הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 46, 2024-01-22 00:00

יוסף טייב: צוהריים טובים

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט

יוסף טייב:  היום י"ב בשבט התשפ"ד, 22 בינואר 2024, בנושא: חינוך לשלום או חינוך למלחמה? לציון יום החינוך העולמי

יוסף טייב:  זוהי ישיבה משותפת עם הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, שעומד בראשה חבר הכנסת אלי דלל

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שכשפנו אלינו לגבי התכנסות הוועדה לציון יום החינוך העולמי, ניסינו לחשוב מה אנחנו יכולים להעלות על סדר יום הוועדה, שיהיה נושא שנותן הסתכלות רחבה על מה שקורה בחו"ל ומה שקורה פה, בישראל, ואולי גם מהן הסיבות למלחמות בכלל, ולמלחמה האחרונה בפרט

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שבוועדה הזאת יש ועדת משנה שדנה בנושא תכניות לימוד במזרח ירושלים, ונחשפנו גם פה, בוועדה, וגם בוועדת המשנה לתכנים בעייתיים, בלשון המעטה, שנמצאים בחומרה הלימוד שאותם תלמידים נחשפים אליהם, ואנחנו נחשפנו גם לחומרים מדאיגים מאוד שנמצאים בספרי הלימוד של תלמידים שלומדים במערכות החינוך בעזה ובמקומות אחרים

יוסף טייב:  שניסינו לחשוב מה אנחנו מעלים על סדר יום הוועדה, שזה נושא שבאמת נותן הסתכלות רחבה על מה שקורה בחול ומה שקורה בישראל, ואולי גם מהן הסיבות למלחמות בכלל ולמלחמה האחרונה בפרט

יוסף טייב:  ולכן אני חושב שדווקא בפרק זמן כזה, שמלחמות פורצות בעולם ובפרט המלחמה האחרונה אצלנו, מלחמת "חרבות ברזל" והזוועות של ה-7  באוקטובר – אני חושב שיש לזה קשר ישיר עם מערכת החינוך

יוסף טייב:  בסוף, כמה שנחנך את ילדינו יותר לשלום ולסובלנות ולקדש את החיים ולא את המוות, התוצאות יהיו ברורות מאליהן

יוסף טייב:      בשיחות שלי עם חברי פרלמנטים בעולם, ביניהם בסנאט באיחוד האירופי ובאסיפה הלאומית הצרפתית והשווייצרית, אמרתי עוד בתחילת השנה, שאני רואה בחומרה את זה שהאיחוד האירופי נותן כספים וספרים למערכת חינוך שבסוף אנחנו נחשפים לבעייתיות שיש בתוכן אותם ספרים

יוסף טייב:  הם אמרו לי בצורה ברורה, מיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון בסנאט הצרפתי ועד חברים מאוד משפיעים באיחוד האירופי, הם אמרו בצורה ברורה שהם יעשו את מה שניתן לעשות ככל שאפשר כדי לעצור את אותם תקציבים עד שאותם תכנים לא יצאו בחומרי הלימוד

יוסף טייב:      אנחנו שמענו את ההחלטה של האיחוד האירופי ושל האסיפה הלאומית בצרפת לעצור כבר עכשיו חלק מאותם תקציבים ולעקוב אחרי התכנים

יוסף טייב:  אז אני חושב שהפעילות של כולנו בנושאים האלה בסוף היא זו שאולי תביא בשורה מסוימת

יוסף טייב:      ולכן, אני אסכם בצורה כזאת: מבחינתי, החינוך לשלום או החינוך למלחמה – זה מה שייתן לנו את הראי המדויק למה שיקרה בשנים הקרובות, בעשור הקרוב

יוסף טייב:  האמירה היא חדה וברורה, ולא משנה איפה, וזו אחת הסיבות שאנחנו מקדמים את הצעת החוק של חבר הכנסת עמית הלוי

יוסף טייב:  כל אדם שיבוא ויחנך לטרור, אין מקומו במערכת החינוך

יוסף טייב:  כל שכן, אני חושב שמשרד החינוך צריך להפעיל את הפיקוח בצורה הדוקה כלפי אותם מוסדות שנמצאים, חלקם אפילו בתוך המערכת הממלכתית שלנו

יוסף טייב:  שמענו את הבג"ץ האחרון, שמתעקשים להשאיר בספרי לימוד של כיתות י' ו-י"א את התכנים שמסיתים לטרור

יוסף טייב:  אני חושב שעצם קבלת העתירה הזאת בבג"ץ היא מעשה הזוי בפני עצמו

יוסף טייב:  אף מדינה בעולם לא הייתה מסכימה לתקצב או לאשר למוסד כזה או אחר, רשמי, מוכר, ממלכתי, שילמד תכנים ושייכנסו בתוך ספרי הלימוד תכנים אנטישמיים, אנטי-ישראליים כי אתה יודע, היום מסתתרים מאחורי אנטישמיות ומאחורי אנטי-ישראליות אבל בעצם זה אותו דבר

יוסף טייב:  ולכן, חובתנו לחנך לקדש את החיים ולא את המוות ולחנך לשלום

יוסף טייב:  אולי חשוב שבוועדה הזאת גם נציף את החינוך שאנחנו מלמדים את ילדינו מול החינוך שהם מלמדים לצערנו, ולפעמים אפילו תחת אותו כובע של אונר"א, ופה צריך להגיד שאונר"א, בחלק מבתי הספר שלהם, מלמדים תכני חינוך שקוראים להרג היהודים, לשנאת ישראל ושנאת העם היהודי באשר הוא

יוסף טייב:      לכן, אני חושב שהנושאים האלה צריכים להיות ברורים

יוסף טייב:  אני אהיה פה בחלק גדול מהישיבה אבל בחלק השני אני אתן חבר הכנסת אלי דלל, יושב-ראש הוועדה המיוחדת וזכויות הילד להמשיך ולסכם, זאת בעקבות כך שהגיע בהפתעה לכנסת יושב-ראש קבוצת הידידות צרפת-ישראל, וחלק מהדברים שאני הולך להגיד לו "ברחל בתך הקטנה" זה לעצור ולפעול שאונר"א, שהוא מוסד אינטגרלי של האו"ם, יעצור במידי כל חומר למידה שמחנך ומסית לטרור ולהרג יהודים או להתנגדות לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית

יוסף טייב:      בבקשה, אלי

לזכויות הילד): תודה רבה לך חברי, חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר ועדת החינוך בכנסת

לזכויות הילד):  הדברים שאמרת הם כל-כך נכונים, כל-כך חשובים

לזכויות הילד):  אני רוצה שתראו – יש פה חומרים שהעביר לי איציק אלדן דנינו, שהוא נשיא מועדון השגרירים

לזכויות הילד):  הוא הביא לפה חומר שמראה איך מלמדים, איך מלבים שנאה ברשות הפלסטינית ובמקומות אחרים

לזכויות הילד):  אני מאמין בחינוך אבל החינוך שבו מחנכים לשנאה, לרצח – זה פשוט דברים מדהימים שילדים קטנים לומדים, אז למה מצפים?     אני חושב שהאו"ם – ואני לא תולה הרבה מאוד תקוות אבל כל מדינות העולם חייבות לקרוא לחינוך, לאהבה, לשלום, לכבוד הדדי ולא לשנאה

לזכויות הילד):  העולם יראה אחרת

לזכויות הילד):  לראות פה תמונות מזעזעות איך מלמדים ילדים בגן לירות ברובה, איך מלמדים ילדים בכיתות בית הספר היסודי על שנאה לעם היהודי

לזכויות הילד):  מפה מגיעה האנטישמיות, מפה מגיעה המלחמה והאכזריות שראינו לאחרונה, לצערי

לזכויות הילד):  צריך ללמד, צריך לחנך אחרת

לזכויות הילד):      אני רוצה לפתוח בתפילה לזכרם של הנופלים שלנו, בתפילה להחלמתם של הפצועים ולהשבתם במהרה הביתה של כל החטופים

לזכויות הילד):  אני רוצה לראות את הכיסא הזה לא ריק – כולנו רוצים לראות את זה

לזכויות הילד):      ביום רביעי הקרוב, ב-24 בינואר השנה יהיה דיון בנושא חינוך לשלום בר-קיימא

לזכויות הילד):  חינוך הוא זכותו של כל אדם, חינוך הוא טובת הציבור, חינוך הוא האחריות הציבורית

לזכויות הילד):  האסיפה הכללית של האו"ם הכריזה ב-24 בינואר כיום חינוך בינלאומי לחגיגת תפקיד החינוך לשלום ולהתפתחות

לזכויות הילד):  אני רוצה שזה גם יבוא לידי ביטוי

לזכויות הילד):  ללא חינוך איכותי, כולל והוגן והזדמנות לכל החיים, מדינות לא יצליחו להשיג שוויון ולשבור את מעגל העוני שמשאיר מאחוריו מיליוני ילדים, נוער ומבוגרים

לזכויות הילד):  אני מאמין בחינוך לשבור את מעגל העוני, וזה נכון לא רק בנושא של שנאה וכך הלאה

לזכויות הילד):  ככל שמדינה מחנכת יותר ויש שם יותר השכלה, כך גם המדינה נראית אחרת

לזכויות הילד):  היחסים בנושא של דוח העוני ואי-השוויון – זה אחרת לגמרי, ולכן הנושא של ההשכלה והחינוך הוא מאוד-מאוד חשוב

לזכויות הילד):      מערכת חינוך מעצבת את הזהות האמינה ביותר

לזכויות הילד):  היא מנחילה ערכי יסוד, תרבות, התנהלות, תפיסת עולם וחזון

לזכויות הילד):  למערכת החינוך תפקיד מרכזי בעיצוב אישיות הפרט והחברה

לזכויות הילד):  חברה חופשית כמו ישראל רואה במערכת החינוך אמצעי להנחלת ערכי מוסר, העשרת ההשכלה בשדרוג רמת החיים

לזכויות הילד):  לעומתם, משטרי דיכוי כמו הרשות הפלסטינית וארצות נוספות שאני לא רוצה לנקוב בשמן אבל אנחנו יודעים שביניהן איראן וארצות ערב אחרות, שרואות במערכת החינוך אמצעי להנחלת אמצעים אלימים המתבססים על שטיפת המוח לקידום החזון כולל עידוד הטרור, ופה אנחנו נמצאים במצב מאוד לא נורמלי

לזכויות הילד):      חברה חופשית כמו ישראל מטפחת את מערכת החינוך כחממת סובלנות

לזכויות הילד):  דרך אגב, גם בדת אצלנו, הנושא של החינוך, נושא של "ואהבת לרעך כמוך", זה נמצא בתוך ערכי היהדות

לזכויות הילד):  אני מניח שגם בערכים של הדתות הנוספות זה נמצא אבל זה לא בא לידי ביטוי

לזכויות הילד):  חברה חופשית כמו ישראל מטפחת את מערכת החינוך כחממת סובלנות, דו-קיום לשלום וחדשנות

לזכויות הילד):  לעומתנו, משטר דיכוי כמו הרשות הפלסטינית מטפחים את מערכת החינוך כחממה לקנאות ואי-סובלנות אלימה

לזכויות הילד):      כמו בכל שנה, סביר להניח שבצד הפלסטיני יציינו את היום הזה על-מנת לתקוף את מדינת ישראל בטענה שישראל פוגעת בילדי עזה ומונעת מהם חינוך איכותי

לזכויות הילד):  כמובן שאין לזה שום שחר

לזכויות הילד):  מכון "אימפקט-se", החוקר את מערכות החינוך במדינות מוסלמיות, הוציא דוח על המעיד על החמרה ברמת ההסתה, קריאה לאלימות ועידוד טרור במערכת החינוך הפלסטינית

לזכויות הילד):  לדוגמה – הם מצאו דפוס חוזר של הצגת היהודים כאויבי האסלאם המושחתים, ופה ראינו את זה

לזכויות הילד):      הדת היהודית לא מחנכת נגד דתות אחרות

לזכויות הילד):  הצגת היהודים כאויבי האסלאם המושחתים, שזה שקר, הוקעת ההיסטוריה היהודית בשטח בין נהר הירדן לים התיכון כזיוף

לזכויות הילד):  תיאור ישראל ותושביה היהודים כבלתי אנושיים, לצערי

לזכויות הילד):  הצגה רהוטה של הכוונה לחסל את מדינת ישראל ותושביה היהודים

לזכויות הילד):  סירוב לדו-קיום בשלום עם ישראל בשלילת הסכם השלום בין ישראל ומצרים

לזכויות הילד):  האדרת טרור אנטי-ישראלי וג'יהאד כמשימה אישית

לזכויות הילד):  לדוגמה – טבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן ב-1972

לזכויות הילד):  הצגת טרור נשים כאב-טיפוס למאבק בישראל

לזכויות הילד):  תמריצים דתיים לטרור

לזכויות הילד):  מאות מפות המציגות את פלסטין כשטח של ישראל מהירדן ועד היום

לזכויות הילד):       כולנו רוצים בשלום בר-קיימא וכולנו רוצים לחיות בדו-קיום

לזכויות הילד):  תנאי מוקדם לפתיחת תהליך שלום עם הפלסטינים צריך לכלול שינוי יסודי בתכני הלימוד

לזכויות הילד):  ולכן אני חוזר ואומר: אם אנחנו רוצים שלום בארץ ובעולם, חייבים לשנות את תפיסת החינוך

לזכויות הילד):  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  נמצאת איתנו בחדר נאוה רוזנבלום מארגון אימהות הלוחמים

יוסף טייב:  בבקשה, גברתי

פנינה רוזנבלום: שלום

פנינה רוזנבלום:  תודה רבה

פנינה רוזנבלום:  אנחנו, בארגון אימהות הלוחמים, נמצאות אימהות של לוחמים שלוחמים כעת בעזה וביהודה ושומרון ובצפון הארץ

פנינה רוזנבלום:  נמצאות איתי פה חברות שחלקן לא ראו את הבנים שבועות ארוכים כי הם במלחמה

פנינה רוזנבלום:  אנחנו, בארגון, קוראות למקבלי ההחלטות לנצח את המלחמה הזאת, להכריע ולהכניע את האויב, וכל זה תוך שמירת חיי חיילינו

פנינה רוזנבלום:      אנחנו פה, בוועדה, רצינו להציג ספר

פנינה רוזנבלום:  זה לא ספר לימוד אלא ספר ילדים, שבתור אימהות ללוחמים אנחנו מכירות קצת יותר את מה שהלוחמים שלנו מגלים שם

פנינה רוזנבלום:  כמו שאתם רואים, זה ספרון כביכול נחמד, חביב, צבעוני, מצויר שמיועד לילדים

פנינה רוזנבלום:  זה ספרון אחד מתוך שישה, שכל אחד מהספרונים מציג את סיפור חייו של שאהיד שנבחר

פנינה רוזנבלום:  השאהיד הזה, שבספרון שאני מחזיקה, מספר את הסיפור של ילד מאיחוד האמירויות שהגיע לירושלים במהלך השנים והפך להיות סוג של פושע

פנינה רוזנבלום:  אני לא יודעת אפילו איזה מעשי חבלה הוא עשה אבל הוא נכנס לכלא הישראלי – כמובן שלא קוראים לזה כלא ישראלי אלא הכלא של המתנחלים או כלא הכיבוש כי אנחנו, כולנו, מתנחלים מבחינת הספרים האלה בכל מקרה

פנינה רוזנבלום:  שם, לפי הספר, הוא הגיע כשהוא לא היה מחובר לשום ארגון אבל הוא יצא משם כשהוא מחובר לארגון הג'יהאד האסלאמי, והוא החליט להתנקש דווקא בחייו של חבר הכנסת לשעבר יהודה גליק

פנינה רוזנבלום:  זה הסיפור של מי שניסה להרוג אותו

פנינה רוזנבלום:  יש פה את הציור – אני לא יודעת איך אימהות מראות את הספר הזה לילדים אבל ממש ציור איך הוא יורה בו

פנינה רוזנבלום:  וכמובן, כל הספר מלא בשירי תשבחות לאותו שאהיד-מחבל-רוצח

פנינה רוזנבלום:      כמובן שדיברת פה, כבוד היושב-ראש, על דרך החינוך שלנו מול דרך החינוך שלהם

פנינה רוזנבלום:  אנחנו אימהות של לוחמים, מחנכות את הבנים שלנו לאהבת אדם, לאהבת העם והארץ, להקריב את החיים כשצריך ולהציל את העם והארץ, וזה מה שהבנים שלנו, החיילים שלנו, עושים כעת

פנינה רוזנבלום:  כמובן שבאופן אישי, הבנים שלי מתפללים שלוש פעמים ביום "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו", ואנחנו מגדלים אותם לאורו של אהרון הכהן, אוהב שלום ורודף שלום

פנינה רוזנבלום:  אנחנו דוברי שפת השלום אבל הקריאה שלנו פה, בנושא הזה, זה שלום אבל לא אשליה

פנינה רוזנבלום:  אנחנו שמענו לפני כן אשליות שמוכרים

פנינה רוזנבלום:  אנחנו נחנך לשלום אבל לא לאשליות

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת יוסף עטאונה, אתה רוצה לדבר לפני השגריר?     

יוסף עטאונה: אחריו

יוסף טייב:  יצחק אלדן, בבקשה, השגריר לשעבר ויו"ר מועדון השגרירים

יצחק רפאל: (באמצעות מצגת)     שלום

יצחק רפאל:  תודה לשני יושבי-הראש מר טייב ומר דלל, שזכיתי להכיר לפני מספר חודשים בבארי

יצחק רפאל:  אני מודה לכם על הדיון שיזמתם

יצחק רפאל:  אני רוצה להתייחס להכרזה שתבוא לבטח בתום הדיון הזה של הכנסת לעולם כולו על המטרות של החינוך לשלום בישראל כפי שמר דלל הציג

יצחק רפאל:  ומה שאתה אמרת, על החינוך לשנאה וכל מה שקשור לפלסטינים לא רק בעזה אלא גם ביו"ש, גם בלבנון, גם בסוריה כי החמאס נמצא במקומות אחרים, ואונר"א, הארגון של האו"ם, שהוא זה שאחראי לחינוך של בתי הספר האלה ואחראי גם להכשרת המורים כי לא רק ספרי הלימוד הם בעייתיים אלא גם הכשרת המורים היא בעייתית וצריך לתפוס את הנושא בשני הקצוות שלו

יצחק רפאל:      הקצה הנוסף של המימון של כל תעשיית הטרור הזאת כי החיילים שנמצאים שם, וביקשתי שדובר צה"ל יבוא, אני לא יודע אם נמצא פה נציג דובר צה"ל – הם יכלו להביא לנו לפה את כל ה"שלל" של כל תעשיית המוות הזאת, ספרים נוספים והכל

יצחק רפאל:  הבאתי איתי את המכתבים שדובר צה"ל חשף – שלושה מכתבים שהחמאס נותן הוראות למורים להתייצב ביום כזה וכזה לפעולה כזאת וכזאת של טרור

יצחק רפאל:  אז יש גם מסמכים

יצחק רפאל:  אני אציע בתום הדיון הזה לעשות ספר שחור ובו כל המוצרים של השנאה הזאת, ספר שחור שיופץ בכל העולם

יצחק רפאל:      מאידך, מה שאמרת מר טייב, ומה שאמרה הגברת – זה מאוד חשוב להציג את הערכים שלנו של השלום ושל חינוך של השלום

יצחק רפאל:  זה מה שעשיתי במשך שנים באונסק"ו, כשהייתי שגריר שם פעמיים – בשנות ה-90 ובין 2001 ל-2003

יצחק רפאל:  לא הצלחתי לבלום את ההחלטות האנטי-ישראליות מדי שנה נגד ישראל, ונמצאת פה נציגת משרד החוץ, האחראית לאונסק"ו ועבדנו ביחד שנים

יצחק רפאל:  היא יכולה לספר לכם על ההחלטות האנטי-ישראליות פעם אחר פעם נגד ישראל בארגון הזה

יצחק רפאל:  ובמקביל למה שאמרת, מר דלל, שאנחנו מונעים את הנגישות לזה לפלסטינים, לילדי פלסטין, לגשת לחינוך בכלל, שזאת זכות אדם יסודית

יצחק רפאל:  אז לא הצלחתי לבלום את ההחלטות האלה, לא הצלחתי גם להעביר החלטות פרו-ישראליות שמראות במלוא יופיין את תכני החינוך לשלום שלנו

יצחק רפאל:  למה לא הצלחתי? כמו באו"ם בניו-יורק וכמו בג'נבה בזכויות האדם, אנחנו בארגון הזה נמצאים במיעוט, שמי ששולט שם זה הרוב המוסלמי והבלתי מזדהה, מדינות בלתי מזדהות

יצחק רפאל:  כך שקשה מאוד לפעול בזירה הזאת, וכמה חבל

יצחק רפאל:  זאת גם המלצה שלי לסוף הדיון – כמה חבל שישראל מפקירה את הזירה הזאת

יצחק רפאל:  זאת ה-זירה, שארצות-הברית חוזרת לשם עכשיו

יצחק רפאל:  יש עוד כמה מדינות שמוכנות לעזור ועכשיו מבינים את הקשר הישיר בין הזוועות של ה-7 באוקטובר לחינוך לשנאה

יצחק רפאל:      אני הכנתי מצגת קצרה מאוד שמציגה את התכנים האלה: דמוניזציה, הסתה אנטישמית, עידוד לטרור ורצח, דה-לגיטימציה של ישראל, קידוש המוות – השוהדא, ג'יהאד להשמדת ישראל

יצחק רפאל:  אלה התכנים המרכזיים שמוצאים בכל מקום, והזכרתם אותם

יצחק רפאל:       מי אשם לחינוך הזה? הרשות הפלסטינית מצד אחד, משרד החינוך שלה ביו"ש, החמאס מצד שני במשרד החינוך - - - החמאס, הרשות הפלסטינית, אונר"א, המדינות התורמות ואונסק"ו, שזה האו"ם

יצחק רפאל:  גם אונר"א זה האו"ם

יצחק רפאל:  אז שני ארגוני או"ם, המרכז של האו"ם, המטה של האו"ם והארגון הבין-ממשלתי שלו, שעוסק בדיוק באיסוף תכני האחווה, הסובלנות, השלום – אמור לעשות את זה

יצחק רפאל:  אגב, במקרה בראש הארגון הזה עומדת יהודייה – אודרה אזולאי, הבת של אנדרה אזולאי, היועץ של מלך מרוקו, אבל מה היא יכולה לעשות? לא היא קובעת אלא קובעות המדינות החברות שמצביעות בוועד הפועל או בוועידה, וככה מאפשרים לאונר"א להמשיך עם כל נושא השנאה

יצחק רפאל:      עכשיו, מה עם נושא החינוך - -      

יוסף טייב: ברשותך, אני אגיד אמירה קשה, ואני חושב שהיא חייבת להיאמר: הזכרת מה שקורה ביו"ש, הזכרת מה שקורה בעולם, בעזה – מתחת לאף שלנו, במזרח ירושלים, תחת פיקוח יהודי-ישראלי של משרד החינוך, תחת פיקוח של ועדת החינוך שאני עומד בראשה, לצערי עד לרגע זה הפיקוח אינו מלא, אינו מביא את התוצאות

יוסף טייב:  כפי שאמרתי בתחילת דברי, וחבר הכנסת עמית הלוי לא היה פה – יש לוועדה הזאת ועדת משנה, לאותם תכנים שקורים במזרח ירושלים, ועד לרגע זה אנחנו לא מצליחים או לא רוצים, אני לא יודע, אמרתי שאני אגיד אמירות קשות אבל לצערי, זה לא קורה

יוסף טייב:       ולכן, לפני שאנחנו באים בטענות לאונר"א ולרשות הפלסטינית, והטענות הן מוצדקות, אני רוצה קודם כל לבוא בטענה למשרד החינוך

יוסף טייב:  קודם כל, בוא נטפל פה, במדינת ישראל, במזרח ירושלים, מתחת לאף שלנו, ואחרי זה נבוא אליהם בטענות

קריאה: אני אשמח להתייחס אחר-כך, אדוני היושב-ראש

יצחק רפאל: אני אסיים בכמה מילים: קודם כל, מהם האמצעים לחינוך לשנאה? ספרי לימוד, כפי שראינו

יצחק רפאל:  לימודים מקוונים – מי שראה אתמול את התכנית בערוץ הראשון על השימוש בכל הדיגיטל ללמד את הילדים הפלסטינים וגם כדי לגרום לזוועות שונות, ואני לא אכנס לפירוט, יכול להבין למה אני מתכוון

יצחק רפאל:      קייטנות לילדים – אותן קייטנות שכולנו מכירים, שמענו עליהן, שילדים בני שנתיים, שלוש, ארבע עם רובים, לומדים לירות

יצחק רפאל:  תנועות הנוער – יש בעזה תנועות, הם ניסו להקים עכשיו תנועת נוער בלבנון והלבנונים לא כל-כך מסכימים להקים את תנועת הנוער הזה

יצחק רפאל:  בכלל, העם הלבנוני בכלל שואל את עצמו מי הם האורחים האלה שעכשיו באים, כמו נסראללה ואחרים, כדי לירות בישראל ולהוביל אותנו למלחמה

יצחק רפאל:  ותנועות הנוער והמורים במערכת החינוך

יצחק רפאל:      אני רוצה לסכם והלביא הצעות: ישראל חייבת לחזור לאונסק"ו

יצחק רפאל:  זה לא בגלל שקשה, וזה מאוד קשה לפעול בארגון שהוא אנטי-ישראלי

יצחק רפאל:  ככה פועל ארדן בניו-יורק, ככה פועלת תלמידה שלי לשעבר, שהיא שגרירה בג'נבה אבל אין ברירה – מדיניות הכיסא הריק היא לא מדיניות

יצחק רפאל:  ישראל לא חברה שם, הערבים עושים שם מה שהם רוצים

יצחק רפאל:  פלסטין התקבלה כחברה ולכן ישראל יצאה כי היא לא רוצה לגרום שיהיה עיקרון דומה לארגונים אחרים, ששם הפלסטינים יבקשו גם להיות חברים אבל אנחנו חייבים לפעול בצורה ישירה או עקיפה – יש כמה ארגונים פרו-ישראלים כמו NGO באונסק"ו, כמו בני ברית, הסטודנטים היהודים וכולי

יצחק רפאל:  הם חייבים לפעול כל עוד אנחנו לא שם

יצחק רפאל:  השגרירות בפריס צריכה רק להנחות אותם איך לעשות את זה, יש לנו שם מספיק אנשים בשגרירות

יצחק רפאל:  זה דבר אחד

יצחק רפאל:      "ספר שחור" – שיציג את כל הדברים האלה, את הקשר בין הזוועות של ה-7 באוקטובר לחינוך לשנאה

יצחק רפאל:  הספר הזה חייב לצאת

יצחק רפאל:  דובר צה"ל הוא הגורם המרכזי פה, הוא צריך להביא לנו את כל הפרטים

יצחק רפאל:  אני יודע שמר גרוס ואחרים, לכולנו יש המון חומרים אבל את השלל שמצאנו עכשיו, מה שחיילי צה"ל חושפים, המכתבים האלה, הספרונים האלה, זה דבר חשוב ביותר, ודובר צה"ל חייב לשתף פעולה כדי לתת לכם את החומרים להפיץ את הספר השחור הזה, ויש גם סרטון

יצחק רפאל:  אמנם לא נוכל להציג אותו עכשיו אבל יש סרטון שכדאי להקרין ולהראות לכולם

יצחק רפאל:  אם יהיה לכם זמן בסוף, חמש דקות – נמצא פה - - - הוא לא הגיע אז לא יהיה סרטון

יוסף טייב: בוא נשאיר את זה לסוף, אם יהיה זמן

יצחק רפאל: אני מודה לכם על ההקשבה

יצחק רפאל:  אני שותף שלכם לכל דבר בנושא הזה, ואני מקווה שתצא החלטה בתום הדיון שתפעל ברוח שציינתי

לזכויות הילד): אנחנו רשמנו את ההמלצות שלך, ואחר-כך נקדם אותן בהמלצות שלנו

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ניתן לחבר הכנסת יוסף עטאונה, ולאחר מכן משרד החינוך – התייחסות שלכם לגבי האמירות שלי לגבי הוויכוח - -     

קריאה: גם אנחנו, משפחות החטופים והחטופות, נבקש להתבטא

יוסף טייב: אתם תמיד לפני כולם

יוסף טייב:  בבקשה

יוסף עטאונה: אבקש שהם ידברו ואני אחריהם

יוסף טייב: תודה רבה

מיכל בירן: אני גיסתו של עמרי מירן שנחטף ב-7 באוקטובר מנחל עוז, לעיניי שתי בנותיו ואחותי, שהיו בנות ערובה במשך ארבע שעות בידי החמאס וניצלו, הן שרדו

מיכל בירן:      אני מודה על הדיון הזה

מיכל בירן:  אני מודה על ההערות הכל-כך חשובות על אונסק"ו, על הזירה הבינלאומית שהופקרה אבל הצורך שלנו להגיע ולהיות שם – הנוכחות שלנו קריטית שם

מיכל בירן:  תודה על ההפניה אלינו, מה אנחנו יכולים לעשות כי זה כל-כך חשוב

מיכל בירן:  אנחנו קודם

מיכל בירן:  קודם אנחנו צריכים לבדוק את עצמנו ומה קרה לנו בחברה

מיכל בירן:      כתבתי משהו כדי לא להתפזר: קדושת החיים שלנו פה, במדינת ישראל, היא שאלה שתמיד הייתה, והמילה הזאת "הקרבה" קשה לי מאוד

מיכל בירן:  יש לי ילד בן תשע וחצי, ואני לא ילדתי אותו כדי להקריב

מיכל בירן:  אני לא רוצה שהוא יילחם, אני לא רוצה שהוא יהיה שם

מיכל בירן:  ההקרבה הזאת שאתן מקריבות היא מחרידה בעיני, היא לא צריכה להיות, היא לא טבעית

מיכל בירן:  אנחנו חיים במונחים מיתולוגיים ואני לא רוצה לחיות במונחים מיתולוגיים, אני רוצה חברה אחרת

פנינה רוזנבלום: סליחה, אנחנו גם לא רוצות

פנינה רוזנבלום:  ממש, ממש, ממש לא רוצות

יוסף טייב: נאוה, זה ברור

מיכל בירן: אני יודעת שאתן לא רוצות, ואני כואבת ומודה – אני יודעת את זה, גם אני לא רוצה, אני רוצה חברה אחרת, כולנו רוצים חברה אחרת

מיכל בירן:       אני כאן בשם שתי ילדות, רוני ועלמה, האחייניות המתוקות שלי שהיו בנות ערובה של החמאס ובדרך נס הן ניצלו, הן ואחותי לישי

מיכל בירן:  אבל עמרי, אביהן האהוב, נלקח מהן

מיכל בירן:  רוני רצה אחריו, ולישי באינסטינקט משוגע הניחה את עלמה בת החצי שנה בזרועותיה של גלי, השותפה שלה לגורל האכזר, תפסה את רוני שהייתה דבוקה לרגלי אביה עמרי, ובקריעתה את רוני מאביה הצילה את ילדתה

מיכל בירן:  ילדה בת שנתיים וחודשיים בזמנו, שרצה אחרי אביה ורצתה להיות איתו

מיכל בירן:      ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים שבזמן טיול בגן החיות התנ"כי פה, בירושלים, היא כאילו קוראת שלט, עושה את עצמה קוראת ובלופ אין סופי אומרת: אבא חוזר, אבא חוזר, אבא חוזר

מיכל בירן:  ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים שגדלה פה, במדינת ישראל

מיכל בירן:      ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים ששרדה את התופת, שואלת את תמונתו של אביה מדי בוקר: מה שלומך? ומדי ערב יושבת על המדרגה ונזכרת, נזכרת ברגעי האימה כשאביה נלקח ממנה, כשהתעוררה ומול עיניה אר

מיכל בירן: פי

מיכל בירן: ג'י

מיכל בירן:  היא זוכרת הכל ושואלת: איפה אבא?     אני כאן גם בשם בני יהל, בן התשע וחצי, שכבר שלושה חודשים חי במדינה שערך החיים תלוי בהקשר

מיכל בירן:  במדינה שבה הדוד האהוב שלו ואהובים ואהובות נוספים עדיין בעזה, והאופק לא ברור

מיכל בירן:  אי הוודאות מכרסמת את נפשו, ומדי לילה השאלות, המחשבות, הטרדות, מנקרות ללא הרף וחודרות לחלומותיו

מיכל בירן:  האם אלה הולכים להיות החלומות של הילדים והילדות שלנו? סיוט מתמשך שחודר מהיום אל הלילה בלופ אין-סופי

מיכל בירן:      כל עוד אבא של רוני ועלמה, דוד של יהל, ואהובים ואהובות נוספים אינם כאן איתנו, כל עוד הם נמקים במנהרות החמאס, לא תהיה מנוחה, ושאלות של ערכים הופכות מיותרות כי המעשים מדברים

מיכל בירן:  המעשים שלנו, שלכם, שלכן, מדברים

מיכל בירן:  הם מחלחלים לגוף, לנפש, ורומסים אותנו, הם פשוט מכרסמים אותנו מבפנים

מיכל בירן:       אז איך אתם, איך אנחנו ממשיכים וממשיכות מכאן? תודה רבה על ההקשבה

יוסף טייב: תודה רבה

דריה גונן: אני אחות של רומי גונן, והאמת שרציתי להתייחס לזה שכולם יודעים שהחינוך שלהם שם זה מהרגע שהם נולדים – לשנוא ולרצוח ולהיות מחבלים

דריה גונן:  ואחותי נמצאת שם 108 ימים, איתם

דריה גונן:  אני לא יודעת אם לבד או עם עוד אנשים אבל זה לא משנה, היא איתם כבר 108 ימים

דריה גונן:      את האמת? אני לא יכולה להעביר לכם את ההרגשה של איך זה לחשוב שבכל רגע מישהו אולי מסתכל עליה כל הזמן, 24/7, ולא מוריד את העיניים או אולי נוגע בה ואם היא עברה דברים, ואני לא יכולה לעשות כלום

דריה גונן:  כלום

דריה גונן:  אני לא רוצה להיות היחידה שנשארת עם ההרגשה הזאת כי אני לא יכולה לעשות עם זה שום דבר

דריה גונן:  זה לא אמור לעניין רק אותי, ולפעמים זה מרגיש שזה מעניין רק אותי או רק את המשפחות, מה שאנחנו עוברים

דריה גונן:      אני בת 18, וכרגע החיים שלי מאוד תלויים בדבר הזה

דריה גונן:  אין לי חיים

דריה גונן:  אני לא יודעת, אני פשוט רוצה להפסיק להגיע לכאן

דריה גונן:  אני כל שבוע מגיעה לכאן ויוצאת עם אותה הרגשה, שאני אומרת וזה הולך לאוויר

דריה גונן:  האמת שאני, אישית, כבר מתוסכלת ומיואשת מהדבר הזה אבל אני מגיעה בשביל שכל אחד פה, מי ששומע, שלא ישכח אפילו לא לרגע, שיקום בבוקר עם זה וילך לישון בלילה, כמו שאנחנו, כי זה לא דבר שאפשר לשכוח

דריה גונן:       אני מקווה שכל החלטה שתתקבל, זה יהיה רק כי יש לכם אותם בראש, וזה מה שיוליך אתכם, ושזה לא יהיה איפה שהוא איזה נושא כל שהוא, כי זה חיים של אנשים והם בסכנת חיים

דריה גונן:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

תמר עשת: אני אוסיף עוד כמה מילים

תמר עשת:  אני בת דודה של אביתר דוד, בן 23, שנחטף מהמסיבה ברעים

תמר עשת:  אנחנו מדברים פה על חינוך לשלום, ואני חושבת שחלק מהחינוך היפה והישראלי שלנו זה חינוך לחיים

תמר עשת:  כמו שהבהרנו כאן, אנחנו לא יוצאים להילחם בשביל מוות, אנחנו יוצאים להילחם בשביל חיים

תמר עשת:  ויש שם מעל 100 אנשים חיים 136 כולל אנשים שלצערנו לא הצלחנו להוציא בזמן

תמר עשת:  וכל יום שעובר, יהיה לנו פחות את מי להחזיר לחיים

תמר עשת:  זה החינוך שאני גדלתי עליו, זה החינוך שאני רוצה לגדל עליו את הילדים שלי, שאנחנו מדינה שדואגת לאנשים שחיים

תמר עשת:  אני לא יכולה להמשיך לשמוע על זה שלהחזיר את החטופים זה כניעה והפסד

תמר עשת:  אני לא רואה תסריט כזה

תמר עשת:  אני לא רואה שניצחון כולל את זה שאביתר יישאר שם ויידע שפשוט מוותרים עליו

תמר עשת:  אני כל-כך פוחדת ממה שאני שומעת בתקשורת בימים האחרונים, שזה הכיוון, שזה הפסד להחזיר אותם

תמר עשת:  אני כל-כך פוחדת שהוא שומע את זה ומבין שמוותרים עליו

תמר עשת:      זו לא אופציה

תמר עשת:  זה לא החינוך שעליו חונכנו ונמשיך לחנך

תמר עשת:  חינוך לשלום הוא גם חינוך לחיים ולשמירה עליהם ועל הקדושה שלהם

יוסף טייב: זה מתחבר לדברים ואנחנו נשלח מסר ושהוא ישמע אותו – אנחנו לא מוותרים על אף אחד עד הסוף, עד שמחזירים את כולם

יוסף טייב:       יוסף, בבקשה

יוסף עטאונה: תודה רבה, כבוד יושבי-הראש

יוסף עטאונה:  אכן, אני רוצה להתחיל מאיפה שהיא סיימה – חינוך לשלום הוא אכן חינוך לחיים, ואני רוצה להיזכר במעמד זה בדיון לחינוך לשלום, שהוא מאוד חשוב ומשמעותי, בדברים שאמרה ויויאן סילבר ז"ל מקיבוץ בארי, שאמרה: "אין דרך לשלום, השלום הוא הדרך"

יוסף עטאונה:  זה כל-כך חשוב להיזכר היום בדבר כזה בהקשר לדיון לחינוך לשלום

יוסף עטאונה:  וחינוך לשלום לא צריך להיות רק בעת מלחמה, חינוך לשלום הוא גם לא אשליה, כפי שנאמר קודם על-ידי אחת הדוברות

יוסף עטאונה:  חינוך לשלום הוא אבן יסוד לנו והוא צריך להיות נר לכל חברה שהיא

יוסף עטאונה:  זו העמדה המוסרית, האנושית, בהקשר לשלום

יוסף עטאונה:      ולכן גם בהקשר הפלסטיני – כשמדברים על קדושת חיים, פתאום מנסים לצייר כאילו אין קדושת חיים

יוסף עטאונה:  אני חושב שגם המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש אמר: "על האדמה הזאת יש מי שראוי לחיות"

יוסף עטאונה:  ולכן, כשמדברים על קדושת חיים, לפי דעתי יש פרדוקס עם אנשים שמצד אחד מדבר על קדושת החיים ומדבר על המשך מלחמה

יוסף עטאונה:  המשך מלחמה לא יכול להיות מונח באידיאולוגיה של קדושת חיים

יוסף עטאונה:  קדושת חיים צריכה לחנך לשלום, לסובלנות, לקבל את האחר, להבין את האחר

יוסף עטאונה:  וגם חסר לי בכל הדיון, כבוד יושבי-הראש, גם בגלל התקופה המורכבת, זה הפלסטינים אזרחי מדינת ישראל, עם כל המורכבות שקיימת גם בעת מלחמה

יוסף עטאונה:  וצריכה להיות גם אמירה בתוך מערכת החינוך ולקדם תכניות שיכולות לתת מענה לסובלנות, לחינוך לשלום ובכלל

יוסף עטאונה:      לכן, חשוב מאוד שמשרד החינוך – גם באוניברסיטאות דיברנו על הנושא לפני שבועיים, שלושה, עם החזרה של האוניברסיטאות והמכללות, שצריך לקדם גם תכניות בתוך האוניברסיטאות, שיכולות, להביא לדו-קיום, לשותפות, לאחריות, ולהרחיק כל שיח שיכול להביא לשנאה ועימות בעת הזו

יוסף עטאונה:      אני גם רוצה להיזכר בדבריו של נלסון מנדלה על אהבה ושנאה: "איש אינו נולד לשנוא, אנשים לומדים לשנוא

יוסף עטאונה:  אם כן, נוכל ללמד אנשים לאהוב כי אהבה באה בטבעיות ללב האנושי בניגוד להיפך ממנה

יוסף עטאונה: " ואני לא אומר את זה בסיסמאות או רק כדי להזכיר דברים אלא אני מאמין בזה, ואני חושב שאם אנחנו לא נחנך לשלום, לדו-קיום, לשותפות, לשוויון אזרחי מלא לכלל האזרחים, ערבים ויהודים, בתוך המדינה – אני באתי ממקום שלפני יותר מ-15 שנה הייתי יוזם, מייסד והיו"ר הראשון לעמותת הגר, לחינוך דו-לשוני ערבי-יהודי בבאר-שבע, שעד היום מנהלת גם בית ספר, גם גני ילדים וגם פעוטות ולכן, בעת הזו, זה החינוך שאנחנו צריכים לחזק, זה השיח שצריך לקדם במערכת החינוך בעת הזו

יוסף עטאונה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  דוקטור ארנון גרוס, בבקשה אדוני

ארנון גרוס: (באמצעות מצגת)     שלום

ארנון גרוס:  אני אהיה תכליתי

ארנון גרוס:  אני מזרחן בהשכלתי עם תואר דוקטור מאוניברסיטת ווינסטון, ואני עיתונאי לשעבר במקצועי, 40 שנה ב"קול ישראל" בערבית

ארנון גרוס:  משנת 2000 אני חוקר את היחס לאחר ולשלום בספרי לימוד במזרח התיכון

ארנון גרוס:  הייתי מנהל המחקר של אימפקט-se עד 2010, ומאז אני חוקר עצמאי, מתרכז בעיקר בספרי הלימוד של אונר"א

ארנון גרוס:  זאת אומרת, ספרי לימוד של הרשות הפלסטינית מכיתה א-י שאונר"א משתמשת בהם

ארנון גרוס:      הספרים שאני בדקתי ושאני מביא כאן, במצגת, הם הספרים החדשים ביותר, רובם המכריע מ-2020, לא יצאו ספרים חדשים

ארנון גרוס:  אני חשפתי שלוש נקודות עיקריות שהיו בספרים, ואני אתרכז היום רק באחת מהן: נקודה אחת – דה-לגיטימציה לא רק של קיום ישראל אלא של נוכחות היהודים, שבעה מיליון פה, בארץ

ארנון גרוס:  אין להם היסטוריה פה, אין להם מקומות קדושים פה, זה הכל מקומות מוסלמים שנגזלו על ידם

ארנון גרוס:  הם בעצם קולוניאליסטים מתנחלים מחליפים – איחלאליה – זו התנועה הציונית שבאה להחליף את העם הפלסטיני בעם אחר

ארנון גרוס:      הנקודה השנייה זה דמוניזציה – ישראל היא כל הרוע שבעולם

ארנון גרוס:  היהודים, עושים להם דמוניזציה לא רק במסגרת הסכסוך אלא גם מבחינה דתית כאויבי האסלאם, אויבי נביאי האל

ארנון גרוס:  כשאתה אומר את זה לתלמיד מוסלמי: הם אויבי האל, זאת אומרת דינם מוות, כולל עוברים

ארנון גרוס:      בואו ניגש עכשיו ליחס לשלום – השלום עם ישראל מוזכר פעם אחת בספר היסטוריה, ששם מוזכר ומובא מכתבו של יאסר ערפאת ליצחק רבין ערב החתימה על הסכם אוסלו, והוא מכיר בישראל ובזכותה לחיות ומגנה את הטרור והכל טוב ויפה

ארנון גרוס:  הם לא משתמשים בטקסט הזה כדי לקדם שלום

ארנון גרוס:  במקום שלום, יש חינוך למלחמה, מאבק אלים לשחרור כל הארץ, לא מסתיים בקווי 67

ארנון גרוס:      נתחיל עם ההמנון של הרשות הפלסטינית עם ביטויי האלימות שבו: אני הדגשתי את זה – "הר הגעש של נקמתי, אש כלי הנשק, פידאי, זה חבר הארגונים הפלסטינים, פלסטין היא נקמתי, עד אשר אשוב"

ארנון גרוס:  זכות השיבה

ארנון גרוס:  ככה זה מוצג לתלמידי כיתה א'

ארנון גרוס:  זה שחרור פלסטין

ארנון גרוס:      עכשיו נותנים לזה אופי דתי – יש באסלאם אידיאלים של ג'יהאד, יש אידיאלים של שאהדה – מות קדושים, אז פה מסבירים מה זה הג'יהאד ומות קדושים

ארנון גרוס:  עכשיו, לפי האמונה, יש חתונה לשאהיד במרומים, ואחת המטלות, האלטרנטיבות לתלמיד באומנות בכיתה ו' זה לצייר חתונה של שאהיד

ארנון גרוס:  אז זה חי וקיים בספרי הלימוד הפלסטינים

ארנון גרוס:      הלאה בבקשה

ארנון גרוס:  המאבק הזה הוא לא רק שכם, חברון ועזה, זה חיפה ויפו

ארנון גרוס:  אנחנו רואים את זה פה בהמנון תנועת הנוער של פת"ח, אומרים: חיפה ויפו

ארנון גרוס:      תרגיל לשון – מן הראוי שיפו תשוב לחיקינו

ארנון גרוס:  זאת אומרת, בישראל יש שבעה מיליון אנשים שצריך להעיף אותם מפה

ארנון גרוס:  אני הורדתי שיר שמדבר על כך היא החליפו את השיר הזה בהוראה של האיחוד האירופי כנראה אבל בואו נמשיך הלאה, במה כן יש לנו? פלסטין החופשית, free Palestine – אין מקום לישראל ב- free Palestine

ארנון גרוס:  אז אם מדברים פה שאנחנו צריכים לחנך לשלום, אנחנו צריכים להבין שלא מחנכים לשלום בצד השני

ארנון גרוס:  אז מה עושים?     הלאה בבקשה

ארנון גרוס:  הטרור זה חלק בלתי נפרד מהחינוך ברשות הפלסטינית, בחמאס ובאונר"א וגם במזרח ירושלים, רבותי

ארנון גרוס:  זו דלאל אל-מוגרבי, מפעולת כביש החוף

ארנון גרוס:  היום יש לנו דוגמאות יותר מוחשיות, זו השקופית האחרונה ואני רוצה להגיד משהו מניסיון אישי: אני הרבה פעמים מרצה, ובאוניברסיטה העברית הרציתי על השוואה בין ספרי הלימוד הפלסטינים והישראלים בשיעור שהעביר גרשון בסקין לתלמידי חו"ל, שהוא לא אחד מאוהדי הימין

ארנון גרוס:  הייתי בקונגרס האמריקאי ובלשכת מזכיר האו"ם ובפרלמנט השבדי ובפרלמנט האירופי עכשיו, בשטרסבורג, לפני חודשיים, ואני מרצה את הדברים האלה

ארנון גרוס:  ובשנת 2008 הייתי בהרצאה פרטית שאפשר לנו לתת הרב דיוויד ספרשטיין, רב רפורמי שהיה מקורב מאוד לנשיא אובאמה

ארנון גרוס:  הוא ראה את זה, הזדעזע ואמר שאלה דברים קשים מאוד

ארנון גרוס:  אני יכול מחר לבוא עם זה לנשיא אובאמה, ואני לא אבוא

ארנון גרוס:  למה אני לא אבוא? כי אם זה כל-כך חמור, למה אנחנו לא שומעים צעקה מישראל? למה הכנסת לא מקיימת דיון במליאה על זה? למה ממשלת ישראל שותקת? למה מאפשרים לאונר"א לפעול בצורה הזאת? היו מקרים שניתקו סיוע לאונר"א, ובאה ממשלת ישראל וביקשה לחדש, אני לא אזכיר שמות, ודברים מהסוג הזה

ארנון גרוס:      כל זמן שאנחנו לא החלטיים, אין לנו מה לדרוש מאחרים

ארנון גרוס:  אז נכון, יש פעילות מוסלמית, פעילות ערבית וכולי אבל אנחנו לא אומרים מספיק את מה שאנחנו צריכים להגיד

ארנון גרוס:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  אלה באמת דברים חשובים מאוד-מאוד, וחשוב שישמעו בכל מקום

לזכויות הילד):  תודה, דוקטור גרוס

יוסף טייב: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

יוסף טייב:  יום הולדת שמח, אגב, ומזל טוב

יוסף טייב:      ליושבת-ראש הוועדה גם יש יום הולדת היום

קטי קטרין שטרית: תודה רבה

קטי קטרין שטרית:  עוד אנחנו מדברים, ותראו את ההודעה שצצה עכשיו: שני מחבלים נעצרו בירושלים, ממזרח ירושלים, בחשד שתכננו לבצע פיגוע

קטי קטרין שטרית:  איך הם תכננו לעשות את זה? הם עושים את זה כתומכי טרור המדינה האסלאמית, מה שאומר דאעש

קטי קטרין שטרית:      אני רוצה לשים את הדברים על דיוקם, ואני מגיעה כאשת חינוך: אני יודעת כמה שמורה או מערכת חינוך, על מוריה, יש לה את הכוח והעוצמה להשפיע על ילדים ועל בני נוער ועל העתיד שלהם

קטי קטרין שטרית:  אנחנו כולנו שומעים את סיפורי הגבורה שהיום נעשים בלחימה, ואנחנו רואים שמחזיקים בתוך גני ילדים ובבתי ספר רקטות, נשק

קטי קטרין שטרית:  אני גם רואה סרטונים על מסיבות הסיום שלהם, מסיבות הסיום שאם אצלנו, אצל הילדים, זה אהבה, אחווה, שלום, אחדות, אנחנו רואים שם כל מיני טקסים ברמה של קדושת המוות, לא קדושת החיים

קטי קטרין שטרית:  וזה מאוד-מאוד מפריע לי כי כשאנחנו מדברים על החמאס, הרבה מתבלבלים – זה לא ארגון, זאת תנועה

קטי קטרין שטרית:  יש הבדל עצום בין ארגון לבין תנועה, כי תנועה, יגיד לי פה גם המלומד שלנו פה – תנועה מחנכת, תנועה בונה תכניות שלמות סביב הנושא הזה של קדושת המוות

קטי קטרין שטרית:      כולנו גם צופים בהפגנות שנעשות באירופה "from the river to the sea "

קטי קטרין שטרית:  זה אומר שאין מדינת ישראל

קטי קטרין שטרית:  ייקחו פה המון דורות, ואני אומרת את זה חד-משמעית שאני כל-כך לא אופטימית – המון דורות עד שבאמת יגדל דור שירצה באמת לחיות בשיתוף פעולה, ואני לא רואה את זה קורה

קטי קטרין שטרית:  אני מאוד פסימית, ראינו את זה

קטי קטרין שטרית:       כששאלו אותי למה יצאתי מהסרטון אחרי מספר דקות, אמרתי שמה שהכי מזעזע מלבד מעשי הרצח, האונס, השריפה, זה האחווה, האושר, שמחת החיים שלהם כשהם רוצחים, ובתוך הסלון הם גם יושבים ואוכלים מתוך המקרר

קטי קטרין שטרית:  זה אומר שזה נמצא עמוק עמוק ומושרש

קטי קטרין שטרית:  מה גם שאנחנו יודעים שאנשי חינוך יצאו לפגע

קטי קטרין שטרית:  היה מחבל ארור בשם פאדי אבו שחאדה, המחבל שרצח את אליהו קיי ז"ל, ופצע ארבעה נוספים – הוא היה מורה בבית ספר אל ראשידיה

קטי קטרין שטרית:  מורה בבית ספר

קטי קטרין שטרית:       אנחנו גם יודעים על תלמיד

קטי קטרין שטרית:  שימו לב כמה כל ההסתה הזאת משפיעה על מוחם של הילדים הללו

קטי קטרין שטרית:  מחמוד עליוואת, תלמיד שביצע את הפיגוע בעיר דויד, ילד

קטי קטרין שטרית:  אנחנו רואים פה לאורך כל הילד חינוך להרג, חינוך למוות

קטי קטרין שטרית:  ואפשר לעשות הרבה פעולות אופרטיביות, צריך לגבש תכנית

קטי קטרין שטרית:  את היודע, בזמנו, כשהייתי במשרד החינוך, יש תכנית בגרות בשם תאוג'יהי – זו התכנית שלהם, שיש שם הרבה מאוד תכנים מאוד מסיתים, מאוד

קטי קטרין שטרית:  הורים רבים רצו לעבור לתכנית הבגרות כי הם רצו שהילדים שלהם יקבלו השכלה אקדמית, שיוכלו להתקבל למוסדות

קטי קטרין שטרית:  והרשות הפלסטינית אסרה עליהם לעשות את המעבר הזה

קטי קטרין שטרית:  הרשות הפלסטינית – אנחנו צריכים להבין שאין הבדל בין חמאס לרשות פלסטינית, כולם כאחד, הבקשה שלהם, משאת נפשם זה להרוג בנו, לגרש אותנו מפה, להוציא אותנו מפה, וזה באמצעות ההסתה שאנחנו חווים ורואים אותה כל יום מחדש

קטי קטרין שטרית:      אדוני היושב-ראש, שני יושבי-הראש, ילדים מתחנכים פה, ממש כמה קילומטרים מפה, בצורה מאוד-מאוד קיצונית ואני חושבת שצריך לעשות מעשה, צריך להפסיק את זה, כי אנחנו רואים שהגילאים רק הולכים ויורדים

קטי קטרין שטרית:      ראינו גם ביום הארור הזה בני 60 עם בני 15,16,17 שבאו לבזוז, באו להרוג, באו לאנוס, באו לרצוח, ותוסיף לזה את כל החדווה והאושר

קטי קטרין שטרית:  אותו בן שמתקשר לאימא שלו ואומר לה: הרגתי 10 יהודים

קטי קטרין שטרית:  אז מה אומרת לו האימא? אביו אומר לו: כל הכבוד, והאימא אומרת: למה לא באת לקחת אותי איתך, גם אני הייתי עושה את זה

קטי קטרין שטרית:  זאת אומרת, אנחנו רואים פה את החינוך הזה שהושרש להם בצורה מאוד עמוקה

קטי קטרין שטרית:  אנחנו לא רואים תקווה שהקטע הזה משתנה, ואנחנו צריכים לעשות מעשה להגן על עצמנו כאן

קטי קטרין שטרית:  צריך לעשות מעשה לפחות באזור של מזרח ירושלים, האזורים הקרובים אלינו, יהודה ושומרון

קטי קטרין שטרית:  אנחנו רואים את השנאה, אנחנו רואים את ההתמדה לרצות להוציא אותנו ממדינת ישראל וצריך לעשות מעשה

קטי קטרין שטרית:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משרד החינוך, בבקשה

יובל אוליבסטון: (באמצעות מצגת)     צוהריים טובים

יובל אוליבסטון:  אני רוצה לשים זרקור על מערכת החינוך הישראלית דווקא

יובל אוליבסטון:  יש שקף

יובל אוליבסטון:  לפני שאגע בשקף אומר כמה מילות הקדמה: אפשר לדבר המון על העשייה והאתגר הגדול לאורך השנים כמו מערכת החינוך במזרח ירושלים

יובל אוליבסטון:  אני יודע שנערכו כאן לא מעט דיונים לאורך השנים עם המחוז, גם בוועדת החינוך וגם בוועדת המשנה - -     

יוסף טייב: מה התפקיד שלך במשרד?     

יובל אוליבסטון: אני סגן יושב-ראש המזכירות הפדגוגית ועוסק בתכנים של משרד החינוך

יובל אוליבסטון:      אני לא איש משפטים, אני לא אכנס לדיון הזה מהמקום הזה אבל אני יודע שנערכו לאחרונה, בחודשים האחרונים, לא מעט שינויים בעובדי ההוראה במזרח ירושלים שהתבטאו התבטאויות חריגות

יובל אוליבסטון:  אני יודע שיש כבר מעל שליש של בתי הספר, שאחרי לא מעט שנים של עבודה, לומדים את תכנית הלימודים הישראלית, ובשאר כל בתי הספר הודפסו וחולקו ספרים מצונזרים, ערוכים על-ידי עיריית ירושלים - -     

עמית הלוי: זה לא נכון, אדוני, רק לטובת הציבור והנתונים שלך לא נכונים בעליל כיוון שאני יושב-ראש ועדת המשנה, הנתונים שלך אינם נכונים, רק כדי להבהיר

יובל אוליבסטון: אלה נתונים שקיבלתי כרגע - -     

עמית הלוי: התשובה לא נכונה

עמית הלוי:  כשאתה מדבר על שליש, אתה מדבר על שליש מבתי הספר הממלכתיים אולי, אתה לא מדבר על כלל בתי הספר

עמית הלוי:  במזרח ירושלים לומדים 125,000 תלמידים, מגן ילדים, גן חובה ועד כיתה י"ב, רובם ככולם, למעט 15% מהם, לומדים בתכנית פלסטינית עם כל הערכים והתכנים שהזכיר פה דוקטור גרוס

עמית הלוי:  גם לגבי הפיקוח, תרשה לי להעיר לך כיוון שזה לחלוטין לא מה שקורה בשטח – 20% מבתי הספר של הרשות הפלסטינית, אונר"א, הפרטיים, בכלל אין פיקוח

עמית הלוי:  מעולם לא נכנס נציג משרד החינוך אליהם ובשאר בתי הספר, לדרגותיהם השונות

עמית הלוי:      ואחרון חביב – תכניות ספרי הלימוד – משרד החינוך הישראלי הוא זה שמכניס בכיתה י"א ו-י"ב את חומרי הטרור לספרי הלימוד

עמית הלוי:  מה שאתה אמרת זה נכון לגבי כיתות א-י

עמית הלוי:  מכיתות א-י משרד החינוך מוציא את הדברים המצונזרים

עמית הלוי:  בכיתה י"א, י"ב, בגלל שהוא אומר שיש בגרות, יש תאוגי'הי, אז משרד החינוך הישראלי, בכספי משלם המיסים ששומע אותנו עכשיו, לוקח את חומרי הטרור, את דלאל אל-מוגרבי, ומכניס אותם לילדי מזרח ירושלים, ובזה הוא בפועל מקדם את החינוך לרשע ולטרור במקום לצדק, לחסד ולמדע, כמו שאמר כאן אלדן

עמית הלוי:      אני מציע מאוד שאת הדברים האלה ייקח משרד החינוך ב-180 מעלות, לא ישאיר את זה ככה ויפסיק לחלק חומרי טרור בכיתה י"א, י"ב

יוסף טייב: עמית, בוא ניתן לו לסיים

עמית הלוי: לא, הוא אינסטנציה רשמית

עמית הלוי:  איך אמרת? את העובדות אנחנו מכירים

יוסף טייב: עמית, אתה רשום, אתה הבא בתור בזכות הדיבור אז תוכל להתייחס ישירות אחריו

יוסף טייב: בבקשה, משרד החינוך

יובל אוליבסטון: אני התייחסתי לבתי הספר המפוקחים בלבד, ואני מעדיף להשאיר את הדיון הזה לוועדת המשנה ולכוחות המקצועיים שמגיעים לשם

יובל אוליבסטון:  אני מעדיף לעסוק פחות בסיבה ויותר בסימפטום – זאת אומרת, מה אנחנו עושים לחינוך לשלום, לחינוך לסובלנות?     אני חייב להגיד כמה מילים למה שמערכת החינוך הישראלית ובמה שהיא מתמודדת בחודשים האחרונים - -     

יוסף טייב: ויחד עם זאת, מזו ומזה אל תנח ידיך

יובל אוליבסטון: אני מסכים, חד-משמעית

יובל אוליבסטון:  כלל תלמידי ישראל, על כל הגילאים ועל כל המגזרים, חוו כמובן את המלחמה בחודשים האחרונים, ורובם הגדול חזרו לשגרת למידה די מליאה

יובל אוליבסטון:  אבל חלקם מושפעים באופן ישיר מהמלחמה, הם אלה שרואים הריסות, הם אלה שנלקחו מביתם, עשרות-אלפי תלמידים כמובן, תלמידים שחוו שכול אישי, תלמידים שנחטפו על-ידי החמאס ושבו

יובל אוליבסטון:  אני מבקש לייצג את המעמד המכובד הזה קודם כל לקרוא להחזרתם של כל החטופים ובתוכם בני משפחת ביבס, אריאל וכפיר אחיו הקטן, הילדים היקרים שטרם שבו

יובל אוליבסטון:  זה קודם כל ולפני הכל

יובל אוליבסטון:      מתוך ההקשר המורכב הזה, מערכת החינוך לא המשיכה את שגרתה באופן רגיל

יובל אוליבסטון:  בשבועות הראשונים של המלחמה, כלל תחומי הדעת, כלל המקצועות עסקו קודם כל בחוסן, ובתוך כל הלימודים, כל המורים הונחו לשלב מיומנויות רגשיות חברתיות מתוך מתן מענה ושיח בנושא

יובל אוליבסטון:      בהמשך, במקביל לשגרת הלמידה בכל תחומי הלמידה, פתחו תכנים ופעילויות רבות שעוסקות בחינוך לשלום, במעורבות חברתית ובאחדות, המשולבים בשיעורים השונים בכל בתי הספר בישראל

יובל אוליבסטון:      בימים הרגילים, החינוך לשלום מושרש במקצועות השונים, ואני רוצה להציג מספר קטן של מערכים או נושאים שונים שפותחו דווקא בעת האחרונה

יובל אוליבסטון:  בשקף אפשר לראות מגוון של נושאים, גם בספרות, גם באזרחות, בחינוך חברתי, בחינוך אזרחי, נושאים שהוציאו מחנכים, כל מיני מערכים שונים, שכולם עוסקים בחסד, שלום, צדק, נושאים חברתיים, התנדבות, סולידאריות, זכויות הילד, שותפות, אחדות לאומית

יובל אוליבסטון:  אלה דברים שנכתבו כולם והופצו ממש בחודשים האחרונים כדי שיהיה מענה למורים, לכיתות ולתלמידים כדי לעסוק בנושאים האלה

יובל אוליבסטון:      אני רוצה להראות שתי דוגמאות קטנות כדי להנגיש את הנושא

יובל אוליבסטון:  הקישור הראשון – כולנו זקוקים לחסד, שיר שכולנו מכירים אותו

יובל אוליבסטון:  זה מערך שיעור בספרות שעוסק בשיר הידוע של נתן זך – "כולנו זקוקים לחסד"

יובל אוליבסטון:  אני רק רוצה להדגים פה שמעבר לדיון על החסד שצריכים והוא חשוב וכולי, למטה, בצד שמאל, חלק מהשיר עוסק גם בספר תהילים, בפרק ה', ששם הכותרת או פסוק י"א הוא "חסד ואמת נפגשו, צדק ושלום נשקו"

יובל אוליבסטון:  זה פסוק שכולנו מכירים אותו, ואני רוצה להדגיש את זה מכיוון שבמיוחד בתקופת המלחמה, הרי כולנו יודעים שחסד ושלום קשורים לחמלה, קשורים לערכים מאוד רכים, וצדק ואמת הם לפעמים ערכים שמתנגשים בין חסד ושלום

יובל אוליבסטון:  ואנחנו, כמערכת החינוך, - - - לאותם מגזרים עוסקים גם בחסד ושלום וגם בצדק ואמת, וזה דברים שדווקא במלחמה צריך לחבר אותם ולהראות שיש קשר מאוד עמוק בין הערכים הללו

יובל אוליבסטון:  ודווקא במלחמה, שלפעמים הצדק והאמת הם חזקים, צריך גם מקום מאוד נרחב לחסד ולשלום

יובל אוליבסטון:      אני אשמח אם תחזרי לשקף הקודם, אני רוצה להדגים עוד נקודה אחת: מצד שמאל למטה יש מערכת של ערכות ותכניות למחנך, ואם ניכנס למערך הזה נראה שלמטה יש רשימה ארוכה של תכניות למחנכים, ולמטה בעמוד האחרון, אפשר לראות הפעלה בעקבות מאמרו של מר ג'לאל ספדי, הוא מנהל אגף החברה הערבית בחינוך במדינת ישראל, והוא כותב מאמר שעוסק באיך החינוך הערבי מתייחס למלחמה כמובן

יובל אוליבסטון:  זה מאמר מאוד נוגע ללב, שגם פורסם בתקשורת, ב"ידיעות אחרונות" ובערוץ 12

יובל אוליבסטון:  הפעלנו מערך שלם של הדרכה בתוך בתי הספר הערביים במדינת ישראל, על החשיבות של חינוך לשלום בעת הזאת ואיך החברה הישראלית, דווקא בחינוך הערבי, צריכה לעסוק בנושא הזה בייתר זאת

יובל אוליבסטון:      מכאן, אני רוצה לומר עוד משהו: גם - - - שזה גם חיים משותפים והרבה מעורבות – פתחנו שם פורום שעוסק בחודשים האחרונים בתכנית אסטרטגית, של איך חוזרים מהמלחמה

יובל אוליבסטון:  זה חינוך של שותפות בתוך הערים הערביות

יובל אוליבסטון:  אני רוצה להגיד שיש תכנית מאוד יפה בירושלים שנקראת "- - - ביחד", שנפגשים 110 בתי ספר מירושלים, 15% מכלל מערכת החינוך המפוקחת, הרשמית, שלומדים ביחד יהודים וערבים, משני קצוות הקשת, גם מנהלים וגם מורים וגם תלמידים שלומדים ביחד

יובל אוליבסטון:      אני תפילה שמתוך המקום הזה נוכל לחנך יותר לשלום ולהביא לערכים במערכת החינוך הישראלית

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה

טלי אורנשטיין: אני יכולה להגיד משהו?     

יוסף טייב: כן, בבקשה

טלי אורנשטיין: אני ממשרד החינוך, אני אחראית על פיתוח תכנים חברתיים

טלי אורנשטיין:  אני חושבת שדווקא לאור כל מה ששמענו שמפתחים ברשות הפלסטינית ובעזה ובכל העולם, דווקא בגלל זה, אנחנו צריכים להמשיך ולפתח את התכנים שאנחנו מפתחים, שהם מעודדים שיח מכיל, מעורבות חברתית

טלי אורנשטיין:  שמים דגש על הטוב ופחות על הרע, על החיובי, מה אני יכול לעשות כדי לקדם, מה אני יכול לעשות כדי להביא טוב, מה אני יכול לעשות כדי לעזור? ואנחנו נמשיך ונפתח את התכנים האלה דווקא בגלל מה שאנחנו רואים שקורה

טלי אורנשטיין:  תודה

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש

עמית הלוי:  אני רוצה להתחיל בגיסה של עמרי, מיכל – את אמרת: אני לא רוצה לחיות בחברה מיתולוגית – אז אני אוחז במשפט הזה כדי לומר לך שזה לב הדיון

עמית הלוי:  כל חברה אנושית, יש בה מיתוסים ויש בה אתוסים במחשבות, כמו שאת בעצמך היבעת על זה

עמית הלוי:  אמרת על הילדה של עמרי – כמה אהבת חיים, כמה אהבת אבא, כמה אהבת משפחה היו בדברים שביטאת

עמית הלוי:  כל אלה הם ערכים, כל אלה הם רעיונות

מיכל בירן: אני מדברת על חברה מיתולוגית - -      

לזכויות הילד): סליחה, לא להפריע לחבר הכנסת

לזכויות הילד):  אני אתן לך לדבר

לזכויות הילד):  אי אפשר להתפרץ

מיכל בירן: אבל פשוט לא לעוות את ה - - - המיתולוגית שלי בהקשר של מלחמה - -     

לזכויות הילד): סליחה, אני מאוד מבקש לא להפריע

עמית הלוי: טוב שחידדת, ואני מחדד לך שלא באתי לעוות, באתי להסביר את עמדתי בעניין הזה

עמית הלוי:  אני חושב שמיתוס, כלומר סיפורי עם – כל עם יש לו מיתוסים, יש לו סיפורים ובדרך כלל הם נשענים, לפעמים אלה אגדות שנשענות על שקרים או על מוטיבים לא נכונים הרבה פעמים ובמקרה שלנו הם נשענים דווקא על היסטוריה, על זהות

עמית הלוי:  למעשה על זה המלחמה

עמית הלוי:  אנחנו נלחמים ברצועת עזה, כמו ששמעת פה מהדוברים ואולי דוקטור גרוס פירט את זה בייתר פירוט – אנחנו נלחמים על האמת ועל הצדק שהזכיר יובל

עמית הלוי:  אנחנו נלחמים מול חברה שהיא אנטיתזה לנושא הדיון שלנו – שלום בר-קיימא

עמית הלוי:  מבחינתה, האסלאם הפלסטיני, המכונה האסלאם הפלסטיני, מאז שחברו של היטלר ייסד אותו כאן לפני 100 שנה, קראו לו חאג' אמין אל חוסייני, שהסית את המוסלמים, הסית את התרבות המוסלמית, את הדת המוסלמית בכוונה, מסיבות פוליטיות

עמית הלוי:  רצח פה 500 ערבים, השתלט, למרות שלא גמר את לימודיו אפילו באל-אזהר, השתלט כאן כדי להיות כאן המופתי של ירושלים, בשביל מה? בשביל להחיל כאן את מה שעשו "האחים המוסלמים", את מה שכתוב באמנת החמאס, שמחזיק את גיסך בצורה אכזרית

עמית הלוי:  אמנת החמאס מתחילה בהשמדת ישראל, מיכל – ישראל תושמד, אותה אמירה של חסן אל-בנא

עמית הלוי:       מול זה אנחנו נאבקים, על הרעיונות האלה

עמית הלוי:  על אותה פלסטיניות רצחנית, זה לא משנה השמות והארגונים, זה לא משנה חמאס או פת"ח

עמית הלוי:  את תראי את הפת"ח בכל סניף שלו – יש פת"ח, יש את התנועה, אין רשות פלסטינית

עמית הלוי:  הפת"ח בכל סניף, ברמאללה, בשכם, בכל סניף שלו ביהודה ושומרון שיבח לא את החמאס, שיבח את הטבח, את האונס, את עריפת הראשים, את קטיעת האיברים – זה הפת"ח

עמית הלוי:  אנחנו נלחמים מול הרעיונות האלה, וזה אל מול הרעיונות שלנו, שזה רעיון של שלום שאומר שמעולם המסורת היהודית לא באה להשליט את המחשבות שלה על אחרים, שזה שלום, בניגוד לאיזו קלישאה שקרית ששלום עושים עם אויבים

עמית הלוי:  אוי ואבוי לנו, שלום לא עושים עם אויבים, שלום עושים עם מי שבא להשלים ולא עם מי שנשאר באויבותו, נשאר בעוינותו

עמית הלוי:  מי שאומר: לי יש את הדעה שלי, לך יש את הדעה שלך, אנחנו משלימים זה את זה, אנחנו לא מחריבים זה את זה

עמית הלוי:  האסלאם הרדיקאלי הזה חרט על דגלו להחריב, לא רק את ישראל, אנחנו השטן הקטן – להחריב את העולם, להשליט בדרך של דעווה, בדרך של סייף

עמית הלוי:  מדין מוחמד לסייף היא להשליט את דעותיו על העולם כולו

עמית הלוי:  זה הפוך משלום, וזה הפוך משלום בר-קיימא

עמית הלוי:      עכשיו, אני רוצה לומר לכם מה היה חסר לי בתכנית הפדגוגית, והוא חסר לי כאן, אנחנו נקיים על זה דיון – זה ה-דיון

עמית הלוי:  הדיון הוא על חינוך לשלום

עמית הלוי:  אנחנו במאבק, והזכירה פה גיסתו של השבוי בידי החמאס – אנחנו בחינוך לשלום

לילי הלפרין: - - -      

עמית הלוי: מאיפה את? ממשרד החינוך הישראלי?      

לילי הלפרין: אני לא ממשרד החינוך ואל תערב אותי עכשיו

עמית הלוי: התערבת

עמית הלוי:  את יכולה להציג את עצמך, מאיפה את - -      

לילי הלפרין: כשיגיע תורי אני אדבר

עמית הלוי: בסדר

עמית הלוי:  אני אצטרך לעזוב לצערי, אבל אני אומר לך כך: הדיון שלנו הוא חינוך לשלום בר-קיימא - -     

לזכויות הילד): סליחה, אני מבקש לא להפריע

לזכויות הילד):  אני אתן לכל אחד בתורו לדבר

לזכויות הילד):  בבקשה, עמית

לזכויות הילד): מבחינתי, גברתי, יהיה שמך אשר שמך, זה לב הדיון, כמו שהציג כאן מי שהיה באונסק"ו – אנחנו בלב הדיון

לזכויות הילד):  אנחנו, מדינת ישראל, צריכה לשאת את הדגל לחינוך לשלום בר-קיימא

לזכויות הילד):  לערכים הללו, שבהם אדם מביא את עצמו אל המרחב

לזכויות הילד):  תרבות מביאה את עצמה למרחב, היא לא באה לאיין תרבות אחרת, היא לא באה לחסל תרבות אחרת, היא באה להשלים, וזאת המסורת היהודית

לזכויות הילד):  אנחנו נאבקים עם אויב שהמיתוסים שלו, המיתולוגיה שלו, לא רק המיתולוגיה לפני שנים אלא גם האתוסים שלו, הפעולות שלו, הם הפוכים בדיוק מהמושגים הללו

לזכויות הילד):      אני אומר לך מה חסר לי, אני אומר לטל וליובל ונעשה על זה דיון

לזכויות הילד):  לא קראתי את המאמר, אני אקרא אותו, את המאמר של אותו ראש אגף לחינוך חברתי בחינוך הערבי, ואני אומר לך מה חסר לי לאורך שנים: חסר הצדק והאמת

לזכויות הילד):  אמרת בצדק "חסד ואמת נפגשו"

לזכויות הילד):  כלומר, אם אני מזכירות פדגוגית במשרד החינוך בעת הזו, מה הדבר הכי חשוב בחינוך הערבי היום? חינוך לציונות

לזכויות הילד):  חינוך לציונות

לזכויות הילד):  אולי הרעיון הכי צודק בעולם, לא רק הזכות ההיסטורית, הזכות התנ"כית שיש לנו, שהיא הבסיס של העולם, לא רק היהודי, גם הנוצרי ולמעשה גם העולם המוסלמי – חינוך לציונות, לזכות שלנו על הארץ הזאת

לזכויות הילד):  אני הייתי בן מיעוטים 2000 שנה ותמיד כיבדתי

לזכויות הילד):  זה היה הדין, זה היה ההסדר

לזכויות הילד):  אנחנו לא רצינו שיבוללו אותנו כמו שאני לא רוצה שאדם מוסלמי לא יהיה מוסלמי או לא יהיה ערבי

לזכויות הילד):  להיפך, אני בעד לשמור ולכבד את זהותו כיחיד וכקהילה אבל הוא חי במדינת לאום, הוא צריך להכיר אותה

לזכויות הילד):  אתה רוצה שהוא יהיה בדלן או שישתלב? הוא צריך להכיר אותה, הוא צריך להכיר את הזכויות שלה, הוא צריך להכיר את ההיסטוריה שלה, הוא צריך להכיר את האמת והצדק שבמפעל הזה, שאין צודק ממנו, לא רק מבחינת הזכויות ההיסטוריות והתנ"כיות

לזכויות הילד):  גם מבחינת העובדה שאנחנו היינו עם נרדף כל השנים הללו – לנו אין 22 מדינות שאפשר לממש את הזהות הלאומית שלנו, יש לנו מדינה אחת, יהודית

לזכויות הילד):  זה צריך להיות בכל בית ספר ערבי כל יום, ועדיין צריך לאזן את החינוך האחר שמגיע לבתי הספר

לזכויות הילד):      עכשיו לגבי התיקון, ואני מסכם: קודם כל, לגבי התיקון – מעבר לתכניות הלימוד, ואני אומר את זה גם לאדוני השגריר, יש את כל הדברים שאמרת אבל ישראל, לצערי, לא עוסקת בתשתיות הטרור המון שנים, היא עוסקת בטרור

לזכויות הילד):  היא עוסקת בנשקים, היא עוסקת באנשים, היא לא עוסקת בתשתיות

לזכויות הילד):  ובראש התשתיות, אדוני היושב-ראש, זה תשתית החינוך

לזכויות הילד):  ראש וראשון לתשתיות שמהן צומחות אותן תופעות אכזריות שהיא תיארה פה בצדק, זה החינוך

לזכויות הילד):  בחינוך יש ככה – יש הכשרת מורים, ועשינו על זה דיון בשבוע שעבר, אנחנו נתקן את החוק

לזכויות הילד):  מדינת ישראל לא תכיר בתארים שבאים מישות עויינת מהסוג הזה

לזכויות הילד):  כלומר, אותם מורים שעוברים בא-נאג'ח, עוברים בחברון, עוברים בג'נין ואחרי זה נכנסים לבתי הספר – חוק שהגשתי, יבוא לדיון והדבר הזה לא יימשך וככל שזה תלוי בי, אנחנו נביא את זה כמובן פה לדיון ולהצבעה

לזכויות הילד):      העסקת מורים – החוק שלי מגיע לקריאה ראשונה, אדוני מוזמן מחר לגבי העסקת מורים שיש להם זיקה לטרור, זהות לטרור, עבר של טרור, לא ימשיכו ללמד ויפוטרו

לזכויות הילד):  אנחנו את הדבר הזה צריכים להפסיק

לזכויות הילד):  אתה יודע, יש כזה מונח בוועדת חוץ וביטחון, מדברים על "כיסוח דשא"

לזכויות הילד):  זה מושג צבאי כזה, טרור צומח ומכסחים

לזכויות הילד):  פעם אחת מכסחים, פעם שנייה, פעם שלישית, אני אומר לרמטכ"ל: אולי תעקור את הדשא, למה לכסח? תעקור מן השורש

לזכויות הילד):  זה לגבי העסקת מורים

לזכויות הילד):      ספרי לימוד – אמרתי לאדוני, סגן יושב-ראש המזכירות הפדגוגית: תחשבו מחדש על המנהג המגונה הזה להכניס בי"א, י"ב שוב

לזכויות הילד):  אנחנו צריכים לשנות את זה, התכנית צריכה להשתנות, גם התכנית הישראלית, ואני אומר את זה גם בשם מנהלים ערבים ממזרח ירושלים שמתחננים שהמדינה תיכנס ותעשה סדר

לזכויות הילד):       תנועות הנוער, שהזכיר פה דוקטור גרוס – "גיבורי אריות"

לזכויות הילד):  כמובן האימונים, כמובן הרשתות החברתיות – כל זה תשתית שבכולה צריכים לטפל

לזכויות הילד):  אנחנו על זה, זה אירוע מורכב, על כל דבר יש מאבק אבל כדי לחנך לשלום בר-קיימא צריך לגעת בתשתיות ולא רק בפעולות או באנשים

לזכויות הילד): עמית, תודה רבה לך

לזכויות הילד):  בני פרץ, בבקשה

בני פרץ: כבוד היושב-ראש, אנחנו מדברים על שלום בחינוך אבל מי שיסתכל בכל הספרים שלנו, כולל ספרי התפילה, כולל אפילו ביום שבת וביום שישי, תמיד אנחנו מתחילים במילה "שלום עליכם", "עושה שלום במרומיו", אנחנו מבקשים שלום

בני פרץ:  עם ישראל, כולו לשלום, אבל עם ישראל לא יכול להתבסס רק על המילה שלום כאשר מהצד השני, מי שמחנך מחנך לחסל אותו, לרצוח אותו

בני פרץ:  ולכן, אנחנו מקטנות מחנכים אותם על מוסר, על חינוך, על הכל, אבל בגיל 18 אנחנו נותנים לו את הכלים כדי להגן על עצמו ועל הארץ

בני פרץ:      ולכן, אני מתפלא כי תסתכלו על אירופה – אפילו בצרפת, הוא יגיד לך, שהערבים לא רק השתלטו, הם גם לומדים בספרים ערבית

בני פרץ:  ספרים שהם בעצמם כמו שבחמאס לגבי היהודים כי להם, הערבים, יש דבר אחד – האסלאם רוצה להפוך את כל העולם לאסלאמי

בני פרץ:  יש להם מה שנקרא – צריכים ללמוד אותו כדי להבין את הראש שלו ולחדור לתוכם

בני פרץ:  הם נוסעים לכל המדינות שנותנות להם את החופש

בני פרץ:  יש מה שנקרא באסלאם: קח מבנות המקום אבל לעולם אל תיתן את בתך

בני פרץ:  קודם כל, שייקח משם כדי להפוך אותה ואת משפחתה לאסלאם

בני פרץ:  זו המטרה כדי לצמוח ולגדול

בני פרץ:      ותסתכל טוב מאוד, אחרי מספר שנים הם מביאים אותן לארץ, אם הם היו בשטחים, כדי להתחבר עם המשפחה ולהפוך אותה לעוד יותר מוסלמית, ורק אחרי שהיא מתחזקת הם חוזרים לאירופה

לזכויות הילד): בני, תודה רבה

בני פרץ: שנייה כבודו

בני פרץ:  אני אומר דבר אחד: מדברים על שאהידים ושהם מדברים על שאהיד

בני פרץ:  כשהם מחנכים, שאם תהיה שאהיד מחכות לך 72 בתולות למעלה, פעם ביני לבין אדם שהוא ערבי, שהוא מדבר את הדת שלהם – איך אמרתי לו? אם אלוהים אמר לך שתתחתן עם ארבע נשים, גם לנו מותר ארבע נשים, מאיתנו לקחתם את זה רק אצלנו יש חרם בגלל שהפרנו את החוקים

בני פרץ:  אתם, יש לכם חוקים לארבע נשים, אז תסבירו לי דבר אחד, מילה אחת: מה, אלוהים פתח בית בושת? תגידו לי איך אתם יכולים להגיד דבר כזה, מילה כזאת, שמחכות לו 72 בתולות

בני פרץ:  כשתדבר איתו פנים אל פנים, בגלל שאני מכיר את הקוראן, אני אומר להם: בואו נעזוב את משה, בואו נעזוב את ישו, בואו נעזוב את מוחמד, בואו נעזוב את אברהם ונלך עד לאדם – אדם נוצר ממי? מהאלוהים, והנשמה הזאת נמצאת אצל כולנו, ואחר-כך נוצרו הדתות

בני פרץ:  מי שמאמין באלוהים, לא רוצח

בני פרץ:  תלמדו את זה

בני פרץ:  אם תדברו איתם בשפה הזאת אבל כשאנחנו נותנים להם ספרים, כולל מה שהוא אמר ואני מכיר את זה גם מירושלים, וגם אצלי בארמון הנציב, ברוך השם, אני שומע מג'בל מוכבר ומצור באהר ברמקולים את הכניסה לבית הספר, באיזו תפילה הם נכנסים

בני פרץ:       כשאנחנו לא עושים כלום נגד הדברים האלה – האשמה היא בנו, לא בהם

בני פרץ:  אנחנו אשמים

לזכויות הילד): לילי הלפרין, בבקשה

לילי הלפרין: תודה

לילי הלפרין:  ראש מרכז אמת לקידום סובלנות

לילי הלפרין:  זה מרכז שמפתח תכניות לקידום סובלנות, בעבר זה נקרא למאבק באלימות ובגזענות

לילי הלפרין:      אני אתחיל עם שיר קצר כי חשבתי שהדיון היום יעסוק יותר במה שמשרד החינוך הציג מאשר להוכיח לנו כמה שנאה יש בספרי הלימוד של האסלאם בכלל, שאת זה אנחנו יודעים, הם האויבים שלנו

לילי הלפרין:  שעה מהדיון הוקדשה כמה שנאה יש, כל אחד חזר על זה, ואין לנו כוח לתקן את זה

לילי הלפרין:  מה שאנחנו יכולים לעשות זה לתקן את עצמנו בינינו, בחברה הישראלית, שהיא כל-כך שסועה ומלאת שנאה

לילי הלפרין:  קבוצות שלמות

לילי הלפרין:  אני עובדת עם בני נוער ואני רואה את הקיצוניות, וחשבתי שלזה יהיה מקום בוועדת החינוך, בוועדה לזכויות הילד היום לדון איך אפשר לקרב שלום בינינו

לילי הלפרין:      ואני רוצה להקריא שיר קצר וכמה מילים על הניסיון שלי בעבודה, בניסיון לקדם שלום וסובלנות, שלום לא פוליטי אלא שלום בינינו

לילי הלפרין:  אני אפתח בשיר של שימבורסקה, והיא כותבת על השנאה, כמה קל לשנוא:     "ראו, מה רבת פעלים עודנה/ כמה טוב שורדת במאתנו השנאה/ באיזה קלות היא מדלגת מעל משוכות גבוהות/ כמה קל לה, לשנאה, לזנק ללכוד/ אין היא דומה לשום רגש אחר/ מבוגרת וצעירה מהם בעת ובעונה אחת/ בעצמה יולדת עילות המפיחות בה חיים/ אם היא נרדמת, שנתה אינה שנת עד/ חסר שינה אינו גורע מאונה, אלא מוסיף

לילי הלפרין: "     המשוררת כאן כותבת על משהו שאנחנו כולנו יודעים מהשטח, במיוחד בעבודה עם בני נוער, גם בני נוער בסיכון – השנאה, מרגישים את התוצאות שלה מאוד מהר

לילי הלפרין:  האלימות לפעמים מאוד מספקת לעומת דרך השלום והפיוס, שהיא ארוכה יותר

לילי הלפרין:  הרבה פעמים שאני מלמדת שיטות לקידום סובלנות זה הקשבה, קבלת האחר, להיכנס לנעליים של האחר בקבוצות בני נוער נורמטיביות או בסיכון

לילי הלפרין:  ותמיד אומרים לי: לילי, זה ארוך, השיטה היא ארוכה

לילי הלפרין:  השיטה מצריכה סובלנות, נורא קל לזרוק מילה גרועה, נורא קל לתת מכה

לילי הלפרין:       ולכן הדרך שלנו, בוועדת החינוך וזכויות הילד – הן צריכות כל הזמן להפעיל את זה, לחנך לסובלנות, לקידום השלום והאחווה בינינו, בתוך עמנו, בין בני הנוער והצעירים

לילי הלפרין:      אני רוצה לומר לך שיש סיכוי, אני רואה את השינויים לפעמים, אחרי כמה חודשים, שמתחילים בהתחלה: מה פתאום? יותר קל לפתור סכסוך עם קללה, מכה, מאשר הדרך שאני מציעה שהיא קבלת האחר, להקשיב לו, להשתמש בתקשורת יעילה, להבין את הרגשות שלו וכדומה

לילי הלפרין:  אבל זו הדרך, זו הדרך שתביא לכולנו תיקון, ולחברה ישראלית שלנו, בתוכנו, טובה יותר

לזכויות הילד): תודה, לילי

לזכויות הילד):  פנינה אל על ממשרד החוץ

לזכויות הילד):  שלום

פנינה אל על: אני מנהלת המחלקה לשיתוף פעולה חינוכי, תרבותי ואקדמי

פנינה אל על:  האמת היא שאני פה בגלל איציק אבל רק לציין - -     

לזכויות הילד): בזכות איציק

פנינה אל על: בזכות איציק

פנינה אל על:  אני עובדת הרבה שנים גם מול משרד החינוך וגם מול אונסק"ו

פנינה אל על:  לצערי, ישראל לא חברה באונסק"ו מה-1 בינואר 2019, כך שברמה הממשלתית כרגע, ואיציק ציין את זה, אין לנו כל-כך מה לעשות מולם

פנינה אל על:  אני מקווה שישראל תחזור ואז נוכל להפעיל

פנינה אל על:      אני רק רוצה להזכיר שאונסק"ו פועלת בנושא של חינוך לשואה, היא גם פועלת בנושא של חינוך לשלום וצריך להפעיל את זה

פנינה אל על:  כדי שנוכל שיהיה לנו "סיי" שם, כדאי שישראל תחזור לארגון ונוכל לקדם דברים

לזכויות הילד): אז כמו שנאמר פה, הבקשה שלנו היא שמשרד החוץ יציג את הדברים האלה החוצה, גם באו"ם, גם באונסק"ו ובמקומות אחרים כי האינטרס שלנו דומה מאוד להרבה מאוד מדינות וצריך לשתף פעולה עם אותן מדינות שרוצות את השלום ואת האחווה ואת הרעות ואת שיתוף הפעולה לחינוך טוב יותר

לזכויות הילד):      יעקב איברהים מעמותת "יוזמות אברהם"

יעקוב איברהים: שלום לכולם

יעקוב איברהים:  אני מעמותת "יוזמות אברהם" שמקדמת שילוב ושוויון בין יהודים וערבים בישראל

יעקוב איברהים:  אני אגיד בהמשך למה שאמר חבר הכנסת עטאונה וגם משרד החינוך, גם לילי – אני באתי לדבר על חינוך לשלום

יעקוב איברהים:  בשנים האחרונות, אחד הדברים שאנחנו עושים זה פרויקטים בבתי ספר, בעיקר בבתי ספר תיכוניים

יעקוב איברהים:  כשאני נכנס לבית ספר תיכון, לתלמידי כיתה י"א, י"ב יהודים, תמיד אני מופתע, כל פעם מחדש, שאני האזרח הערבי הראשון שהם פוגשים בבית הספר

יעקוב איברהים:  הם מתחילים לשאול אותי שאלות על דברים הזויים כמו מה צבע תעודת הזהות שיש לי

יעקוב איברהים:  אז אני חושב שכאן מתחיל התפקיד של מערכת החינוך

יעקוב איברהים:      מאז ה-7 באוקטובר אנחנו רואים הקצנה בעמדותיו של הציבור היהודי והערבי

יעקוב איברהים:  לפי המחקר האחרון של גבעת חביבה – 72% מהציבור היהודי ו-50% מהציבור הערבי פסימיים לגבי חינוך לחיים בשותפות

יעקוב איברהים:  אנחנו רואים שבתי ספר רבים חוששים מעיסוק בנושא זה, של חינוך לחיים משותפים ופשוט נמנעים ממנו

יעקוב איברהים:      אנחנו ממליצים למשרד החינוך לגבש תכניות מותאמות לעת הזאת בהובלת המשרד על-מנת לחזק את המורים ולהעניק להם כלים שיאפשרו להם ולתלמידים להתמודד

יעקוב איברהים:  לערוך סדנאות עם אנשי מקצוע לתמיכה, לעיבוד רגשות, תפיסות, עמדות, ולתת כלים לבנות מערכי שיעור לניהול שיח

יעקוב איברהים:  אנחנו חושבים ובטוחים שהימנעות מהתמודדות עם ההקצנה במערכת החינוך רק תגבה מחיר כבד מהחברה הישראלית ועלולות להיות לה השלכות קשות לטווח הארוך

לזכויות הילד): תודה רבה לך

לזכויות הילד):  לפי דבריך, אתה מדבר על חד-צדדיות בעצם

יעקוב איברהים: לא, ממש לא

יעקוב איברהים:  יש לנו גם מנחים - -     

לזכויות הילד): חד-צדדיות בחברה הישראלית

לזכויות הילד):  אתה לא מדבר מול - -     

יעקוב איברהים: לא, אני אומר שיש לנו באותו פרויקט גם מנחים אתיופים וחרדים שנכנסים לבתי הספר הערבים, וגם שם נתקלים באותו דבר

לזכויות הילד): תודה

לזכויות הילד):  מור דקל, ממש בקצרה כי אנחנו לפני סיום

מור דקל: שלום, תודה רבה

מור דקל:  אני יו"ר העמותה למען הילד בגיל הרך, חלק מהארגון הבינלאומי OMEP, 74 מדינות בכל העולם

מור דקל:  אני רוצה להגיד שני דברים קצרים, אחד מהפן שלנו מול העולם, ואחד שלנו, בתוך המדינה שלנו

מור דקל:      מול העולם – אנחנו היינו ארגון שכל הזמן נרתם ועושה למען כולם

מור דקל:  אנחנו מדברות כל הזמן שילד זה ילד, ולא משנה מאין הוא בא, מאיזו עדה, מאיזו מדינה

מור דקל:  וגם אנחנו, ב-7 באוקטובר, סליחה, חטפנו סטירה מצלצלת לפנים מכל הכיוונים, ובמיוחד גם מהארגון הבינלאומי שלנו, שלא רק שלא נקט עמדה אלא אחרי שפנינו אליו אחרי שבוע, הוא בחר דווקא לגנות את מה שאנחנו כרגע עושים לילדים בעזה

מור דקל:       אז אני חושבת שכשאנחנו תמיד הופכים להיות "הכבשה השחורה" בעולם, ואנחנו רואים את זה גם היום בהתנהלות אחרי שלושה חודשים, ועדיין יש לנו מעל 100 חטופים, שכשאנחנו מדברים על מדינה של שלום ודמוקרטיה ושערך החיים הוא אל"ף-בי"ת אצלנו, ואנחנו מחנכים ילדים מגיל לידה במדינה הזאת, ואני מכירה את התכניות של משרד החינוך ושל כל העמותות והארגונים מסביב, אנחנו מחנכים לשלום, לקבלת האחר ולהגנה, לא למלחמה

מור דקל:  אנחנו מחנכים להגנה מגיל לידה ובסוף, בגיל 18, אנחנו נותנים לילדים שלנו את הנשק כדי ללכת להגן על המדינה ועל התרבות שלה, ולא יכולים היום להיות בסתירה אל מול זה שאנחנו רוצים להפסיק את ההגנה שלנו ולא לקדש את קדושת החיים והתושבים שלנו

מור דקל:      דבר נוסף לגבי מה שנאמר פה עכשיו בתוך התכניות שנעשות במדינה שלנו: קודם כל, נורא חרה לי שזה רק מתחיל מהתיכונים

מור דקל:  אני מאוד מאמינה שחינוך צריך להתחיל מגיל לידה, מהמעונות, מתוך גני הילדים, וכשמדברים על חינוך לשלום, חינוך לקבלה, זה כמו שאמרת כבוד היו"ר – זה חייב לבוא לשני צדדים כי אנחנו יכולים להיות מקבלים ותומכים ומלטפים ונותני זכויות שוות ערך ואפילו יש לנו את המושג "אפליה מתקנת" במדינת ישראל

מור דקל:  אבל אם הצד השני לא מקבל את אותם כלים, את אותו חינוך, את אותה אמירה גם לגבינו, אין לנו מה להמשיך לעבוד כי זה חד-צדדי

מור דקל:      לכן אני חושבת שמהוועדה הזאת צריכה לצאת תכנית מתוך משרד החינוך, מתוך שיתוף פעולה עם הבינלאומי, גם לחינוך לקבלה ולשלום ולהגנה מגיל לידה לשני הצדדים, וגם לחשוב על תכניות של שיקום היום שאחרי

מור דקל:  תודה רבה

לזכויות הילד): תודה

לזכויות הילד):  יוסי פולק, בבקשה

יוסי פלד: שלום

יוסי פלד:  יש שני נושאים שאני עוסק בהם: 1

יוסי פלד:  אני מייצג את עמותת דורות ההמשך, כשהנושא של השואה עומד לנגד עיני כל הזמן ואני אחת המדיות הגדולות בעולם בנושא של השואה, כשהתפקיד שלי להיות זה שמסביר וזה שמרתיע וזה שרוצה למנוע אנטישמיות ואת כל מכחישי השואה, ואת זה אני עושה באמצעות מתנדבים בבתי ספר, מחויבות אישית, אתר אינטרנט והמון מדיה דיגיטלית שבהם אני עוסק כל הזמן

יוסי פלד:      מהשואה הזו, עברתי לשואה השנייה, שהיא לא בהכרח בגודל ובהיקף אותה שואה אבל כמובן באכזריות שלה, היא אפילו עולה עליה

יוסי פלד:  ומהניסיון והידע שצברתי הפכתי להיות חמ"ל של מדינת ישראל, שמסביר לעולם את העמדה שלנו, מראה את המאבק באנטישמיות וכמובן נלחמים על דעת הקהל העולמית על מה שאנחנו עושים

יוסי פלד:      אני הכנתי לכם קליפ, אבל הבנתי שלא שודר, שלמעשה אני לא יכול "להאשים" רק את העזתים כי אם אנחנו מרשים להם והרשינו להם ללמוד תכניות כאלה מהגיל הרך, זה אומר שלא שמנו לב כי אותם טרוריסטים שהיום הופיעו בבתי שלנו, הם אותם ילדים

יוסי פלד:  כשאתם שומעים את הקלטת של הילד שמדבר עם אבא ואימא שלו ואמר להם: תראו את הדם על הידיים, רצחתי 10 יהודים

יוסי פלד:  מי אשם בזה שנתנו להם? אנחנו נלחמים איתם בכל הדרכים, יש לנו את הנשק הכי משוכלל אבל בנושא הסברה – להסביר לעולם ולראות מאיפה צומח הזרע של העמלק הזה, אנחנו לא עשינו מספיק

יוסי פלד:      ולכן, המלחמה שלי ושל כל המתנדבים שאיתי ושל כל מי שאני אוסף היא קודם כל לבער את הזרע של העמלק מהשורש

יוסי פלד:  איפה שמלמדים, אם זה באוניברסיטאות, בקמפוסים – אחד הדברים שהעליתי עכשיו קמפיין ששואלים סטודנטים: אתם יודעים מה זה Holocaust? מה זה היטלר או מה זה אושוויץ? והם צוחקים ולא יודעים

יוסי פלד:   אז במסגרת החינוך שלנו, לדורות הצעירים, לדורות הבאים, המלחמה צריכה להיות מקפת, והיא צריכה להיות מלחמה שלנו, ביום השואה, לא מרשים להראות לילדים קטנים את השואה כי אולי זה יזעזע אותם אבל אני היום עושה בדיוק הפוך – אני רוצה לזעזע את כל העולם, שיראו את האכזריות, את התוקפנות ומה זה רצח עם, ומה זה רצח שלא רואים בעיניים ולא אכפת להם אם זה תינוק או מבוגר

יוסי פלד:  ולכן זה חשוב להילחם בכל החזיתות בתלמידים, בבתי ספר עממיים, בתיכונים ובכל מקום כדי להציג להם עובדות

יוסי פלד:      אני הקמתי ערוץ שידור, שבערוץ השידור הזה אני מעלה סרטונים לפי כל מיני נושאים שאני רוצה להעמיד את העולם מול עובדה

יוסי פלד:  אני אומר להם: תראו, אתם אומרים – לקחתי לדוגמה את הסרט של נועה תשבי, שהיא מדברת בקונגרס ומסבירה לקמפוסים אבל לקחתי את זה כשיחה שהייתה לה ועטפתי את זה עם התמונות כדי שיבינו למה היא מתכוונת

יוסי פלד:  ורק בצורה כזאת, שנביא לידי התודעה בעולם את הזוועות ואת מה שאנחנו רוצים למנוע, אולי אנחנו נעצור את כדור השלג שהתגלגל

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  לסיכום – אני רוצה להודות לחברי, חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר הוועדה לחינוך, תרבות וספורט, על הישיבה המשותפת

לזכויות הילד):  תודה רבה

לזכויות הילד):      אני רוצה לסכם, ברשותכם

לזכויות הילד):  מסקנות הוועדה:      ב-7 באוקטובר 2023, החמאס, ארגון הטרור הפלסטיני השולט בעזה יצא במתקפה רצחנית כנגד האוכלוסייה בדרום ישראל

לזכויות הילד):  הטבח הזוועתי והבלתי נתפס שמחבלי הנוח'בה ביצעו בילדים, נשים וזקנים הינו תוצאה ישירה של חינוך לשנאה ולהסתה אנטישמית של דורות של ילדים וצעירים פלסטינים

לזכויות הילד):      ספרות החינוך לשנאה הפלסטינית אינה חדשה אך כוחות צה"ל הפועלים בעזה חשפו חומרי לימוד נוספים על שטיפת המוח לשנאת יהודים ורציחתם והחובה הקדושה לג'יהאד ולהשמדת ישראל כפי שקובעת אמנת החמאס

לזכויות הילד):      הוועדות שמעו סקירות של מומחים וגופים שהדגישו את ההתגייסות של מערכת החינוך הפלסטינית בעזה, ברשות הפלסטינית, לתרבות המוות שבה מחנכים ילדים פלסטינים

לזכויות הילד):  כולם קבעו את הקשר בינה לבין ההתנהגות המפלצתית של מחבלי החמאס ב-7 באוקטובר 2023

לזכויות הילד):      על-פי החינוך הפלסטיני, ישראל היא כל הרוע בעולם

לזכויות הילד):  יהודים ישראלים הם אויבי האל, ודיני המוות שלילת קיום מדינת ישראל

לזכויות הילד):      החלטות הוועדה:     

לזכויות הילד): הוועדות שולחות ניחומים למשפחות השכולות, מאחלות איחולי החלמה מהירה לפצועים ומתפללות ומקוות לשיבתם לשלום ובמהרה של כל החיילים והחטופים

לזכויות הילד): אדם שמחנך לטרור ולשנאה, לא יהיה מקומו במערכת החינוך הישראלית, וכך צריך להיות גם במערכת החינוך הפלסטינית

לזכויות הילד): הוועדות מותחות ביקורת חריפה על האו"ם, ואונסק"ו במיוחד

לזכויות הילד):  אלה לא עשו דבר כנגד תעשיית החינוך הפלסטיני, המלמדת לג'יהאד, לדמוניזציה של יהודים וישראלים, ולדה-לגיטימציה של מדינת ישראל

לזכויות הילד):  הוועדות קוראות לפרק את מערכת החינוך של אונר"א, שהפכה לכלי שטנה אנטי-ישראלי ואנטישמי ולחלק אינטגרלי של תשתית הטרור של החמאס

לזכויות הילד): הוועדות קוראות לממשלת ישראל להעלות את בעיית החינוך הפלסטיני בכל הסדר עתידי עם הפלסטינים, תוך דרישה לקהילה הבינלאומית לתמוך בשינוי לרפורמה בתכני החינוך הפלסטינים

לזכויות הילד): הוועדות ממליצות על הפקת סרט תיעודי על החינוך הפלסטיני הקורא לשנאה, ושיבליט את הקשר בינו לבין הטווח של ה-7 באוקטובר

לזכויות הילד):  הסרט גם יאמת את החינוך הפלסטיני לשנאה מול החינוך הישראלי לשלום

לזכויות הילד): הוועדות קוראות למשרד החינוך להוציא את התכנים הקוראים לשנאה נגד יהודים מכיתות י"א, י"ב במערכת החינוך הפלסטינית במזרח ירושלים

לזכויות הילד): בברכה, חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר ועדת החינוך וחבר הכנסת אלי דלל, יו"ר הוועדה המיוחדת לזכויות הילד

לזכויות הילד):       תודה רבה לכולכם

לזכויות הילד):  הישיבה נעולה