע ונביא את ההורים", אי אפשר להביא את ההורים מתי שאנחנו רוצים

זיו קנון:  אם אני אדבר בשם ההורים, ההורים מגיעים המון בחופשת חורף, בדצמבר, כשהם לא עובדים

זיו קנון:  יש מורים ויש רופאים ויש כל מיני

זיו קנון:  בזמן עבודה קשה מאוד להגיד להורים להגיע, אפילו אם הפתעת אותו, אמרת לו "בוא, קח כרטיס", צריך לתאם את זה

עודד פורר: ברור, הכוונה היא לעשות תיאום

עודד פורר:  אני רק אזכיר שלא כל החיילים הבודדים הם מלוס אנג'לס

עודד פורר:  יש מקומות שהם שלוש שעות טיסה לעיתים וזה יותר פשוט ופחות מורכב

עודד פורר:  501 חיילים מאוקראינה

ריקי טריגלו: אני רוצה רק להעיר את הנקודה של שינוי הטיסה

ריקי טריגלו:  הייתי פה, כמו שאמרתי, פעם קודמת חודש כי חיכיתי כל הזמן וקיוויתי שאני אראה את הבן שלי וכל פעם הייתי צריכה לשנות טיסה

ריקי טריגלו:  בעוד שלי יש סטטוס ביונייטד – שלא יכולתי להשתמש בו כי יונייטד לא טסה לישראל כרגע – שדרכו יכולתי לעשות שינוי טיסה ללא עלות, ב"אל על" הייתי צריכה לשלם כל פעם 300 דולר שינוי עלות טיסה

עודד פורר: עידן, אתה רוצה להתייחס לזה?      

אפרת פוקס: אנחנו לא יכולים לדעת מי הלקוח שפונה

עודד פורר: אם היא הייתה פונה באמצעות האגף לחיילים בודדים?     

אפרת פוקס: פונים אלינו, ולא רק באמצעות האגודות והארגונים המדהימים שמסייעים פה, פונים אלינו לא מעט מקרים חריגים, מגיעים עד לשכת המנכ"לית

אפרת פוקס:  המקרים החריגים הספציפיים האלה מטופלים על ידי "אל על", אני לא אעיד על עצמנו, אבל באמת במימון ובסבסוד של כרטיסים

עודד פורר: אפרת, אני רוצה לייצר ערוץ קשר ישיר שיהיה מוקד

עודד פורר:  אם "אל על" רואה את עצמה כחברת תעופה לאומית, שיהיה לכם סוג של מוקד חיילים בודדים, שהם יודעים למי לפנות

אפרת פוקס: אנחנו חברה מסחרית ואנחנו תמיד שמחים לעזור במשימות לאומיות

אפרת פוקס:  אנחנו עשינו את זה גם במלחמה וגם בשעות שגרה

עודד פורר: למי פונים?      

אפרת פוקס: צריך לעשות הסכם סדור

אפרת פוקס:  אין, לא קיים כזה

ענבר סיטבון: אין לי בעיה לרכז את זה בצה"ל דרך המוקד שלנו

ענבר סיטבון:  זה גם יעזור לכולם לחשוף את המוקד שלנו

ענבר סיטבון:  ואנחנו נפנה לאיש קשר ב"אל על"

נויה גוברין: ככל שיימצא התקציב למבצע הזה, אנחנו הקמנו מנגנון שלם שיודע לתפעל את זה ואני אשמח להמשיך לתפעל את זה

נויה גוברין:  הלוואי וזה ייצא לפועל כי זה באמת סיבה ראויה

קרן בן אהרון: רציתי רק להגיד שהמטרה שלנו היא להגיע למצב שיש לנו מחיר קבוע, לא משנה אם זה חג, לא משנה אם זה יום הולדת או אם זה יום רגיל, שפשוט אנחנו נדע שאם אנחנו רוצים לראות את הילד זה יעלה לנו כך וכך כסף ואנחנו פשוט עולים

קרן בן אהרון:  כמו שאמרתי לכם, אנחנו שילמנו 2,600 דולר לכיוון, והוא לא יגיד לי שהמחירים לא מופקעים כי המחירים בשמיים

קרן בן אהרון:  הוא גם היה מונופול באותו זמן של מלחמה

קרן בן אהרון:  2,600 דולר לכיוון

אפרת פוקס: אפשר לקרוא לזה מונופול, אפשר לקרוא לזה גשר אווירי יחידי לעולם כי אם אנחנו לא היינו - - -     

עודד פורר: אבל לנצל את העובדה הזאת כדי לגבות 2,600 דולר לכיוון?      

אפרת פוקס: זה לא היה ניצול, זה באמת עניין של מסחר תעופתי

אפרת פוקס:  מי שמבין בתחום יודע, כי המטוסים בתפוסה מלאה

קרן בן אהרון: אז אין מסחר תעופתי, אבל אני יכולה להגיד לך שעכשיו, בשביל להביא את אבא שלו לפה לפסח - - -     

עודד פורר: אפרת, עובדה שאחר כך, אחרי שבוע, תפסתם את עצמכם, אחרי שבוע-שבועיים שהתחיל להיות פה רעש סביב מה שקרה עם המחירים, כולל מחירים של אנשים שרצו לחזור לארץ, והורדתם למחירים שהם מחירים רגילים לעונה בסך הכול

אפרת פוקס: הוספנו טיסות ויכולנו לספק יותר כרטיסים במחירים סבירים

קרן בן אהרון: אם תפתחי עכשיו לחפש כרטיס טיסה - - -     

אפרת פוקס: אני יודעת, אני מכירה, תאמיני לי

עודד פורר: אני מבקש דבר כזה – וזה לא בהכרח יכול להיות עם "אל על", יכול להיות שזה צריך להיות סוג של מכרז שתעשו עם כל חברות התעופה, יכול להיות שחברת יונייטד תיתן מחירים יותר טובים ויכול להיות שחברות אחרות

אתי אברג'ל: אנחנו מטיסים, אגב, בכל החברות, אנחנו מטיסים 42% ב"אל על" אבל אנחנו פתוחים לכל חברות התעופה

עודד פורר: אני רוצה לבקש דבר כזה, והפנייה היא אלייך, ענבר, מטעם הצבא, ואליך, איציק, מטעם משרד הקליטה, גם אם משרד הקליטה לא יהיה הגורם המממן פה, בסוף אתם צריכים להיות סוג של גורם מתכלל כי אתם המשרד שעוסק בעולים ובמעמד שלהם – תיזמו מבצע ביקור חיילים

עודד פורר:  קחו לכם את החודש וחצי הקרובים - - -     

יצחק גאגולה: צריך לייצר מנגנון

עודד פורר: תייצרו אותו

עודד פורר:  מישהו צריך להושיב את כולם ביחד

עודד פורר:  אתם רוצים שאני אזמין אתכם אלי ללשכה? נעשה ישיבות אצלי בלשכה

עודד פורר:  אני חושב שזה מיותר

עודד פורר:  אני חושב שאתם יכולים - - -     

יצחק גאגולה: אני לא מתנגד, אני מסביר שבבאפר שכיום אנחנו פועלים אין לי שום שיניים

עודד פורר: לא צריך שיניים, יש פה רצון טוב של כל הגורמים

עודד פורר:  אני לא מבקש ממך להכריח

עודד פורר:  אני מבקש שתזמן פגישה אצלך יחד עם ענבר, תעשו את זה באמצעות הזום, זה בכלל לא משנה, מישהו צריך ליזום את זה, מישהו צריך לקבוע את הפגישה, מישהו צריך להגיד: "אני מתכלל את זה"

עודד פורר:  אתם לא רוצים, משרד הקליטה? אל תתכללו

עודד פורר:  צבא

יצחק גאגולה: אני לא - - -     

עודד פורר: אתם לא צריכים, אם יצטרכו אתכם יתקשרו אליכם, אתם לא קשורים לעניין, מאה אחוז

עודד פורר:  צה"ל, לא צריך את משרד הקליטה, תשבו בבקשה אתם עם הארגונים הרלוונטיים, משרד הקליטה לא רלוונטי לעניין, דברו עם חברות התעופה, תייצרו את המנגנון הזה

עודד פורר:  תייצרו בבקשה את המנגנון הזה, תעזרו באגודה למען החייל בתחום הזה

עודד פורר:       דבר נוסף שאני מבקש זה שתוודאו – וזה אליך, ענבר – אחד, שיש לכם את פרטי הקשר של ההורים באמצעות מיילים, אני מסכים לגמרי עם ההערה שעלתה כאן, זה לא מתחלף, ותעדכנו את כולם לגבי  הזכאויות שלהם

עודד פורר:  תעדכנו את כולם על הזכאויות שלהם, חבל

עודד פורר:  הצבא עושה באמת המון במובנים של המעטפת לחיילים, לא כולם יודעים את זה, לא כולם מכירים את זה

עודד פורר:  כשאתה צריך להגיע להורים בכל מיני מקומות בעולם, אחד באוסטרליה, אחד פה, אחד שם, אתה צריך לייצר את זה

עודד פורר:  אלה שני הדברים שבעיניי אם הם יקרו הם יסגרו פה את רוב הפערים

מרדכי בוטניק: אני חושב שצריך גם את מה שדבורה, האימא שהייתה בזום, אמרה לגבי הלינה כשהם באים לארץ

עודד פורר: זה חלק מהעניין

עודד פורר:  כשאנחנו מדברים על מבצע כזה, זה מבצע

עודד פורר:  בתוך הצבא יש כל מיני, מבתי חייל ועד אפילו לבקש ממשפחות, מרכזי נופש, אני לא יודע לתת את הפתרון עכשיו

עודד פורר:  יכולים גם להגיד שאם יש מישהו שיש לו מצוקה והוא לא יכול מוצאים לו פתרון

עודד פורר:  יכול להיות שיש משפחות שהן משפחות מארחות

עודד פורר:  תשתמשו בציבור הישראלי שרוצה להירתם

עודד פורר:  יש משפחות, אני אומר לכם, שאם יגידו להם: תארחו משפחה של חייל בודד שבאה לראות אותו, הם יפתחו את הבית

עודד פורר:  אתם פשוט לא מבינים עד כמה הציבור הישראלי מוכן להיות פה

עודד פורר:       זה מבצע, זה לא משהו שהוא בשגרה

עודד פורר:  אני מקווה שלא נהיה במלחמה הזאת כל הזמן, אנחנו במלחמה

עודד פורר:  אפשר לייצר בטווח זמן של חודש מבצע כזה, הצבא יידע לשלוף את החיילים כדי שההורים יראו אותם, ייתנו להם חיבוק, יאכלו אתם וימשיכו הלאה

עודד פורר:  זה לא ל-30 יום בארץ, זה ברור

עודד פורר:  אם מישהו יחליט שהוא נמצא פה 30 יום ויש לו את היכולות – הרי כל חייל הוא עולם מלואו, יש כאלה שיש להם פה משפחה, יש כאלה שאין להם משפחה – בסוף אני מניח שרוב מכריע של משפחות החיילים הבודדים, יש להם פה איזשהו קשר כזה או אחר

נויה גוברין: אולי להתייחס לעניין התקציבי?     

עודד פורר: מפה גם יעלה הצורך התקציבי

עודד פורר:  אני חושב שיהדות ארצות הברית, הפדרציות של ארצות הברית, אספו קרוב למיליארד דולר לטובת המאמץ המלחמתי, אפשר לרתום אותם לטובת העניין הזה

עודד פורר:  אפשר יהיה לרתום חלק ממשרדי הממשלה לעניין הזה, אבל צריך לבוא עם משהו שנדע, לא שאני החלטתי שזה עולה "איקס" או "וואי"

עודד פורר:  זה מבצע, עושים מבצע, עושים ביחד מבצע

ענבר סיטבון: למימון כרטיס טיסה לחיילים בודדים זו דווקא פלטפורמה טובה

ענבר סיטבון:  אנחנו לא מקבלים את כל המענה שצריך עבור הלוחמים שלנו

עודד פורר: אנחנו נעשה פה ישיבת מעקב בעוד שבועיים, תבוא עם משהו סדור, תעלו את הפערים

עודד פורר:  תבואו לפה עם הפערים, נראה איך אנחנו סוגרים לכם אותם

עודד פורר:  תודה רבה, הישיבה נעולה