הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 25, פרוטוקול מספר 57, 2024-02-14 00:00

יצחק פינדרוס: בוקר טוב לכולם

יצחק פינדרוס:  אני פותח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור

יצחק פינדרוס:  היום ה' באדר א' וזו ישיבה לא רגילה, גם לא של הוועדה, אבל בכלל לא של הכנסת

יצחק פינדרוס:  אנחנו מתחילים היום בישיבה בעצם לדון על מה שקרה בשמחת תורה בבוקר, במסגרת מה שקרה בכלל במדינת ישראל ומה שמדינת ישראל עברה

יצחק פינדרוס:  אבל על 400 נרצחים שהם לא מהקיבוצים, לא חללי צה"ל, אלא אנשים שהיו במסיבה ונרצחו על ידי מחבלים שהשתמשו ב-"אללה אכבר" והם צועקים "שמע ישראל"

יצחק פינדרוס:  זה בכאב מסמל את מה שאנחנו עוברים כבר הרבה מאוד שנים

יצחק פינדרוס:  והוויכוח המבלבל לפעמים, שהם צועקים "אללה אכבר" ואנחנו "שמע ישראל" זה בדיוק הוויכוח

יצחק פינדרוס:  אנחנו אומרים "שמע ישראל השם אלוקינו השם אחד"

יצחק פינדרוס:  והם מנסים להגיד לא

יצחק פינדרוס:  אלוקי אברהם, אלוקי יצחק, האלוקים שלכם זה לא

יצחק פינדרוס:  אנחנו הנציגים של אלוקים

יצחק פינדרוס:  וזה מהות הוויכוח, שורש הוויכוח

יצחק פינדרוס:  זה לא שיבוש, זה משתמשים בשם אלוקים

יצחק פינדרוס:  על זה הוויכוח ביניהם

יצחק פינדרוס:  והברבריות שלהם הוכיחה יותר מכל שאנחנו צודקים

יצחק פינדרוס:       לכן התכנסנו כאן היום

יצחק פינדרוס:  יש 400 משפחות, שראינו בוועדות, לפעמים גם בוועדות אחרות, ראינו בוועדות את הגישה של המשפחות האלה, שהן פחות מיוצגות ומטופלות

יצחק פינדרוס:  אם ארגונים אחרים יותר מאורגנים, אם זה צה"ל ומשרד הביטחון, אם זה הקיבוצים שבאופן טבעי כיישובים קהילתיים וכיישובים שיותר מאורגנים מרגישים יותר, על אף שאין כמעט הייתי אומר משהו שיכול לנחם, לעזור ולסייע, אבל לפחות את המעטפת איכשהו

יצחק פינדרוס:  לכן התכנסנו כאן היום, בעקבות אותם דיונים

יצחק פינדרוס:  לשמוע באמת על מי עוטף את אותן 400 משפחות ואותם האנשים שחרב עליהם עולמם, היקר להם מכל נלקח באותו יום באותה צורה ברברית

יצחק פינדרוס:  אנחנו ננסה, על אף הרגשות הקשים בישיבה הזאת, ננסה לנהל אותה בצורה הכי רגועה, בשביל שייצאו ממנה תוצאות ובשביל שיהיו לה משמעות ותועלת והיא לא תהיה ישיבת הוצאת קיטור

יצחק פינדרוס:  אלא ישיבה שנוכל באמת מתוך אותה ישיבה לצאת לתוכניות אופרטיביות, למעקב

יצחק פינדרוס:  ולראות איך הדברים האלה יכולים להתבצע, לתת את המקסימום מעטפת נכונה לאותן משפחות שחרב עליהן עולמן באותה שמחת תורה

יצחק פינדרוס:       אני אתחיל עם המשפחות או שאת רוצה להתחיל? אז אני אתחיל עם איציק שפיר, נציג המשפחות

איציק שמולי: טוב, שלום לכולם

איציק שמולי:  לי קוראים איציק שפיר, זו אשתי מרים ואנחנו הורים לדור חנן שפיר שנרצח יחד עם בת הזוג שלו סביון חן קיפר במסיבה בפסיידאק

איציק שמולי:  היו שתי מסיבות, אפילו שלוש

איציק שמולי:  זו הייתה המסיבה הקטנה

איציק שמולי:  מתוך 70 חבר'ה שהיו במסיבה 17 נרצחו

איציק שמולי:  דור היה בן 30, היה לו פוסט טראומה מצוק איתן

איציק שמולי:  מאז האסון שנפל עלינו אנחנו חיים בסיוט

איציק שמולי:  אנחנו מרגישים שהמדינה, אני משתף ברגשות שלי, בסדר? שלי, שלנו

איציק שמולי:  אנחנו מרגישים שהמדינה לא סופרת אותנו

איציק שמולי:  יש חטופים, יש עזה, יש מלחמה, יש לבנון, יש כל מיני דברים

איציק שמולי:  אנחנו כאילו לא נמצאים שם, אנחנו שקופים

איציק שמולי:  אנחנו מרגישים שעל כל דבר אנחנו צריכים להילחם

איציק שמולי:  והאמת שאין לנו כוח להילחם

איציק שמולי:  זה גם לא צודק שנילחם, אנחנו לא צריכים להילחם

איציק שמולי:       ב-7 באוקטובר היה מחדל נוראי של המדינה, צריך להגיד את זה

איציק שמולי:  המחדל הזה עוד יתברר

איציק שמולי:  אני לא נכנס כרגע מי אשם ומי לא אשם ומי אחראי ומי לא אחראי, אבל ברור, המחדל פה הוא ברור

איציק שמולי:  וכיוון שהיה פה מחדל אז המדינה צריכה לקחת אחריות על המחדל

איציק שמולי:  מה זה אומר לקחת אחריות? הרי את הילדים שלנו אי אפשר להחזיר

איציק שמולי:  לקחת אחריות זה אומר לדאוג לכל מה שאנחנו צריכים, נורא פשוט

איציק שמולי:  לבוא אלינו, לחפש אותנו, לדרוש בשלומנו

איציק שמולי:  לראות אם אנחנו יוצאים מהמיטה

איציק שמולי:  להבין מה אנחנו צריכים

איציק שמולי:  ואנחנו עוד נשמע פה הרבה מאוד צרכים שאנחנו צריכים

איציק שמולי:       הישיבה הזאת, שאני רואה שיש פה כל מיני נציגים מהמדינה, מהמשרדים, הייתה צריכה להיות מזמן

איציק שמולי:  אני יודע שיש ככה פגישות לקבוצות כאלה ואחרות עם ביטוח לאומי, אולי עם דברים אחרים, אולי עם עוד גורמים

איציק שמולי:  אבל למה זה ככה? למה צריך להילחם? למה אין משהו שמתכלל את כל האירוע הזה, לפחות מבחינתנו

איציק שמולי:  ואני מקווה שכמו שחה"כ יצחק פינדרוס אמר, שאולי מפה תצא איזה שהיא בשורה ומשהו, גם אם זה מאוחר מידי

איציק שמולי:  עדיף מאוחר מכלום

איציק שמולי:       ברור לכולם שה-7 באוקטובר זה לא עוד אירוע טרור

איציק שמולי:  אני זוכר לפני חודש הייתה פה ועדה שקשורה לנושא של חוק הפיצויים

איציק שמולי:  והיועצת שם של משרד המשפטים אמרה 'אבל אין לזה תקדים'

איציק שמולי:  אז אמרתי לה 'נכון, גם ל-7 באוקטובר אין תקדים'

איציק שמולי:  זה לא היה, לא היה דבר כזה

איציק שמולי:  לכן כל הכלים, החוקים, הקצבאות, התקציבים, כל מה שהיה עד עכשיו צריך להשתנות

איציק שמולי:  צריך להתאים את זה למצב שיש היום

איציק שמולי:  אנחנו פה, ואני לא יודע להגיד אם אני שמח שהפגישה הזאת מתקיימת, אבל הגיע הזמן, באמת הגיע הזמן

איציק שמולי:  אנחנו פה בשביל לצעוק את הצעקה ולשים את הדברים על השולחן

איציק שמולי:  אז בהתחלה אמרו 'חבר'ה, יש מלחמה, אנחנו עסוקים, יש חטופים'

איציק שמולי:  הכול נכון, אבל אנחנו רואים שזה לא מתקדם, אז בואו, בואו נשב ונראה את כל הדברים שצריך לעשות

איציק שמולי:  קחו אחריות

איציק שמולי:  אם צריך עוד כוח אדם אז תיקחו עוד כוח אדם

איציק שמולי:  אם צריך להקים ועדה בין משרדית תקימו ועדה בין משרדית

איציק שמולי:  תעשו מה שצריך

איציק שמולי:  יש בינינו משפחות מפורקות, יש הורים שלא יוצאים מהבית

איציק שמולי:  ההורים של בת הזוג של הבן שלנו לא יוצאים מהבית

איציק שמולי:  כפשוטו, לא קלישאה

איציק שמולי:  יש אחים, אחיות מפורקים

איציק שמולי:  יש צרכים, יש המון דברים

איציק שמולי:  אני תכף אגיד כמה דברים ואני בטוח שעוד יגידו פה עוד, אבל יש המון דברים שאנחנו צריכים להילחם

איציק שמולי:  לא מבין למה אנחנו צריכים להילחם על זה

איציק שמולי:       אני אתן כמה נושאים, רק שתבינו עם מה אנחנו צריכים להתמודד

איציק שמולי:  יש קצבאות, משפחות שכולות, יש קצבאות

איציק שמולי:  אני לא יודע מתי קבעו אותן, אני לא יודע לפי מה קבעו אותן

איציק שמולי:  אני לא יודע אם הן מתאימות להיום ולגודל האירוע של היום

איציק שמולי:  יש אחים ואחיות שלא מקבלים כלום

איציק שמולי:  למה? הם חיים סבבה? מה, מה קורה פה? יש את נושא ההנצחה, יש זכויות שחלקנו בכלל לא יודעים עליהם

איציק שמולי:  ושוב, אתם רואים אותי, אני עוד בא לכנסת, מדבר

איציק שמולי:  כמו שאמרתי, יש הרבה הורים שלא יוצאים מהבית

איציק שמולי:  לגבי להב, נמצאים פה נציגים

איציק שמולי:  יש דברים שאנחנו עוד לא יודעים על היקירים שלנו

איציק שמולי:  נושא התביעות, הפיצויים מול ארגוני הטרור

איציק שמולי:  אז היינו בוועדה הקודמת, אני אתן את זה רק כדוגמה

איציק שמולי:  אז אני פתחתי לפני איזה חודשיים, פתחתי קבוצה שנקראת "תביעות צדק ל-7 באוקטובר" יש שם מעל 200 משפחות בקבוצה הזאת

איציק שמולי:  עשינו כמה פגישות עם עורכי דין וכו'

איציק שמולי:  אבל בסופו של דבר, היינו גם בוועדה בכנסת, בסופו של דבר בתחושה האישית אני מרגיש לבד

איציק שמולי:  זאת אומרת אף גוף מהמדינה לא בא אלינו אומר חבר'ה, צריך לעשות ככה, צריך לעשות אחרת

איציק שמולי:  יש את נושא של שכר הטרחה שאנשים שם לוקחים מספרים שאני לא יודע מאיפה מקריצים אותם

קארין אלהרר: שכר טרחה על מה?     

איציק שמולי: שכר טרחה על ייצוג שלנו בתביעות מול ארגוני הטרור

איציק שמולי:  25%, 30%, 40%

איציק שמולי:  כן, כן

איציק שמולי:  אז גם בזה אמרתי, אף אחד לא מדריך אותנו, לא מכוון אותנו

איציק שמולי:  ולמה אנחנו צריכים להתעסק עם זה? אני הייתי מצפה מהמדינה שתתעסק עם זה

איציק שמולי:  נתתי לכם כמה דוגמאות לכמות הנושאים שאנחנו צריכים לטפל בהם וזה פשוט הזוי, אי אפשר להכיל את כל זה

איציק שמולי:       אז אני ככה מסכם

איציק שמולי:  המדינה צריכה לקחת פה אחריות, להיכנס לעובי הקורה ולתכלל, לתכלל את האירוע

איציק שמולי:  צריך לקום גוף מטעם המדינה שמתכלל, נותן פתרונות, מטפל, פונה באופן יזום אלינו, לא שצריך לרדוף אחריכם

איציק שמולי:  ועושה את מה שמתחייב מכם

איציק שמולי:  תודה רבה ואשתי גם תוסיף כמה מילים

מרים שפיר: לפני שאני אוסיף אני רוצה לשתף אתכם שדור וסביון כאן ואני פה בגללם וזה ממש קשה לראות אותם מסתכלים עליי פה מהתמונות

מרים שפיר:  אני בכאילו אמא מתפקדת, כי אני פה

מרים שפיר:  אבל זה הרבה פרמקולוגיה שנתן לי פסיכיאטר כדי שאני אקום מהמיטה

מרים שפיר:  אני לא מבשלת, אני לא נוהגת מאז ה-7 באוקטובר

מרים שפיר:  וזה נקרא אמא מתפקדת

מרים שפיר:  אבל ריקי, אמא של סביון, לא יוצאת מהמיטה

מרים שפיר:  היא לא מתפקדת

מרים שפיר:  ואף אחד בקריית אונו לא בא ודופק לה בדלת ושואל אותה מה שלומה

מרים שפיר:  למה? וסתיו, שהיא בת 33 והיא אחות של סביון, עזבה את העבודה והיא לא מתפרנסת, כי היא צריכה לטפל בהורים שלה

מרים שפיר:  אבל לה אין קצבה, כי היא רק אחות

מרים שפיר:  היא לא נחשבת שכולה

מרים שפיר:       דור וסביון שלנו לא זכו להתחתן

מרים שפיר:  והם נרצחו ביחד

מרים שפיר:  הם הלכו לרקוד ביחד ונרצחו ביחד

מרים שפיר:  להב הצמידו שתי חוקרות שונות, אחת לתיק של דור ואחת לתיק של סביון

מרים שפיר:  אנחנו לבד מנסים להבין מה קרה להם

מרים שפיר:  איפה הם נרצחו

מרים שפיר:  מה קרה להם

מרים שפיר:  ואנחנו אוספים פריטים אחד לאחד

מרים שפיר:  אנחנו גבינו עדויות מאנשים שנסעו בצמתים ואנחנו מנסים להבין את האיכון של הטלפון ואנחנו מנסים לסנכרן בין הודעות ווטסאפ של הילדים לחברים שלהם

מרים שפיר:       לפני משהו כמו שלושה שבועות התקשרה לאחות של סביון חוקרת משטרה ושיתפה שסביון בשעה 7:08 התקשרה למשטרה

מרים שפיר:  לא ידענו על זה

מרים שפיר:  והם מספרים את תמלול השיחה

מרים שפיר:  "אנחנו בצומת מעון וירו עלינו"

מרים שפיר:  חשבנו שאנחנו מנסים להבין קצת יותר, אז הם כנראה נרצחו במיגונית בצומת מעון

מרים שפיר:  ואני התקשרתי לחוקרת שמטפלת בדור ואמרתי לה תקשיבי, אבל להם התקשרו

מרים שפיר:  אולי כבר תעבדו ביחד

מרים שפיר:  ואז התחיל דיון מי ייקח את התיק של שניהם, החוקרת הזו או החוקרת הזו

מרים שפיר:  אמרתי זה פשוט לא אכפת לי, פשוט תעבדו ביחד ותגידו לי כבר מה קרה לילדים שלנו

מרים שפיר:  ואז שבוע אחרי כן מתקשרת החוקרת שחוקרת את התיק שלנו

מרים שפיר:  ומסתבר שסביון אחרי שהיא אמרה ירו עלינו, היא אמרה "ונסענו משם"

מרים שפיר:  אז פתאום כל הסיפור משתנה

מרים שפיר:  אתם לא יכולים להגיד לנו מה קרה לילדים שלנו? אתם מבינים מה זה עושה להורים כשאנחנו שומעים את תמלולי השיחות האלה? אתם מבינים כמה מתרסקים פעם ראשונה ופעם שנייה

מרים שפיר:  וכמה פעמים אמר לי פה השוטר מלהב, שדיברתי איתו בבוקר, שהוא יודע שלפעמים החוקרת מתקשרת אלינו ואני אומרת אבל אני לא יכולה היום לדבר איתך, בואי ננסה מחר, כי קשה לי

מרים שפיר:  אבל לשמוע שאפילו את תמלול השיחה לא אמרו לנו במלואה

מרים שפיר:  ואני אומרת רגע, אולי יש עוד מידע שאנחנו לא יודעים

מרים שפיר:       One family זו עמותה נפלאה שמצאה אותי והגיעה אליי

מרים שפיר:  ונתנה לי 5,000 שקלים והטיסה אותי לקפריסין עם בעלי לסוף שבוע טיפולי

מרים שפיר:  והיא עושה אירועים לבנות שלנו, לשלוש הבנות שלנו

מרים שפיר:  ואני הולכת להידרו-תרפיה ואני הולכת לתרפיה בכתיבה, כי אני אמא מתפקדת, אז אני כאילו יכולה לצאת מהבית לכל התרפיות האלה

מרים שפיר:  שנינו לא עובדים מה-7 באוקטובר

מרים שפיר:  אבל One family מצאו אותי

מרים שפיר:  והמרחב ברשפון למתנדב מצאו אותי והמרחב בסתריה, אני רוצה להגיד, עינת ויפתח מאדמה טובה, ששלוש פעמים בשבוע אנחנו הולכים לשם ואנחנו פוגשים משפחות כמונו והם עוזרים לנו מאוד מאוד

מרים שפיר:       אני לפני חודשיים אמרתי אני אחפש באינטרנט, אולי יש עוד מישהו שיכול לעזור לנו

מרים שפיר:  גיליתי להפתעתי שיש ארגון יציג שאני אפילו לא זוכרת כרגע את שמו

מרים שפיר:  לא ידעתי עליו

מרים שפיר:  והתקשרתי, התקשרתי למה שכתוב באינטרנט הארגון היציג למשפחות פעולות איבה

מרים שפיר:  ואמרתי הבן שלנו נרצח ב-7 באוקטובר, מה, מה אתם יכולים לעזור לי? אז הסבירו לי שהם יכולים לעזור לי במיצוי זכויות

מרים שפיר:  אמרתי איזה מיצוי זכויות אני צריכה? בביטוח לאומי

מרים שפיר:  אני לא צריכה מיצוי זכויות בביטוח לאומי, אני יודעת להילחם בביטוח לאומי

מרים שפיר:  כי במשך שנים נלחמתי במחלקת שיקום במשרד הביטחון כדי להגיש לדור, הלום הקרב שלנו, את הזכויות שלו

מרים שפיר:  אז להילחם במשרדי ממשלה אני יודעת

מרים שפיר:  דור הלום קרב, היה לו קשה, אני נלחמתי בשבילו

מרים שפיר:  אז אני יודעת להילחם בביטוח לאומי, אני לא צריכה עזרה במיצוי זכויות

מרים שפיר:  להילחם אני יודעת מול גופי ממשלה

מרים שפיר:  לצערי יש לי ניסיון עקוב מדם בזה

מרים שפיר:       שאלתי אז מה עוד? ראיתי באינטרנט שיש אירועים לכיתה א' ושיש בר מצווה

מרים שפיר:  הבת הצעירה שלנו בת 23

מרים שפיר:  אני לא צריכה תיק לכיתה א' ואני לא צריכה עזרה בבר מצווה

מרים שפיר:  מה אתם יכולים לעזור לי? במיצוי זכויות

מרים שפיר:  אבל רק אם תשלמי דמי חבר

מרים שפיר:  את חברה? אמרתי אני לא יודעת אם אני חברה, כי אני לא יודעת בכלל מי אתם

מרים שפיר:  אז אני לא צריכה ארגון יציג שיגבה ממני דמי חבר בשביל למצות זכויות בביטוח לאומי שזה לא עוזר לי כרגע בשום דבר

מרים שפיר:  גם מסיבת בר מצווה, קוסמטיקה ליום המשפחה ותיק לכיתה א' אני לא צריכה

מרים שפיר:  איציק בדק קצת והבין שהארגון היציג הזה הוכרז כארגון יציג ב-1999

מרים שפיר:  אני לא יודעת מה הם עושים, אני לא יודעת מה הם עושים בשבילי

מרים שפיר:  אבל לפני כחודש קיבלתי S

מרים שפיר: M

מרים שפיר: S מהארגון היציג שיש משרד עורך דין גדעון פישר שיכול לעזור לי בתביעה מול ארגוני החמאס

מרים שפיר:  אז יש לכם את הפרטים שלי? העברתם את זה לעורך דין שלא מתמחה בכלל בתחום כדי שיגבה ממני את פרטי הגבייה?     

רועי כהן: אוי גברתי, גברתי

יצחק פינדרוס: רועי, רועי, לא

יצחק פינדרוס:  לא להפריע

רועי כהן: מה זה? אבל זה לא נכון הדברים האלה

יצחק פינדרוס: אז תצא החוצה, צא בבקשה

מרים שפיר: זה מאוד נכון

יצחק פינדרוס: צא בבקשה החוצה

רועי כהן: זה לא נכון הדברים האלה

יצחק פינדרוס: זה לא מעניין

מרים שפיר: זו החוויה שלי

קריאה: חוויה של מאות משפחות

מרים שפיר: זו חוויה שלי, אני לא יודעת מי אתה בכלל

רועי כהן: אני מנכ"ל ארגון נפגעי פעולות איבה

יצחק פינדרוס: רועי

יצחק פינדרוס:  רועי, צא בבקשה

מרים שפיר: זו החוויה שלי

יצחק פינדרוס: צא בבקשה

רועי כהן: לא, היא שאלה מי אני

יצחק פינדרוס: לא, לא, תצא

יצחק פינדרוס:  אני ביקשתי שתצא בבקשה החוצה

רועי כהן: אבל היא שאלה מי אני, אז אני חייב לענות, מה?      

יצחק פינדרוס: לא

יצחק פינדרוס:  פה אמרתי בהתחלה, לא יהיה

רועי כהן: בסדר, אני עניתי לה וזהו

יצחק פינדרוס: רועי, לא יהיו הפרעות

רועי כהן: בסדר

קריאה: לנו נרצחו הילדים

יצחק פינדרוס: רועי, זו פעם אחרונה

יצחק פינדרוס:  הנה, תודה רבה לך רועי

קריאה: נרצחו לנו הילדים

יצחק פינדרוס: אתה הבנת מה שאתה עשית עכשיו? צא בבקשה החוצה

רועי כהן: לא, ההיפך

יצחק פינדרוס: צא בבקשה החוצה, זהו

יצחק פינדרוס:  לא, לא

קריאה: חוצפן

יצחק פינדרוס: אבל תשים לב מה שאתה עושה

יצחק פינדרוס:  אמרתי, הקדמתי, יש פה ועדה מתוחה

יצחק פינדרוס:  לא יהיו פה הפרעות

קריאה: רצחו לנו את הילדים

יצחק פינדרוס: אני אמרתי את זה מהרגע הראשון

יצחק פינדרוס:  תודה

קריאה: חוצפן

מרים שפיר: אני אסיים שבעלי איציק הקים קבוצת ווטסאפ

מרים שפיר:  יש הרבה מאות משפחות שהצטרפו אליו

מרים שפיר:  איציק נפגש כבר עם כמה משרדי עורכי דין וגם בזה, כמו שאיציק אמר, אנחנו צריכים עזרה

מרים שפיר:  אבל אני יודעת איזה עמותות עוזרות לי

מרים שפיר:  ואם יש ארגון יציג, אני אשמח שהם יקבלו עוד עזרה כדי לעזור לי יותר, כי הם עוזרים לי המון

מרים שפיר:  אני מקווה שמהוועדה הזאת ייצאו דברים לעשייה ושזה לא יהיה סתם עוד ועדה שלא התאמצתי לקום היום בבוקר בשביל להגיע לפה סתם

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  חה"כ קארין אלהרר

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני יושב-הראש

קארין אלהרר:  האמת שלא פשוט לדבר אחרי זוג ההורים ואני בטוחה שעוד נשמע הרבה מאוד הורים ומשפחות

קריאה: אני רוצה גם שנייה לפני לדבר, אנחנו עדיין נציגי המשפחות, לא סיימנו לדבר

קריאה:  יש הרבה נציגים

יצחק פינדרוס: ייתנו למשפחות לדבר

קארין אלהרר: ברור שכל התיאורים שיהיו כאן יהיו באמת מחרידים

קארין אלהרר:  בן אדם יכול לדמיין כאילו מדובר בעוד משפחה שכולה, אבל זה הרבה מעבר

קארין אלהרר:  זה הרבה מעבר

קריאה: שר האוצר של מדינת ישראל חושב

יצחק פינדרוס: סליחה, אני מבקש, אפשר לא לנהל את הדיון הזה

יצחק פינדרוס:  אם רוצים לנהל את הדיון הזה, אני מבקש לא להפריע

קארין אלהרר: משפחות שבאמת ימים וחודשים לא יודעים מה עלה בגורל יקיריהם בדקות האחרונות

קארין אלהרר:  והמדינה, אני חייבת להודות, היא הקימה את מטה החטופים, היא הקימה את מנהלת תקומה

קארין אלהרר:  אבל היא לא הקימה מנהלת שתעסוק בזכויות שלהם

קארין אלהרר:  שזה לא הגיוני

קארין אלהרר:  ועוד יותר לא הגיוני שבדיוק בימים האלה אין מנכ"ל לביטוח הלאומי

קארין אלהרר:  שזה אירוע באמת מופרע בסדר גודל שאני לא מצליחה להבין

קארין אלהרר:       המשפחות, אני בקשר עם חלק מהמשפחות

קארין אלהרר:  והם שלחו לי את הקולאז' באמת המצמרר הזה שיש כאן

קארין אלהרר:  שהם יצרו איזה רקמה אנושית אחת, עם כל הפנים של הפרחים, הצעירים והצעירות

קארין אלהרר:  שמה הם רצו? לצאת ולרקוד? ומאחורי כל פנים יש משפחה שהיא קרועה, שהיא עוברת עד היום טלטלות

קארין אלהרר:  ואני שמעתי מהמשפחות עצמן

קארין אלהרר:  איפה האחים והאחיות? אדוני יושב-הראש, אני אשמח שנשתף ביחד פעולה ונביא הצעה שתיתן את הזכויות לאחים ולאחיות

קארין אלהרר:  זה אחים ואחיות שהרבה פעמים מחזיקים את המשפחות האלה

קארין אלהרר:  כי ההורים כבר למרבה הצער לא מצליחים להיות באירוע

קארין אלהרר:  והיה דיון שבוע שעבר בוועדה לביטחון פנים

קארין אלהרר:  הגשתי דיון מהיר אז ואמרתי בצורה ברורה: צריך מנהלת

קארין אלהרר:  צריך, תקראו לזה פרויקטור, תקראו לזה איך שאתם רוצים

קארין אלהרר:  אבל צריך נציג שיהיה מסונף למשפחה שהוא ה- case manager

קארין אלהרר:  הוא יודע מה כל הזכויות של כל משפחה, הוא יודע לדפוק על הדלתות הרלוונטיות

קארין אלהרר:  הוא יודע לבוא ולהגיש למשפחה את התוצר המוגמר

קארין אלהרר:  זה יכול להיות, אגב, אדם מהשלטון המקומי, בעיר שבו הוא גר

קארין אלהרר:  הרי האנשים מפוזרים, בניגוד לקיבוצים ולערי הנגב המערבי, בניגוד לחטופים, שיש להם את הגורם המתכלל הזה

קריאה: אני נציגת הקיבוצים ואני באמת לא מבינה

יצחק פינדרוס: סליחה, סליחה

קארין אלהרר: לא, אני ממש לא

קארין אלהרר:  אני אומרת שלקיבוצים יש את המזכירים ואת המזכירות, יש קהילה

קארין אלהרר:  פה אין קהילה אחת, הם מאוד הטרוגניים

קארין אלהרר:  יש אנשים מכל הארץ

קארין אלהרר:  אז אני לא, אני לא חושבת שיש מישהו שנהנה באירוע

קארין אלהרר:  אבל אני אומרת פה יש אופציה לתת תיקון שהוא תיקון יחסית פשוט

קארין אלהרר:  באמת יחסית פשוט

קארין אלהרר:  כי הייתי בדיון שבוע שעבר ושמעתי שבלהב הם יוצרים קשר עם המשפחות

קארין אלהרר:  נכון, לא כל המידע קיים

קארין אלהרר:  אבל כן מנסים בקשיים הקיימים ליצור קשר עם המשפחות

קארין אלהרר:  ושמעתי את נציגת משרד המשפטים שאומרת יש לנו עורכי דין

קארין אלהרר:  ושמעתי את ביטוח לאומי שאומר במענים הקיימים שהחוק מאפשר לנו אנחנו נותנים

קארין אלהרר:  אתם רוצים, תשנו את החוק

קארין אלהרר:  וזה מה שצריך לעשות, אדוני יושב-הראש

קארין אלהרר:       עכשיו אני אומרת, זה לא דברים מסובכים

קארין אלהרר:  זה דברים פשוטים שייתנו מעט למשפחות שסובלות סבל גדול

קארין אלהרר:  אז אני אומרת אנחנו חייבים לעשות את הדבר הזה

קארין אלהרר:  חייבים לתת את המענים גם לבני ובנות הזוג שלאו דווקא התחחתנו

קארין אלהרר:  אנחנו צריכים לתת להם את ההכרה באחים השכולים

קארין אלהרר:  ואנחנו חייבים לתת להם הנצחה

קארין אלהרר:  חייבים

קארין אלהרר:  תודה רבה

יצחק פינדרוס: אני מרים בשתי ידיים את ההצעה שלך

יצחק פינדרוס:  הדברים שייצאו מכאן היום, ואני אומר את זה גם לנציגי המשפחות, הדברים שייצאו מכאן היום וידרשו חקיקה, נגיש הצעות חוק

יצחק פינדרוס:  נבין איפה הפערים, מה הדברים, ננסה להבין

יצחק פינדרוס:  אתה רוצה? אם לא, נמשיך הלאה בדיון

שקלים: לא, אני הייתי מעדיף את רשות הדיבור שלי לתת לרחל, אימו של עוז עזרא הי"ד

רחל עזריה: בוקר טוב לכולם

רחל עזריה:  קשה לי לדבר

רחל עזריה:  אני רוצה לדעת איך הבן שלי נרצח, עם בת הזוג שלו

רחל עזריה:  שכל זה היה בשיחת טלפון שהוא התקשר אלינו, לבת שלי הוא התקשר

רחל עזריה:  והוא אמר לה ירו בי

רחל עזריה:  היא שאלה אותו מה, איפה אתה נמצא? הוא אמר לה במסיבה

רחל עזריה:  מי ירה בך? מחבלים

רחל עזריה:  הבת שלי הייתה, שתי הבנות היו בשיחת טלפון, אני לא הצלחתי לענות

רחל עזריה:  וטוב שלא הצלחתי, כי אני לא יודעת מה היה קורה באותו רגע

רחל עזריה:  פשוט הבנות שלי דיברו איתו כשהוא כבר היה ירוי בכתף ובחזה

רחל עזריה:  ובת הזוג שלו לא הייתה ירויה

רחל עזריה:  היא דיברה עם מד"א, ביקשה עזרה

רחל עזריה:  אמרו לה להוריד לו את החולצה ולשים אותה בעורק הראשי

רחל עזריה:  זה מה שהיא עשתה

רחל עזריה:  והיא צועקת בטלפון ואומרת להם תעזרו לי, תעזרו לי

רחל עזריה:  באו מחבלים לאוטו, שאלו אותם יש לכם נשק? אמרו שאין להם נשק

רחל עזריה:  עשו לו וידוא הריגה והרגו אותה, את שניהם ביחד

רחל עזריה:       איך אפשר להתמודד? איך, איך אפשר להתמודד? בואו תגידו לי איך

רחל עזריה:  אנחנו לא חיים אנחנו

רחל עזריה:  לא הילדים שלנו, לא אנחנו

רחל עזריה:  אנחנו לא עובדים, אנחנו במצב נפשי לא טוב, אנחנו חיים על כדורים

רחל עזריה:  אי אפשר כבר, באמת

רחל עזריה:  אף גורם לא עוזר לנו

רחל עזריה:  כלום, אף אחד לא מתייחס אלינו

רחל עזריה:  לא לילדים שלנו

רחל עזריה:  כולנו ממוטטים

רחל עזריה:  כולנו ממוטטים, אין לנו כבר כוחות

רחל עזריה:  באמת אין לנו כוחות

רחל עזריה:  איפה הצבא היה? איפה? לקחו לי את הילד שלי הקטן, בן 23 סך הכול הוא היה

רחל עזריה:  בן 23 הוא היה

רחל עזריה:  מה אפשר לעשות, תגידו לי, איך אפשר להתמודד? איך אפשר לחיות? אני חיה כמתה, אני לא חיה

רחל עזריה:  לא אני ולא הילדים שלי ולא אבא שלו ולא בן הזוג שלי, אנחנו לא חיים

רחל עזריה:  המשפחה נהרסה, נהרסו לנו החיים

רחל עזריה:  הכול נהרס לנו, אין לנו כבר כוחות

רחל עזריה:  אין לנו כוחות לחיות

רחל עזריה:  באמת שאין לנו כוחות

רחל עזריה:  אף אחד לא מתייחס אלינו

רחל עזריה:  למה ככה? למה? למה? איפה החיים? אנחנו, מה אנחנו הולכים לעשות עכשיו? איך, איך? אנחנו לא ישנים בלילות, אנחנו חיים על כדורים

רחל עזריה:  באמת שאין לנו כבר כוחות, באמת

רחל עזריה:  תתנו לנו כל מה שמגיע לנו, מה שאנחנו צריכים

רחל עזריה:  הכול אנחנו צריכים לקבל

רחל עזריה:  אנחנו לא צריכים להתחנן שייתנו לנו

רחל עזריה:  ממש ככה

קריאה: בחסד

קריאה:  בחסד ולא בזכות

רחל עזריה: הכול בחסד, ממש בחסד

רחל עזריה:  זה לא עובד ככה

רחל עזריה:  באמת שזה לא עובד

רחל עזריה:  מה זה הדבר הזה? למה אני צריכה לבוא כל שני וחמישי לכנסת, לבכות ולספר מה קרה לילדים שלנו, לפרחים שלנו? איך אפשר לחיות? בואו תגידו לנו, איך אפשר לחיות? אנחנו לא חיים

רחל עזריה:  אנחנו חיים כמתים

רחל עזריה:  ממש ככה

רחל עזריה:  ישנים עם כדורים, קמים עם כדורים

רחל עזריה:  מה אנחנו רואים? לא רואים כלום

רחל עזריה:  החיים היפים שהיו לנו, הלכו, נהרסו

רחל עזריה:  אני 20 קילו ירדתי במשקל, אני לא יכולה לחיות

רחל עזריה:  לא הייתי מעשנת, אני מעשנת

רחל עזריה:  אני חיה על קפה וסיגריות

רחל עזריה:  נהייתי אנורקטית נהייתי

רחל עזריה:  מי יכול לעזור לי? מישהו יכול לעזור לי? מי יכול לעזור? לכולנו, לכל ההורים

רחל עזריה:  באמת, הבנים שלנו, הבנות נמצאות איתנו בבית

רחל עזריה:  הבנים הם לא עובדים, הם לא יכולים לעבוד

רחל עזריה:  הם לא יכולים, ממש ככה

רחל עזריה:  אני פוחדת לפתוח חלון

רחל עזריה:  20 פעמים אני סוגרת את הדלת בלילה

רחל עזריה:  הולכת, באה, לראות אם סגרתי

רחל עזריה:  הולכת, באה, שמה כיסאות בדלתות

רחל עזריה:  שמה כל חפץ שיש לי לשים בדלת אני שמה

רחל עזריה:  מה זה? אני צריכה לחיות בפחד במדינה שלנו? למה מה קרה? מה זה? המדינה שלי

רחל עזריה:  אני צריכה לחיות באושר ויושב וכל הטוב שבעולם

רחל עזריה:  באמת, די כבר

רחל עזריה:  נמאס

רחל עזריה:  נמאס עליי, אני רוצה להשתגע

רחל עזריה:  אני רוצה להשתגע כבר

רחל עזריה:  די, די, אני כבר לא יכולה

רחל עזריה:  לקחו לי את התינוק שלי

רחל עזריה:  לקחו לי את התינוק שלי

רחל עזריה:  זה ילד שגר איתי בבית

רחל עזריה:  אני לא יכולה להיכנס הביתה, אני כל היום נמצאת אצל אחים שלי, קשה לי להיות בבית

רחל עזריה:  קשה לי להיות בבית

רחל עזריה:  קשה לי להיות בבית

רחל עזריה:  קשה לי

קריאה: איפה שר האוצר של מדינת ישראל?      

רחל עזריה: איפה הוא? שומר את הכסף בכיס

רחל עזריה:  הם שומרים את הכסף בכיס למחבלים, למי הם שומרים? למי הם שומרים את הכסף?      

קריאה: איפה חברי הכנסת של הליכוד שלא מראים את הפרצוף שלהם

רחל עזריה: הכול ברח לי מהראש, הכתיבה, הזיכרון, הכול

רחל עזריה:  מדברים איתי אני לא יודעת מה אומרים לי

יצחק פינדרוס: אם קשה, אנחנו נעשה עוד נציגה אחת ואנחנו נעבור, נעשה לפי סבב

רחל עזריה: סמוטריץ' שומר את הכסף

רחל עזריה:  למי הוא שומר אותי?     

יצחק פינדרוס: בבקשה, מיד לאחר מכן נציג משרד ממשלתי ונחזור לנציג משפחות

יצחק פינדרוס:  כן, בבקשה

ליאור אדרי: שלום רב למכובדי

ליאור אדרי:  שמי הילה ליאור

ליאור אדרי:  אני אחות של מתן ליאור, מתן מרדכי ליאור ז"ל

ליאור אדרי:  הגיבור שנרצח בנובה, לא לפני שהציל נפשות רבות מהטבח האכזרי

ליאור אדרי:  אני הקמתי את קבוצת הווטסאפ של ילדי האור – משפחות נרצחי מסיבות ה-7 באוקטובר

ליאור אדרי:  על פניו זה נשמע טייטל לא מכובד מספיק כדי להזכיר מול פורום מכובד זה

ליאור אדרי:  אז זהו, שלא

ליאור אדרי:  באתי היום כנציגה של מאות משפחות

ליאור אדרי:  משפחות שקבוצת הווטסאפ של ילדי האור הינה המקום שלהם והקשר שלהם לכל דבר ועניין בינם לבין המדינה, בינם לבין ארגונים שונים, בינם לבין יוזמות פרטיות ומדיניות

ליאור אדרי:  קבוצת הווטסאפ הזאת הצמיחה מתוכה נציגים, בני משפחה של נרצחים בעצמם, שעובדים ימים ולילות מסביב לשעון כדי להשיג רווחה כלשהי עבור המשפחות הגיבורות הללו ולהוות את המעטפת שבשלב זה אין גורם רשמי מדינתי שנותן

ליאור אדרי:       אנחנו למעשה ועמותת ילדי האור שהקמנו, נהיינו בעל כורחנו ובאין ברירה גורם מתכלל

ליאור אדרי:  וזאת למרות שאין בידינו את המשאבים, את הכלים, את הידע המקצועי והכוח הפוליטי להפעיל ולתפעל מערך חשוב והכרחי שכזה

ליאור אדרי:  אני לצורך הדוגמה לפני מספר חודשים הייתי זו שהעבירה את הרשימה של השמות שבידי, כדי שהייעוץ המשפטי של המדינה יוכל להתחיל ליצור קשר עם המשפחות, במטרה לתת להם את המענה המשפטי אליו הם זכאיות בחוק בנוגע לסוגיות השונות בענייננו

ליאור אדרי:  ואיך אתם חושבים שהגיע לידינו רשימה שאפילו לייעוץ המשפטי של המדינה אין? כי בעבודת רגליים, בהצלבת נתונים, בטלפוניה

ליאור אדרי:  בשיתופי פעולה מול הנצחות שונות

ליאור אדרי:  בשיתופי פעולה עם המשפחות ובשיתוף פעולה עם הפקת הנובה

ליאור אדרי:  כי אנחנו, כמו הייעוץ המשפטי בשעתו, למעשה לא זכאים על פי חוק לקבל את רשימת השמות שהיא למעשה אנחנו

ליאור אדרי:  אנחנו גוף עם כוח ללא כוח

ליאור אדרי:  לא יתכן שאנחנו, הזקוקים בעצמנו לטיפול, נאלצים ללא סמכויות רשמיות מעוגנות כלשהן לעשות עבודה שהמדינה חייבת לבצע

ליאור אדרי:  מדובר בקשיים רבים שנערמים על גבם של אנשים שבורים, אנשים מוכי טראומה, אנשים שהמדינה חייבת להסדיר את ענייניהם בצורה מעוגנת על מנת שהם ישרדו

ליאור אדרי:  אני חוזרת על המילה, ישרדו

ליאור אדרי:  ה-7 באוקטובר הוא יום בו אזרחים נטבחו ונרדפו ועברו התעללויות מחרידות בחייהם ובמותם, חוו פשעים כנגד האנושות

ליאור אדרי:  והלכה למעשה סיפקו את קו החזית ההגנה בין המרצחים האכזריים לבין המדינה כולה

ליאור אדרי:       מדובר בשואה שהמדינה לא דמיינה לעצמה בתרחישים הכי גרועים כי תקרה

ליאור אדרי:  ולכן מובן לכל כי לא ניתן לטפל בהמשגה החוקית הקיימת לאירוע שתרחישי המציאות בו עלו על כל דמיון

ליאור אדרי:  מדובר בשואה של כמעט 56 שנים שאנחנו אומרים לא עוד

ליאור אדרי:  אז גם לא נערכנו להתמודדות עם השלכות של עוד שואה, בטח לא בארצנו

ליאור אדרי:  חשוב להדגיש כי המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים לטפל בהורה שמצא את בנו במיגונית והגדיר את מה שנחשף שם כסלט של ילדים

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים לטפל באמא שחשה אשמה על כך שהילדה שלה לא בחיים, כי היא הבטיחה לבתה שהאמבולנס בדרך וכבר מגיע לנקודת המפגש ואל לא לזוז משם

ליאור אדרי:  והילדה הקשיבה לה, למרות שאחרים ברחו

ליאור אדרי:  רק כדי לגלות שבגלל שלא התפנתה ממקום המחבוא נרצחה באכזריות

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים לטפל במשפחה שהייתה עדה בטלפון במשך שעות למנוסה של בת המשפחה, למענה חסר הרגישות וחסר האונים של הגורמים האמונים להבטחת שלומה ולחילוצה

ליאור אדרי:  לרגעי הטבח האכזרי של בתם ושל עשרות נוספים ושל שעות רבות ללא חילוץ כלשהו, בעוד הטלפון המשיך בשיחה עד לשכבה

ליאור אדרי:       המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים לאם שיודעת את ההשלכות של המידע הרשמי לפיה גופת בנה לא נורתה, אך נמצא כפותה ושרופה

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם משפחות שיודעות שילדיהם מתו מאיבוד דם במשך שעות ובמשך ימים בשטח ללא חילוץ

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה להתמודד בכלים הקיימים עם משפחות שנכנסו תחת סיכון חייהם ותחת אש תופת למקומות שכוחות המדינה עוד לא הגיעו, כדי לנסות ולחלץ את ילדיהם

ליאור אדרי:  משפחות שחשו בפחד אימה, בפחד מוות נוראי וחזו במראות מלחמה שאין כדוגמתה שעיקרה קורבנות אזרחיים שחיללו אותם ואת גופם בשלל דרכים ועד תום

ליאור אדרי:  וחזרו הלומי קרב

ליאור אדרי:       המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם בני משפחה וחברים שצפו בכל סרטוני הזוועות שחמאס וגורמים אחרים פרסמו בטלגרם ובדומיו, תוך חרדת חיים למצוא את יקיריהם בסרטונים אלו בזמן אמת ובמקרים רבים גם לגלות כך על רצח אהובם

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם משפחות שהוציאו את יקיריהם מהקבר לאחר קבורתם כדי לגלות שאליהם דבוקים חתיכות של ילדים אחרים

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה להתמודדות בכלים הקיימים עם הורים שקיבלו זיהוי לגבי יקיריהם ולא ביצעו זיהוי בעצמם לגבי אי השלמה עם כך שאכן ילדיהם הוא מי שקבור מתחת לאדמה וחיים עם תקוות השווא שילדיהם עשויים לחזור הביתה כחטופים

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם משפחות שלא יודעות עד היום מה קרה ליקיריהם

ליאור אדרי:  לא זיהו גופה

ליאור אדרי:  ועם הסיוטים שרצים להם בראש מיום הקבורה אז הרימו ארון קבורה ממש, אבל ממש קל

ליאור אדרי:       המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם משפחה שהייתה צריכה לדחות את ההלוויה, כי הובטח לה ששני ילדיה ייקברו יחדיו, אבל גופת אחד מהם לא הגיעה לבית הקברות

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם הורים שהפכו מאוד גופות שנמצאו בשטח, תוך היחשפות למוות האכזרי שצילק כל גופה וגופה במטרה לאתר את גופת יקיריהם

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה להתמודד בכלים הקיימים עם אנשים שנקראו לזהות בשורה גופות נפוחות, מסריחות, סגולות, שהושארו בתנאים לא תנאים במשך ימים, עם תולעים בתוכן

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים להתמודד עם בני משפחה שיודעים שאנסו וכרתו והתעללו ושרפו את ילדיהם באכזריות שאין כמותה

ליאור אדרי:  המדינה לא ערוכה בכלים הקיימים לטפל בכל אלו שלא מסוגלים נפשית לדרוש את מה שמגיע להם

ליאור אדרי:       אתם, כיאה למדינה מתפקדת, מסתכלים על העתיד, מתכננים את מהלכי ההווה

ליאור אדרי:  אנחנו חיים כל יום סיוטים מחדש וכל לילה סיוטים מחדש, את ה-7 באוקטובר

ליאור אדרי:  אנחנו תקועים ב-7 באוקטובר

ליאור אדרי:  אנחנו זקוקים שתגנו עלינו עכשיו, למען אלו שלא הצלחתם להגן עליהם אז

ליאור אדרי:  אנחנו צריכים יותר מאמפתיה

ליאור אדרי:  אנחנו זקוקים שתיקחו אחריות על האזרחים מתים מהלכים ותספקו מענה הוליסטי לכל המקרים שנופלים בין הכיסאות

ליאור אדרי:  ואזהרת ספוילר, כולנו במסגרת הקיים נופלים בין הכיסאות

ליאור אדרי:       המקרים שהוצגו כאן הם קצה המזלג של סיפורי הטראומה היום יומיים עמם אנחנו מתמודדים כמשפחות, מעבר לטראומה הקשה מנשוא וכתוצאה גם ממנה וכמובן מכל אירועי ה-7 באוקטובר ישנם צרכים קריטיים, מיידיים וארוכי טווח המחייבים את פתרונכם

ליאור אדרי:  המחייבים שינויים ותקצובים ועבודת מטה, תוך שיתוף פעולה עם המשפחות והבנתכם את המורכבויות השונות ואת הצורך המקסימלי בהתייחסות לאוכלוסיות שונות של פגועים בתוך המסגרת המשפחתית

יצחק פינדרוס: אני אעבור עכשיו למשרדי ממשלה ואחזור למשפחות

ליאור אדרי: תודה

ליאור אדרי:  יש המון משפחות שרוצות לדבר

יצחק פינדרוס: כיוון שבסופו של דבר, כמו שאמרתי, אנחנו רוצים לצאת מהדיון הזה עם בשורות מעשיות ואני חושב שאני מדבר גם בשם חברי הכנסת

יצחק פינדרוס:  אנחנו לא הולכים בדיון הזה לסיים ולסגור מעגל, להוציא כותרת וללכת

יצחק פינדרוס:  אנחנו הולכים ללוות את הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  גם הוועדה, אבל לא רק כוועדה

יצחק פינדרוס:  אני אומר, אנחנו הולכים ללוות את זה

יצחק פינדרוס:  מה שיצטרך חקיקה, יצטרך חקיקה

יצחק פינדרוס:  מה שיצטרך מעקב אחרי משרדי ממשלה, יצטרך מעקב אחרי משרדי ממשלה

יצחק פינדרוס:  לכן גם מי שמרגיש שאם הוא לא ידבר או לא יצליח להתבטא היום במלואו, אנחנו נעשה בוועדה הזאת לעשות את המקסימום לדבר הזה

יצחק פינדרוס:  לכן לנסות לתמצת

יצחק פינדרוס:  נחזור למשרדי ממשלה

יצחק פינדרוס:  זה לא הולך להסתיים בדיון הזה סופית, אנחנו ננסה ללוות את זה, לראות איפה הפערים, איפה הדברים, איפה הדברים שצריכים לעשות

יצחק פינדרוס:  אני מבקש מתמר שטיינר, משרד המשפטים

יצחק פינדרוס:       אני מבקש, ממש מבקש, אם רוצים שהדיון, זה למענכם, אם אתם רוצים שהדיון יהיה מעשי

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להגיד לכם כמי שנמצא בפוליטיקה הרבה שנים, הדרך לא לצאת משום דיון שום דבר זה להתפרץ בתוך הדיון ולעשות בלגן

יצחק פינדרוס:  ואז במסגרת הבלגן הסתיים הדיון ולא התקדמנו

יצחק פינדרוס:  למענכם, באמת למענכם

יצחק פינדרוס:  אני מסכים, זה דיון רגיש, דיון כואב

יצחק פינדרוס:  אבל למענכם, בואו ננסה לייצר את הדיון הזה, כדי שייצא ממנו בשורות

יצחק פינדרוס:  כן?     

תמר שטיינר: אז באמת כמו שאמרתם קודם, בעצם האירוע הזה תפס את משרדי הממשלה לא מוכנים

תמר שטיינר:  תמר שטיינר, ראשת בית הדין לעררים, מענקי קורונה ו-"חרבות ברזל"

תמר שטיינר:  נציגת משרד המשפטים במנהלת החטופים החל מהשבוע השני למלחמה

תמר שטיינר:  מאז בעצם אנחנו כמשרד מתכללים את כל הצרכים שמגיעים אלינו, לרבות ייעוץ וחקיקה בהיבטים של תיקוני חקיקה

תמר שטיינר:  הסיוע המשפטי בעצם מלווה גם את משפחות הנרצחים, גם את משפחות החטופים

תמר שטיינר:  אני מבינה שיש כאן איזה שהיא, תכף בת שבע תתייחס, סגנית מנהלת הסיוע המשפטי נמצאת כאן

תמר שטיינר:       בעצם מה שעשינו במנהלת החטופים, ואני חושבת זה מנגנון שצריך להעתיק אותו לכאן מהר מאוד, הקמנו שולחן בין משרדי שבו בעצם הייתה נציגות למשפחות החטופים שהיא הציפה את הצרכים

תמר שטיינר:  כמו שאמרת בדיוק אנחנו לא יודעים להגיד מה הפערים, קטונו באמת

תמר שטיינר:  אנחנו יודעים שמדובר פה באירוע שהוא אירוע בראייה שלי כריצת מרתון

תמר שטיינר:  אנחנו גם היום לא יודעים מה יהיו הצרכים שלכם מחר

תמר שטיינר:  אני מניחה שגם אתם בעצמכם לא יודעים להגיד מה יקרה בעוד חודש או מה תצטרכו בעוד חודש או בעוד חודשיים או בעוד שנה

ליאור אדרי: אנחנו כבר יודעים להגיד מה אנחנו צריכים עכשיו

יצחק פינדרוס: סליחה, סליחה

תמר שטיינר: אז אני רוצה רגע לומר

תמר שטיינר:  בעצם מנהלת החטופים הוקמה במשרד ראש הממשלה לפני שלושה שבועות אם אינני טועה, בפועל

תמר שטיינר:  החלטת הממשלה היא מ-12 בנובמבר אבל בעצם הוקמה בפועל לפני שלושה שבועות בערך, חודש, משהו כזה

תמר שטיינר:  בעצם המנהלת הזאת היא אותו גוף מתכלל ולהבנתי זה מה שצריך לעשות גם פה

תמר שטיינר:  להקים גוף שמתכלל ביחד עם משרדי הממשלה, בעצם משרד המשפטי הוא חלק, שותף מאוד מרכזי

קארין אלהרר: תמר, למי צריך לפנות כדי שהדבר הזה יקרה?      

תמר שטיינר: משרד ראש הממשלה

קארין אלהרר: אוקיי

קארין אלהרר:  נמצאת כאן נציגה

תמר שטיינר: אני רק רוצה אם אפשר שבת שבע תשלים לעניין הסיוע המשפטי

תמר שטיינר:  כי באמת הסיוע המשפטי התפקיד שלו זה בראש ובראשונה - - -     

יצחק פינדרוס: אבל השאלה הזאת היא קריטית לעצם מהות הדיון

יצחק פינדרוס:  מי מקבל את ההחלטה על הקמת השולחן העגול הזה? מי מוביל את זה בסופו של דבר?     

תמר שטיינר: לירון תענה

יצחק פינדרוס: משרד ראש הממשלה

תמר שטיינר: משרד ראש הממשלה

לירון הנץ: החטופים זו החלטת ממשלה

יצחק פינדרוס: אה, זו החלטת ממשלה?     

תמר שטיינר: בוודאי

לירון הנץ: בדיוק כמו בחטופים

יצחק פינדרוס: הבנתי, בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  מה זה אומר?     

תמר שטיינר: אני לא רוצה להלאות אתכם

תמר שטיינר:  אני אסביר רגע במשפט ואז אני אעביר, ברשותכם

לירון הנץ: בפעם הקודמת זו הייתה החלטה

תמר שטיינר: בפעם הקודמת מה שקרה זה שהועברה החלטת ממשלה שהיא בעצם מקימה את המנהלת במשרד ראש הממשלה

תמר שטיינר:  לקח זמן לאייש אותה ועד שאיישו אותה אני ניהלתי את השולחן הבין משרדי שבעם ריכז את הצרכים כמו שאמרו כאן, שבעצם לא רוכזו על ידי אף משרד, אז בעצם אני ריכזתי אותו בהיבט של החטופים אזרחיים

עמית ליאור: יש מלא שרים

יצחק פינדרוס: סליחה

יצחק פינדרוס:  אני אומר בכנות, אם אתם רוצים דיון של ביקורת המדינה, אז זה בסדר גמור, לא פה

יצחק פינדרוס:  אנחנו מנסים פה עכשיו כרגע לפתור

יצחק פינדרוס:  אני מבקש

קריאה: מישהו רוצה לעשות משהו, זה לא מעניין אותם

קריאה:  אתם נותנים לאנשים מקצועיים לדבר כשהם לא יודעים מה אנחנו באמת צריכים

יצחק פינדרוס: אבל זה מה שהיא אמרה

יצחק פינדרוס:  זה מה שהיא אמרה

קריאה: אבל למה אני צריכה לשמוע את כל הדברים האלה?     

יצחק פינדרוס: אז את לא חייבת

קריאה: אבל זה בדיוק העניין, הם לא מסוגלים לעשות כלום

רחל עזריה: הם לא מרגישים את הכאב שלנו, לנו נרצחו הילדים

יצחק פינדרוס: אבל בשביל זה כינסנו את הדיון

קריאה: אתם עדיין רוצים להמשיך כרגיל, כאילו לא קרה כלום

יצחק פינדרוס: את צודקת

יצחק פינדרוס:  אבל בשביל זה כינסנו את הדיון היום, בשביל להגיע לפתרונות

קריאה: אנחנו כל יום, אתם אמרתם אירוע מתגלגל, אתם בכלל לא מבינים מה זה אירוע מתגלגל

קריאה:  איפה פסיכיאטר, איפה משרד הבריאות שיישב פה ויבין וינתח מה המצב שלנו? איך אתם באים ואומרים לנו שאתם רוצים לעשות דברים ועוד לדבר לפני שבכלל אתם יודעים מה קרה ומה אנחנו צריכים? זה מה שמשגע

קריאה:  לא הבנתם כלום מאז שקרה היום הזה

קריאה:  כל הזמן מנסים להכניס אותנו למשבצת כזאת או משבצת אחרת

קריאה:  נלחמים בנו, כאילו אנחנו איזה לא יודעת מה

קריאה:  אנחנו לא מתפקדים

קריאה:  בעלי לא הוציא מילה מאז שזה קרה

יצחק פינדרוס: אבל יש פה הרבה

תמר שטיינר: את צודקת, אני רוצה לומר, את צודקת

יצחק פינדרוס: אבל אנחנו רוצים לעזור

יצחק פינדרוס:  אבל באנו לפה לעזור לכם

יצחק פינדרוס:  אין מה לעשות

יצחק פינדרוס:  אם אני לא אשמע את משרדי הממשלה, זה לא יעזור שאני אקשיב

יצחק פינדרוס:  זה לא יעזור, כי אני בסוף לא משרדי הממשלה

קריאה: כמה זמן לוקח לאנשים חכמים, מובילים מדינה

יצחק פינדרוס: גברת, אבל על זה הדיון

בת שבע שני: בדיוק על זה אני רוצה להשיב

בת שבע שני:  עו"ד בת שבע שרמן שני, סגנית ראש הסיוע המשפטי במשרד המשפטים

בת שבע שני:  בכל דיון כזה למול עיניי תמיד הפסוק "כי עני ואביון אנוכי וליבי חלל בקרבי"

בת שבע שני:  אני באה בענווה להגיד מה אנחנו עושים בכלים שיש לנו היום

בת שבע שני:  כיום הסיוע המשפטי מאוחר מידי בעזרת הילה בשלב הראשון, קיבלנו את השמות

בת שבע שני:  אנחנו פונים למשפחות ואנחנו מנסים להצמיד לכל משפחה, אם היא מעוניינת בכך, עורך דין שיעזור לה למצות את הזכויות שלה ולקבל את מה שמגיע לה

בת שבע שני:  וגם להילחם, אם צריך להילחם על מה שצריך להילחם

בת שבע שני:  זו עבודה פרטנית לכל משפחה ומשפחה

בת שבע שני:       מעבר לזה כמו שעלה פה וכמו שמגיע אלינו מעורכי הדין שלנו, אנחנו מנסים לחשוב ולראות איך אפשר להתמודד עם שאלות שהן שאלות רוחב שעולות

בת שבע שני:  אנחנו שמענו, הציג פה מר שפיר את העניין של תביעות נזיקיות

בת שבע שני:  זה גם משהו שהוצף אלינו, מאוד מדאיג אותנו

בת שבע שני:  כתבנו חוות דעת, אנחנו חושבים לראות איך אנחנו יכולים לפתור את זה

בת שבע שני:  נדרשים אחוזים מאוד גבוהים

בת שבע שני:  הוזכר פה 30%, ראיתי 50% למי שמתייאש באמצע ולא ממשיך אפילו את התביעה

בת שבע שני:  זה מאוד מדאיג אותנו, אנחנו עכשיו מנסים לחשוב על פתרונות

בת שבע שני:       אני אגיד שבעניין החטופים הרעיון לשולחן עגול עלה במסגרת של ועדת כנסת

בת שבע שני:  ובעקבות זאת, את היוזמה לקחנו עלינו משרד המשפטים

בת שבע שני:  תמר הובילה את זה עד הקמת המנהלת

בת שבע שני:  זה באמת משהו שאפשר כבר לקבל החלטה ולהתחיל לעשות אותו

בת שבע שני:  אתם צודקים

בת שבע שני:  אתם כבר יודעים עכשיו מה אתם צריכים

בת שבע שני:  אנחנו עוד לומדים

בת שבע שני:  מנגנונים שהממשלה נותנת לצערנו עובדים לאט

בת שבע שני:  אבל אנחנו רוצים כמה שיותר מהר לראות איך אפשר להבין את הצורך ולתת את המענה

בת שבע שני:  אני אגיד שאני מכירה את כל נציגי הממשלה שיושבים פה, כולם באופן אישי מאוד מחויבים ומאוד רוצים

בת שבע שני:  אתם צודקים שרצון הוא לא תמיד די בו

קריאה: סליחה, אני חייבת להגיב

קריאה:  אני חייבת להגיב

תמר תשובה: איזה זכויות יש? בואי נגיד שהבאתם עורך דין צמוד, איזה זכויות יש לאחים? על מה את מדברת? על איזה זכויות את מדברת? אני יודעת בדיוק את הזכויות שיש

תמר תשובה:  ששולחים אותך לביטוח לאומי והיא פותחת לך במחשב והיא מקריאה לך על פי פעולת איבה? שמשהו שלא קרה

תמר תשובה:  אולי ב-40 שנה

תמר תשובה:  תקשיבי, יש פה פעולות איבה

תמר תשובה:  נכון, אנחנו חיים במדינת טרור ויש פעולות איבה ונרצחים בפעולות איבה 4, 5 אנשים, 6, גג 10 במכה

תמר תשובה:  לא נרצחים 1,400 ילדים בפיגוע אחד

תמר תשובה:  גם לא במלחמה

בת שבע שני: אני לא יודעת איך קוראים לך, את צודקת

בת שבע שני:  רגע, אני רוצה להגיד

בת שבע שני:  המטרה של השולחן העגול היא להבין את הפערים האלה

בת שבע שני:  ובמקרה שנדרשת הצעת חוק לתיקון אז גם זה נעשה

בת שבע שני:  זה גם דברים שקורים, אפשר לבחון את זה

בת שבע שני:  זה בדיוק מה שאנחנו בודקים

תמר שטיינר: אני רוצה רק להשלים שבאמת גם בשולחן העגול של החטופים אנחנו באמת הבנו, תקשיבי לי, זה חשוב

תמר שטיינר:  גם בשולחן העגול של החטופים אנחנו הבנו שיש צרכים שעולים באירוע הזה שלא נתקלנו בעבר

תמר שטיינר:  אבל כדי למפות את הזכויות ולראות מה קיים בדין ומה לא קיים בדין ומה אפשר לפתור בהצעת מחליטים ומה לפעמים במנגנונים הקיימים ניתן באמצעות כל מיני ועדות שביטוח לאומי כבר מפעיל יש הרבה - - -     

תמר תשובה: אבל יש לי שאלה

תמר תשובה:  דקה, אני עונה לה כי אני רוצה להגיד משהו

תמר תשובה:  לא חשבתם שהמשפחות האלה ראו בסרטים איך היקרים שלהם נרצחו ונשחטו בשידור חי? מה הם זקוקים אחרי ארבעה חודשים, לא חשבתם

יצחק פינדרוס: אני רוצה שנייה לנסות למצות את הנושא הזה

יצחק פינדרוס:  הנושא של שולחן עגול, אולי לירון תתייחסי לנושא הזה

יצחק פינדרוס:  יש אפשרות לצאת היום עם החלטה על הקמת שולחן עגול, לפחות שולחנות עגולים עד החלטת ממשלה ונראה איך אנחנו נעשה את זה להחלטת ממשלה?     

יורם יהודאי: לפני התשובה של לירון

יצחק פינדרוס: לא, אבל אתה לא לבד פה

יצחק פינדרוס:  יש 30 אנשים שביקשו רשות דיבור

קארין אלהרר: אבל תקשיבו, זה הכי חשוב

יצחק פינדרוס: אם אתם תדברו לא יהיה

יצחק פינדרוס:  אני מנסה להוביל את זה כבר חצי שעה ואתם לא נותנים לי

יצחק פינדרוס:  אתם לא שמים לב

יצחק פינדרוס:  אני מנסה להוביל להקים שולחן עגול ואתם דואגים שזה לא יקרה

יצחק פינדרוס:  למה? כן, לירון

לירון הנץ: ברשותך היו"ר אני אצטרך לתת איזה פסקה לפני כדי להבין

לירון הנץ:  לירון הנץ, סמנכ"לית ממשל וחברה במשרד ראש הממשלה

לירון הנץ:  אני גם מכירה לא מעט מהמשפחות הכואבות ואנחנו בהחלט כואבים את הכאב ומרגישים אותו

לירון הנץ:  ואני מדגישה את זה כל פעם כשאני נפגשת אתכם

לירון הנץ:  וכמו שאמרתי לכם בוועדה הקודמת, כולנו כאן צריכים לאסוף את עצמם ולנשום כדי להיות מסוגלים לדבר בכלל על עולמות של מנגנונים, כלים, יכולות וחקיקה

לירון הנץ:  אבל אין לנו ברירה

לירון הנץ:  אז אנחנו עוברים ומדברים על זה ברמה המקצועית

לירון הנץ:       אני אגיד שבהמשך למפגש באמת כואב בדצמבר שערכנו עם כ-100 מנציגי המשפחות השכולות של נרצחי המסיבות באמת עלו אתגרים גדולים, מעבר לכאב הגדול

לירון הנץ:  פערים שגם מיד אחריהם גם העברתי לכתיבה והבאתי בפני מנכ"לי משרדי הממשלה

קארין אלהרר: לירון, היה דיון שבוע שעבר

לירון הנץ: רגע, שנייה

קארין אלהרר: מה קרה מאז הדיון שבוע שעבר?     

לירון הנץ: זו שאלה אחרת

קארין אלהרר: זו השאלה

לירון הנץ: לא, כי יש כאן כמה עולמות

לירון הנץ:  קודם כל, אנחנו בהחלט עבדנו מסביב לשעון אגב, אם את שואלת ספציפית, כדי להביא את החלטת הממשלה ביום ראשון הקרוב בנוגע למעטפת המענים המורחבת לשורדי מסיבות הדרום

קריאה: מה עם המשפחות של הנרצחים? אנחנו לא שורדים פה, אנחנו שכולים

לירון הנץ: לא אמרתי מה לא עשינו

לירון הנץ:  שאלת, אז עניתי

לירון הנץ:  עכשיו רגע למרחב שמסביר מה כן קרה

לירון הנץ:  אני אגיד שיש כאן כמה אלמנטים שהם שונים

לירון הנץ:  אין מה לעשות, צריך רגע לבודד אותם כדי להתמודד איתם

לירון הנץ:  בסדר? יש כאן את הציר שמדבר על מעגלי פגיעה נוספים שהיום חוק נפגעי פעולות איבה שהביטוח הלאומי אמון על הטיפול במשפחות השכולות מתוקף החוק הזה, לא נותן מענה

לירון הנץ:  זה לא סוד

עמית ליאור: ארבעה חודשים זמן לשנות את החוק

עמית ליאור:  אנחנו נפגשנו מזמן

יצחק פינדרוס: אחרי שגם בישיבות הקודמות לא נתנו לסיים את הדיון ולכן זה לא קרה

פנחס גולדשטיין: לירון, אנחנו נפגשנו בבית חיל האוויר והוצאת מסמך מאוד מאוד מפורט למלא מכותבים בתוך המסמך הזה

פנחס גולדשטיין:  איך עד היום לירון המסמך הזה לא הגיע למכותבים? היינו גם בפגישה אצל חה"כ קארין אלהרר

לירון הנץ: איזה מכותבים?     

פנחס גולדשטיין: תפתחי את המכתב שהוצאת והעברת אותו לארז צרפתי

יצחק פינדרוס: סליחה, לא, לא

לירון הנץ: אני גורם ממשלי והמכותבים על המכתב שלי קיבלו את המכתב

לירון הנץ:  מדובר על שרי הממשלה ומנכ"לי משרדי הממשלה

יצחק פינדרוס: לירון, אני מבקש, עם כל הקושי וזו ישיבה באמת בכאב גדול

יצחק פינדרוס:  אני מבקש לא לענות באמצע

יצחק פינדרוס:  השאלה הייתה מאוד מוגדרת, גם שלה וגם שלי

יצחק פינדרוס:  שאלה הייתה אולי קצת שונה

לירון הנץ: אני מנסה, גם לכבד את השאלות וגם לתת רגע רקע

יצחק פינדרוס: זה בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  אני מבין את הקושי

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להבין על הנושא, שיהיה כתובת על הכול

יצחק פינדרוס:  נשמעים פה דברים, אחד, שתיים על הנושא שהיא שאלה

לירון הנץ: מאה אחוז

לירון הנץ:  אז אני רק אגיד, ציר תיקוני החקיקה כדי לאפשר הכרה וזכויות במעגלי פגיעה שונים דורש, וגם זו הצעה שהצעתי גם בכתובים וגם נמצאת אצל המנכ"לים הרלוונטיים בהקשר הזה

לירון הנץ:  זה בשיח פנימי כרגע, להקים צוות מנכ"לים ייעודי, לרבות משנה ליועצת המשפטית לממשלה כדי לבוא ולהציע את החלופות ביחס לדברים שעולים כאן

לירון הנץ:  שוב, בנוגע למעגלי הפגיעה הנוספים והקשים שמדוברים כאן

לירון הנץ:       ציר אחר הוא ציר מיצוי הזכויות, שהוא משהו שכבר קורה

לירון הנץ:  זאת אומרת, היה כאן חבירה גם בעקבות המפגש הרחב שעשינו ובאמת ממלאת מקום מנכ"לית הביטוח הלאומי עבדה והביאה את כל הצוות שלה כדי לעבוד בהגברת מיצוי הזכויות

לירון הנץ:  באיסוף הנתונים, בחיבור טוב יותר של עובדות השיקום שפזורות ברחבי הארץ

לירון הנץ:  ואני אתן לביטוח הלאומי להרחיב לגבי זה

לירון הנץ:  אני רק אגיד שהדברים קורים תוך כדי

לירון הנץ:  הם לא ממתינים לוועדה או לצוות

קארין אלהרר: מי היום המנכ"ל?     

לירון הנץ: נאמר שציר שלישי של הדברים הוא סיפור של העובדה, וגם דיברתי על זה בוועדה קודמת לפני שבוע וחצי, כמו שחה"כ קארין אלהרר הזכירה, שסיפור מנגנון מערך הנפגעים האזרחי, שלא קיים במדינת ישראל, שלא כמו במערכת הביטחון, הוא עניין שדורש עבודת מטה מקצועית

לירון הנץ:  ואני יותר מהמלצתי פעם ופעמיים ואף יותר, להעמיד את הצוותים הרלוונטיים והנדרשים כדי להביא את ההמלצות

קארין אלהרר: אז מי לא מסכים?     

יצחק פינדרוס: אני מנסה להבין את הפער

יצחק פינדרוס:  אולי זה יותר למשרד המשפטים

יצחק פינדרוס:  אמר איציק שפיר, אומר אני לא יודע למי לפנות מבחינה משפטית

יצחק פינדרוס:  אני מסכים

יצחק פינדרוס:  דיברנו על הנושא של הנפגשים הנוספים שאת אומרת שצריך תיקוני חקיקה

יצחק פינדרוס:  ואני כבר אומר לך, בסיכום יהיה

יצחק פינדרוס:  או שזה יהיה בחקיקה פרטית שאני אעשה את זה יחד עם קארין ואושר וחברי הכנסת האחרים שנמצאים כאן או שזה יבוא בחקיקה ממשלתית

יצחק פינדרוס:  את זה נסכם בדיון

יצחק פינדרוס:  בסדר גמור, זה אחד

יצחק פינדרוס:  אבל אני שואל על החלק הזה

יצחק פינדרוס:  אומר איציק אני מקבל טלפונים מעורכי דין

יצחק פינדרוס:  אין לי מושג מה לענות להם

יצחק פינדרוס:  אומר משרד המשפטים אנחנו הצמדנו עורך דין לכל אחד

יצחק פינדרוס:  יש פה איזה פער שאני מנסה להבין אותו

לירון הנץ: בת שבע, את רוצה לענות?      

מרים שפיר: היא לא מתעסקת בדברים האלה בכלל

בת שבע שני: היא אמורה להתעסק גם בדברים האלה

מרים שפיר: לא, חד משמעית היא אמרה לנו שלא

לירון הנץ: אז אני רק אעיר על זה הערה

בת שבע שני: למשפחת שפיר יש עורכת דין מטעם הסיוע המשפטי

מרים שפיר: יש לנו עורכת דין בשם ניקול, אישה מקסימה

מרים שפיר:  היא מנסה לעזור לנו בכל מה שהיא יכולה

מרים שפיר:  אגב, אנחנו גם משפחה מפונה

מרים שפיר:  כמשפחה שכולה אנחנו זכאים להנחה בארנונה, אבל כמשפחה מפונה אנחנו מקבלים - - -     

יצחק פינדרוס: לא, לא

יצחק פינדרוס:  אבל אני שואל, יש עורכת דין מטעם משרד המשפטים שהוצמדה אליכם?     

מרים שפיר: כן, אבל היא לא יכולה לעזור לנו

בת שבע שני: הם מדברים על התביעה הנזיקית

מרים שפיר: בתחום של הארנונה היא לא יכולה לעזור לנו

קריאה: למה?     

מרים שפיר: אני אסביר לך אחר כך, זה לא חשוב עכשיו

מרים שפיר:  בתחום הנזיקין מול הגופים תומכי חמאס זה בכלל לא קשור אליה

בת שבע שני: לא, עכשיו אנחנו באמת מרכזים את הטיפול בבחינה של הטיפול גם בזה

בת שבע שני:  היא לא יכולה לעזור במה שאין חקיקה, זה נכון

בת שבע שני:  היא יכולה רק למצות

יצחק פינדרוס: לא, לא, לא

יצחק פינדרוס:  שנייה

בת שבע שני: בעניין התביעה הנזיקית אנחנו עכשיו מגבשים

יצחק פינדרוס: אני רוצה לסגור את האירוע הזה כרגע לשלב הזה

יצחק פינדרוס:  כי אמרתי, אנחנו הולכים לעקוב, אנחנו לא הולכים לברוח לשום מקום ולכן שאף אחד לא ירגיש שאם הוא לא מתבטא באותו רגע זה לא

יצחק פינדרוס:  לא יכול להיות מצב שהוא מתאר שיש עורך דין שאמור ללוות אותם ויש עורכי דין שמתקשרים אליהם ואומרים להם יש לנו הצעות בשבילכם איך לתבוע ואנחנו מבקשים על זה אחוזים

יצחק פינדרוס:  ואין להם מישהו מוסמך שהם יכולים להתייעץ איתו האם הוא עובד עליו

יצחק פינדרוס:  ואני אומר את זה במסגרת החקיקה שאנחנו נמצאים ואת יודעת שיש לפחות שלוש יוזמות חקיקה כרגע שהולכות לעבור בשנייה ושלישית בשבוע וחצי הקרובים בנושא של תביעות נזיקים כאלה ואחרות שלא בטוח שזה נוגע הזה, ואני אמרתי להם את זה בכנות

יצחק פינדרוס:  על אף שאני מעביר כרגע את החוק אמרתי להם לא בטוח שזה יעזור לכם החוק הזה

יצחק פינדרוס:  אני מסכים

יצחק פינדרוס:  אבל אני רק אומר, האם אין עורך דין, מישהו שייתן להם פשוט מידע

יצחק פינדרוס:  שעורך דין שתובע מהם 25%, 50%, 30%

בת שבע שני: אז אנחנו בינתיים ריכזנו, שמענו על שלוש הצעות שונות

בת שבע שני:  אחת מארגון מאוד מוכר, עוד שתי הצעות של התארגנויות של עורכי דין פרטיים באמת

יצחק פינדרוס: אבל עורך הדין שלהם צריך להגיד להם

בת שבע שני: נכון, היא צריכה להגיד להם

פנחס גולדשטיין: למה אנחנו צריכים עורך דין, למה?      

בת שבע שני: אני רגע אשלים את המשפט

מרים שפיר: אנחנו רוצים שהמדינה תיקח אחריות עלינו

בת שבע שני: ויותר מזה

בת שבע שני:  עורכת הדין היא ממומנת על ידי ביטוח לאומי, היא מפוקחת על ידינו, אבל היא עורכת הדין שלכם

בת שבע שני:  גם אם התביעה תהיה נגד המדינה

עמית ליאור: למה המדינה לא עשתה את זה? למה?     

בת שבע שני: גם אם התביעה כנגד המדינה היא תייצג אתכם כנגד המדינה

יצחק פינדרוס: לא, הפוך, היא אומרת שהיא יכולה לתבוע גם, היא אמורה לתבוע גם את המדינה

בת שבע שני: ארגוני טרור היא תוכל לעשות

קארין אלהרר: בת שבע, יש לי שאלה

קארין אלהרר:  תראי, עורכי דין של הסיוע המשפטי הם מצוינים

קארין אלהרר:  בדרך כלל הם מתמחים בעניינים ספציפיים

קארין אלהרר:  עניין נזיקין הוא עניין מאוד ספציפי שצריך בו ידע גם כן

בת שבע שני: אז אני אענה

קארין אלהרר: האם אתם מנחים אותם בצורה מסודרת בעניין הזה?     

בת שבע שני: אני אגיד

בת שבע שני:  מאז ה-7 באוקטובר התמודדנו עם הרבה מאוד דברים שלא היה לנו ידע בסיוע המשפטי

בת שבע שני:  בין היתר זה השגת אזרחויות זרות לחטופים, ייעוץ בנוגע לזכויות של קיבוצניקים ועוזבי קיבוץ, רישום פטנט של חטוף

בת שבע שני:  אנחנו מוצאים את המומחים שנותנים את השירות במסגרת הסיוע המשפטי

בת שבע שני:  בתחום הנזיקין יש לנו עורכי דין מצוינים בתוך הסיוע המשפטי

בת שבע שני:  בתחום שכול ואיבה היו לנו 25 עורכי דין, הגדלנו את המערך בעוד 150 שעברו הכשרות מאוד מיוחדות

בת שבע שני:  אם נדרש גם לתביעות נזיקין יש לנו עורכי דין שיכולים

קארין אלהרר: אבל נדרש, בת שבע

יצחק פינדרוס: אני מבקש לסכם, כי אני רוצה לעבור, לתת לעוד אנשים

פנחס גולדשטיין: מה זה אם?     

בת שבע שני: אנחנו נדרשים לזה, אנחנו נעשה את זה

בת שבע שני:  התשתית העובדתית, אנחנו צריכים לבנות תשתית עובדתית ותשתית משפטית ויש דרך לעשות

יצחק פינדרוס: עורכת הדין, אני רוצה לבקש ואני רוצה רגע לשים את הדיון ולעבור לחלק הבא

יצחק פינדרוס:  אני מבקש שתבדקו מול משפחת שפיר, שנמצאת גם בקבוצת ווטסאפ עם עוד 200 משפחות

יצחק פינדרוס:  אני אומר, תבדקו איפה הפער בדיוק בדבר הזה

יצחק פינדרוס:  כי אם באיזה שהוא מקום, יכול להיות שהפער זה כמו שהיא אמרה שהיא לא מתמחה בנזיקין והיא לא יודעת מה לענות להם

יצחק פינדרוס:  אז האם צריך לבנות איזה שהוא נוהל איך היא חוזרת אליכם למשרד

יצחק פינדרוס:  תבדקו איפה הפערים

איציק שמולי: זה גם לא עניין אישי שלנו

בת שבע שני: לא, בהחלט, בהחלט

בת שבע שני:  אבל אתה תעזור לי להבין

יצחק פינדרוס: אמרתי כ-test case ללמוד את זה ואנחנו נשמח לקבל דיווח לדיון הבא מה למדתם, איך העסק הזה עובד יותר טוב

יצחק פינדרוס:  בסדר? בואו, אני לא רוצה לפתוח עוד לדיון

יצחק פינדרוס:  אני חוזר לשולחן העגול, ללירון, איך אנחנו יכולים להתקדם עם העניין הזה, לסמנכ"לית משרד ראש הממשלה

לירון הנץ: אני אומרת, וזו רק מחשבה ראשונית, היא לא עברה שום דבר

לירון הנץ:  אבל אני כן אומר שבנוגע למסגור שת תיקוני החקיקה, לפחות הסגמנטים של מה צריך לבחון, אנחנו כבר מיפינו אותם

לירון הנץ:  זאת אומרת, זה שבסוף מדובר על אחים שכולים, יתומים מעל גיל 21/30, גרושים גרושות, מעגלים נוספים של פגיעה – אלו אזורים שיחסית אנחנו יודעים גם על רקע השיחות עם עשרות מהמשפחות השכולות

לירון הנץ:  אני לא בטוחה שחייבים לעשות דווקא שולחן עגול כאן

לירון הנץ:  אני חושבת שצריך לחשוב על כלי או צעד לקראת צוות המנכ"לים שהמלצתי להקים כדי שזה יהיה יותר אופרטיבי, מחודד סביב גאנט עבודה

לירון הנץ:  אבל זו רק המלצה שלא עברה שום בדיקה

קארין אלהרר: אני מנסה להבין

קארין אלהרר:  הרי הבקשה לא עלתה לא היום ואני מניחה גם לא שבוע שעבר, אני לא מיוחדת

קארין אלהרר:  ואני מנסה להבין איפה זה נעצר

קארין אלהרר:  למה עדיין לא הוקם שולחן עגול?     

איציק שמולי: אני רוצה להמשיך את מה שאת אומרת ולהגיד עצם העובדה שתמר ולירון, את אומרת תמר, הוקמה מנהלת חטופים לפני חודש, כן?     

קארין אלהרר: לא, לפני ארבעה חודשים

תמר שטיינר: לא, המנהלת הוקמה לפני חודש

איציק שמולי: לא, המנהלת היא אמרה הוקמה לפני חודש

תמר שטיינר: העבודה התחילה כבר מזמן

תמר שטיינר:  יש משל"ט בפיקוד העורף שעוסק בנושא

איציק שמולי: עזבו את הפרטים, תקשיבו רגע

איציק שמולי:  עצם העובדה שהוקמה מנהלת חטופים לפני חודש ואין מנהלת למשפחות שיושבות פה זו בעיה קשה מאוד

איציק שמולי:  זה רק מראה לנו שבאמת לא סופרים אותנו

מרים שפיר: שאנחנו שקופים

איציק שמולי: הפרטים, לירון, שאת אומרת, כמו שהיא אמרה פה, לא כל כך מעניינים

איציק שמולי:  צריכה לקום מנהלת שנבין שרואים אותנו

יצחק פינדרוס: אנחנו נחזור אליכם

יצחק פינדרוס:  אנחנו ממשיכים

פנחס גולדשטיין: אני אשמח להגיב

פנחס גולדשטיין:  אני ענת גולדשטיין, אני אמא של עמית מגנזי שנרצח במסיבה בנובה

פנחס גולדשטיין:  אני ויורם יהודאי נציגים של קהילת פרחי 7

פנחס גולדשטיין: 10

פנחס גולדשטיין:  ואני במקצועי עורכת דין, אתם הקולגות שלי, כן? אני באה ואומרת, אני, כמו שאמרה מרים, אני אמא פעילה, יחסית

פנחס גולדשטיין:  אני נמצאת פה, אני נלחמת, אני פה

פנחס גולדשטיין:  כשאנחנו התעוררנו, ואתם אומרים יש מנהלת לחטופים, הסיוע המשפטי רתם את עצמו לעזרה

פנחס גולדשטיין:  אני באה ושואלת, כשקמנו מהשבעה, מהחודש, הורים נאלצו להוציא צווי ירושה, תעודות פטירה

פנחס גולדשטיין:  אני יכולתי לעשות את זה איכשהו

פנחס גולדשטיין:  הורים עד היום לא הוציאו

פנחס גולדשטיין:  כמו שאמר איציק, מנהלה לחטופים, אוקיי? עם כל הכבוד, כבודם באמת במקומם מונח

פנחס גולדשטיין:  אנחנו את הצרכים כמשפחות שכולות אנחנו צריכים אותם לפני ארבעה חודשים לפני החטופים

פנחס גולדשטיין:  כי אנחנו זה הרצח עם

פנחס גולדשטיין:  אנחנו, עכשיו אנחנו הסובלים והנמצאים פה

פנחס גולדשטיין:  כשיהיה, כשמרים מדברת על משפחת קיפר, שהם לא יוצאים מהבית, כשאני אומרת לא יוצאים מהבית זה בן אדם לא יצא למכולת, בן אדם לא מדבר בטלפון

פנחס גולדשטיין:  כשאני מדברת על אח שכול, אני מדברת על הבן שלי, שהוא גר בחו"ל, משלם פה את הביטוח הלאומי ולא זכאי לכלום מהמדינה

פנחס גולדשטיין:  איך זה נשמע דבר כזה? למה? כי הוא גר בחו"ל? אז לא

פנחס גולדשטיין:      ומשרד ראש הממשלה, אנחנו נכחנו בפגישה שהייתה בזה של חיל האוויר, בהרצליה

פנחס גולדשטיין:  ולירון, את היית שם ואת נכחת, ואת הוצאת ואת יודעת על איזה מסמך אני מדברת בדיוק, עם כל המכותבים

פנחס גולדשטיין:  ואני באה ושואלת מלפני שלושה חודשים שהמסמך הזה בערך היה, חודשיים, משהו כזה

פנחס גולדשטיין:  אף אחד ושום דבר לא הואיל בטובו לקום ולעשות עם דבר משהו

פנחס גולדשטיין:  ואם אנחנו כמשפחות שכולות לא באות ועומדות פה אז אני מבחינתי לא שכולה, אני שקופה

פנחס גולדשטיין:  היחידים באמת, ויאמר לזכותם, שלקחו לעצמם את זה כדבר אישי, זה להב 433 שכן, לכל משפחה יש נציג שמטפל במשפחה

פנחס גולדשטיין:  נכון, לא תמיד יש להם את התשובות

פנחס גולדשטיין:  ואני אתמול ישבתי עם יונתן שנמצא פה ועם עוד כמה חברים מ-433 כדי לקבל תשובות לגבי הבן שלי שנרצח

פנחס גולדשטיין:  אז אין לי תשובה ממשית איפה הוא נרצח, אבל אני יודעת שהם עסוקים בזה

פנחס גולדשטיין:  אני יודעת שהם לקחו את המחשב וניסו לפרוץ אותו

פנחס גולדשטיין:  אז הם היחידים באמת שמאותו יום שהיה המפגש בבית חיל האוויר, היחידים שלקחו על עצמם ועושים איתנו שיתוף פעולה מלא

פנחס גולדשטיין:       ואני באה ושואלת, באמת אדוני, במקום לבזבז את המשאבים של חברי הכנסת, של הציבור היקר, איך לא הקמתם כבר מזמן גוף מכל נציג של משרד בממשלה? חינוך – שחייבים לדאוג לאחים השכולים

פנחס גולדשטיין:  הילדים נשרו מבית ספר

פנחס גולדשטיין:  סטודנטים שלא יכולים לממן לעצמם כי הם לא לומדים

פנחס גולדשטיין:  הם לא לומדים כי הם מטפלים במשפחות ועזבו עבודות

פנחס גולדשטיין:  מכל משרד, לקום לקחת בן אדם, להקים גוף מתכלל שאנחנו כנציגים נוכל לפנות לגוף הזה והוא ייתן לנו תשובות

פנחס גולדשטיין:  ולא לקיים פה כל שבוע פגישה ולבזבז לנו את הזמן ולבזבז לכם את הזמן

פנחס גולדשטיין:  וכל פעם לחפור בנושא שוב ושוב ולהעיר לנו את הפצעים מחדש

פנחס גולדשטיין:  כי כשאני באה לפה אני באה כאמא שכולה, ואני מצטערת אם אני בסערת רגשות כזאת

פנחס גולדשטיין:  אבל כן, אני ארבעה חודשים צריכה להחזיק בית

פנחס גולדשטיין:  אני עצמאית

פנחס גולדשטיין:  מס הכנסה הכיר בי שאני כאמא שכולה עצמאית לא פתחתי את המשרד שלושה חודשים? לא, ההכנסות שלך די דומות לשנה שעברה

פנחס גולדשטיין:  לא, ההכנסות שלי לא דומות לשנה שעברה, כי יכולתי לעשות עוד, אבל אני לא עובדת

פנחס גולדשטיין:  אני מחזיקה שלושה ילדים

תמר תשובה: ולא רק זה, גם ביטוח לאומי, גם התקבולים שאנחנו מקבלים אנחנו אמורים לשלם עליהם מכספנו האישי ולהוציא קבלות

פנחס גולדשטיין: ולכן נכון, יש פה הצעות חוק וכל מיני

פנחס גולדשטיין:  ואני בתור עורכת דין מזועזעת שהחברים שלי עושים דברים כאלה כדי לעשוק אותנו

פנחס גולדשטיין:  ואני פניתי גם ליושב ראש לשכת עורכי הדין עמית בכר וביקשתי שיסייע

פנחס גולדשטיין:  והוא היה אצלי בניחום אבלים כשהבן שלי נרצח והבטיח

פנחס גולדשטיין:  ואם באים עורכי דין שהם קולגות שלי ואומרים להם לא עובדים, אין לנו לשלם את דמי הלשכה, את דמי החברות – בושה שהוא לא בא ואומר השנה הזאת ספציפית לכל הנפגעים אתם פטורים

פנחס גולדשטיין:  כי איפה הכספים האלה הולכים? אני לא רוצה להגיד לך לאיפה הם הולכים

פנחס גולדשטיין:  יושבים פה קולגות שלי והם יכולים להעיד על זה

יצחק פינדרוס: לצערי הרב אני יודע

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להגיד לך משהו אחד

יצחק פינדרוס:  שאני ממש מצטער, אבל אני הולך להגיד לך משהו שאולי לא תאהבי

יצחק פינדרוס:  אני הולך לכנס את הוועדה הזאת בכל יום רביעי עד סוף המושב

פנחס גולדשטיין: אני אשב פה מולך כל יום רביעי

יצחק פינדרוס: עם כל הכאב ועם כל הדבר הזה ולעקוב אחרי, כל שבוע

יצחק פינדרוס:  כי בואי, גם ממה ששמעת מנציגי משרדי הממשלה וגם מה ששמעת מהמשפחות, יש פה הרבה נושאים

יצחק פינדרוס:  יש נושאים שאין מה לעשות, לצערי הרב אנחנו הקמנו מדינה מאוד בירוקרטית ומסודרת

יצחק פינדרוס:  נושאים של חקיקה, נושאים של תקצוב, נושאים של ליווי משפטי ונושאים אישיים

פנחס גולדשטיין: אז אדוני יכול לקבוע איזה שהוא דד ליין להקים?     

יצחק פינדרוס: לא, כל יום רביעי

פנחס גולדשטיין: לא, לא, אין לי בעיה שזה יהיה

קארין אלהרר: להקים את המנהלת

פנחס גולדשטיין: בדיוק

פנחס גולדשטיין:  דד ליין שיקום גוף, כן? כי אנחנו כבר ארבעה חודשים אחרי

פנחס גולדשטיין:  תפקוד של ממשלה, וואלה, אני לא ממש רואה

פנחס גולדשטיין:  יושבים 120

יצחק פינדרוס: תעצרי את זה ונקבל תשובות

יצחק פינדרוס:  תודה רבה לך

תמר תשובה: אני תמר תשובה, אחות של ברק דוידי שנרצח במיגונית בעלומים

תמר תשובה:  האמת, כל מה שקרה לאחי אני גיליתי לבד דרך סרטוני זוועות, כמו שמספרים פה

תמר תשובה:  הורים שלא מקבלים תשובות ואותו דבר אנחנו

תמר תשובה:  ואם לא הייתי מגיעה למה שהגעתי, לראות מה קרה לאחי בעצם, אז גם לא הייתי מקבלת תשובות

תמר תשובה:  לא בגלל שהם לא עשו את העבודה, הם עשו את העבודה מצוין

תמר תשובה:  אני דיברתי איתם והם אמרו שאני פשוט יודעת יותר מידע מהם וכנראה שלעולם גם יש חלק שלא ידעו

תמר תשובה:  כי היו מלא גופות שלא יכלו לעמוד בעומס ולא עשו להם שום מכון פתולוגי שאפשר לדעת על הרבה דברים מעבר

תמר תשובה:  ואם בכלל, כן, הם אמרו בפירוש שלא לכולם יהיו תשובות לגבי מה שקרה

תמר תשובה:  פשוט שמו אותם בשקים כי היו צריכים לקבור גופות, כי הם הסריחו

תמר תשובה:  זה דבר ראשון

תמר תשובה:       אחי בגופו במיגונית בעלומים ניצלו איזה 20 חבר'ה

תמר תשובה:  ומתוכם היו איזה 7 נרצחו שם

תמר תשובה:  כי אחי בגופו הגן על כל מי שהיה בפנים

תמר תשובה:  הוא היה בשורה הראשונה והשנייה

תמר תשובה:  כל מי שהיה שם קיבל את ההדף ואת היריות ובכך הגן על השורדים שהיו

תמר תשובה:  לעומת זאת, השורדים היום לא מוכנים לדבר ולא מוכנים לשתף פעולה, ואני מבינה אותם, כדי שנדע מה קרה ליקירנו

תמר תשובה:  כשפניתי לכמה וכמה

תמר תשובה:  היה שם בחור בשם סאנה, אמא שלו לא מתפקדת, היא אחת האימהות השכולות פה

תמר תשובה:  היא ממש במצב נפשי לא טוב, זה בן יחיד שלה

תמר תשובה:  ולאבא זה בן יחיד שלו

תמר תשובה:  הם לא מתפקדים לגמרי

תמר תשובה:  שהוא ישב מחוץ למיגונית ירוי והוא זעק לעזרה

תמר תשובה:  הוא זעק לעזרה חמש שעות

תמר תשובה:  הוא זעק לעזרה מהחברים שהיו שם, וגם אותם אני לא שופטת, כי הם רצו כל אחד להינצל לחייו, ולא הצילו אותו

תמר תשובה:  הוא הושיט ידיים וביקש שיעזרו לו ואף אחד לא היה שם

תמר תשובה:  שמונה שעות אף אחד לא בא

תמר תשובה:  שזה אני גם רוצה שיתנו את הדין על זה

תמר תשובה:  למה המסיבה הזאת בעצם אישרו אותה במקום כזה

תמר תשובה:  למרות כל ההתרעות

תמר תשובה:  ויש לי את כל הסרטונים של כל ההתרעות שקיבלו לפני ה-7 באוקטובר שהגזרה רותחת בגבול

תמר תשובה:  ויש לנו את זה, את כל, שגם זה ייתנו את הדין על זה

תמר תשובה:  זו דעתי

תמר תשובה:       ושוב, אני אחות של ברק

תמר תשובה:  אמא לארבעה ילדים

תמר תשובה:  שאמא שלי עזבה את הבית והיא חיה אצלי ואני צריכה לטפל בה ואני צריכה לטפל בילדים שלי

תמר תשובה:  והיום עזבתי אותם שלושה חולים עם שפעת בבית, אמא שלי איתם, כי רציתי להגיע לוועדה הזאת

תמר תשובה:  מאוד קשה לי לעשות את הריצות האלה, למרות כל הכאב שיש לי ואני שבורה

תמר תשובה:  אני אמנם פעילה, אבל אני מאוד שבורה

תמר תשובה:  אין יום שאני לא בוכה על אחי

תמר תשובה:  איבדתי משהו מאוד יקר

תמר תשובה:  אח מאוד קרוב שטיפל בי במצבים שהייתי בחיים

תמר תשובה:  והיו לי נפילות

תמר תשובה:  הוא בן יחיד זכר, לשתי בנות

תמר תשובה:      ויש לי עוד דבר

תמר תשובה:  שבוע שעבר הייתי בכנסת, ואני מרבה לבוא לכנסת, כי אני רוצה שיעזרו לנו באמת

תמר תשובה:  נפגשתי עם אדון סמוטריץ' ואני רוצה שהוא ישמע ויראה את זה

תמר תשובה:  כשפניתי אליו עם גב' רחל, אמא שכולה, ואמרנו לו א', ב', ג', דיברנו

תמר תשובה:  אז הוא אמר לנו, הוא שאל את גב' רחל מה הבן שלך עשה?      

רחל עזריה: איפה הבן שלי נמצא היום?     

תמר תשובה: אני רוצה לשאול איפה הילדים שלנו היום, לא מה עשו

תמר תשובה:  זה שהם הלכו למסיבה זה לא הופך אותם למשהו שצריך לשאול מה הם עשו בחיים

קריאה: היית צריכה לשאול אותו מה הבן שלו עשה

תמר תשובה: יכול להיות שהילדים האלה יותר טובים מאדון סמוטריץ', כי הם הלכו לקידוש השם, שזה מקום שמאוד הוא היה רוצה אולי להיות שם

תמר תשובה:  זה דבר ראשון

תמר תשובה:       דבר שני, כשאני אומרת לו והוא עונה לי בתשובה שאנחנו כמו פעולות איבה, שהמדינה יודעת לפני שנה ולפני שנתיים

תמר תשובה:  זאת התשובה שקיבלתי מאדון סמוטריץ'

תמר תשובה:  ואני רוצה שהוא יידע שהכסף שמוחזק אצלו זה לא כסף שלו, זה כסף שלנו

תמר תשובה:  שלנו

תמר תשובה:  אוקיי? זה כסף שלנו

רחל עזריה: שישחרר את הכסף

תמר תשובה: רגע רחל

תמר תשובה:  ואנחנו צריכים עזרה

תמר תשובה:  והוא לא יכול לעצור את התקציבים ולתת אותם, עם כל הכבוד, לחרדים, ואותנו לשים בצד

תמר תשובה:  כי זה לא כסף שלו, זה כסף שלנו

תמר תשובה:  זה דבר ראשון

תמר תשובה:  וכשהוא משווה את ה-7 באוקטובר לכל פיגוע טרור שהיה עד היום במדינה זה מאכזב אותי מאוד

תמר תשובה:  שיש לנו שר בכנסת שזה מה שחושב

תמר תשובה:  אז זה אומר שאין עם מי לדבר וזה עצוב

תמר תשובה:  כי מה שקרה ב-7 באוקטובר זה לא עוד פיגוע טרור

תמר תשובה:  זה לא עוד פיגוע טרור, ואת זה אתם צריכים להבין, באמת

תמר תשובה:  כי מה שקרה שם היה להם שמונה שעשות לשחוט, לאנוס, לשרוף, לחטוף

תמר תשובה:  איפה היו? בואו תגידו לי אתם, בואו, אתם

תמר תשובה:  זה נשמע להם שזה עוד פיגוע איבה מה שהמדינה ידעה פה? תגידו לי, אני רוצה לדעת

תמר תשובה:  אני רוצה לדעת

רחל עזריה: זה יותר גרוע מהשואה

תמר תשובה: אתה לא חושב שצריך לקרוא לזה בשם אחר? לקחת את זה ולהגיד אוקיי, הייתה לנו שואה

תמר תשובה:  אני לא רוצה להגיד שזה שואה

תמר תשובה:  אבל צריך לקרוא למקרה הזה

תמר תשובה:  אני לא מתאים לי ללכת לביטוח לאומי, לעזור לאמא שלי, לרוץ איתה לריצות האלה, כי היא לא מתפקדת והיא לא נוהגת והיא חיה על כדורים

תמר תשובה:  והיא מסוממת כל היום, בגלל שהיא איבדה את הבן שלה

תמר תשובה:  וגם אני כבר מטופלת בכדורים, בשביל להחזיק את עצמי על הרגליים, כי היום החיים קשים

תמר תשובה:  וכאשר יושבת מולי בחורה בביטוח לאומי ואומרת לי רגע, אני אקרא את הזכויות שלכם פעולות איבה, דרך מחשב

תמר תשובה:  וזה עצוב, זה מזלזל

תמר תשובה:  זה מזלזל

תמר תשובה:  וכשאנחנו צריכים ללכת לפסיכולוגים וטיפולים אישיים ואנחנו צריכים לשלם מכספנו

תמר תשובה:  אני הגשתי קבלות ב-31 לחודש והיום ה-16 לחודש, אחרי שבועיים ומשהו אני מקבלת החזר

תמר תשובה:  זה בושה

רחל עזריה: למה אנחנו צריכים לשלם בכלל? אנחנו לא עובדים

תמר תשובה: יש לנו שני טיפולים בשבוע ועוד פסיכיאטר

תמר תשובה:  זה אומר שבסביבות 1,000 שקלים כל משפחה צריכה להוציא בשבוע, זה 4,000 שקלים

תמר תשובה:  מאיפה נביא את הכסף הזה? אתם רוצים שנלך לטיפולים על חשבוננו, נשיג לכם קבלות

תמר תשובה:  יש פה משפחה שלא קיבלה חודשיים אחרי את ההחזר

תמר תשובה:  למה? למה? אנחנו עד כדי כך שקופים? אנחנו אשמים שה-7 באוקטובר קרה? המדינה אשמה

תמר תשובה:  לא באו להציל, היו התרעות

תמר תשובה:  איפה היו כולם? קחו אחריות

תמר תשובה:  עזבו אותנו, אין לנו כוח לעורכי דין, אין לנו כוח לשיחות האלה

תמר תשובה:  קחו אחריות

תמר תשובה:  אנחנו מבקשים פיצויים ראויים בחסד

תמר תשובה:  שתבינו, בחסד

תמר תשובה:  אנחנו לא צריכים להיות כמו יחפנים ומסכמים

תמר תשובה:  גם איבדנו את המשפחות, את הילדים שלנו, וגם להתחנן לעזרה כלכלית? כל הפיצויים שאנחנו צריכים לקבל צריכים לתת לנו אותם וזה במיידי, כי אנחנו ארבעה חודשים אחרי ולא עובדים ואין לנו הכנסות וההוצאות מתקתקות כל חודש

תמר תשובה:  מיסים, חשמל, קניות, לגדל ילדים

תמר תשובה:  מאיפה זה צריך לבוא?     

רחל עזריה: ארבעה חודשים עברו, עד היום לא החזירו את הכסף של החשמל

תמר תשובה: אמרו לנו חשמל

תמר תשובה:  לא מחזירים בכלל

תמר תשובה:  לכי תתקשרי מאה אלף טלפונים

תמר תשובה:  הכול שקרים

תמר תשובה:  הכול שקרים

רחל עזריה: בגלל שאין החלטה בממשלה, בעקבות זה

רחל עזריה:  סמוטריץ'

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  תנסה בקצרה

יורם יהודאי: אני אעשה בקצרה, כי כבר אמרו פה הכול

יורם יהודאי:  שמי יורם יהודאי, אני אבא של רון יהודאי שנרצח במסיבת הנובה

יורם יהודאי:  רון הוא בין הנרצחים האחרונים

יורם יהודאי:  הוא נרצח בסביבות רבע ל-12:00

יורם יהודאי:  אני מנציגות פרחי 7 באוקטובר יחד עם ענת ועוד צוות נוסף

יורם יהודאי:  אתם תשמעו פה יותר מפעם אחת ביום על הנושא של גורם מתכלל

יורם יהודאי:  אנחנו ניקח לדוגמה את הקורונה

יורם יהודאי:  יצא ראש הממשלה בפומבי ואמר שהוא ממנה מנהל פרויקט לקורונה

יורם יהודאי:  אני לא יודע אם התמודדנו עם זה טוב או לא, אבל כשיש אירוע שהוא מגה אירוע ברמה לאומית, שמדינת ישראל לא ידעה ממנו לעולם ונקווה שהיא לא תדע עוד אירועים כאלה, לעזאזל, שימו פה גורם מתכלל

יורם יהודאי:  תביאו איזה פלוני אלמוני, איזה שופט בדימוס, שמבין והוא ישים מסביבו צוות

יורם יהודאי:  צוות משפטנים, צוות פסיכיאטרים, צוות עובדים סוציאליים, שמתמחים בפדגוגיה

יורם יהודאי:  זה מה שצריך להיות

יורם יהודאי:  אם לא יהיה פה גורם מתכלל אנחנו נמשיך פה בדיונים אולי עד האירוע הבא

יורם יהודאי:  הדבר הזה צריך להגיע לראש הממשלה שימנה פה את הגורם המתכלל הזה ועכשיו

יורם יהודאי:       בהיעדר גורם מתכלל אנחנו בנציגות שלנו, כי אנחנו צריכים גם לבוא למשפחות

יורם יהודאי:  הנציגות זה קבוצת האנשים השפויים היחסית בתוך הקהילה שהם אבודים, גם אנחנו אבודים

יורם יהודאי:  ואנחנו מבקשים, הקהילה מבקשת מאתנו תשובות ואנחנו התחלקנו לצוותי עבודה בתוך נציגות הקהילה

יורם יהודאי:  ויש לנו צוות שעבד עם 433 ועשינו איתם תוכניות איך אנחנו מצליחים להביא למשפחות יותר אינפורמציה

יורם יהודאי:  אני באופן אישי שלחתי ל-433 ניצולים שהיו עם הבן שלי במסיבה, כדי שיימסרו אינפורמציה, שאני יודע שהאינפורמציה הזאת הלכה לעוד משפחות

יורם יהודאי:  עשינו צוות חשיבה שישב עם ממלאת מקום מנכ"ל הביטוח הלאומי ועם מנהלות האגפים ודיונים ארוכים עשינו שם

יורם יהודאי:  שמענו מה התוכניות שלהם והבאנו מה אנחנו חושבים שהצרכים שלנו

יורם יהודאי:  אנחנו לא מבקשים כלום

יורם יהודאי:  אנחנו לא מבקשים

יורם יהודאי:  אנחנו רוצים דבר אחד מאוד פשוט: שיהיה גורם מתכלל שהמומחים שיושבים פה במדינה יבינו מה הצרכים שלנו

יורם יהודאי:  אנחנו לא יודעים מה הצרכים, לא היינו באירוע כזה אף פעם

יורם יהודאי:  אנחנו לא יודעים מה הצרכים שלנו

יורם יהודאי:  מומחים צריכים להבין מה הצרכים שלנו ולענות לצרכים האלה כמו שצריך

יורם יהודאי:  אז עם להב 433 אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ועם הצוות של ביטוח לאומי אנחנו עובדים יפה מאוד ואנחנו מצליחים לעשות דברים, הידיים שלהם כבולות

יורם יהודאי:  מה שהם יכולים לעשות, אני אקרא לזה לקמבן במסגרת החוק, אז אנחנו עושים

יורם יהודאי:  וזה דבר חשוב מאוד

יורם יהודאי:       עוד פעם, אני רוצה בכוונה לחזור לעניין הזה שמזכירים פה את העניין של פיגוע טרור ופעולות איבה

יורם יהודאי:  חבר'ה, הילדים שלנו לא נפגעי טרור ולא נפגעי איבה

יורם יהודאי:  אנחנו מורגלים בפעולות טרור ופעולות איבה

יורם יהודאי:  כשקורית פעולת טרור כלשהי, לא משנה, מחבל מתפוצץ באוטובוס, מחבל יורה על רכב – תוך שתי דקות מגיע צוות חילוץ, תוך שתי דקות מגיע צה"ל

יורם יהודאי:  צה"ל מעמיד לעצמו למטרה לתפוס את המחבל עד יומו האחרון, אם הוא יחיה ויתפסו אותו

יורם יהודאי:  אני לא יודע אם המחבל שרצח את הבן שלי הוא חי או מת

יורם יהודאי:  אני לא אדע אם הוא חי או מת

יורם יהודאי:  האירוע הזה הוא לא טרור ואיבה

יורם יהודאי:  אנחנו לא מתחרים עם כל המשפחות שעברו טרור ואיבה, למי יותר כואב

יורם יהודאי:  היגון הוא אותו יגון, השכול הוא אותו שכול והכאב הוא אותו כאב וכולם יחיו את זה עד היום האחרון

יורם יהודאי:  אנחנו לא ידועים אינפורמציה, אנחנו לא יודעים מה קרה

יורם יהודאי:  ואנחנו לא יודעים באיזה דקה זה קרה

יורם יהודאי:  ואנחנו לא מבינים למה כוח חילוץ והצלה לא מצליח להגיע בחמש שעות כשהילדים נותנים נ

יורם יהודאי: צ

יורם יהודאי:  ואנחנו לא מבינים למה כוח של צה"ל לא מגיע לחלץ בחמש שעות, זה בתוך מדינת ישראל

יורם יהודאי:  לא צריך לשלוח הרקולסים כדי לחלץ אותם מעבר לים

יורם יהודאי:  הם נמצאים פה בתוך שטח מדינת ישראל

יצחק פינדרוס: תודה

תמר תשובה: אני רוצה שהמדינה תיקח גם בחשבון שחסכנו פה 50,000 אזרחים

תמר תשובה:  50,000 אזרחים ניצלו פה

יצחק פינדרוס: סליחה, אני מבקש לא

יצחק פינדרוס:  אריאל שניר, בקצרה

יורם יהודאי: צה"ל לא העלה כלי טייס לאוויר כדי לסרוק את האזור ולהבין

יורם יהודאי:  תודה

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  אריאל שניר, בקצרה

דיאגו אריאל שניר: הכי בקצרה

דיאגו אריאל שניר:  שמי אריאל שניר, אני אבא של איתן שניר שנרצח ב-8 לחודש

דיאגו אריאל שניר:  אני כתבתי משהו ואני אגיד משהו מאוד קצר בספונטניות

דיאגו אריאל שניר:  לאורך כל הדרך ראיתי לפחות שמונה פלקטים של החטופים, לא ראיתי תמונה אחת, תמונה אחת של הנרצחים

דיאגו אריאל שניר:  אני חושב שאם היית צריך לקבל השראה או הבנה לזה שאנחנו לא, אני כבר לא רוצה להגיד את המילה שקופים, כי שקופים זה מעליב את השקופים

דיאגו אריאל שניר:  אבל שאנחנו לא קיימים

דיאגו אריאל שניר:  אבל אני אומר, אפילו הארגון הבסיסי הזה, שאתם יודעים שמגיעים לפה אנשים, כלום

דיאגו אריאל שניר:  אפילו לא שלט, כלום

דיאגו אריאל שניר:       עכשיו ברשותכם, אני יודע שביקשת קצר

דיאגו אריאל שניר:  זה לא כל כך קצר, כי השקעתי המון מחשבה והמון זמן והמון כוחות כדי לכתוב את מה שכתבתי כאן

דיאגו אריאל שניר:  אז אני מבקש להקריא עד הסוף, למרות שאם יהיה לי טיפה אולי קשה

יצחק פינדרוס: לא, אבל תנסה לקצר, כי אנחנו לא נצליח

יצחק פינדרוס:  אנחנו בלוח זמנים

קארין אלהרר: ב-11:00 מתחילה מליאה

יצחק פינדרוס: אז יכול להיות בהתפרצויות, יכול להיות בהחלטות

דיאגו אריאל שניר: אני אב יחידני, המגדל את ילדיו לבד בשבע שנים האחרונות

דיאגו אריאל שניר:  אבא של אוהד בן 25 ושל איתן שהיה אמור לחגוג 22 ב-1 לחודש

דיאגו אריאל שניר:  לצערי הוא לא יחגוג את יום ההולדת הזאת

דיאגו אריאל שניר:  8

דיאגו אריאל שניר: 10 בשעה 12:41 במיגונית בכניסה לקיבוץ רעים חיי השתנו ולא לטובה

דיאגו אריאל שניר:  לאחר יומיים של חיפושים תחת אש במקומות מטורפים, בין גוויות, אני זה שדגמתי 500 גוויות של רוב הילדים ששם בתמונה כדי למצוא את הבן שלי ביניהם באותו יום

דיאגו אריאל שניר:  מראות שעין ומוח אנושי לא מסוגלים לעכל ולהכיל

דיאגו אריאל שניר:       לאחר יום של זוועות מצאתי את איתן מוטל חסר רוח חיים במיגונית לצד גופות רבות נוספות של ילדים פזורים בין איברי גוף, מראה שלעולם אני לא אוכל לשכוח

דיאגו אריאל שניר:  מראה שלכל מי שנמצא פה אני לא מאחל לראות

דיאגו אריאל שניר:  אני אקצר את הפסקה הזאת כי אני לא מתכוון להיכנס לכל הנושא של איפה היה הצבא ומה עשה ואיפה ולמה

דיאגו אריאל שניר:  כי אני לא חושב שזה המקום

דיאגו אריאל שניר:  מי שצריך לשלם, ישלם

דיאגו אריאל שניר:  ומי שאחראי, ייקח בעזרת השם אחריות

דיאגו אריאל שניר:       אנחנו ההורים והאחים והאחיות, המשפחה על כל מעגליה של הקורבנות, אנחנו נותרנו כאן מאחור לחיות עם האובדן והכאב עד יום מותנו

דיאגו אריאל שניר:  אני חושב שעצם מעמד זה שבו הורה שכול ששכל את בנו בנסיבות הטרגיות האלה נדרש לגייס את שארית כוחותיו, להשקיע את מרצו כדי לשאת נאום מול ועדה – זה בכלל מלמד על עומק הבעיה ועל הגודל של הצרה

דיאגו אריאל שניר:  היום אני עומד פה כנציגם של הורים כמוני מתוקף תפקידי בעמותת ילדי האור

דיאגו אריאל שניר:  התפקיד הפגיש אותי ומפגיש אותי מידי יום עם משפחות הנרצחים בטבח ה-7

דיאגו אריאל שניר: 10 שחשים על בשרם כי במערכות התמיכה הקיימות לאירועים מסוג זה לא היו ועדיין לא ערוכות לטפל בכל כך הרבה אנשים במגוון כל כך רחב של קשיים ואתגרים שהציף האירוע

דיאגו אריאל שניר:  היום, ארבעה חודשים מהיום הנורא אני יכול להעיד בשמי, אני יכול גם להעיד בשם רוב המשפחות כי החזרה לשגרת חיים שלנו נראית רחוקה כמרחק שנות אור

דיאגו אריאל שניר:  לעיתים אף בלתי אפשרית

דיאגו אריאל שניר:  רובנו חווים פוסט טראומה ברמה כזאת או אחרת, כולנו זקוקים לסיוע ותמיכה, מנסים לאסוף רסיס אחרי רסיס בכל דרך אפשרית במציאות אכזרית בה אנחנו צועדים כרגע ממש לבד

דיאגו אריאל שניר:  ממש

דיאגו אריאל שניר:  יחד עם זאת, ברצוני להודות לגורמים המקצועיים שפועלים ומשקיעים את מירב המאמצים שביכולתם בתוך כל הכאוס הזה

דיאגו אריאל שניר:  ואם דיברו על 433 אז אני, מה אני אגיד לכם? הם מאה אחוז

דיאגו אריאל שניר:  שירות, טיפול, לא מושלם, אבל עם כוונה ועם רצון ועם הקשבה ועם מוכנות לשנות ומוכנות לשתף פעולה

דיאגו אריאל שניר:  על זה אני מודה לכם מאוד מאוד

דיאגו אריאל שניר:       לכן אני פונה בקריאה לעזרה ובקשה לקחת אחריות

דיאגו אריאל שניר:  באירוע בסדר גודל כזה נדרש לצאת מהמסגרת הקיימת ולייצר מענה ראוי לאזרחים שנותרו ללא מזור

דיאגו אריאל שניר:  האוכלוסייה בה אנחנו דנים כרגע, אם אתם לא יודעים, זה הורים שכולים שחיים בלי לחיות, כמו זומבים במקרה הטוב

דיאגו אריאל שניר:  הם מגיעים לעבודה, אם הם מגיעים לעבודה, אבל לא מסוגלים לתפקד, בטח לא כמו שהיו בעבר

דיאגו אריאל שניר:  הם במצב נפשי קשה שלא מאפשר להם לצאת מהמיטה

דיאגו אריאל שניר:  דבר שגורר קשיים כלכליים קיומיים בנוסף לקושי שהם חווים

דיאגו אריאל שניר:  הורים שכולים שמטפלים או נדרשי טיפול, שנותרו עם ילדים הזקוקים אף הם למענה טיפולי

דיאגו אריאל שניר:  בקרב המשפחות השכולות נוצרות מערכות יחסים מורכבות וסבוכות בהם ילדים מטפלים ודואגים להוריהם

דיאגו אריאל שניר:  הורים שכולים וילדים של זוגות גרושים החיים עם בן או בת הזוג, עם או בלי ילדים, שאינם ידעים בציבור, הם אינם מוכרים

דיאגו אריאל שניר:  אני חי עם בת זוג שבע שנים

דיאגו אריאל שניר:  איתן היה בגבעתי, היא כיבסה לו את המדים, היא ניקתה לו את הגרביים

דיאגו אריאל שניר:  לא היא ולא הילדים שלה לא זכאים לשום עזרה

דיאגו אריאל שניר:  הם היו סתם איזה אובייקט בתוך הבית בשבע השנים האחרונות

דיאגו אריאל שניר:  שלא נדבר על סבים וסבתות

דיאגו אריאל שניר:       אני ממש מנסה לקצר

דיאגו אריאל שניר:  מהיום בו אני זוכר את עצמי גם גדלתי וגם חונכתי בידיעה שהורים שכולים הם מעל הכול

דיאגו אריאל שניר:  הם הקריבו ותרמו למדינה את היקר להם מכל

דיאגו אריאל שניר:  לצערי היום אני וחבריי השוהים בסטטוס הזה לא חווים את ההרגשה כי הורים שכולים הם מעל הכול

דיאגו אריאל שניר:  וחמור מכך, ההרגשה שמתקבלת היא שבושה לבקש

דיאגו אריאל שניר:  בושה לבקש

דיאגו אריאל שניר:  שלא נאמר אנחנו צריכים להתחנן

דיאגו אריאל שניר:       אני אסכם את דבריי בנימה אישית

דיאגו אריאל שניר:  אירועי ה-7

דיאגו אריאל שניר: 10 גבו מהמדינה מחיר כבד, כמעט כל אזרחי המדינה הוא בן משפחה קרוב או רחוק, שכן או מכר

דיאגו אריאל שניר:  מספר הנרצחים בלתי נתפס, רובם ילדים תמימים שרק סיימו את שירותם הצבאי

דיאגו אריאל שניר:  תרמו את תרומתם למדינה וקיוו להנחיל את חייהם

דיאגו אריאל שניר:  הילדים שכל חטאם היה שהם יצאו לחגוג

דיאגו אריאל שניר:  אזרחי המדינה, כמונו, באבל כבד

דיאגו אריאל שניר:  אנחנו בני המשפחות השכולות, הורים, אחים, אחיות, מתמודדים עם האבל הכבד ועם מצוקות המתחילות להתהוות ונותרות ללא מענה

דיאגו אריאל שניר:  זה כואב, אבל אני חייב להודות שללא התמיכה הנדרשת העתיד של משפחות השכול מהאירוע הטרגי הזה נראה קודר

דיאגו אריאל שניר:  כמי שהקריב בעצמו את מיטב שנותיו למדינה כלוחם וכאב שכול שתרם את היקר לו מכל, בחינם, כי תרמתי אותו לפני ששלחתי אותו לגבעתי, אני מצפה מהמדינה לגמול לי ולעמוד במחויבותה ולספק את כל מה שנדרש על מנת להתמודד עם האובדן בצורה מכובדת

דיאגו אריאל שניר:  לא כמו כלבים

דיאגו אריאל שניר:  מכובדת

דיאגו אריאל שניר:  האחים והאחיות במשפחה, וזה החלק הכי חשוב בכל מה שאמרתי, האחים והאחיות במשפחות השכולות הם דור ההמשך של המדינה והם הילדים שנותרו לנו לאחר האובדן

דיאגו אריאל שניר:  כהורים שכולים אנחנו דורשים מהמדינה לסייע להם ולדאוג להם ולטפח אותם ולאפשר להם איכות חיים מיטבית

דיאגו אריאל שניר:  אנחנו מבקשים זאת עבורם, אבל גם עבורנו, ההורים השכולים, שכבר איבדנו לטובת המדינה את יקירנו

דיאגו אריאל שניר:  תודה רבה

יצחק פינדרוס: תודה רבה

רותם עזר: אני גם אשמח לדבר

יצחק פינדרוס: מצטער

רותם עזר: לא, אז אני גם מצטערת, אבל אם אתם יודעים שהמפגש פה יהיה טעון

רותם עזר:  אם אתם יודעים שהמפגש פה יהיה טעון ואימפולסיבי אז אתם חייבים להקדיש יותר זמן השכולות

רותם עזר:  כי אני הגעתי לפה בשלושה אוטובוסים, רשמתי נאום מראש, כי גם אמרו לי שאני הולכת לדבר

יצחק פינדרוס: אבל נתתי לה זכות דיבור

רותם עזר: אז אני ממתינה גם לשלי

שלומית יהב: שמי שלומית יהב, הקמתי את קימה

שלומית יהב:  אני מייצגת בעצם את הציבור שחרד עבורכם

שלומית יהב:  אני טוענת שאנחנו ניצלנו

שלומית יהב:  אנחנו ניצלנו, כי הילדים שלכם, אחרים שלכם, החברים, הייתם חגורת הביטחון שלנו

שלומית יהב:  אז אחרי זה, אני אשמח אם אפשר להעלות רגע את המצגת

קארין אלהרר: לא, אין לנו זמן למצגת

שלומית יהב: שקף אחד

יצחק פינדרוס: בסדר גמור

יצחק פינדרוס:       (הצגת מצגת)     

שלומית יהב: תמונת מצב, יקיריי

שלומית יהב:  הנתונים שאנחנו רואים זה 895 אנשים שנרצחו

שלומית יהב:  אנחנו לא מדברים רק על 400, אנחנו מדברים על למעלה מ-2,000 משפחות שנפגעו בדרך

שלומית יהב:  התינוקת בת ה-14 ימים היא הצעירה ביותר והמבוגר ביותר הוא בן 91

שלומית יהב:       אחרי שאנחנו ניתחנו לא מעט את הסטטוס, אנחנו הקמנו את קימה, כדי לסייע במימוש זכויות למשפחות

שלומית יהב:  וגילינו גם לא מעט צרכים שהם זקוקים לזה

שלומית יהב:  העלינו בחכתנו בעצם מספר רעיונות בפורום של אנשי מקצוע שמקימים את גימה

שלומית יהב:  יושב לידי עו"ד יניב גל

שלומית יהב:  אחד הדברים שאנחנו מדברים עליו כל הזמן שחייבת להיות איזה שהיא מרכזת שתדבר על זכויות בדחיפה

שלומית יהב:  דובר כאן ולכן לא נרחיב על זה את הדיבור

שלומית יהב:  מיותר להעלות את זה שוב

שלומית יהב:  ואחד הדברים שאנחנו טוענים, שמכיוון שיש כאן הרבה נפילה בין הכיסאות, ודובר רבות על ידי האנשים כאן, אנשים יקרים שבאו וטרחו להגיע גם בשלושה אוטובוסים

שלומית יהב:  הדבר הראשון שצריכים לחשוב עליו זו החלטת ממשלה נוספת ולא רק הקמה של ממשלת

שלומית יהב:  אני אשמח אם לירון תרים את הכפפה הזאת

שלומית יהב:       כפי שקרה במירון, שמדינת ישראל לקחה אחריות על האירוע במירון, גם כאן, בואו ניקח אחריות

שלומית יהב:  אנחנו הציבור, בואו ניקח אחריות ויוענק פיצוי חד פעמי גדול משמעותי למשפחות האלה, כי יש יותר מידי נפילות בין הכיסאות

שלומית יהב:  ואם יינתן סדר גודל של בערך מיליון שקלים בגין כל נרצח, אלה לא אנשים שנהרגו כי קרה משהו מוזר, אלא כי היה הרבה יותר ממוזר

שלומית יהב:  היה כאן איזה שהוא אסון קולוסלי

שלומית יהב:  ולכן הכסף הזה צריך לשמש אותם לשקם את עצמם לפחות בתחילת הדרך

שלומית יהב:  ולתת מענה לכל מיני דברים שכרגע אין להם מענה חוקי

שלומית יהב:  אין מענה חוקי שאפשר לעשות אותו מחר בבוקר

שלומית יהב:  זו תשובה שאפשר לתת אותה כבר מיידית

שלומית יהב:       החלק הנוסף שאנחנו מדברים עליו זה להגדיר מחדש את ההגדרות בביטוח לאומי בנושא של מיהו נפגע איבה

שלומית יהב:  אני אקצר את זה, כי באמת אין לנו זמן

יצחק פינדרוס: רק בדיון על החקיקה, כמו שאמרתי, אנחנו נקיים דיון ספציפי בנושא חקיקה

שלומית יהב: אני אשמח

שלומית יהב:  אני פשוט מתמצתת את הנושאים

שלומית יהב:  להתאים את הנושא של ההגדרה מיהו נפגע איבה ולכלול גם את האנשים שהלכו להציל

שלומית יהב:  אנשים שנפגעו גם מהסרטונים, יש לא מעט כאלה

שלומית יהב:  אנחנו מדברים על הרחבה מאוד משמעותית של הזכויות בביטוח לאומי, כולל תמיכה נפשית שאנחנו לא חושבים שמישהו צריך לשלם לפסיכולוג שלו ולקבל החזר, אלא לקבל את זה באופן אוטומטי, כמו שמגישים כל דבר אחר

שלומית יהב:  זאת אומרת שיהיה איזה שהוא ביטוח הדדי כזה מושלם

שלומית יהב:  אנחנו מדברים על חריגה נוספת שאנחנו חושבים שבחוק פקודת הנזיקין צריך לשנות במהותו ולאפשר לנפגעים ב-7 באוקטובר להגיש תביעה ללא הוכחת אשם

שלומית יהב:  יש לזה משמעויות אדירות

שלומית יהב:  אם יניב תינתן לו דקה להסביר את המשמעויות, כי עשיתי את זה נורא קצר

שלומית יהב:  אנחנו התכוננו לישיבה הזאת

יצחק פינדרוס: אתם צודקים, אבל תהיה גם ישיבה הבאה

יצחק פינדרוס:  אנחנו ננסה

יצחק פינדרוס:  דרך אגב, הוא גם עובר תיקון

יצחק פינדרוס:  אני מאמין שכבר שבוע הבא ועדת חוץ וביטחון בפיצויי העונשים הולך לעבור ללא הוכחה

יצחק פינדרוס:  יש כרגע התדיינות מול משרד המשפטים בעניין הזה

יצחק פינדרוס:  יכול להיות שזה יועיל

יצחק פינדרוס:  זה דיון נפרד ואת השתתפת גם בדיון הקודם הגלוי בעניין הזה

יצחק פינדרוס:  עמית ליאור, בקצרה עמית

רותם עזר: אני אשמח אחרי עמית גם לדבר בבקשה

עמית ליאור: שמי עמית ליאור

עמית ליאור:  אני דוד של מתן מרדכי ליאור, השם יקום דמו

עמית ליאור:  הדוד, אם אפשר בבקשה, הדוד של לילך שהיית פה קודם

עמית ליאור:  ואני הייתי פה 10 שנים בתור יושב ראש איגוד התסריטאים והעברתי כמה חוקים בחיי

עמית ליאור:  ואני חייב להסביר לכם שני דברים לעומק

עמית ליאור:  א', להבין את גודל החרפה, כי האסון לא מתחיל עם הזדים שתקפו אותנו

עמית ליאור:  האסון מתחיל עם הממשלה ששלחה את האנשים האלה לרקוד שם

עמית ליאור:  והממשלה הזאת כרגע מתעסקת כשמדברים על שר האוצר של מדינת שקורא לפעולה הזאת פעולת איבה רגילה

עמית ליאור:  אנחנו יודעים בדיוק מה הוא עושה, הוא שומר את הכסף בדיוק לציבור שלו

עמית ליאור:  הוא מדבר לתוך הציבור שלו ולא לציבור הזה

עמית ליאור:  הציבור הזה מגיע לו קודם כל דמי חרפה

עמית ליאור:       הדיון הזה, אני רואה את קארין מדיון לדיון, אני רואה אותך גם מגיע לדיונים

עמית ליאור:  איך לא קם פה שר עד עכשיו שלוקח את הדבר הזה על עצמו? מה זה כל התכלולים, מכלולים, שכלולים, של כל מיני משרדים

עמית ליאור:  יושבת פה נציגה של משרד ראש הממשלה

עמית ליאור:  זה מי שצריך לטפל בדבר הזה? איך לא קם פה שר שמבין את גודל החרפה ומבין שהשארתם אחריכם שואה

עמית ליאור:  מתקיימת פה שואה, ברגע זה ממש

עמית ליאור:  משפחות, שיבין השר הזה, סמוטריץ', שכאשר אני הקשבתי למה נאמר בבונקרים ב-1973 כשחיילים מתחננים על נפשם שיגיע הצבא לעזור להם – זה מה ששמענו עכשיו מאימהות בטלוויזיה

עמית ליאור:  יושבת פה אמא, מתפרקת, ואומרת לך אדוני, אני דיברתי עם הבן שלי ב-real time ואחרי זה הוא נרצח

עמית ליאור:  מי עבר כזה דבר בעולם? איך יכול להיות ששר האוצר, שאחראי על האוצר של המדינה הזאת לא מבין את גודל האסון הזה? הוא מכחיש שואה

עמית ליאור:  אני מאוד מעריך את מה שאתם עושים פה

עמית ליאור:  אבל לא יתכן שמתוך 120 חברי כנסת ו-38 נורבגים לא יקום פה שר ויבין שהוא הפקיר פה, שהפקרתם פה ציבור נוראי שאומר לכם שאחרי השואה הזאת אתם משקיפים אותם

עמית ליאור:  אתם הופכים אותם לשקופים

עמית ליאור:       יושב פה ילד מאחורה, ניצול נובה

עמית ליאור:  אתם יודעים מה הוא עובר כל יום? איך יכול להיות עם אבא שלו? משפחות, 4,000 הורים של ניצולים שנגמרו גם להם החיים

עמית ליאור:  תבינו את גודל האירוע

עמית ליאור:  בתנ"ך לא ראינו כאלה אירועים

עמית ליאור:  זה נראה כמו סרטים של בן חור, של 4,000 ילדים רצים וכבר המדינה שכחה מזה

עמית ליאור:  איך זה יכול להיות? כי אתם עסוקים בחטופים ואתם עסוקים במלחמה שאף אחד לא מגדיר מתי היא תיגמר

עמית ליאור:  שיקום פה שר, לא מתכלל ולא מצ'כלל ולא כל הדברים האלה

עמית ליאור:  מישהו שלוקח אחריות

עמית ליאור:  אבל מי שבורח מאשמה לעולם לא ייקח אחריות

עמית ליאור:  שיקום פה שר שייקח אחריות על האנשים האלה, כל ה-4,000 מאחורה

עמית ליאור:  הקיבוצים יהיה להם את הנציגים שלהם

עמית ליאור:  שיקום פה שר בישראל

עמית ליאור:  אנחנו מדברים על זה כבר שלושה שבועות

עמית ליאור:       הצעד הבא, חברים יקרים והורים יקרים, זה שתבינו את המציאות

עמית ליאור:  לא תקבלו כלום אם לא יפחדו מכם

עמית ליאור:  אני הולך לעלות לפה לכנסת עם כל הנובות, עם רוקנרול, להיכנס לפה, להאיר לכם את העיניים

עמית ליאור:  אתם לא תשכחו מה שקרה שם

עמית ליאור:  אני לא אתן לכם להפוך את המוות של האחיין שלי לסתמי

רותם עזר: אני רוצה רגע להגיד

רותם עזר:  אם אתם מקציבים רק שעתיים, אז אתם צריכים לדעת גם איך להחזיק את זה ולא שכל אחד יבוא ויאמר את דברו

רותם עזר:  אם יש רשימה של אנשים שרוצים לדבר, צריך לתת לכולם לדבר

יצחק פינדרוס: סליחה, נתתי לך לדבר

רותם עזר: ואם צריך יותר זמן, אז יותר זמן

רותם עזר:  תודה

רותם עזר:  אחרי שהיו פה שבע מאות התפרצויות

רותם עזר:  אז בסדר

רותם עזר:  שלום לכולם, שמי רותם עזר ובחודשים האחרונים אני הרבה יותר אחות של גיא מאשר רותם

רותם עזר:  אחי הקטן גיא עזר, הי"ד, נרצח באכזריות כמו עוד רבים יפים וטובים בשבת ב-7 באוקטובר כשהלך רק לרקוד

רותם עזר:  מאז אותו בוקר חווינו שישה ימים של טירוף עד שגופתו נמצאה

רותם עזר:  הודעות כוזבות על היותו חטוף, צפייה בסרטוני זוועות, חיפוש בבתי חולים ואחר כך שבוע של שבעה עם אלפי מנחמים

רותם עזר:  חודש אבלות שהסתיים מהר מידי וכבר יותר מארבעה חודשים של תחקיר מעמיק וחיבור של חתיכה לחתיכה כדי להבין מה קרה לגיא ברגעיו האחרונים

רותם עזר:  ולא, הזמן לא מרפא, הוא משכיח או עוזר

רותם עזר:  לעיתים אני מרגישה שהוא אפילו לא עובר

רותם עזר:       אבל בחוץ כבר מחכים שנחזור לשגרה, שנתרגל למצב החדש

רותם עזר:  ואיך זה אפשרי כשחיילים ממשיכים להיהרג, כשטילים עוד משוגרים לעברינו, כשהחטופים עדיין בעזה, כשכבר 131 יום אנחנו חיים את אותו בוקר נורא

רותם עזר:  כשיש עדיין מלחמה, למען השם

רותם עזר:  אנחנו גרים בראשון לציון וגם עלינו האזעקות לא פסחו

רותם עזר:  ובין האזעקות לממ"ד עלינו להתמודד עם פניות לביטוח לאומי, טיפולים, בירוקרטיות, צווי ירושה, עיצוב מצבה, מצבי הנצחה, ארגון נפגעי פעולות איבה, קבוצות תמיכה ומה לא? וכבר אין לנו כוח

רותם עזר:  לנו, המשפחות של נרצחי המסיבות, אין לנו את המעטפת של משרד הביטחון

רותם עזר:  אין את החיבוק הקהילתי של הקיבוץ או המועצה האזורית

רותם עזר:  אין שום גורם רשמי שיאגד אותנו

רותם עזר:  את הקהילה שלנו בנינו בעצמנו

רותם עזר:  מתנדבים ממשפחת השכול החדשה שאוספים שמות, מידע ודואגים לשמוע ולהישמע

רותם עזר:  לא בחרתי בזה, אבל אני נאלצת לחבק את זה בשתי ידיים

רותם עזר:  אף אחד לא הכין אותי לזה, אבל אני נאלצת לדרוך צעד צעד אל תוך העולם הזה של משפחת השכול

רותם עזר:  שלצערי הרב אני מגלה גם עכשיו שאין בו באמת את התמיכה המספקת

רותם עזר:  שלא ערוכים פה להבין אותי, להחזיק אותי, לעזור לי להשתקם ולחזור להיות חלק משמעותי בחברה הישראלית, שעד ה-7 באוקטובר הייתי כל כך פעילה בה

רותם עזר:       אנחנו, נפגעי היום הארור הזה, מבינים שאם הטבח הזה היה כל כך יוצא דופן בקיצוניות שלו, באכזריות שלו, בזוועות שלו, אז גם הטיפול בנו צריך להיות יוצא דופן

רותם עזר:  אני כאחות ועוד רבים כמוני לא מסוגלים לתפקד

רותם עזר:  מחזיקים את ההורים

רותם עזר:  הרבה מאתנו גם בעלי משפחות משלנו

רותם עזר:  עזבנו עבודות, גם אני באופן אישי

רותם עזר:  יש ימים שאנחנו לא יוצאים מהמיטה

רותם עזר:  קשר בין אחים אמור להיות מערכת היחסים הארוכה ביותר בחיי אדם

רותם עזר:  ועכשיו כאילו איבר מגופנו נקטע וצריך להתמודד עד סוף החיים

רותם עזר:  אז לא, אני לא מבקשת מעמד של קדוש ואני לא רוצה להיות קדושה

רותם עזר:  ונמאס לי שאומרים לי שאני חזקה וגיבורה

רותם עזר:  אני רוצה שהממשלה שלי ומקבלי ההחלטות ישתמשו בכל הכלים ובכל המשאבים כדי לעזור לי לחזור להיות רותם

רותם עזר:  אישה פשוטה, מאמינה, שזוכרת את גיא, אחי הקטן, שנלקח מהר מידי

רותם עזר:  אבל כזו שמסוגלת להמשיך לחיות כאן

רותם עזר:  ואולי אפילו להעז לשמוח

רותם עזר:       בנימה אישית אני רוצה להוסיף, אני צעירה, כל החיים לפניי

רותם עזר:  אני בחורה צעירה, עוד לא נשואה

רותם עזר:  בדיוק שכרתי דירה בחודש ספטמבר, התחלתי עבודה חדשה

רותם עזר:  את הדירה עזבתי, חזרתי להורים

רותם עזר:  את העבודה גם עזבתי

רותם עזר:  אני רוצה לחזור להיות חלק, אני רוצה לחזור להיות אזרחית רגילה

רותם עזר:  אני רוצה

רותם עזר:  אבל אתם חייבים לתת לי את הכלים

רותם עזר:  זה לא הגיוני ששלחו אלינו קצינת נפגעים עם שתי עובדות סוציאליות ביום רביעי, כחמישה ימים לאחר שאחי הוגדר כנעדר

רותם עזר:  ואמרו לנו שהוא חטוף ויום למחרת אמרו שהגופה שלו נמצאה

רותם עזר:  בדיעבד, חודשיים לאחר מכן התברר שהגופה שלו זוהתה בשורה כבר ביום שלישי

רותם עזר:  מי שלח את הקצינה הזאת? זה לא הגיוני שאני יושבת שבעה ואני מתקשרת לחוקרת שממונה עליי ואני שואלת אותה איך זיהו את אח שלי? אז היא שואלת אותי 'אה, כבר הודיעו לכם?'

רותם עזר:  זה לא הגיוני שאני מתקשרת לנציגת השיקום מביטוח לאומי ואני אומרת לה 'אני מצטערת, אני לא מסוגלת לעבוד'

רותם עזר:  היא אומרת לי 'אה, אז אולי תמצאי משרה קטנה יותר ליד הבית'

רותם עזר:  זה לא הגיוני שאני מנסה בכל הכוחות שלי לאזור את כל המשאבים סביבי ולהצליח להיות אדם בעולם ואני לא מסוגלת

רותם עזר:      ואני פה לא רק בשמי

רותם עזר:  אני פה בשם המשפחה שלי, ההורים שלי לא בנויים לדברים האלה

רותם עזר:  יושבת פה לידי אחות שהיא אמא לארבעה

רותם עזר:  גם אחותי אמא לשתי בנות

רותם עזר:  וגם הבנות שלה בטיפול רגשי, כי הן לא מבינות איך המילה מסיבה, איך יש לה קונוטציה של מוות

רותם עזר:  איך דוד שלהן הלך לרקוד במסיבה ולא חזר

רותם עזר:       אז המטרה שלנו היא לא לעשות פה בלגן ולא לבוא לצעוק ולא להתלהם וברור לנו שאתם רוצים לשמוע את כולם

רותם עזר:  אבל בסוף, כדי שנצליח לחזור להיות אזרחים מן השורה, עם הקושי ועם הכאב, אנחנו חייבים את העזרה שלכם

קריאה: יש כאן אוכלוסייה שלא דובר עליה עד עכשיו שהיא ניזוקה מאוד מאוד ושווה לשמוע

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  את קיבלת זכות דיבור ראשונה

קריאה: אף אחד לא דיבר על בני זוג בכלל

קריאה: אף אחד לא דיבר על מה שקרה למשפחות מהקיבוצים

יצחק פינדרוס: אבל זה לא הדיון

קריאה: ביקשנו זכות דיון

יצחק פינדרוס: אבל זה לא הדיון

יצחק פינדרוס:  הדיון הוא בדיוק לא על זה

קריאה: מה לא הדיון? נפגעי מלחמת שמחת תורה

יצחק פינדרוס: לא, לא

יצחק פינדרוס:  מסיבת נובה ופסיידאק

יצחק פינדרוס:  זה לא מטרת הדיון

קריאה: ביקשנו זכות דיון

קריאה: הזמינו אותנו

קריאה:  נפגעי ונרצח 7 באוקטובר

קריאה:  למה לא נותנים לנו לדבר? זה שיש לנו קיבוץ זה לא אומר שיש לנו ארגון

קריאה:  אני לא מבינה למה לא נותנים לנו להגיד

יצחק פינדרוס: אמרתי שזה לא הדיון

קריאה: מה לא הדיון?      

יצחק פינדרוס: זה לא הדיון כרגע

קריאה: מה כתוב פה?     

יצחק פינדרוס: זה לא הדיון

יצחק פינדרוס:  עם כל הכבוד, דיינו דיונים גם בקיבוצים

יצחק פינדרוס:  גם בוועדה, קיימנו דיונים גם עם הקיבוצים

קריאה: אמא שלי נרצחה בקיבוץ

יצחק פינדרוס: אבל כרגע מקיימים דיון על הנרצחים במסיבה

יצחק פינדרוס:  אנחנו לא בורחים מהנושא, אבל זה לא הנושא כרגע

קריאה: סליחה, עם כל הכבוד, אני פה שעתיים, לא שמעתי מילה אחת על בני זוג, מילה אחת

קריאה: לא רק על בני זוג, על יתומים שהם יתומים מצד אחד, גם על זה לא שמעת

קריאה:  יש הרבה תתי סעיפים והרבה נפגעים מהאירוע הזה

קריאה:  וביקשנו זכות דיבור, אז אני אשמח לקבל אותה

יצחק פינדרוס: זה לא הדיון האחרון

יצחק פינדרוס:  אנחנו נמשיך את הדיון

קריאה: הכנתי משהו מאוד קצר, לא ארוך ולא מייגע

יצחק פינדרוס: אבל גם הוא הכין

יצחק פינדרוס:  בואי, מה את מציעה?     

קריאה: אני לא יודעת מה אני מציעה

קריאה:  מה אני מציעה? אני מציעה הרבה דברים, אבל ברור שאני מציעה להקשיב לכל מי שנמצא כאן, אחרת לא סתם הטרחנו את עצמנו מים המלח או מכל מקום אחר

יצחק פינדרוס: אז אני נועל את הדיון

יצחק פינדרוס:  המשך הדיון ביום רביעי הבא

יצחק פינדרוס:  זאת האפשרות היחידה

קריאה: אנחנו הגענו במיוחד מים המלח לדבר הזה

עמית ליאור: אולי אפשר לעשות ביום ראשון, כשאתם לא חייבים לרוץ לוועדות, ואז יהיה יותר זמן לנהל את זה

יצחק פינדרוס: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה, את החלק הזה

יצחק פינדרוס:  אנחנו ניתן אפשרות בדיון הבא

יצחק פינדרוס:  אמרתי, אנחנו נקיים דיונים לאורך כל הדרך, לפחות פעם בשבוע, כדי לעקוב

יצחק פינדרוס:  אני רוצה דבר אחד, אני חושב, אני פונה למשרדי הממשלה דבר ראשון כסיכום

יצחק פינדרוס:  צריכה לקום איזה שהיא מערכת מתכללת

יצחק פינדרוס:  אני חושב שזה מאוד ברור

יצחק פינדרוס:  לירון ומשרד המשפטים, אני חושבת שצריך לקום גוף מתכלל

יצחק פינדרוס:  יכול להיות שזה צריך להיות ועדת מנכ"לים, אתם תקבלו החלטה איך לעשות את זה

יצחק פינדרוס:  אבל צריך להיות גוף מתכלל

יצחק פינדרוס:  יש שלושה דברים שהם מאוד בולטים: אחד, הנושא של הליווי של המשפחות ולא כל משרד מלווה בדרך אחרת

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת עם כל הכבוד שיש חוקר מלהב שמלווה ועורך דין שמלווה ועובדת סוציאלית מהרווחה שמלווה

יצחק פינדרוס:  בסוף צריך להיות איזה שהוא סנכרון, מישהו שמטפל במשפחה ומוביל אותה איך לעשות את זה

יצחק פינדרוס:  זה דבר שהוא צריך להיות ברור

יצחק פינדרוס:  הנושא השני זה פערי החקיקה

יצחק פינדרוס:  בני משפחות, בני זוג, ילדים, אחים, אחיות, כל המערך העוטף מסביב, טיפלו בזה בחקיקה בדברים אחרים, אני יודע

יצחק פינדרוס:  הנושא הזה לא טופל בחקיקה

יצחק פינדרוס:  ולכן או שתגידו לנו כחברי כנסת שהולכת להגיע חקיקה ממשלתית

יצחק פינדרוס:  ואם לא, כמו שאמרתי, נעשה יחד, תגידו לנו, פשוט תעדכנו אותנו מה הפערים

יצחק פינדרוס:       הדבר השני זה אני מבקש ממשרד המשפטים, מהסיוע המשפטי, לבדוק כ-test case, אני אומר שוב, כ-test case מול איציק, איפה היו הפערים

לירון הנץ: יש לנו רשימה של כל הפערים

יצחק פינדרוס: ולדווח על זה לוועדה איפה הפער בין התפיסה

בת שבע שני: בעניין הייצוג אתה מדבר?     

יצחק פינדרוס: בעניין הייצוג, בעניין הליווי המשפטי, בעניין מה הם עושים

בת שבע שני: אנחנו יודעים מה הפער

בת שבע שני:  הפער הוא תביעה נזיקית ואנחנו נשיב בעניין

יצחק פינדרוס: זה צריך להיות מוסדר, זה בחלק השני

יצחק פינדרוס:  אני גם נושא הנוסף זה משרד המשפטים

יצחק פינדרוס:  הפערים, תודיעו לנו איך אתם רוצים לעשות את זה, ממשלה

יצחק פינדרוס:  אם זה ועדת מנכ"לים, אם זה שולחן עגול, איך אתם רוצים לעשות את זה

יצחק פינדרוס:  אנחנו נקיים דיון שבוע הבא, דיון מעקב, שאני ארצה לשמוע בדיוק על הפערים האלה ובדיוק לשמוע את הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  יכול להיות, בעקבות הערה שלך גברתי, נקיים דיון נפרד

יצחק פינדרוס:  ואני באמת לא רוצה לערב, כי זה אחד הדברים הכי מזעזעים בסיפור הזה

יצחק פינדרוס:  יש הרבה קבוצות

יצחק פינדרוס:  בלי קשר למסיבה, נושא של הקיבוצים

שלומית יהב: אני חושבת שכדאי לעשות את זה ביחד, גם אנחנו איחדנו כולנו ביחד, בעצם זה נרצחים

שלומית יהב:  גם הקיבוצים וגם הנובות

יצחק פינדרוס: הפערים הם שונים

יצחק פינדרוס:  תאמינו לי, אני הייתי עם כל הזה

יצחק פינדרוס:  הייתי גם בים המלח, גם באילת, גם בסיור עם המפונים

שלומית יהב: הנושאים הם די חופפים, די דומים

יצחק פינדרוס: שאת מייצגת

שלומית יהב: לא, לא, אני מייצגת את כל הנרצחים

יצחק פינדרוס: לא, לא, הנושאים שאת מייצגת בפערי החקיקה, את צודקת

יצחק פינדרוס:  אבל נושא למשל טיפולים פסיכולוגיים זה נושאים שונים

שלומית יהב: לא בדיוק, כיוון שכולם זקוקים לטיפול פסיכולוגי

שלומית יהב:  זה נכון שכל אחד צריך פרטני

יצחק פינדרוס: נכון, אבל בקיבוצים בשבוע הראשון הגיעו פסיכולוגים

יצחק פינדרוס:  לאלו עד היום לא הגיעו, ארבעה חודשים אחר כך

יצחק פינדרוס:  לכן אני מבקש, יש פה פערים

יצחק פינדרוס:  לקיבוצים הגיעו באותו שבוע

שלומית יהב: יש לנו רשימה של כל הפערים, גם מהקיבוצים, גם מהנובות

שרון כהן: ממש תודה שהגיעו

שרון כהן:  אחרי שהפקירו אותנו בקיבוץ ונרצחו 100 אנשים ואנחנו באופן אישי אחרי יותר מ-10 שעות בממ"ד

יצחק פינדרוס: אבל לא באתי להגיד שביקשו פחות או יותר

שרון כהן: נכון

שרון כהן:  אני אומרת שאתה לא אומר שמישהו פחות או יותר, זה פער אחר

שרון כהן:  אני מסכימה איתך שזה פער אחר

יצחק פינדרוס: דרך אגב, לכם יש תקומה, להם אין

תמר תשובה: היום קמנו לכתבה שהאחים של החטופים מקבלים 21,000 שקלים לרבעון, האחים של החטופים

תמר תשובה:  כאילו, מה? אני רוצה שזה יהיה רשום

תמר תשובה:  4,000 משפחות מדובר פה שחסכנו מ-50,000-60,000 איש פה

יצחק פינדרוס: תודה, תודה

אוהד טל: קוראים לי אוהד מלול, אני בן 27, אני מבאר שבע

אוהד טל:  בת זוגתי קוראים לה שני קופרווסר היא נרצחה במסיבה, היא נרצחה במיגונית ברעים

אוהד טל:  אף אחד לא עוזר לבני הזוג

אוהד טל:  אף אחד לא מדבר איתנו

אוהד טל:  כל אחד פה חושב שהמילה שקוף, שקוף

אוהד טל:  היא סיפרה על זה שהיא צריכה לתת קבלות

אוהד טל:  חלום שלי לתת למישהו קבלות ושמישהו יתייחס אליי בכלל

אוהד טל:  הפתרון היחידי שיש מביטוח לאומי זה ידועים בציבור

אוהד טל:  וזה מגיע לבקש ידועים בציבור, תשובות מהשטן

אוהד טל:  מהשטן

יצחק פינדרוס: אמרנו שאנחנו נצטרך לעשות תיקוני חקיקה, ביקשנו מהמשרדים

יצחק פינדרוס:  אנחנו בדיון הבא הולכים לדבר גם על הנושא של הפערים בחקיקה

אוהד טל: שעתיים ישבתי כאן, לא הייתה מילה אחת על בני זוג

יצחק פינדרוס: גם הנושא של בני זוג חייב לבוא לפתרון

יצחק פינדרוס:  אם יש פערים כאלה תצטרכו להציף אותם ואתם תציפו אותם

אוהד טל: אז אני כבר ארבעה חודשים רב עם ביטוח לאומי קדימה, אחורה, ימינה, שמאלה

אוהד טל:  עובר את הטלטלות של חיי

יצחק פינדרוס: אנחנו נעשה ישיבת מעקב כל שבוע, לפחות פעם בשבוע ויכול להיות שיותר, כדי לעקוב אחרי זה

יצחק פינדרוס:  תודה רבה

יצחק פינדרוס:  הישיבה נעולה

יצחק פינדרוס:  תודה