הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 50, 2024-01-30 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים, ברוכים הבאים

אליהו (אלי) רביבו:  ברוכות הבאות קודם כל

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ההמשך של הוועדה לעובדים זרים בנושא בחינת הצורך בעובדים זרים לניקיון בענף המסעדנות בראי המלחמה ובאופן כללי

אליהו (אלי) רביבו:  לאורך החודשים האחרונים, בוודאי מאז פרוץ המלחמה, הוועדה בראשותי השתכנעה לאחר קיום דיונים רבים ממושכים ויציאה לשטח, כי ישנם עיסוקים בענף המסעדות והאירועים בהם קשה מאוד לגייס עובדים ישראלים, גם אם יוצע שכר גבוה באופן משמעותי, למשל לשוטפי כלים

אליהו (אלי) רביבו:  לפני המלחמה הייתה מכסה של 2,000 עובדים פלסטינאים בענף המסעדנות כעובדי ניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  בטוח אני ויודע, כמו כולנו, שהועסקו עוד אלפים רבים שלא בהיתר

אליהו (אלי) רביבו:  לצערנו המציאות הזאת כשמעסיקים בלית ברירה שלא בהיתר, כשאין אפשרות הכנסת עובדים, אזי הם נגרעים ממצבת כוח האדם אבל לא משתקפים בנתונים המספריים

אליהו (אלי) רביבו:       מסעדות רבות נסגרות או לא נפתחות עקב חוסר בכוח אדם ומסעדות רבות מעלות את מחירי המנות ונמצאות בקשים כלכליים

אליהו (אלי) רביבו:  מסעדות רבות נוספות, ביקרתי באחת כזאת, נפלאה, אתמול בלילה

אליהו (אלי) רביבו:  עובדים באחוז תפוקה מאוד מאוד נמוך, פחות ממה שהם יכולים להציע ומעוניינים רק בגלל שאין ידיים עובדות בניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  חשוב שנבהיר, שכאשר אין עובד ניקיון זה בהכרח פוגע בהעסקת ישראלים ומאט את קצב הצמיחה של הכלכלה במשק

אליהו (אלי) רביבו:       לפיכך מוטלת עלינו החובה לסייע לענף המסעדות והאירועים על מנת להקל על יוקר המחייה וזו מטרת הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש, לאור העובדה שהיום אנחנו ברצף דיונים ממושך ולאור העובדה שהיום יום השואה הבין לאומי ולכן עוד מעט נפתחת המליאה, לפיכך הדיון מצומצם

אליהו (אלי) רביבו:  אם כי אני משוכנע שלאור העובדה שקיימנו כבר דיונים רבים וממושכים ודיוני ביניים שלא באולם הוועדה, הנושא אמור להיות קל, נהיר וברור

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נשאף להציף את החוסרים, את המצוקות ולגבש מסקנות

אליהו (אלי) רביבו:       אני מקדם בברכה את הגעתה של המסעדנית רותי ברודו, שמגיעה

אליהו (אלי) רביבו:  ההגעה שלך היא חשובה עד מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח אם עוד מקבילים שלך יגיעו, ישמיעו את קולם

אליהו (אלי) רביבו:  שכן הנציגים שמוסרים נפש כדי להשמיע את המצוקה הם אותם דמויות

אליהו (אלי) רביבו:  ומכיוון שהארגון שלכם הוא ארכון לא יציג, אז זה נראה שמקשה על התנהלות מול הרפרנטים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני מבקש להעביר לנציגי המסעדנים ולמשרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  במקביל לקבל סקירה מה היקף המחסור כעת בעובדים ועל מה מבוסס האומדן

אליהו (אלי) רביבו:  אנא התייחסו למחסור רק בעיסוקים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מדגיש, רק בעיסוקים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני אשמח אם כן תרחיבו בהמשך לסקירה שלי מה האינטרפרטציה לפגיעה במשק בחוסר העסקת ידיים עובדות ישראליות כתוצאה מכך פחות היקף עסקות ברכישת מוצרים גולמיים וכאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבהיר שאין לוועדה עניין שיהיו מלצרים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  הייתה איזה שהיא זליגה תוך כדי דיונים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מדברים אך ורק לעניין עובדי ניקיון פרופר

רותי ברודו: זה נקרא עובדי מטבח צווארון כחול

רותי ברודו:  כאילו האנשים שהם לא מקצועיים

רותי ברודו:  מה שחסר במטבחים שלנו, של כולנו

אליהו (אלי) רביבו: אז גברתי, קודם כל, שוב פעם ברוכה הבאה, פעם שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אתן לך טיפה מהתקנון

אליהו (אלי) רביבו:  כשבן אדם מדבר זה בדרך כלל עם רשות דיבור והוא אומר את שמו ותפקידו, כדי שהפרוטוקול ידע לרשום את זה ולתעד

אליהו (אלי) רביבו:  הדברים שלך נכתבים היום בדברי הימים של הכנסת

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני כן נותן לך את רשות הדיבור הראשונה, קחי לך את הבמה

רותי ברודו: קוראים לי רותי, ואני מסעדנית 30 שנים

רותי ברודו:  ואנחנו בעצם 30 שנים מתעסקים עם מחסור בכוח אדם

רותי ברודו:  יש איזה מן חוסר הבנה וחוסר רצון להבין שהתחום הזה הוא תחום כל כך חשוב למדינה הזאת

רותי ברודו:  אין סיבה שיתייחסו אלינו בכזאת אפליה

רותי ברודו:  התחושה היא שיש אפליה מאוד גדולה בכל מה שקשור בתחום שלנו

רותי ברודו:       בשנים האחרונות זה הפך להיות בלתי אפשרי אפילו

רותי ברודו:  זה כל כך קשה, אחד האבסורד זה שכל המטרה שלנו זה להכניס כסף לעצמנו ולמדינה עם המיסים

רותי ברודו:  והעובדה שיש מחסור בעובדים גורמת לנו פשוט לא לפתוח עסקים או לסגור חלק מהעסקים שלנו או לחשוב על מעבר לארצות אחרות, ואנחנו לא רוצים

רותי ברודו:  וכל מה שצריך זה דבר נורא פשוט – תפתחו לנו את השערים של העובדים, צווארון כחול, למסעדות

אליהו (אלי) רביבו: את יכולה בבקשה גברתי להגדיר מהו צווארון כחול?     

רותי ברודו: עובדי ניקיון ועובדים לא מקצועיים למטבח

אליהו (אלי) רביבו: תגדירי

אליהו (אלי) רביבו:  מה, מי שעושה מזון פלאס?      

רותי ברודו: אנשים שחותכים בצל ומקלפים תפוחי אדמה ושוטפי כלים

יקיר ליסיצקי: שטיפת ירקות, זה היינו הך

יקיר ליסיצקי:  זה שטיפת כלים ואתה שוטף עוד כמה דברים על הדרך

אליהו (אלי) רביבו: אז ככה, חשוב רגע שנבהיר, שבכל תחום שבו אנחנו מבקשים להעסיק עובדים זרים אנחנו צריכים להראות שעשינו את מירב הניסיונות והמאמצים לקלוט עובדים ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

אילן גילאון: יש נתונים, אני יכול להראות?      

אליהו (אלי) רביבו: תכף, כשהיא תסיים בוודאי

רותי ברודו: זה משהו שאנחנו מתעסקים בו

רותי ברודו:  זה אחד הדברים הכי הזויים, שבמקום בסוף להתעסק באמת במלאכה עצמה אתה כל הזמן עוסק בחיפוש עובדים ללא הצלחה

רותי ברודו:  אני אומרת לך עוד פעם, אנחנו היום נמצאים ב-50% מהיכולות שלנו

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים את מעסיקה היום?     

רותי ברודו: 1,200 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים היית צריכה באמת להעסיק אם לא הייתה מגבלה?     

רותי ברודו: אם יכולתי להעסיק 10% מהעובדים, עובדים זרים, יכולתי להעסיק עוד 1,000 ישראלים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

רותי ברודו: הייתי פותחת עוד עסקים

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שרציתי להקשיב

רותי ברודו: אנחנו לא עושים את זה רק מהמחסור

יקיר ליסיצקי: זה הרגליים

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, את מבטאת, את אומרת כזה דבר, כפי שסקרתי בדברי הפתיחה שלי

אליהו (אלי) רביבו:  כשאין עובד ששוטף כלים זה אומר שאין מלצר שיגיש את האוכל

אליהו (אלי) רביבו:  זה אומר שאין את המארחת, זה אומר שיש פחות מאבטחים, זה אומר שיש פחות רכישת סחורה וכהנה

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאת אומרת

רותי ברודו: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שאני מבקש שתבטאו

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר גמור

אליהו (אלי) רביבו:  אז לפני שאנחנו נמשיך להקשיב לכם קודם כל אני מבקש לקדם בברכה את השתתפותה של חברתי הטובה מירב בן ארי

אליהו (אלי) רביבו:  תדעו לכם שההגעה שלה משקפת את ההתערבות שלה מאחורי הקלעים לאורך הדיונים שלנו

אליהו (אלי) רביבו:  היא מרגישה ופעילה מאוד בנושא, גם אם היא לא הגיעה עד היום לדיוני הוועדה

מירב בן ארי: אני גם תכף חוזרת, כי אנחנו בדיון של כסיף ותכף ההצבעה

מירב בן ארי:  אבל חשוב לי רק לבוא, לחזק אותם, להגיד להם שאני אוהבת אותם

מירב בן ארי:  ושאני רוצה באמת כל מה שרק אפשר לעזור לענף הזה שפשוט מחיה את מדינת ישראל

מירב בן ארי:  הקצה של הקצה שאמרת זה אחרי העובד, זה בסוף היא יכולה לפתוח עוד מלא עסקים והיא לא פותחת

מירב בן ארי:  עוד עסקים זה עוד כסף למדינה

אליהו (אלי) רביבו: אפילו אני אומר, זה לא עוד עסקים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו לא עד כדי כך פריווילגים

אליהו (אלי) רביבו:  אפילו את העסקים הקיימים אני יודע שהיקף הפעילות שלהם הולך ומצטמצם עד מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  חלקם לא זכו עד היום מה-7 באוקטובר לפתוח את שעריהם

אליהו (אלי) רביבו:  הם נאלצים בלית ברירה לפנות לקבל פיצויים

אליהו (אלי) רביבו:  הם זכאים להם, הם מוותרים עליהם

אילן גילאון: נגמרו הפיצויים

אליהו (אלי) רביבו: הם מוותרים עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  גם אם יתנו להם במסלול אדום

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר נגמרו, אבל גם אם ניתנו, אני שמעתי לפחות ממך

אליהו (אלי) רביבו:  שמעתי מעוד מסעדנים שלא מגיעים לכאן שכשהם מקבלים פיצוי הם מרגישים נבוכים

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא רוצים פיצויים, הם רוצים לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  ויש דרישה והם מבקשים למכור את מה שיש להם להציע

אליהו (אלי) רביבו:  ויש מי שמבקש את השירות שלהם אבל לא זוכה לקבל אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לחבר הוועדה, חברי סימון דוידסון

סימון דוידסון: תודה אדוני יושב-הראש

סימון דוידסון:  אלי, אני אספר לך סיפור

סימון דוידסון:  אני בגלגול הקודם, לפני שהגעתי פה, היו לי כל מיני עסקים

סימון דוידסון:  אחד מהעסקים הייתה מסעדה

סימון דוידסון:  אני רוצה להסביר לכם מה עובר על מסעדן במדינת ישראל

סימון דוידסון:  ואני אומר את זה כי יש לי צלקות על הגוף מהעניין הזה

סימון דוידסון:  כל היום, ולפעמים גם בלילה, ההתעסקות היא מי בבוקר יבוא לשטוף כלים

סימון דוידסון:  ומה קורה כשהוא פתאום נעלם ואתה נכנס כבעל מסעדה לתוך שטיפת הכלים

סימון דוידסון:  ואני לא מדבר גם על האספה, פיקולו שצריך לאסוף וצריך לארגן

סימון דוידסון:  אין עובדים

סימון דוידסון:  עכשיו, אני הראשון במדינת ישראל, אחריך אולי, שרוצה שישראלים יעשו את זה

סימון דוידסון:  מת שישראלים יעשו את זה

סימון דוידסון:  מת שיבואו וירוויחו

סימון דוידסון:  ואתם יודעים כמה מרוויח שוטף כלים היום? לפעמים גם 20,000 שקלים בחודש

סימון דוידסון:  מת שהם יבואו

סימון דוידסון:  אף אחד לא בא

סימון דוידסון:  אף אחד גם לא בא בעבר

סימון דוידסון:      אני מדבר עכשיו לרון מהאוצר, רון תהיה איתי

סימון דוידסון:  אני מדבר איתך עכשיו מדם ליבי

סימון דוידסון:  הנושא הזה של מסעדות במדינת ישראל, אתה לא מבין כמה עצוב המצב הזה היום במדינת ישראל

סימון דוידסון:  רותי דיברה על זה שלא פותחים עסקים, אתם לא מבינים כמה עסקים נסגרים

סימון דוידסון:  כמה עסקים במדינת ישראל לא נפתחו אחרי הקורונה ולא כי לא יכלו, כי אין עובדים

סימון דוידסון:  ואני לא מדבר על מלצרים שלא חזרו וטבחים שלא חזרו

סימון דוידסון:  אין עובדים

סימון דוידסון:  וכשאנחנו מדברים על זה שאנחנו מפחדים שיגיעו למדינת ישראל עובדים זרים, תראו מה קורה בעולם

סימון דוידסון:  אין מדינה בעולם, ואני אתן לך הרבה מאוד דוגמאות, שאין שם עובדים זרים

סימון דוידסון:  מה היתרון של עובד זר שהוא מגיע למדינת ישראל? הוא מקבל פי ארבע

סימון דוידסון:  פי ארבע ממה שהוא מקבל באיטליה או באנגליה או מכל מקום אחר

סימון דוידסון:  כי אנחנו רוצים להיות טובים עם העובדים הזרים

סימון דוידסון:  אבל זה ניחא, משלמים להם פנסיה ואת כל התנאים וזה גם ניחא

סימון דוידסון:  אבל בואו נישאר עם הפנסיה

סימון דוידסון:  אבל תבינו דבר אחד, אם אנחנו לא נדע להביא עובדים זרים לנושא של צווארון כחול, כמו שרותי אמרה, עוד ועוד מסעדות ייפגעו וייסגרו

סימון דוידסון:  וזה תהליך שבסוף נוגע ליוקר המחיה שלנו ולעובדים במדינת ישראל ולתעסוקה במדינת ישראל ולתיירות במדינת ישראל

סימון דוידסון:  כל כך הרבה עבדו על הנושא של כוכב מישלן למדינת ישראל

סימון דוידסון:  מי יעבוד?      לכן אני אומר כמו שאמרתי בדיונים הקודמים, צריכים להתעורר ומהר

סימון דוידסון:  זה דבר אחד

סימון דוידסון:  וחייבים החלטת ממשלה והיא צריכה להיות במיידי כדי לעזור באמת לענף הזה

סימון דוידסון:  דבר שני, אני נפגשתי עם שגריר הפיליפינים במדינת ישראל

סימון דוידסון:  היה לי חשוב

סימון דוידסון:  אתה יודע, אני גם מגיע כדי לשמוע

סימון דוידסון:  יש רצון גדול מאוד של השגריר הפיליפיני במדינת ישראל לדאוג לאותם פיליפינים שנמצאים בארץ ומסיימים את האשרה שלהם לתת להם אפשרות להמשיך ולהישאר

סימון דוידסון:  אני אומר בואו נצא מהקופסה

סימון דוידסון:  כ-S

סימון דוידסון: O

סימון דוידסון: S למסעדות

סימון דוידסון:  ניקח חלק מהפיליפינים, בלי לפגוע בסיעוד, וניתן להם אפשרות עכשיו S

סימון דוידסון: O

סימון דוידסון: S להגיע למסעדות

סימון דוידסון:  לעזור להם S

סימון דוידסון: O

סימון דוידסון: S כדי שעוד ועוד מסעדות לא ייסגרו

סימון דוידסון:       עכשיו יושבים מולכם אנשים, הם החזקים בענף

סימון דוידסון:  אתם לא מבינים כמה מסכנים, החלום שלהם של להיות מסעדן או להיות בעל עסק במדינת ישראל נגמר

סימון דוידסון:  התריס נסגר והנושא הזה ברובו הוא בגלל שאין להם מי שיעבוד יום יום במסעדה

סימון דוידסון:  אין להם, הם לא קיימים האנשים

רותי ברודו: אני יכולה לספר

סימון דוידסון: אז רק אני אגיד משפט סיום

סימון דוידסון:  אני שמח שבראש הוועדה נמצא אליהו רביבו

סימון דוידסון:  כי אני יודע מה קורה בכנסת, אם אין מישהו שהוא על זה באמת במאה אחוז דברים לא זזים

סימון דוידסון:  אבל אנחנו צריכים לעשות את זה הרבה יותר מהר

סימון דוידסון:  ואני אומר מהר כי דברים נעשים מאוד מאוד לאט

סימון דוידסון:  אני לא יודע אם נכנסו ביום ראשון 8,000 עובדים

סימון דוידסון:  נכנסו?      

אליהו (אלי) רביבו: 80,000

סימון מושיאשוילי: נכנסו?     

אליהו (אלי) רביבו: בנייר

סימון דוידסון: חבר'ה, אנחנו פה ארבעה חודשים מדברים ועושים באמת יומם וליל, בסוף כמה נכנסו למדינת ישראל אתם יודעים? אפס

רותי ברודו: לא, אבל בוא אני אחזק את הסיפור

רותי ברודו:  שבוע אני מסמסת לזגדון, כי זגדון הוא איש הקשר שלי עם העולם שלכם

רותי ברודו:  יש לי 12 עובדים סרילנקים, חוקיים, אבל עוד פעם, את יודעת מה

אליהו (אלי) רביבו: הם לא חוקיים

רותי ברודו: יש להם אשרות

רותי ברודו:  לא משנה, לא חוקיים

רותי ברודו:  אנחנו מעסיקים אותם בצורה חוקית כבר חמש שנים

רותי ברודו:  מאריכים להם את זה כל הזמן לשלושה חודשים

רותי ברודו:  עובדים אצלנו חמש שנים

רותי ברודו:  עכשיו, עכשיו בשיא הייאוש הגדול, באמת אני מדברת בשיא הרצינות, ייאוש גדול

רותי ברודו:  לסגור מחלקות במפעל, יש לנו מפעל שמכין אוכל מוסדי, לא משנה

רותי ברודו:  בקיצור, שלחו אותם הביתה, 12 עובדים שכאילו אתה אומר, אתה מתחנן כל יום על נפשך, אין לך עובדים

רותי ברודו:  צריך אולי לשלושה חודשים, עד שתכניסו אחרים

מירב בן ארי: לאן שלחו אותם? למדינה שלהם?     

רותי ברודו: שלחו

מירב בן ארי: כי כבר הכשרת אותם

סימון דוידסון: לא, אבל דיברנו פה בוועדה שאלה שנמצאים לא עושים עכשיו

רותי ברודו: לא, מי שכאן, אל תשלחו אותם הביתה

רותי ברודו:  אין לנו עם מי לעבוד

אילן גילאון: התחננתי, פניתי לכולם

רותי ברודו: אין פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  עוד מעט אני חוזר לזה

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, עוד מעט אני חוזר לזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש את התייחסות משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  לשאלה הראשונה, משרד הכלכלה

תמר מירסקי: תמר מירסקי הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה

תמר מירסקי:  אנחנו מקדמים החלטת ממשלה שתכלול גם עובדים זרים למסעדות

תמר מירסקי:  עמדת השר היא שבעבודות של צווארון כחול יש לעודד הבאה של עובדים זרים על מנת לאפשר צמיחה בענפים שזקוקים לעובדים האלה

אליהו (אלי) רביבו: כן

אליהו (אלי) רביבו:  אתם פועלים להחלטת ממשלה, הצעת מחליטים של 20,000 עובדים

תמר מירסקי: לא, כרגע אנחנו עובדים על הצעת מחליטים של 170 סך הכול לענפי מסחר ושירותים

אליהו (אלי) רביבו: 170,000

אליהו (אלי) רביבו:  לא, לא, יש משרדים שחושבים שהמדינה זה מונופול

תמר מירסקי: זו החלטת ממשלה שאני רוצה לחדד

תמר מירסקי:  שהיא כרגע בעבודה פנימית של משרד הכלכלה

תמר מירסקי:  היא עוד לא עברה הסכמות של משרדים אחרים

תמר מירסקי:  אז אני מציגה פה את עמדת השר

תמר מירסקי:  בתוך זה יש גם את ענף המסעדות

תמר מירסקי:  ששם אנחנו, כשקידמנו החלטת ממשלה ספציפית לענף הזה ביקשנו 20,000 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: וירדתם ל-10,000 ואני ביטאתי את עמדת הוועדה גם בדיונים, גם בפגישות שלי, גם בוועדת הכספים

אליהו (אלי) רביבו:  וגם בפגישות שלי איתך, מר זיגדון

אליהו (אלי) רביבו:  זה בבחינת תפסת מרובה לא תפסת

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו עדיין עוד לא הצלחנו להגיע למשוואה עם האוצר לקלוט 2,000 עובדים חלף פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו:  אתם כבר נמצאים באיזה שהם מספרים שמרחיקים את מימוש הפוטנציאל ההכרחי

אליהו (אלי) רביבו:  זו הערת ביניים שמקווה שאולי יעזור לכם טיפה להתעשת

אליהו (אלי) רביבו:       אני אעבור רגע שוב פעם למסעדנים

אליהו (אלי) רביבו:  בדיון הקודם שהתקיים ב-21 בנובמבר 2023 הוועדה ביקשה מהמסעדנים לפתוח קריאות בשירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  אשמח בבקשה לדעת אם הדבר בוצע, מה קודם, אם יש לכם נתונים מספריים

אליהו (אלי) רביבו:  כמה בקשות הוגשו, כמה נקלטו?      

אילן גילאון: הוגשו הרבה

אילן גילאון:  אילן זגדון, באר שבע

אילן גילאון:  אבל לפני הכול אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות לך על שבאת לוועדת הכספים

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אני צריך להודות על האמת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מרכז הקואליציה בוועדת כספים

אילן גילאון: אני ראיתי אותך נכנס ומדבר בשם המסעדנים

אליהו (אלי) רביבו: אכן הגעתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני, לשמחתי, לאור העובדה שאני פעיל בעוד כמה ועדות ופעילות פרלמנטרית, אני לא מצליח להיות בכל דיוני ועדת הכספים

אליהו (אלי) רביבו:  אך כששמעתי על השיח והתעדכנתי עזבתי דיון אחד, רצתי, ביטאתי את מה שיש לי לומר לעניינכם ומשם זה הגיע

אילן גילאון: הדיון היה בכלל על פיצויים וחה"כ אליהו רביבו נכנס ואמר חברים, אתם מדברים על פיצויים

אילן גילאון:  אבל אין להם עובדים, איך הם יפתחו? בוועדה

אילן גילאון:  וזה פשוט בדיוק הדבר

אילן גילאון:  ועל זה תודה

סימון דוידסון: דרך אגב, גם הנגיד שבוע שעבר בוועדת כספים חד משמעית אמר שבשל המחסור בעובדים בבנייה, מסעדות וכן הלאה, הנושא של האינפלציה יושפע מזה מאוד וגם יוקר המחיה בשנים הקרובות

סימון דוידסון:  זאת אומרת גם אצל הנגיד מבינים את הנושא של העובדים

אילן גילאון: מדהים

אילן גילאון:  אז אני רוצה לעדכן דווקא בהתפתחות מסוימת ומאוד משמעותית שקרתה בחודש האחרון, חלק עדכנתי

אילן גילאון:  זה חברי מבאר שבע, אלון אלבז

אילן גילאון:  ורותי ורונן, נפגשנו עם רשות האוכלוסין והתחלנו לשאת ולתת על נושא של עובדים, על הצעת מחליטים

אילן גילאון:  ובסוף הם שלחו אותנו לבנות איזה שהיא תוכנית ובנינו תוכנית מדהימה

אילן גילאון:  שינינו כאילו את המושג, לא עובדים זרים, עובדים מאיצי תיירות ומאיצי כלכלה

אילן גילאון:  זאת אומרת בנינו איזה שהוא מנגנון מסוים שאתה מעסיק עובדים ישראלים וזה התנאי להעסקת עובדים זרים

אילן גילאון:  בנינו ממש מנגנון בטבלאות אקסל, אם תרצה נעמיק בהם

אילן גילאון:  משם התקדמנו לעוד פגישה עם משרד העבודה ומשרד האוכלוסין ביחד וגם שם הגענו להסכמות

אילן גילאון:       אני אקצר ואני אגיד מה המחלוקת האחרונה

אילן גילאון:  כאשר ביקשו ממני לקחת את הצעת המחליטים הזאת, לעבור עליה ולתקן ולחזור למשרד הכלכלה

אילן גילאון:  לקחתי את הצעת המחליטים, אלון ואני ישבנו עליה לילה שלם

אילן גילאון:  תיקנו את כל הדברים ברוח הדברים, להוריד אותה ל-10,000, שזה מחולק ל-5,000 ראשונים

אליהו (אלי) רביבו: חמש פלוס חמש

אילן גילאון: חמש פלוס חמש

אילן גילאון:  כאשר ה-80% מה-5,000 הראשונים ייגמרו נעבור

אילן גילאון:  כדי לא שוב פעם להכין הצעת מחליטים

אילן גילאון:  ושעובדים יהיו רק ניקיון ומטבח, עם מגלה לא מלצרים ולא שום דבר, מחקנו את זה מהצעת המחליטים

אילן גילאון:  הסכם בילטרלי

יוליה מלינובסקי: טעות חמורה הסכם בילטרלי

יוליה מלינובסקי:  טעות חמורה

יוליה מלינובסקי:  זה אומר שלא יהיו לך

יוליה מלינובסקי:  בסדר?     

אילן גילאון: יודע

אילן גילאון:  דיברתי גם עם משרד הכלכלה ועם אמנון מרחב

אילן גילאון:  אני אגיד לך, אנחנו שונים

יוליה מלינובסקי: אני יודעת מה משרד הפנים חושבים

משה נקש: כל אנשי הממשלה חושבים

משה נקש:  יש לזה יתרונות רבים

אילן גילאון: אני רוצה להביע את עמדתי בעניין, אחרי שדיברתי

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להתייחס לזה אחר כך

אילן גילאון: כן, כן, זה חשוב

אילן גילאון:  זה עומד, משרד העבודה והאוכלוסין רוצים את הבילטרלי והכלכלה לא

אילן גילאון:  ואני מבין למה

אילן גילאון:  כי הם לא רוצים שנהיה תלויים, הם לא רוצים שנהיה תלויים במדינה אחת

אילן גילאון:  אבל אין לנו בעיה, המקצוע שלנו הוא שונה

אילן גילאון:  אנחנו לא מחפשים, למשל בבנייה אתה צריך בנאי, תפסן, כל מיני מקצועות, אז זה מכל מיני מדינות

אילן גילאון:  אצלנו אנחנו צריכים דופק, עיניים, ידיים עובדות, זהו

אילן גילאון:       יש הסכם של 10,000 עם סרילנקה, בדקנו, הם עובדים אחלה

אילן גילאון:  יש הסכם לחקלאות, הם לא רוצים אותם בחקלאות

אילן גילאון:  פשוט לעשות שינוי

אילן גילאון:  זה שינוי קל בהסכם להעביר אותם למסעדות

אילן גילאון:  כבר יש עם הסרילנקים הסכם, אז בואו נתקדם איתם

יוליה מלינובסקי: לא, לא, לא

אילן גילאון: אנחנו מוכנים בהסכמים בילטרליים ועם הסרילנקים

אילן גילאון:  אנחנו אוהבים אותם ואנחנו מסעדנים וזה מתאים לנו מאוד

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה יכול בבקשה להתייחס לבקשתי?     

אילן גילאון: אני רק מסיים ואז

אילן גילאון:  עכשיו זה עומד במקום של, אתה רוצה לעבור? אוקיי, אז נעבור

אילן גילאון:  אז ביקשנו ממסעדנים שיפנו ללשכת התעסוקה

אילן גילאון:  כמה חברים פה פנו, תכף הם יתנו את הדוגמאות

אילן גילאון:  אני יכול, שלחתי חלק מהמכתבים אליכם

אילן גילאון:  במאה אחוז מהמקרים נשלחו עובדים, כל העובדים שנשלחו עובדים יום יומיים ומבקשים בוא, בוא תחתום לי

אילן גילאון:  בוא בבקשה תחתום לי על האבטלה

אליהו (אלי) רביבו: נתון מספרי, ברשותך, מר זיגדון

אליהו (אלי) רביבו:  כמה פניות?      

יקיר ליסיצקי: אדוני יושב-הראש, אפשר להתייחס?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, שנייה, אני שואל שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי, בואו, אני רואה פה פנייה שלך

אילן גילאון: לא, אני ביקשתי

אליהו (אלי) רביבו: אז זה מאודי אורמניבסקי

אליהו (אלי) רביבו:  בעלים של מסעדה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מעדכן שהוא פרסם מספר משרות עבודה כשוטפי כלים במסעדות מסוימות

אליהו (אלי) רביבו:  כמעט ולא הגיעו עובדים לראיונות עבודה, אולי חמישה בסך הכול

אליהו (אלי) רביבו:  תקופה של שנתיים של מודעות באתר של שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  כן הגיעו, המשפט שלהם היה אנחנו לא באמת רוצים לעבוד בשטיפה, חשוב לנו שתחתום לנו ודרכינו ייפרדו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל עוד פנייה כזאת

אילן גילאון: יש לי 100

אליהו (אלי) רביבו: מה שמך?     

יקיר ליסיצקי: יקיר ליסיצקי

אליהו (אלי) רביבו: יקיר, יש לך מסעדה?     

יקיר ליסיצקי: כן, יש לי כמה מסעדות

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  הגשת בקשה לקלוט עובדים משירות התעסוקה?     

יקיר ליסיצקי: הייתי שמח להפנות את השאלה ליניב מלשכת התעסוקה

יקיר ליסיצקי:  שישיב לנו האם הייתה ניתנת אפשרות להגיש בקשה למשרד התעסוקה

יקיר ליסיצקי:  לענף המסעדות

אליהו (אלי) רביבו: כי למה?     

יקיר ליסיצקי: כי לא הייתה אופציה להגיש

אליהו (אלי) רביבו: למה?      

יאיר פרץ: חבל שאתה מטעה את יו"ר הוועדה, אני אתייחס בהמשך

יקיר ליסיצקי: שנייה אחת בבקשה

יקיר ליסיצקי:  יו"ר הוועדה, תקשיב, אנחנו עד הוראת ביצוע 3 לסיכום הישיבה שלך, שלנו לפתוח בקשות במשרד התעסוקה, הייתה חסומה במשרד התעסוקה

יקיר ליסיצקי:  לא ניתן היה לפתוח משרות בענף המסעדנות ושוטפי כלים

יקיר ליסיצקי:  האם אני מטעה את יו"ר הוועדה?     

אילן גילאון: אבל זה תוקן

יאיר פרץ: חד משמעית כן

יאיר פרץ:  אחרי שעה תוקן

יקיר ליסיצקי: כן, אבל הם רצו לראות צרכים

יאיר פרץ: שאלת, עניתי, אחרי שעה תוקן

יקיר ליסיצקי: אין בעיה

יקיר ליסיצקי:  וכמה שנים זה היה סגור?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  יקיר, תקשיב, הסברתי שהדיון היום בשל מגבלות שלא תלויות בנו יהיה חייב להיות קצר

אליהו (אלי) רביבו:  אם אני שואל שאלה ואתם לוקחים אותי לטיול לא רלוונטי אתם מפסידים, לא אני

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז תקשיבו

אליהו (אלי) רביבו:  אל תספר לי מה היה סגור פעם

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא תחמשו אותי בעובדות לא יהיה לי דרך לשכנע את האוצר, אוקיי? שואל שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה מסעדן שהגיש בקשה לקלוט עובדים בשירות התעסוקה? אתה יופי

אליהו (אלי) רביבו:  מה שמך אדוני?     

אלון טל: אני אלון אלבז

אלון טל:  אני בעלים ומנכ"ל של קבוצת קמפאי

אלון טל:  אנחנו פועלים בעיקר בבאר שבע

אלון טל:  אני מעסיק 700 עובדים ולאורך שנים אני מגיש בקשות ללשכת התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו: מתי לאחרונה הגשת?     

אלון טל: האחרונה הגשתי אותה בתחילת דצמבר

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה ביקשת לקלוט?     

אלון טל: ביקשתי לקלוט כמה שאפשר

אליהו (אלי) רביבו: כמה ביקשת?     

אלון טל: ביקשתי מעל 28

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה הגיעו?     

אלון טל: עשינו יום ראיונות שם, הם שיתפו פעולה מאוד יפה

אלון טל:  קיימנו יום ראיונות שם, בלשכת התעסוקה, הם עשו כל מה שאפשר

אלון טל:  18 אנשים היו מתאימים מתוך כל האנשים

אליהו (אלי) רביבו: כמה הגיעו?     

אלון טל: הגיעו כמעט כולם

אליהו (אלי) רביבו: כמה?     

אלון טל: 18

אליהו (אלי) רביבו: לא

אליהו (אלי) רביבו:  אתם רציתם לקלוט 28

אליהו (אלי) רביבו:  מן הסתם אמורים להגיע קצת יותר

אלון טל: לא, לא

אלון טל:  מתוך כל הראיונות שעשינו שם היו מתאימים 18 איש

אליהו (אלי) רביבו: למה 10 לא היו מתאימים? מה הבעיה? יש להם פריחה, הם אלרגיים למים?      

אלון טל: לא, לא הגיעו, לא היו מספיק

אליהו (אלי) רביבו: בוא תקשיב, אני שואל שאלות פשוטות, תנו לי תשובות פשוטות

אליהו (אלי) רביבו:  כי התשובות שלכם יכריעו את הקצב לאן אני מתקדם עם משרדי הממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  הגשת בקשה לקלוט עובדים בשירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  קיימתם יום ראיונות

אליהו (אלי) רביבו:  כמה הגיעו ליום הראיונות?     

אלון טל: אני לא יודע להגיד בוודאות

אלון טל:  כן, השף שלי שם היה

אלון טל:  אפשר לראות את זה

יוליה מלינובסקי: אדוני יושב-הראש, אבל אני מבקשת ממך זכות דיבור, לפני שאתה שואל פה שאלות

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה, חה"כ יוליה מלינובסקי

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להתייחס בבקשה לשני דברים עקרוניים

יוליה מלינובסקי:  קודם כל ההתעקשות של גורמים מסוימים ממשרד הפנים להביא לפה עובדים רק לפי הסכם בילטרלי, זו טעות חמורה

יוליה מלינובסקי:  ואני אסביר והיו על זה הרבה דיונים

יוליה מלינובסקי:  זה מאוד נוח למדינה לעשות את זה דרך ההסכמים האלו

יוליה מלינובסקי:  אבל מה הבעיה? אנחנו נמצאים בשעת חירום, במלחמה

יוליה מלינובסקי:  ברגע שאתה מכניס עובדים דרך ההסכמים האלו המדינה השנייה כביכול לוקחת אחריות על חיים ושלומם וביטחונם של העובדים שלהם

יוליה מלינובסקי:  ויש מדינות רבות עכשיו שלא מוכנות להיכנס לזה, כי הסכם בילטרלי מחייב סוג של אחריות

יוליה מלינובסקי:  יש מודל אחר שמאפשר הבאת עובדים דרך חברות כוח אדם, דרך תאגידים

יוליה מלינובסקי:  ברגע שבן אדם בא עצמו, מתגייס לעבודה, המדינה לא אחראית על שלומו, זה סיכון שהוא לוקח לעצמו

אליהו (אלי) רביבו: בואי תעברי לנושא השני, כי יש לי תשובה שתייתר את מה שאת אומרת כרגע

יוליה מלינובסקי: משרד החוץ מתנגד לכם על ההסכמים הבילטרליים

אליהו (אלי) רביבו: אז בואי נעשה סדר

יוליה מלינובסקי: יש בעיה עם מדינות רבות בעולם שלא מוכנות לזה

יוליה מלינובסקי:  וזה התרחשות של שנים רבות ובגלל זה, אגב, יש לנו בעיות רבות בכל התחומים

יוליה מלינובסקי:  עכשיו לגבי העבודה, שלא יהיה פה לאף אחד ספק

יוליה מלינובסקי:  בדיון הזה על העסקת עובדים ישראלים בכל מיני תחומי עניין, כמו בניין, מסעדנות, חקלאות וכן הלאה

יוליה מלינובסקי:  אני לא אשכח דיון שהיה בכנסת לפני מספר שנים רבות, שישב נציג בנק ישראל וניסה לשכנע שהישראלים צריכים, חייבים להיכנס לתחומים האלה לעבוד

יוליה מלינובסקי:  ושאלתי שאלה פשוטה איפה עובד הבן שלו

יוליה מלינובסקי:  התשובה הייתה שלא בתחום לא מסעדנות ולא בנייה ולא שום דבר

יוליה מלינובסקי:  הדיון הזה הוא סרק

יוליה מלינובסקי:  מי שרוצה ילדים, נערים, שירצו לעבוד בעבודות האלה הם ייכנסו

יוליה מלינובסקי:  הישראלים ברצון יעשו הכול כדי לברוח משם

יוליה מלינובסקי:  וכל אלה שעובדים במשרדי ממשלה ומספרים שזה מה שצריך לעשות, שישראלים ייכנסו לשם, אנא מכם, בבקשה, תתפטרו ותעבדו בשטיפת כלים

יוליה מלינובסקי:  לא הילדים שלנו

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש רגע להתייחס לשתי הנקודות שדיברת עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  החלק השני שדיברת אני מחזק את עמדתך ואת מסקנותייך, אני מחזיק בהן

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

יוליה מלינובסקי: דווקא עבדתי בתחום מסעדנות, בתור מלצרית, בתחילת דרכי

אליהו (אלי) רביבו: מי מאתנו לא? לעניין החלק הראשון שדיברת עליו, רק לסבר את אוזנייך

אליהו (אלי) רביבו:  מדינת ישראל בראי המלחמה באופן תקדימי שינתה את גישתה ואפשרה הבאת עובדים באמצעות B2B, לרבות ממדינות שיש לנו איתם הסכם בילטרלי

אליהו (אלי) רביבו:  את יודעת כמה עובדים כאלה הגיעו עד עכשיו למגוון המקצועות המותרים? כמה?     

יוליה מלינובסקי: לא, אני שואלת אותך

אליהו (אלי) רביבו: אפס

יוליה מלינובסקי: אז זה טעות

יוליה מלינובסקי:  תאפשר דרך התאגידים להביא עובדים

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אפשרתי, תקשיבי

אליהו (אלי) רביבו:  זה נושא אחר

אליהו (אלי) רביבו:  אפשרתי, אני מסבר את אוזנייך

אליהו (אלי) רביבו:  לפני כ-90 ימים ענף הבניין יצא לגיוס עובדים בגיוס ישיר, קיבלו את כל הכלים האפשריים, אבל כל הכלים האפשריים

אליהו (אלי) רביבו:  עם כל הצניעות, אני עבדתי למען כעובד שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  הם עד היום הצליחו להביא אפס עובדים

יוליה מלינובסקי: לא נכון

יוליה מלינובסקי:  אתה בטוח בזה?     

אליהו (אלי) רביבו: אני קצת יותר מבטוח בזה

יוליה מלינובסקי: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: לעומת זאת משרד הפנים באמצעות הסכמים בילטרליים לפני כשבועיים יצא לגייס עובדים בהודו

יוליה מלינובסקי: אתה יודע מה קורה שם עם זה? אתה רוצה שאני אעדכן אותך מה קורה עם הודו?     

אליהו (אלי) רביבו: כן, בוודאי

יוליה מלינובסקי: אנחנו נכנסנו להודו, למחוזות מוסלמיים

יוליה מלינובסקי:  ומשם אנחנו מביאים לפה עובדים

אליהו (אלי) רביבו: את אומרת דבר לא נכון

יוליה מלינובסקי: בוא קצת, גם צניעות לא יזיק

יוליה מלינובסקי:  אז יש לנו, כן, אני יודעת על הודו

יוליה מלינובסקי:  על הודו עכשיו יש הרבה מאוד שאלות

יוליה מלינובסקי:  ואני לא בטוחה שהתשובות אנחנו נרצה לשמוע פה בחדר בדיון פתוח

אליהו (אלי) רביבו: אני מבטיח לך התייחסות לא פה באולם, בשידור חי

רותי ברודו: המצב הוא כל כך מצב חירום שלא מעניין אותנו מאיפה, רק תביאו

יוליה מלינובסקי: כן, אבל בסוף את צריכה לקחת בחשבון את האינטרס הלאומי של המדינה שלך

אליהו (אלי) רביבו: אז יש לנו כבר נתונים מספריים, בבקשה מר אלבז

אלון טל: כן, הנתונים המספריים שקיבלנו 19 מועמדים, מתוכם אחד נשאר לעבוד, שהוא בן 69

אלון טל:  והוא עובד בניקיון של שירותים, כי זה מה שהוא יכול

אליהו (אלי) רביבו: המקסימום שהוא יכול

אלון טל: הוא עובד חצי משרה

אליהו (אלי) רביבו: 18 לא?     

אלון טל: בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: לא מעוניינים?     

אלון טל: לא מעוניינים

אלון טל:  כולם ביקשו שרק נחתום להם

אלון טל:  חלק גם את זה לא ביקשו

אלון טל:  עבדו יום אחד ונעלמו

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  לכמה חתמתם?     

אלון טל: חתמנו, חוץ משלושה שנעלמו אז לכל השאר, זה 15

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי מכם שחתם למתחזה, הוא מתחזה, הוא לא באמת דורש עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי מכם שחתם למתחזה מחריף את הבעיה שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  כי לשירות התעסוקה אין מה לעשות איתו, אתה חתמת לו שהוא לא מתאים

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה תקטע את השרשרת ותגיד לו חביבי, אתה מתאים, אתה לא רוצה, תלך מפה

אליהו (אלי) רביבו:  באופן טבעי הוא יצטרך או להיקלט אצלך או לנשור מהרשימה

יוליה מלינובסקי: אנשים לא רוצים לעבוד שם

אליהו (אלי) רביבו: יפה מאוד

קריאה: הוא נשאר וגורם לך נזק

אליהו (אלי) רביבו: חברים, תקשיבו טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אם אנחנו שיח של מדברים ולא של מקשיבים אז אנחנו מחטיאים את המטרה

יקיר ליסיצקי: אבל אדוני יושב-הראש, אנחנו התקדמנו אחורה

יקיר ליסיצקי:  בצעדי ענק התקדמנו אחורה

יקיר ליסיצקי:  משום שאין עוררין, וסיכמנו את זה בדיון האחרון, שאין עוררין על כך שיש צורך לשטיפת הכלים נושא משרה זאת ואין קהל מטרה או קהל יעד שיבוא לעבוד בשטיפת כלים במדינת ישראל, נקודה

יקיר ליסיצקי:  750 סימני קריאה

אליהו (אלי) רביבו: יקיר, תקשיב

יקיר ליסיצקי: אין על כך עוררין בכלל

יקיר ליסיצקי:  מבזבזים את הזמן היקר שלך

אליהו (אלי) רביבו: יקיר, תקשיב, בסוף לשנות מדיניות ותפיסת עולם של משרדים ממשלתיים זו עבודה מאומצת, עקב בצד אגודל

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא נהיה דבקים בתהליכים שקבענו אותם לא נצליח לצלוח את המערכה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? לי יש סבלנות

רותי ברודו: יש ספק למשרד האוצר

אליהו (אלי) רביבו: גב' ברודו, תקשיבו

אליהו (אלי) רביבו:  העיקרון של מדינת ישראל הוא לנסות קודם כל להעסיק ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  אם אין ישראלים והתכלית האחרונה היא העסקת עובדים זרים, אז ניתן לפנות לטובת מתן הקצאה

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שנדע לאבחן אם אכן יש ידיים עובדות או לא בתוך ישראל, צריך לעשות כל ניסיון כן ואמיתי

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שאני לא עוסק בעבר, אני עוסק ב-היום, סיכמתי בשלהי חודש נובמבר עם מר זיגדון ואני יודע שהוא פנה לכלל המסעדנים שהוא איתם בקשר והוא עושה עבודת קודש

אליהו (אלי) רביבו:  אנא מכם, תגישו בקשות

אליהו (אלי) רביבו:  אני צריך כמה נתונים כאלה כמו של מר אלבז כדי שאני אעבור לשאלה הבאה, מה השכר שהצעתם לשוטף כלים?     

אלון טל: זה לא הגיע לזה בכלל

רותי ברודו: בוא אני אגיד לך

רותי ברודו:  קודם כל 30 שנים אני בעסק הזה, 30 שנים, יום אחד לא הגיע, לא היה לי עובד שוטף כלים ישראלי, פעם אחת לא הגיע אליי לעבודה שוטף כלים ישראלי

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה כסף את מוכנה לשלם לשעה?      

רותי ברודו: היום אנחנו משלמים 70 שקלים לשעה לחברות כוח אדם, כדי שיהיה לנו מישהו שיזיז את הידיים והרגליים

רותי ברודו:  70 שקלים לשעה

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שב-40 שקלים לשעה בוודאי שכן

אליהו (אלי) רביבו:  יפה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  ומה אני מבקש? אני מכיר את הנתונים שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  לא שאני מאמין, אני מכיר, אני יודע שזה אותנטי

אליהו (אלי) רביבו:  אני הגעתי למסעדות

אליהו (אלי) רביבו:  אני בעצמי נכנסתי למסעדות בשבוע האחרון הייתי בכמה

אליהו (אלי) רביבו:  נכנסתי, שלום, איפה המטבח? הולך, רואה, בעל מסעדה עם הבת שלו

אליהו (אלי) רביבו:  הבת שלו, במקום ללמוד למבחן, שוטפת כלים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכיר את המציאות הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שאני אוכל להציג אותה כראי בפני הנציגים הרלוונטיים במשרדים, אני צריך את זה ממוסמך

אליהו (אלי) רביבו:  דוגמה של מר אלבז

אליהו (אלי) רביבו:  אני צריך כמה כאלה

אליהו (אלי) רביבו:  כשאתם אומרים הנה הבקשה, הנה הצעת השכר, הנה התנאים והנה האפס או אחוז מאוד נמוך של קליטה

אליהו (אלי) רביבו:  עם זה אני פונה למר יניב כדי שיאשר או יכחיש את הנתונים שאתם מביאים

רותי ברודו: מי זה יניב?     

אליהו (אלי) רביבו: יניב משירות התעסוקה, מנהל אגף בכיר

רותי ברודו: יניב, אתה יודע שאף אחד כאן לא ממציא

רותי ברודו:  אף אחד כאן לא ממציא סיפורים

יאיר פרץ: כשתינתן לי רשות הדיבור, אני אגיב

יוליה מלינובסקי: כשהילדים של החברים שלנו יעבדו בשטיפת כלים אז אנחנו נדבר

יוליה מלינובסקי:  אבל לא, זה לא יקרה

יקיר ליסיצקי: 2,000 פלסטינאים לא כאן, אז יש מחסור של 2,000

יקיר ליסיצקי:  יש עוררין על כך?     

אליהו (אלי) רביבו: תכף נגיע לזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני התחלתי עם זה הרי

יקיר ליסיצקי: אז בואו נלך רגע לצרכים העובדתיים שיש כבר נתונים לגביהם

אליהו (אלי) רביבו: יניב, נציג שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  האם אתה מוכן לאשר את טענות המסעדנים?     

יאיר פרץ: ברשות יו"ר הוועדה והשותפים כאן לדיון, יו"ר הוועדה התרשם שאיני עוסק בכותרות, אלא בעובדות ומספרים, ואני חושב שכך נכון לנהוג

יאיר פרץ:  אז ציידתי את יו"ר הוועדה בנתונים

יאיר פרץ:  בחודש נובמבר בדיון שנערך ב-21 בנובמבר על מגוון המקצועות בענף המסעדנות, היו 325 הזמנות פתוחות אצלנו בשירות התעסוקה, עם כ-455 דרושים

יאיר פרץ:  אם יו"ר הוועדה רוצה להתייחס רק לשוטפי כלים אז נרד לרזולוציה הזאת

יאיר פרץ:  היו 114 הזמנות, עם כ-193 דרושים

יאיר פרץ:  שלח יו"ר הוועדה את הנציגים מהמסעדנות, ואני חושב שבאמת עשיתי מעל ומעבר על מנת לסייע להם, כולל להנגיש להם פלטפורמה דיגיטלית

יאיר פרץ:  זאת אומרת אל תגיעו ללשכות, כמו שעושים מעסיקים

יקיר ליסיצקי: כמו לכולם

יקיר ליסיצקי:  לא במיוחד בשבילנו

אליהו (אלי) רביבו: תקשיב יקיר, אתה רוצה להיות צודק?     

יקיר ליסיצקי: אני קשוב, אני קשוב, סליחה

יאיר פרץ: וגם בהמשך לפנייה של תמר מירסקי ממשרד הכלכלה שנוכחת בישיבה ואמרו תקשיב, ניסינו לפתוח הזמנה כשוטף כלים, המקצוע הספציפי בתוך ענף המסעדנות לא מופיע

יאיר פרץ:  תוך שעה פתרתי את הבעיה הזאת

יאיר פרץ:  מה לא נפתר, יו"ר הוועדה?     

אליהו (אלי) רביבו: ייאמר לזכותה של מנהלת הוועדה

יאיר פרץ: נכון, היא פנתה אליי באופן אישי גם

אליהו (אלי) רביבו: באופן זריז ונמרץ פנתה ואכן תוך שעה נתתם מענה

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נתקדם, זה טכני

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נתקדם הלאה

יאיר פרץ: נכון, לפרקטיקה

יאיר פרץ:  בסוף אמרתי בחודש נובמבר היו 114 הזמנות עם 193 דרושים, רק במקצוע שוטפי הכלים

יאיר פרץ:  כרגע אנחנו מנובמבר עד ינואר יש 82 הזמנות פתוחות עם 115

יאיר פרץ:  זאת אומרת לא רק שלא פתחנו, הלכנו אחורה

יאיר פרץ:  זאת אומרת לא רק לא נפתחו חדשות, אלא גם נסגרו קיימות, מעטות

יאיר פרץ:  כמה עשרות בודדות

יקיר ליסיצקי: אבל למה, למה?      

קריאה: אין אמון בכם

יאיר פרץ: יו"ר הוועדה, אני הקשבתי בקשב רב

רותי ברודו: אבל אתה צריך להיות קצת יותר, בוא נדבר ריאלי

רותי ברודו:  הלא אנחנו יודעים שאין שוטפי כלים בארץ

אילן גילאון: עסקים סגורים

רותי ברודו: אנחנו יודעים שאף פעם בחיים לא העסקנו שוטפי כלים ישראלים

רותי ברודו:  ושוב פעם, עובדי צווארון כחול אין בשוק, אין

רותי ברודו:  אתם יודעים את זה

רותי ברודו:  בואו לא נהיה תמימים

רותי ברודו:  זה בדיוק כמו שאנחנו מדברים על החקלאות

סימון דוידסון: מה המסקנה? אני רוצה להבין לאן אתה חותר, מה המסקנה?     

יאיר פרץ: המסקנה היא, אומרים שאין, נכון? שוטפי כלים, נפתחו 80 הזמנות עם 115 דרושים

יאיר פרץ:  נקלטו 73 דורשי עבודה

יאיר פרץ:  מה זה אומר? זה 70%

יאיר פרץ:  זה אומר שאין?     

אילן גילאון: ואחרי כמה זמן הם עזבו? הם נקלטים ליום ועוזבים

אילן גילאון:  יש לך את נתוני העוזבים? התקשרת למסעדות לבדוק כמה נשארו?     

סימון דוידסון: יש לי שאלה

סימון דוידסון:  מה האינטרס שלהם להביא עובדים זרים, שזה הרבה יותר יקר, אם אתה אומר שיש? זה לא מובן לי

יאיר פרץ: זו בדיוק השאלה שגם אני עוסק בה

יאיר פרץ:  אם מישהו יצליח להוכיח לי שעלות העסקת עובד זר נמוכה מעלות העסקת עובד ישראלי, מילא אני עוד יכול להשתכנע

יאיר פרץ:  אבל אני רק רוצה לציין, ציינו פה 20,000, היו"ר

יאיר פרץ:  לקחתי את ממוצע השכר בכל המשרות שנמצאות פתוחות אצלנו, 33 שקלים

יאיר פרץ:  איפה ה-50 ואיפה ה-60?     

אליהו (אלי) רביבו: מר פרץ, תקשיבו, אתה ומקביליך

אליהו (אלי) רביבו:  מהרגע הזה אתם עונים רק למה שאני שואל

אליהו (אלי) רביבו:  ואל תיקחו אותי לסיפורים, שואל שאלה, תשובה ממוקדת

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? תאמר לי, עובד שמבקש עבודה שנקלט במקום עבודה, נגרע מהמצבה שלכם?     

יאיר פרץ: בהחלט

אליהו (אלי) רביבו: עוזב את העבודה, חוזר אליכם?     

יאיר פרץ: הוא יכול לחזור אלינו ככל שיש לו ימי זכאות

יאיר פרץ:  הוא יכול להגיע לסיטואציה שאם הוא עוזב

אליהו (אלי) רביבו: יש לך נתון מספרי של עובד שנקלט וחזר אליך?      

יאיר פרץ: אני יכול לנסות לבדוק

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיבו טוב, יש לי איזה שהוא דז'ה וו

אליהו (אלי) רביבו:  מה אתם מאמינים ומשוכנעים אותי לא מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  בטח ובטח את המשרדים הממשלתיים, שהם הרגולטורים, לא מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  צריך נתון מספרי

אליהו (אלי) רביבו:  זה הביא לי הוכחה ניצחת לעבודה נכונה כפי הנחייתי

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא תשתמשו בכלים שאני נותן לכם אני לא אוכל לייצר לכם מענה

אליהו (אלי) רביבו:  אתם סתם מתסכלים אותי

אילן גילאון: אבל הבאתי לך 12 כאלה

אליהו (אלי) רביבו: תקשיב, אתם בינתיים עונים לי שזה לא פתח כי האפליקציה לא הייתה פעילה באותה שעה וההוא לא הגיש כי הוא לא מאמין וזה כי היה לו ניסיון רע בעבר

אליהו (אלי) רביבו:  אני צריך בבקשה נתונים חיים, כמו מר אלבז

אליהו (אלי) רביבו:  אמר אני הגשתי בקשה, אני מוכן כל כמות שתביא לי

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה 20, 30, 50

אליהו (אלי) רביבו:  הגיעו 19 מועמדים בסך הכול

אליהו (אלי) רביבו:  עשינו יום ראיונות מרוכז

אליהו (אלי) רביבו:  נשארו שלושה, אחרי יומיים הם עזבו

אליהו (אלי) רביבו:  הנה הוכחה, הנה עובדים שהתקבלו, הנה אלה שנפלטו, תפריך לי אותך או תאשר אותם

אליהו (אלי) רביבו:  וכן הלאה אני רוצה לעבור עוד אחד ועוד אחד

רותי ברודו: שנייה, אבל אני באה ואני אומרת לך את זה

רותי ברודו:  אני נותנת לך עדות חיה

רותי ברודו:  אני מוכנה להישבע בספר תורה שכל עובד ישראלי שהגיע לשטיפת כלים, אם הגיע, לא נשאר יום

רותי ברודו:  לא הגיעו, אף פעם

רותי ברודו:  לא הגיעו אף פעם

יקיר ליסיצקי: זה בדיחה על חשבוננו

אליהו (אלי) רביבו: מי אתה אדוני?     

משה סולומון: שמי שלומי סלמון

משה סולומון:  מסעדן

אליהו (אלי) רביבו: אתה הגשת בקשה לקלוט עובדים?     

משה סולומון: כן, אני רשום

אליהו (אלי) רביבו: יפה מאוד

משה סולומון: אז אני מסעדן בן 62, ישראלי, 35 שנים מסעדן

משה סולומון:  פתחתי עסק פיצה פצה, אני 35 שנים באבן גבירול באותה נקודה

משה סולומון:  35 שנים

משה סולומון:  לפי הנתונים שאני שומע פה יש לי תחושה שאני בשוויץ

משה סולומון:  אבל לא

משה סולומון:  אני רשום למעלה מעשור בלשכת התעסוקה, אתם יכולים להסתכל במחשב

משה סולומון:  לבקש את הנתונים של אמורה מיו משירות התעסוקה כמה הם שלחו לי בעשור האחרון

משה סולומון:  אולי חמש

אליהו (אלי) רביבו: יפה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו אנחנו מתחילים להתקדם

משה סולומון: אני רשום שם

משה סולומון:  אנחנו לא בשוויץ

משה סולומון:  אני 35 שנים באותו מקום

משה סולומון:  אני רשום מעל עשור בשירות התעסוקה בתל אביב

משה סולומון:  הנתונים במחשב שם, תבקש שיישלחו לך אמורה מיו

משה סולומון:  כמה שלחו לי

משה סולומון:  אני מתקשר אליהם, אני פונה אליהם

משה סולומון:  נקלטו אפס

משה סולומון:  אין עובדים ישראלים, כמו שאמרה רותי

משה סולומון:  מעולם לא העסקתי עובד ישראלי בשטיפת כלים

משה סולומון:  לא קיים

משה סולומון:  לא קיים

משה סולומון:  גם עובדי מטבח אין

אליהו (אלי) רביבו: שלומי, בוא נדבר רגע

משה סולומון: כל מה שאמרת בתחילת השיחה זה בול

משה סולומון:  אי אפשר היה להגדיר יותר טוב את הבעיה שלנו כמו שהגדרת

משה סולומון:  לכן אין מה להוסיף

משה סולומון:  אמרת בול וזה נכון

משה סולומון:  והשכר של עובדי שטיפה כרגע הוכפל

משה סולומון:  אריתראים, כי אין, הם מנצלים וסוחטים אותנו

משה סולומון:  קרוב ל-100 שקלים לשעה שכר עבודה

משה סולומון:  ואין

משה סולומון:  ואני כל יום הולך לישון עם זה וקם עם זה, נהייתי חולה מזה

אילן גילאון: והם לא מנקים

אילן גילאון:  הם רק שוטפי כלים, הם לא מוכנים גם לנקות

משה סולומון: 45% היום מהמחזור שלי

משה סולומון:  תבינו, 45 היום בכל הכנסה, בכל 100 שקלים שנכנס אליי לקופה, 45 הולך לעובדים

משה סולומון:  למה אני צריך למכור פסטה ב-100 שקלים? לאן הגענו?      

יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לארגן עלייה מרוסיה

יוליה מלינובסקי:  אנחנו היינו אחלה עובדים, גם ניקינו, גם מלצרנו, לא פתחנו פה

אליהו (אלי) רביבו: שאלה, שלומי

אליהו (אלי) רביבו:  ההזמנה שלך פעילה?     

משה סולומון: כל הזמן

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  מתי פעם אחרונה קיבלת עובדים משירות התעסוקה שהגיעו להציע את עצמם?     

משה סולומון: מעל שנה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, יופי

אליהו (אלי) רביבו:  מר פרץ, תצטרך אחרי כן להתייחס לזה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אני מבקש טיפה להסתייע במי שעוד מעט לא נוכל להסתייע בה באופן שוטף

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאני אבקש להסתייע בגב' משש, חשוב לי ולוועדה, כל הצוות ובוודאי לצוות הלשכה שלי, להביע תודה, הערכה, הוקרה, לראש מנהל עובדים זרים היוצאת, גב' ענבל משש

יוליה מלינובסקי: על מה? על זה שאין לנו עובדים זרים? על זה שאנחנו בתחום מתחילת המלחמה לא מתקדמים בנושא הזה? על זה אתה רוצה להגיד תודה? על זה שאנחנו במלחמה איתה על הנושא הזה, כי יש לה תפיסות עולם שלה? אל תעשו פה פרצופים יפים, כולנו יודעים את זה

יוליה מלינובסקי:  בסדר? כמובן, אני מברכת אותך

יוליה מלינובסקי:  כי אני רוצה נשים בתפקידים בכירים, בלי שום קשר

אליהו (אלי) רביבו: יוליה, יוליה

יוליה מלינובסקי: אני סוף סוף אומרת אמת

אליהו (אלי) רביבו: יוליה, יוליה

יוליה מלינובסקי: זה אמת

יוליה מלינובסקי:  חמאס זה מחבלים, אונר"א זה תומכי טרור, בסדר? אמת

אליהו (אלי) רביבו: יוליה, תודה

יוליה מלינובסקי: בבקשה

יוליה מלינובסקי:  אתה רוצה להמשיך?     

אליהו (אלי) רביבו: יוליה, תודה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להמשיך

אליהו (אלי) רביבו:  הבדיקה האחרונה שביצעתי היום בבוקר הראתה לי שאני יושב-הראש הוועדה הזאת, בסדר? בינתיים

אליהו (אלי) רביבו:  כל זמן שאני, רק אני קובע את הטון

אליהו (אלי) רביבו:  פה לא מתפרצים, בטח ובטח לא בדברי פרידה, דבר אלמנטרי

יוליה מלינובסקי: בפרידה רק טוב

אליהו (אלי) רביבו: קצת common sense

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  את מוזמנת להגיע לכן לאורך הדיונים, אני אשמח להקשיב לך

אליהו (אלי) רביבו:  ואולי תהיי חשופה קצת יותר למאמצים

אליהו (אלי) רביבו:  בכל אופן, אני מבקש לחזור לאן שהתכוונתי

אליהו (אלי) רביבו:  בשנה האחרונה, חוץ מימי שישי, שבת וחג לא היו ימים שבהם לא דיברנו אני ושאר הצוות שלי עם ענבל

אליהו (אלי) רביבו:  עבדנו יחד למציאת פתרונות בענפים השונים

אליהו (אלי) רביבו:  הגענו יחד להישגים מכובדים, להבדיל מתפיסת עולמה וראייתה של חה"כ יוליה

אליהו (אלי) רביבו:  הגענו להישגים מכובדים, בתחומים שבימי שגרה אינו מרכז סדר היום בשיח הציבורי ולא נמצא בקשר, אבל מאוד מאוד רגיש

אליהו (אלי) רביבו:  וכאמור אנחנו עוסקים בזה בשנה האחרונה, מאז שאני יושב-הראש הוועדה

אליהו (אלי) רביבו:  ענבל עושה את זה עוד שלוש שנים אחורה באופן רציף

אליהו (אלי) רביבו:  תמיד הבנו את חשיבות נושא העובדים הזרים בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  טיפלנו יחד במאות פניות שהגיעו מהציבור

אליהו (אלי) רביבו:  ישבנו יחד בעשרות דיונים, סיירנו בכל הארץ, קיימנו ביקורי פתע

אליהו (אלי) רביבו:  ביצענו סקרים, שיתפנו תסכולים באופן משותף

אליהו (אלי) רביבו:  זכיתי לעבוד עם מנהלת מקצועית, מסורה, מוכשרת, חריפה, אנושית, מחויבת וציונית במלוא מובן המילה

אליהו (אלי) רביבו:  התכוונתי לכך קודם, אני עכשיו בעקבות מה ששמעתי מבהיר את זה עוד יותר

יוליה מלינובסקי: אז אני עומדת בעמדתי, ומותר לי להגיד אחרת

אליהו (אלי) רביבו: בסדר גמור

יוליה מלינובסקי: ואני לא חושבת שבן אדם שעוזב תפקיד צריך רק לשבח

יוליה מלינובסקי:  יש הרבה מאוד בעיות

יוליה מלינובסקי:  יש תפיסת עולם, יש קונספציה מסוימת, ובשעת חירום צריך לחשוב ולנהל את הדברים אחרת

יוליה מלינובסקי:  ולא מה שנוח, אלא מה שצריך

אליהו (אלי) רביבו: משום מה, גב' משש, דעתי, גישתי ומסקנותיי לא השתנו חרף הדברים המאוד מאוד משכנעים ששמעתי כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  ולא רק שנשארתי איתן בדעתי, אפילו התחזקתי

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני יודע שלהופיע ב-6:30 בתחנה מרכזית בתל אביב זה לא משהו שמחויב בהסכם העבודה שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני יודע שאם אני שולח ווטסאפ כי נתקלתי באיזה שהיא בעיה ב-24:30 ואת שולחת לי שאת עוד מעט מסיימת דיון בלשכה ותחזרי אליי, זה לא משהו שכל פקיד עושה אותו

אליהו (אלי) רביבו:  והלוואי וירבו פקידים כמותך

אליהו (אלי) רביבו:  ואני משוכנע ובטוח שמשרד התקשורת ייהנה מכישורייך והקרבתך ואני סמוך ובטוח שמחליפך ושאר הצוות שאת משאירה ימשיכו להסתייע בך, בידע ובניסיון שצברת לאורך השנים

אליהו (אלי) רביבו:  ועל כך נתונה לך תודתי והערכתי

אליהו (אלי) רביבו:       אני אומר לך רק שכבר שלושה ימים אני עובר במסדרונות ופונים אליי מקביליי והאחרון שפנה אליי לפני 40 דקות היה יושב-הראש ועדת הפנים ואמר לי 'בנית גאנט נוסף

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מבין עכשיו שיש בור, כשענבל כבר לא נמצאת בתפקיד שלה?'

רותי ברודו: אז מי מחליף אותה?     

אליהו (אלי) רביבו: מחליף אותה מר משה נקש הנמרץ, שנמצא שנים רבות בשירות ועשה המון המון תפקידים בהצטיינות רבה ובשקידה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני יודע שהיה לו בית ספר הטוב ביותר שיכול היה לקבל והוא מגיע עם ניסיון רב ועם תכונות מובנות שבאמצעותן הוא בוודאי יצליח במסירותו ובתפקיד שהוא מחויב אליו

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני מבקש להיעזר בך עכשיו גב' משש

אליהו (אלי) רביבו:  אם תוכלי בבקשה להתייחס

יוליה מלינובסקי: אני אשמח שנלמד גם דברים טובים וגם נלמד איך לא צריך

יוליה מלינובסקי:  ויש שגרה ויש חירום, ובחירום מתנהלים אחרת

אליהו (אלי) רביבו: גב' משש, בבקשה

יוליה מלינובסקי: לא, לא, אני לא פה בליטופים

אילן גילאון: יוליה, אבל יש עוד אנשים

יוליה מלינובסקי: אני לא בליטופים

אליהו (אלי) רביבו: יוליה, את בקריאה ראשונה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

קריאה: תלכי לשטוף כלים, אין לנו בעיה עם זה

אליהו (אלי) רביבו: חברים, באופן חריג קיבלתי כמה רגעים להמשיך את הדיון מיושב-הראש

אליהו (אלי) רביבו:  והרגע הודיעו לי שהייתה אי הבנה בלשכה ובשל מגבלות אני לא יכול להמשיך אותם

אליהו (אלי) רביבו:  בלית ברירה אנחנו מסיימים עוד דיון רק בהתנצחויות ריקות

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, גב' משש

ענבל משש: אז קודם כל תודה רבה לאדוני יושב-הראש

ענבל משש:  גם על הדברים שאמרת עכשיו כמובן וגם כמובן על רשות הדיבור

ענבל משש:  בהחלט היה לי באמת לכבוד גדול להיות חלק ארי מהוועדה שבראשותך

ענבל משש:  כמובן תפקיד הוועדה הוא לבקר את עבודת הממשלה, את עבודת משרדי הממשלה

ענבל משש:  עשית זאת כמובן בהוגנות, קודם כל

ענבל משש:  וגם ברמה הכי מקצועית שאפשר לצפות

ענבל משש:  אז על כך באמת תודה רבה לאדוני

ענבל משש:  אני חושבת ששמת את הדברים על סדר יומה, כי אלה באמת שחשובים למשק ולציבור ולענפים שונים ואנחנו נתנו מענה פה ללא מעט ענפים, לכל ענף

ענבל משש:  ולפני המלחמה לפחות אז המשק שהיה בתעסוקה מלאה וככלל היה צורך לשפר ולקדם את כל נושא העסקת עובדים זרים במדינת ישראל ועשינו את זה בענפים השונים

ענבל משש:  כמובן ביחד, תוך רתימה של שאר השותפים במשרדי הממשלה, כדי לתת מענה למשק ולצמיחה שלו

ענבל משש:  גם לרווחת האזרחים, ואלו דברים שהיו מאוד חשובים

ענבל משש:  לפחות את האינטרס הציבורי שזה צמיחה של המשק ורווחת האזרחים ראינו עין בעין

ענבל משש:       כמובן שהאצת בנו לא מעט פעמים לקדם את הדברים בצורה מהירה, אבל כנראה שאין מזרזים אלא את המזורזים, אז תודה רבה לאדוני גם על זה

ענבל משש:  שמחנו כמובן לקחת חלק ולקדם את כל שנדרש מאתנו

ענבל משש:  אנחנו חושבים שזו חובתנו המובהקת, אנחנו לא עושים טובה לאף אחד

ענבל משש:  וחובתו של כל עובד ציבור שהוא משרת ציבור לתת מענה לציבור בצורה הכי טובה שיש וברמה המקצועית הנדרשת

ענבל משש:  אני מקווה שעשינו, הצלחנו לפחות במרבית הדברים לתת מענה

ענבל משש:  מן הסתם נותרו פערים שטרם הצלחנו לקדם

ענבל משש:  אבל אני מעבירה מקל למשה נקש, שבהחלט, כפי שאדוני אמר, הוא אחד הראויים ביותר

ענבל משש:  ויש יסודות טובים ואני בטוחה שהם ימשיכו את העבודה הטובה שנעשתה

ענבל משש:  גם כמובן לסייע למעסיקים, תוך מציאת פתרונות וגמישות מחשבתית וגם תוך שמירה על זכויות העובדים, שזה דברים שראינו צורך לחזק ולעשות ביחד

ענבל משש:       אני רק אגיד, אני כבר החלפתי כובע, אז אין לי כל כך סמכויות בנושא עובדים זרים עכשיו

ענבל משש:  מתוך ההוגנות, אני חושבת, והחובה שלי, כי היה לנו שיח מקצועי ארוך, אז היה חשוב לי באמת להגיע לכאן, כדי לעשות איזה closure לאירוע הזה, לפחות עם המסעדות, ולהיות הוגנת גם כלפיהם וגם כלפי הוועדה

ענבל משש:  אני אגיד בטח בתקופת המלחמה, אז קודם כל כמה דברים קטנים מבחינת נתונים

ענבל משש:  כבר נכנסו לישראל למעלה מ-23,000 עובדים זרים

ענבל משש:  הרשות יחד עם משרדי הממשלה האחרים, גם הובילה מספר החלטות ממשלה שיקדמו וימצאו מתווים נוספים, תוך באמת גמישות מחשבתית ומציאת פתרונות שהם ככלל, בשגרה, אנחנו פחות חושבים שהם נכונים

ענבל משש:  וגיבשנו מתווים שונים שיאיצו את כניסת העובדים הזרים כדי לתת מענה למשק, שחווה טלטלה מאוד קשה, גם בעקבות יציאה של עובדים זרים ממדינת ישראל וגם בעקבות אי כניסתם של העובדים הפלסטינאים שנוצר פה באמת פער מאוד משמעותי שבא לידי ביטוי

ענבל משש:  ואדוני עמד על זה בישיבות הקודמות שהיו

ענבל משש:  בהשלכות כלכליות מאוד כבדות משקל על המשק ועל המעסיקים השונים ועל כולנו בסוף, אזרחי ישראל

אליהו (אלי) רביבו: תתמצתי אותנו במשפט סיכום לעניין המסעדנות

ענבל משש: כן, אז אני אגיד

ענבל משש:  קודם כל, עשינו עבודה מקצועית יחד עם המסעדות ויחד עם משרד העבודה, שהיא נמצאת אני חושבת בקצה שלה, שהיא מוכנה ובשלה לאיזה שהוא יישום

ענבל משש:  אני חייבת להגיד שהייתה היענות ונכונות והוגנות מלאה מצד המסעדות

ענבל משש:  קודם כל, מה שלא במחלוקת זה שהיו להם 2,000 עובדים פלסטינאים, לפחות לפי הרישומים, שהועסקו, אז כבר המחסור קיים

ענבל משש:  הדבר השני שאפשר להגיד שהביקוש עלה על ההיצע, כיוון שבמסעדות זה לא היה שוק חופשי, אז הם כל הזמן הגישו בקשות וכל פעם שהיו יתרות פנויות חילקנו, וכמעט לא היו, אז היה היקף בקשות הרבה יותר גדול ומשמעותי מאותם 2,000 פלסטינאים שהיו

ענבל משש:       הבסיס של עבודת המטה שביקשנו לעשות איתם ואחר כך לשבת כמובן עם האוצר, שהם שותפים ומתכללים יחד עם משרד העבודה ורשות האוכלוסין את כל נושא העסקת זרים במדינת ישראל

ענבל משש:  אני חושבת שזה משהו שהיה מקובל גם עליהם

ענבל משש:  זה עידוד תעסוקת ישראלים, לרבות בעלי מוגבלויות

ענבל משש:  וניסינו ללכת לאיזה שהוא פורמט שהוא גם יאיץ צמיחה וגם ייתן מענה לתעסוקת ישראלים

ענבל משש:  בסוף צריך לזכור, אם המסעדה סגורה, אז גם הישראלים לא מועסקים

ענבל משש:  זה לא מלצרים ולא אחראי משמרת וכדומה

ענבל משש:       אני הייתי שמחה להמשיך ולסיים את העבודה יחד איתם

ענבל משש:  אבל לצערי או לשמחתי אני כבר לא נמצאת בתפקיד

ענבל משש:  משה ימשיך איתך יחד כמובן עם רום ויחד עם מאיר דוד

ענבל משש:  אני חושבת שיש צורך וחשיבות לסייע להם בעת הזו

אליהו (אלי) רביבו: נפלא

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני אסכם, ברשותך, את גישתך לשלושה חלקים: האחד 2,000 פלסטינאים שהיו זה המינימום הנדרש שצריך לתת לגביהם מענה

אליהו (אלי) רביבו:  השני, גם הם היו בחסר שכן מראש לא פתחתם הקצאה בהתאם לצורך

אליהו (אלי) רביבו:  שלישית, המנהל בסיום גיבוש תוכנית ביחד עם נציגי המסעדנים, שאמורה לתת מענה הוליסטי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  האם רום היקר מאגף התקציבים יודע במשפט אחד לענות לי לעניין ה-2,000 עובדים חלף פלסטינאים?     

רום בר-אב: קצת יותר ממשפט אחד

רום בר-אב:  ציינתי גם בדיון הקודם שבתחילת המלחמה הממשלה קידמה מתווה ליציאה לחל"ת ואבטלה

רום בר-אב:  אפשרה למעסיקים להוציא עובדים לחל"ת באופן יזום

רום בר-אב:  דיברנו על זה גם בדיון הקודם

רום בר-אב:  כשאנחנו בוחנים ומסתכלים על איזה ענפים הוציאו אנשים לחל"ת אנחנו רואים שמענף המסעדנות מתחילת המלחמה הוציאו 19,000 עובדים לחל"ת

אליהו (אלי) רביבו: תחלק לי אותם בבקשה לסוגי עיסוק

רום בר-אב: מעולה

רום בר-אב:  יש טענה שנאמרה לי והלכתי לבדוק אותה, בגלל שהיא נשמעת הגיונית ככל שהיא נכונה, שלא מדובר באותם עובדים עליהם שוחחנו עכשיו

רום בר-אב:  לא מדובר בעובדי המטבח ובשוטפי הכלים

רום בר-אב:  אז הלכנו ובדקנו

רום בר-אב:  וגם שירות התעסוקה, יניב פה נמצא איתי

רום בר-אב:  ונכון להיום יש בשירות התעסוקה 6,000 עובדים בסטטוסים שונים של אבטלה, חל"ת וכן הלאה, שהם בתפקידי עוזרי טבח ושוטפי כלים

רום בר-אב:  היום, היום בבוקר

רום בר-אב:  עכשיו, בהינתן וזה המצב, אז אני חושב שהדיון - - -     

אליהו (אלי) רביבו: בהינתן

אליהו (אלי) רביבו:  אני שמח שאתה מסייג, בהינתן

רום בר-אב: להבנתי זה המצב

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  איך אנחנו יכולים להוכיח או להפריך?     

רום בר-אב: להבנתי זה המצב

אליהו (אלי) רביבו: אז בוא נעשה העתק הדבק מהדיון הקודם, בסדר? אני קובע שעד אמצע שבוע הבא אנחנו מקיימים מדגם מייצג עם המסעדנים לקליטת עובדים לניקיון משירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה תהיה חלק מהמבדק הזה

אליהו (אלי) רביבו:  נקלטו עובדים, צדקת

אליהו (אלי) רביבו:  לא נקלטו עובדים, תספק לי מכסה

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט

אליהו (אלי) רביבו:  זה משהו שיכול להיות מסוכם בינינו?      

יקיר ליסיצקי: לא באירוע

יקיר ליסיצקי:  לא באירוע

יקיר ליסיצקי:  חברים וחברים וחברים, אתם לא באירוע

יקיר ליסיצקי:  איפה הנתונים? שוטפי כלים, בלי מטבח, שוטפי כלים

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אתה יודע להתחייב על הסיכום הזה?     

רום בר-אב: אני יודע להגיד שאני כאדם פרטי, אני נציג משרד האוצר ואנחנו רגע מדברים פה כממשלה

רום בר-אב:  המדיניות הממשלתית היא שאנחנו צריכים למצב ולפעול בכלים הממשלתיים שיש לנו ונציגי הממשלה השונים פה יכולים

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל אותך שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיב, רום

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי אליך כבוד והערכה רבים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו עובדים באופן מאוד אינטנסיבי ביחד

אליהו (אלי) רביבו:  נשים את זה רגע בצד

אליהו (אלי) רביבו:  אל תמרח אותי

אליהו (אלי) רביבו:  אל תמרח אותי

אליהו (אלי) רביבו:  הצעתי הצעה, תענה לי

אליהו (אלי) רביבו:  כן או לא?      

רום בר-אב: אני עונה

אליהו (אלי) רביבו: פשוט

רום בר-אב: בשמחה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, תענה לי רק על מה ששאלתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני גם חורג, אני גם הולך לחטוף ממזכיר הכנסת, גם יושב-הראש הכנסת מאוד כועס

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להגיע למשהו

אליהו (אלי) רביבו:  שואל שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  לא, רום, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  אתה אומר בהינתן שאלה נתוני אמת

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר, איך נדע? בוא נלך לבדוק

רותי ברודו: לא צריך לבדוק, אנחנו העדות

רותי ברודו:  תקשיבו רגע, אנחנו העדות

יקיר ליסיצקי: אני יושב ראש איגוד המסעדות בישראל, אני רוצה את רשימת השמות

יקיר ליסיצקי:  תעביר לי את רשימת השמות של העסקים, נראה אותם

יקיר ליסיצקי:  זה שקר

אליהו (אלי) רביבו: אני לא רוצה להתחיל להוציא אתכם מפה

אליהו (אלי) רביבו:  נו, באמת

אליהו (אלי) רביבו:  שואל אותך שאלה, אתה אומר בהינתן, לא נדע אם לא נבדוק

אליהו (אלי) רביבו:  מזמין אותך לבדיקה אני ואתה ביחד

אליהו (אלי) רביבו:  אני בא לקחת אותך מהבית, בוא נלך לבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אם מה שאתה אומר נכון אין להם מקום כאן בשולחן הדיונים יותר

אליהו (אלי) רביבו:  אם מה שאתה אומר לא נכון, באותו רגע אתה פועל להקצות לכל הפחות את ה-2,000 חלף פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו:        הפרוטוקול נפסק כיוון שבשעה זו נפתחה מליאת הכנסת