ועדת הכספים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 315, 2024-02-05 00:00

משה גפני: אני מחדש את הישיבה

משה גפני:  מי מבקש לדבר?  איציק בונצל, בבקשה

משה גפני:  אני מבקש, אם אפשר, בקצרה, בסדר? בבקשה

איציק בונצל: שלום, אני אביו של עמית בונצל, מפקד ולוחם בסיירת צנחנים, שנפל בקרב ב-6 בדצמבר בעזה, בשכונת שג'עייה

איציק בונצל:  אני חבר בפורום גבורה, וכמו שאדוני מכיר את הפורום, מדובר על פורום א-פוליטי, שחברים בו עשרות אם לא מאות – לא עקבתי אחרי המספרים – משפחות מכלל אזרחי ישראל: דתיים, חילונים, דרוזים וכל מי שאיבד את בנו במלחמה בעזה

איציק בונצל:       אני צירפתי לאדוני את המסמך הזה, ואני מפנה את אדוני לצוואתו של עמית בני

איציק בונצל:  בשבוע האחרון קיבלנו ארגזים עם החפצים האישיים של עמית, ובתוכם מצאנו יומנים ופנקסים שעמית כתב לעצמו, עם תובנות לגבי המלחמה ומשימות לאחר המלחמה

איציק בונצל:  באחד העמודים מצאנו את מה שאני מגדיר היום כצוואתו של עמית, צוואה שמחייבת את ממשלת ישראל, את כנסת ישראל ואת עם ישראל

איציק בונצל:  עמית כתב ב-1 בדצמבר, ערב שבת: התחושה שהתחלנו במהלך היסטורי, ועלינו לסיים בניצחון מוחץ

איציק בונצל:  גאה להיות חייל בצבא ההגנה לישראל

איציק בונצל:  שבת שלום

איציק בונצל:  צוואתו של עמית היא להמשיך בלחימה

איציק בונצל:  צוואתו של עמית היא לסיים את הלחימה בניסיון מוחץ

איציק בונצל:       אנחנו יושבים פה כולם עכשיו בכנסת ישראל, לבושים במיטב בגדינו, בחימום, במיזוג

איציק בונצל:  עוד מעט נלך למזנון, נאכל ארוחת צוהריים, בשעה שחיילינו מחרפים את נפשם ברצועת עזה ובמקומות אחרים

איציק בונצל:  אנחנו חייבים לזכור בכל דקה ודקה, שברגעים אלו חיילים שלנו עסוקים בלמוטט את החמאס, למצוא ולהחזיר את החטופים

איציק בונצל:       בני נהרג ב-6 בדצמבר, בשעה 11

איציק בונצל:  אני קיבלתי את הידיעה על מותו בסביבות השעה ארבע-חמש אחר הצוהריים

איציק בונצל:  אחר כך, ניסיתי לעשות חושבים מה עשיתי בשעה 11, בדיוק בשעה שעמית נהרג

איציק בונצל:  נזכרתי שישבתי ברכב והקשבתי לוויכוח מהכנסת על כספים קואליציוניים נגד החרדים, בעד החרדים

איציק בונצל:  בשעה שכדורים פילחו את גופו של בני, ופצעו עוד שמונה מחייליו, כנסת ישראל הייתה עסוקה בדברים פחות חשובים

איציק בונצל:  אני לא אומר את הדברים כביקורת, אני רק רוצה לחדד את הדברים

איציק בונצל:  בזמן שדנים פה בנושאים חשובים ומנהלים את המדינה, יש אנשים – חיילים, בנינו, אבות, סבים, אחים – שנמצאים בקרב

איציק בונצל:       לכן, אדוני, אני דורש – לא מבקש, דורש מממשלת ישראל, דורש מחברי הכנסת הנכבדים שיושבים עכשיו באולם, וגם ממי שומע אותנו – מונחת לפניכם צוואה של אדם; מונחת לפניכם צוואה של אדם שאתם מגדירים אותו כקדוש

איציק בונצל:  מונחת לפניכם צוואה, ועל פי ההלכה אנחנו מחויבים לקיים את צוואתו של אדם שכתב את צוואתו

איציק בונצל:  לכן, הדרישה שלנו היא להמשיך את הלחימה, להגיע למצב של ניצחון מוחץ ולהחזיר את החטופים

איציק בונצל:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אליהו ליבמן, ראש מועצת קריית ארבע

אליהו לנקין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת משה גפני

אליהו לנקין:  ראשית, אני רוצה להגיד תודה ענקית ללוחמי צה"ל הגיבורים

אליהו לנקין:  יושבות פה משפחות מפורום גבורה, ועוד משפחות שכולות, שהבנים שלהם עזבו את הכול וחירפו נפשם להגן עלינו, על אזרחי מדינת ישראל

אליהו לנקין:  אני רוצה גם להגיד לכם תודה בשם משפחות החטופים, על כל מה שהבנים שלכם, הבעל שלך ובני משפחותיכם עשו למען החזרת החטופים וחילוצם

אליהו לנקין:       כבוד היושב-ראש, מצטטים את העניין של פדיון שבויים ואת הרעיון איך לשחרר חטופים בעת הזאת

אליהו לנקין:  פדון שבויים זה ערך עליון, אבל איך שמדברים עליו – זה מתאים לגלות

אליהו לנקין:  אנחנו חייבים שעם ישראל יחזיר את החטופים, והבן שלנו אליקים חטוף

אליהו לנקין:  אנחנו מתגעגעים אליו ואנחנו רוצים אותו הכי מהר בעולם

אליהו לנקין:  עם זאת, אנחנו יודעים שיש לנו פה אחריות על 10 מיליון אזרחי מדינת ישראל, כדי שלא יהיו עוד חטופים, כדי שעם ישראל יהיה בטוח בארצו

אליהו לנקין:  בשביל זה צריך להכריע את האויב

אליהו לנקין:  ללמוד מדוד המלך שלימד אותנו: ארדפה אויביי ואשמידם, ולא אשוב עד כלותם; ללמוד מחז"ל שדיברו איתנו על – הבא להורגך, השכם להורגו, כדי שעם ישראל יהיה בטוח בארצו לאורך השנים הבאות

אליהו לנקין:   חשוב לנו מאוד מאוד שהעניין שבא לפתחך ולפתח כנסת ישראל וממשלת ישראל, יהיה אחריות לכלל ביטחון ישראל, כדי שהנופלים והפצועים לא, חלילה, לחמו ונפלו לשווא

אליהו לנקין:  כדי שעם ישראל יהיה בטוח בארצו, הכול צריך להיות מתוך קידוש השם ומתוך ניצחון עם ישראל על אויביו

אליהו לנקין:  תודה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  עוד מישהו ביקש? אם אפשר ממש בקצרה

אביטל מש: אני אשתו של אוריה מש, לוחם שריון בן 41 בנופלו, שנהרג בשבוע הראשון של התמרון הקרקעי, בי"ח בחשוון, 2 בנובמבר

אביטל מש:       אוריה חתם על המשך שירות במילואים גם לאחר שהגיע לגיל 40, וגם אחרי שבננו השישי נולד

אביטל מש:  ערב הכניסה הקרקעית הוא היה עסוק בהשלמת המסמכים הדרושים לחתימה על שנת התנדבות נוספת, מאחר וקרב מועד סיום שנת ההתנדבות עליה חתם

אביטל מש:  הוא לא הספיק להשלים את כל המסמכים, וכשהוא היה בעזה, במהלך הלחימה, אמר למפקד שלו שהוא חושש שיוציאו אותו מעזה עם תום השנה עליה חתם

אביטל מש:       לפני שנים, כנראה במהלך שירותו הסדיר, הוא כתב: שלא אפחד כלל ממש

אביטל מש:  לא מעצמי ומאחרים, לא מחיות רעות ומקרים רעים, לא מכאב אפילו למות

אביטל מש:  והוא אכן לא פחד אפילו למות

אביטל מש:  באחת השיחות במהלך המילואים, הוא סיפר לי שהמפקד שלו מנסה לשמור עליו, מכיוון שהוא אב לשישה ילדים

אביטל מש:  לכן, הוא מעביר אותו מהתפקיד שלו בשנים האחרונות כנהג הטנק של המפקד, לצוות המחליף

אביטל מש:  אוריה הסביר לי שלדעתו המפקד טועה, מכיוון שצריך לשמור הרבה יותר על הצעירים שעוד לא הספיקו להתחתן ולהביא ילדים לעולם

אביטל מש:       אני חושבת שיש הרבה מה ללמוד מהסיפור הזה, אבל אני רוצה להתמקד בנקודה אחת והיא שאוריה ידע שהוא עלול למות

אביטל מש:  ובכל זאת, הוא היה מוכן למשימה

אביטל מש:  ביום פקודה, כשהתברר ממש בבוקר הכניסה שהנהג החדש של המפקד לא כשיר להיכנס, הוא נענה לבקשת המפקד לחזור לצוות המקורי שלו ולהיכנס ללחימה

אביטל מש:       כפי שאמרתי, ערב הלחימה הוא היה עסוק בהשלמת המסמכים הדרושים לחתימה על שנה נוספת, והמפקד שלו מספר שבעזה הוא אמר לו: תשמע, אני חושש שיוציאו אותי מפה, כי בעוד חודשיים אמורה להסתיים תקופת ההתנדבות שלי, ויש צורך לסדר את זה ביורוקרטית

אביטל מש:  ממה הוא חשש בתוך עזה? לא למות, לא להישחק אלא שרק לא יוצאיו אותו, חלילה, החוצה בגלל הביורוקרטיה הצה"לית, לפני שהוא מספיק לסיים את המשימה

אביטל מש:  הוא אומנם לא פחד למות, אבל הוא לא יצא למלחמה בשביל למות; הוא יצא למלחמה בשביל להילחם ולמגר את הרוע והשנאה שהתגלו לעינינו בשמחת תורה, ב-7 באוקטובר

אביטל מש:  את המשימה הזאת צריך להשלים

אביטל מש:       בימים בהם נשמעים דיבורים על עצירת הלחימה, הרגשתי צורך לבוא לכאן היום כחלק מפורום הגבורה שאני חברה בו, כדי לחזק אתכם לעמוד ביעדים שהצבתם, ולהשלים את המשימה שבעלי ושאר הנופלים מתו למענה – למוטט את החמאס, להשיב את החטופים על ידי לחץ צבאי, ולהחזיר למדינת ישראל את כבודה, ביטחונה, וריבונותה מכוחם של הנופלים, למענם של הנופלים ולמען עם ישראל כולו

אביטל מש:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  בבקשה, בקצרה

יזהר שי: אני הבן של עודד ליפשיץ

יזהר שי:  קודם כול, כולנו פה משפחה אחת

יזהר שי:  כולנו מפורום הגבורה, מפורום התקווה, ממטה החטופים, ממשפחות החטופים

יזהר שי:  כולנו יהודים, כולנו רוצים להכריע את החמאס, להחזיר את החטופים

יזהר שי:  בואו נתחיל בזה, ולגבי היתר, זה היתר

יזהר שי:       מגש הכסף – הקרבנו בשביל שתהיה פה מדינה לאורך כל השנים

יזהר שי:  חיילים, פצועים

יזהר שי:  כרגע יש מצב אחר שלא היה פה, וקוראים לו חטופים, בני ערובה, שבויים, מצוות פדיון שבויים

יזהר שי:  חשוב לי שעוד פעם ניזכר מה קורה שם בתוך הבונקר למטה, ומה קורה לנו כשאנחנו נלחמים, בזמן שמה שקורה בבונקר למטה הולך ומחמיר

יזהר שי:  הפצועים נרמסים, הכבוד נרמס, הם שבויים שמשלמים כרגע בחייהם, כשאנחנו ממשיכים משהו

יזהר שי:       אני לא חולק על כל מה שנאמר פה, אני בסך הכול מנסה להגיד שיש מחיר להמשך לחימה, כשבפנים יש נשים שנפגעות ונרמסות

יזהר שי:  יש מחיר לנו – זה לא מחיר של חיילים, זה לא מחיר של הכרעה

יזהר שי:  זה מחיר של חברה, שיכולה במצב הזה להמשיך ולהראות לכאורה כוח צבאי, כשהיא בעצם משלמת במשהו פנימי נפשי שאין לו מחיר

יזהר שי:  אין מחיר לתקומה שתבוא, כי אנחנו נצטרך להילחם פה עוד הרבה שנים; אין מחיר לאחדות ואין מחיר לסבל

יזהר שי:  זה מה שהכי חשוב לזכור כרגע

יזהר שי:       חילקו אותנו פוליטית, עושים עלינו הון פוליטי מימין ומשמאל

יזהר שי:  מפלגות עושות עלינו הון פוליטי, והן חושבות שאם הן יראו את האגרוף החזק, הן יקבלו עוד כמה מנדטים מאיזה חייל שרוצה להמשיך להילחם או ממישהו שחושב שערבים מבינים רק כוח

יזהר שי:  אבל אנחנו בבעיה חברתית פנימית ייעודית, שהיא שלנו

יזהר שי:  אנחנו מכרסמים בעצמנו ללא קשר לאויבים

יזהר שי:   יש לנו נוח'בות ויש לנו רצ'ואנים, יש לנו חות'ים ויש לנו איראנים

יזהר שי:  יש לנו מדינות ערב במיליארד סביבנו

יזהר שי:  הכוח שלנו הוא לא לכרסם, ובעצם זה שאנשים הופקרו פעמיים מופקרים כרגע בפנים, והמשפחות שלהם פה סובלות לא פחות מאלה שמופקרים בפנים, אנחנו מכרסמים בחוסן לאומי

יזהר שי:  ואנחנו לא נקבל אותו בחזרה אם על מגש הכסף אנחנו נקריב חטופים שיינמקו, גם אם הניצחון שלנו לכאורה בשדה הקרב יגדל באחוזים נוספים

יזהר שי:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אלקנה פדרמן

אלקנה פדרמן: אני אחד מהניצולים של הנובה

אלקנה פדרמן:  קיבלתי שם כדור, נפצעתי, החלמתי וחזרתי להילחם פעמיים בעזה

אלקנה פדרמן:  יש לי בפנים שישה חטופים: איתן מור, אליקים, אנדריי, שלומי זיו, בר קופרשטיין ורון ברלסבסקי

אלקנה פדרמן:  אף אחד לא ויתר עליהם

אלקנה פדרמן:  הלחימה לא צריכה להיפסק בשום צורה

אלקנה פדרמן:  יש לוחמים בשטח שנלחמים, ואם יש לי אופציה, אני אכנס פעם שלישית, וגם פעם רביעית וחמישית, אם צריך

אלקנה פדרמן:  אף אחד לא מוותר על החטופים, ולא צריך לעשות שום עסקה עם חמאס – לא תמורת מחבלים ולא תמורת שום דבר

אלקנה פדרמן:  יש פתרון אחד וזה רק כוח

אלקנה פדרמן:  זה מה שחמאס מבין

אלקנה פדרמן:  הם מבינים רק כוח

אלקנה פדרמן:  אני ראיתי את זה ב-7 באוקטובר, ואנחנו רואים את זה עד עכשיו

אלקנה פדרמן:  ראינו את זה בצפון הרצועה, כשנכנסנו בהם חזק

אלקנה פדרמן:  הם ישר התקפלו והסכימו לעסקה ראשונה

אלקנה פדרמן:  העסקה שבאה בחשבון עכשיו רחוקה מהמציאות והזויה לגמרי

אלקנה פדרמן:  אני חושש שכבר מיום ראשון של המלחמה, מה שהיה צריך לעשות, זה לקחת מטוסי ריסוס מעל עזה, לפזר דלק מעל כל עזה ולהגיד להם: יש לכם שעה להוציא את כל החטופים, או שכל עזה בוערת

אלקנה פדרמן:  רק ככה, רק ככה זה עובד

אלקנה פדרמן:  לא עסקאות, לא משא ומתן ולא כלום

אלקנה פדרמן:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם

משה גפני:  אנחנו עוברים לדיון

איציק בונצל: סליחה, אדוני

איציק בונצל:  לפני שאדוני ממשיך בדיון, אני לא באתי סתם

איציק בונצל:  אני לא באתי רק להשמיע את עצמי ויגידו לי: זמנך קצר, תסיים

איציק בונצל:  אני מבקש שאדוני יתייחס לבקשה שלי להתחייב לצוואתו של עמית ולצוואתם של הנופלים האחרים

איציק בונצל:  אתה שמעת אותי, אבל לא הגבת

איציק בונצל:  לכן אני אומר, אדוני, שאנחנו באנו לפה, ויש לי תחושה שנותנים לנו במה, ותמשיכו הלאה

משה גפני: ממש לא

איציק בונצל: אני פניתי לאדוני באופן אישי

משה גפני: אני לא רוצה לענות

איציק בונצל: למה אדוני לא רוצה לענות? אתה לא מחויב לצוואה?     

משה גפני: בגלל שכאן אני נותן לאנשים לדבר בלי הגבלה

משה גפני:  אמרתי, אני מדבר עם ראש הממשלה, ואני לא אומר את זה - - -     

איציק בונצל: למה? למה? אדוני, אתה חבר כנסת בישראל

איציק בונצל:  אני מצפה ממך

איציק בונצל:  אני באתי אליך, לא באתי למזנון הכנסת

איציק בונצל:  אני מצפה שאדוני יגיד לי

משה גפני: אם היית בא למזנון הכנסת, לא היית פוגש אותי

איציק בונצל: נכון

איציק בונצל:  אני מצפה שאדוני יגיד לי: קראתי את צוואת בנך, ואני לא מתחייב לצוואתו או אני כן מתחייב לצוואתו

איציק בונצל:  אני רוצה לשמוע מנבחרי הציבור, שאתם מתחייבים לצוואתם של הלוחמים, ואתם עומדים מאחורי זה שאנחנו צריכים לנצח

איציק בונצל:  אי-אפשר לנפנף אותי – תלך החוצה

משה גפני: אני לא מנפנף אותך

איציק בונצל: אני באתי בכבוד לאדוני

איציק בונצל:  אני מכבד את אדוני

משה גפני: אבל אני לא מנפנף אותך

משה גפני:  למה אתה אומר את זה?     

איציק בונצל: אני אגיד לך למה

איציק בונצל:  כי אם אדוני עובר מייד לסעיף אחר

משה גפני: בסדר

איציק בונצל: לא, זה לא בסדר

איציק בונצל:  אם אדוני עובר מייד לסעיף אחר ולא נותן לי תשובה האם הוא מתחייב לקיים את צוואתו של בני – לא לראש הממשלה

איציק בונצל:  לי, לאבא

איציק בונצל:  אי-אפשר להגיד לי, מצד אחד, איבדת את היקר לך, ומצד שני, לא להתחייב בפנינו

איציק בונצל:  אני דורש מכם, חברי הכנסת שיושבים פה, לא להמשיך בנושאים שוטפים

איציק בונצל:  אני דורש לדעת האם אתם עומדים מאחורי צוואתו של בני, שיצא להגן עליכם

איציק בונצל:  אל תשכחו

איציק בונצל:  הוא יצא להגן גם עליכם ועל בני משפחותיכם

איציק בונצל:  ואני נשארתי בלי ילד

איציק בונצל:  אי-אפשר להמשיך הלאה בנושאים נוספים

איציק בונצל:  אני רוצה לקבל התחייבות מכם, או לא התחייבות מכם

איציק בונצל:  שנדע מי תומך בנו בלחימה עד הסוף בניצחון מוחץ

איציק בונצל:  זה מה שאני מבקש מאדוני, לשמוע ממך האם אתה מתחייב או לא מתחייב

איציק בונצל:  אדוני לא עובד אצלי, אני יודע את זה

איציק בונצל:  אבל אדוני כן מחויב לבני ואדוני כן מחויב ליתר הנופלים שנפלו

איציק בונצל:       אנחנו לא באנו לכאן לתפאורה, עוברים ועדה-ועדה ונותנים לנו רק לדבר

איציק בונצל:  אני דורש התחייבות

איציק בונצל:  אדוני מוכן להתחייב לצוואתו של בני? כן או לא

איציק בונצל:  שאלה פשוטה מאוד

אליהו (אלי) רביבו: אני מוכן להתחייב לצוואתו של בנך

איציק בונצל: אני מודה לך, תודה רבה

איציק בונצל:  אני אשמח לשמוע את זה משאר חברי הכנסת

אליהו (אלי) רביבו: זה המינימום הנדרש מאיתנו

איציק בונצל: נכון מאוד, אז אני רוצה לשמוע את זה משאר חברי הכנסת, אם אתם מחויבים לצוואתו של בני

איציק בונצל:  בשביל זה באתי לפה

איציק בונצל:  אתם מקבלי ההחלטות, לא אני

אליהו (אלי) רביבו: לצערי, אנחנו לא מקבלי ההחלטות

איציק בונצל: אתם כן, יש לכם השפעה

איציק בונצל:  מה, אתה יושב פה סתם?     

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו לא חברי ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  היושב-ראש מנסה להעביר כמסר זה שאנחנו, כוועדת הכספים, לא אמונים על החלטות קבינט המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  עם זאת, קולכם חשוב, נחוץ והשמעת קולנו ועמדתנו חשובה גם כן

אליהו (אלי) רביבו:  כל אחד בוחר בדרכו לבטא את תמיכתו, יותר או פחות

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר ומכריז מעל כל במה אפשרית, כחבר הליכוד, כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים, כחבר כנסת בכנסת ישראל, שאני מגבה את בקשתך

אליהו (אלי) רביבו:  אני תומך ומבקש לחזק את ידיך, ואין צל של ספק שעוד עסקה כושלת ורופסת כמו זאת שנחתמה, תשאיר את שאר החטופים עמוק עמוק במרתפי חמאס דאעש

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר את זה מעל כל במה אפשרית, מודה ולא אבוש

איציק בונצל: נכון

איציק בונצל:  אני חושב שאנחנו מצפים להתחייבות של חברי כנסת נוספים, וגם של אדוני

יזהר שי: תתחייבו לנו שלא ימות אף חטוף בתוך המרתפים, שחולה וזקן ואין לו תרופות

יזהר שי:  בימים שאנחנו נילחם, ואונסים שם את הילדות ואת הילדים, אנחנו עדיין נחייך ונראה את הגבורה

יזהר שי:  אנחנו הורסים לעצמנו את הקרקע שקוראים לה אחדות ישראל, וזה לא בצחצוח החרבות

יזהר שי:  אנחנו נלחמים כרגע על חשבון הערכים שלנו

יזהר שי:  אם ננצח יותר בקרב, נפסיד יותר בערכים

יזהר שי:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: הבדלי העמדות בין שתי הקבוצות יכול להסביר למה אנחנו בדרך כלל מעדיפים לא להשמיע את עמדותינו האישיות כנבחרי ציבור

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו פועלים לאחדות

אליהו (אלי) רביבו:  אין צל של ספק, שכל היושבים סביב השולחן - - -     

איציק בונצל: אדוני אמר שהוא תומך, אדוני אמר שהוא תומך

אליהו (אלי) רביבו: זה בדיוק העניין

איציק בונצל: מצוין

איציק בונצל:  מה עם חברי הכנסת האחרים? שיגידו את דברם

איציק בונצל:  תומכים או לא תומכים

איציק בונצל:  זהו

אליהו (אלי) רביבו: בכל זאת, מן הראוי שאני אתייחס גם למה - - -     

איציק בונצל: למה אתם מפחדים להגיד את מה שיש לכם להגיד? תגידו לנו, אתם תומכים או לא תומכים? אתם עומדים לקיים את צוואתם של הנופלים או לא? דרישה לגיטימית

איציק בונצל:  אי-אפשר להגיד לי בפרוזדורים: אתם משפחות קדושות, אבל כשפה נדרש מול כולם לתת התחייבות, אתם לא מסוגלים להגיד את זה

איציק בונצל:  רק חבר כנסת אחד

איציק בונצל:  קדימה, אנחנו מצפים לשמוע מכם

איציק בונצל:  אנחנו נעבור את כל 120 חברי הכנסת ונקבל התחייבות שמנצחים את החמאס, שמחזירים את החטופים בחיים

איציק בונצל:  למה רק חבר כנסת אחד מדבר פה?     

אלון שוסטר: ברשותך, אני רוצה לומר כך

אלון שוסטר:  אני אומר לכך המתכנסים כאן, כנסת ישראל בהובלת היושב-ראש ובהסכמה מקיר לקיר, עושה את הדבר הנכון – היא פותחת את השערים, היא משקיעה זמן חשוב ויקר של ניהול מדינה בזמן משבר כל-כך קשה, כדי לשמוע

אלון שוסטר:  אנחנו לא באים הנה כדי להביע דעות אישיות

אלון שוסטר:  יש לזה זירות אחרות לחלוטין, קיימות, כולל בכנסת הזאת

אלון שוסטר:  ואני מבקש ממך ומכם, שתכבדו את הכבוד הגדול שאנחנו נותנים לכם

איציק בונצל: אנחנו מאוד מכבדים אתכם

איציק בונצל:  התשובה שלך היא תשובה לא מכבדת

איציק בונצל:  התשובה שלך היא תשובה פחדנית

קריאה: בואו נשאיר אותם כתפאורה

קריאה:  שיגידו מה שהם רוצים, וילכו

איציק בונצל: היא תשובה פחדנית, אדוני

איציק בונצל:  סלח לי שאני אומר לך, היא תשובה פחדנית

איציק בונצל:  תגיד לי אם אתה, חבר הכנסת, תומך

איציק בונצל:  אתה חבר כנסת, יש לך אצבע, יש לך קול

איציק בונצל:  האם אתה תומך בניצחון מוחץ, כן או לא?      

וליד אל-הואשלה: אבל איך אפשר להחזיר את החטופים? תענה לו

איציק בונצל: אני לא אחראי איך להחזיר את החטופים, אני לא אחראי לנהל את המלחמה

איציק בונצל:  אתם אחראים על זה

איציק בונצל:  אתם יושבי פה בשליחותנו

איציק בונצל:  אדוני, אני רק רוצה לשמוע דבר אחד

איציק בונצל:  תשים לב, אתם לא מסוגלים להגיד שצריך –  כולם שותקים

אביטל מש: אדוני, אני שלחתי את בעלי בשביל לשחרר את החטופים

איציק בונצל: גם אני

איציק בונצל:  אני אראה לך את היומן של בני

אביטל מש: בעלי נהרג בשביל לשחרר את החטופים

אביטל מש:  להגיד שאנחנו לא דואגים לחטופים, זה הדבר הכי הזוי בעולם

וליד אל-הואשלה: אבל אי-אפשר להחזיר אותם צבאית

וליד אל-הואשלה:  אי-אפשר

אליהו (אלי) רביבו: רק דרך צבאית

אליהו (אלי) רביבו:  הרפיסות עלתה לנו ביוקר

אליהו (אלי) רביבו:  רק דרך צבאית

אביטל מש: אני רוצה לשאול אותך, אדוני, אם נשאל את חמאס מהי תמונת ניצחון

איציק בונצל: משתיקים אותך, משתיקים אותך

איציק בונצל:  למה משתיקים אותך? שזה לא יעלה כדיון

איציק בונצל:  משתיקים אותך שזה לא יעלה, שלא יישמע קולך

אביטל מש: אני רוצה לשאול אותך, אם נשאל את חמאס מה ייחשב ניצחון במלחמה הזאת

אביטל מש:  קראתי מישהו שכותב שאם יחזרו החטופים מתים, זה יהיה ניצחון של חמאס

אביטל מש:  ואני אומרת, בואו נשאל את חמאס מה יהיה ניצחון מבחינתם

אביטל מש:  לדעתי, בעיניים שלי הקטנות, אם אנחנו נשחרר מאות ואלפי אסירים, ואם אנחנו נרד על הברכיים, זה הניצחון של חמאס

אביטל מש:  בשביל מה הם חטפו אותם? הם חטפו אותם בשביל לשחרר אסירים, והם יחטפו עוד, אם אנחנו נוכיח להם שזה מצליח

אביטל מש:  אני באמת אישה קטנה, אני לא מבינה הרבה, אבל זה נראה לי היגיון פשוט

אליהו (אלי) רביבו: את ממש לא אישה קטנה

אביטל מש: בשביל מה הם יצאו למלחמה הזאת? מה הם רוצים להשיג? והאם אנחנו נותנים להם את כל מה שהם רוצים להשיג? הם ידעו שאנחנו, ברוך השם, רחמנים בני רחמנים וכואב לנו מאוד

אביטל מש:  אני אומרת לך, אדוני, שלחתי את בעלי לקרב והוא הלך

איציק בונצל: הייתי שולח אותו שוב

איציק בונצל:  גם אם הייתי יודע שבני ימות, הייתי שולח אותו שוב לשחרר את החטופים

איציק בונצל:  שמעת?      

אביטל מש: בשביל זה שלחתי אותו

איציק בונצל: אם הייתי מקבל אותו לעשר דקות, הייתי שולח אותו שוב לשחרר את החטופים

איציק בונצל:  אני רוצה להגיד לכם לסיום, אתם פחדנים

איציק בונצל:  מי שלא דיבר, הוא פחדן; מי שלא תמך בסיום הלחימה, הוריד את הראש והרכין את הראש, הוא פחדן

איציק בונצל:  אני הולך מכאן להר הרצל, ואתם הולכים למזנון ולחיים טובים

איציק בונצל:  זה ההבדל בינינו

איציק בונצל:  צריך להפסיק את זה

איציק בונצל:  אתם עובדים פה בשבילנו, עם כל הכבוד

איציק בונצל:  לא באתם לפה לבזבז את הזמן

איציק בונצל:  יש סוגיה שצריך לקבל עליה החלטה – כן מנצחים או לא מנצחים

איציק בונצל:  כל מי ששתק, אני אומר לכם, כל מי ששתק פה, כולל כולם, לא אמר שצריך לנצח

איציק בונצל:  לכן, אתם מפסידים ואתם לא נותנים גיבוי לצה"ל ולממשלת ישראל

איציק בונצל:  זה מה שיש לי להגיד לכם

איציק בונצל:  בכל פעם שתשבו פה במהלך השעות הקרובות ותבזבזו את הזמן, תזכרו שאיציק בונצל הלך לקבר בהר הרצל

איציק בונצל:  זה מה שנשאר לי

איציק בונצל:  אני לא אתן שהמוות הזה יהיה לשווא

איציק בונצל:  לא בגללכם, פחדנים

איציק בונצל:  כולכם שותקים

איציק בונצל:  פחדנים

איציק בונצל:  תגידו מה שיש לכם להגיד

אופיר שרעבי: אני בת 14, באתי לפה רק כדי להשמיע את הקול שלי

אופיר שרעבי:  ב-7 באוקטובר הייתי בקיבוץ בארי, וראיתי את אבא שלי נחטף מול העיניים שלי

אופיר שרעבי:  אבא שלי נחטף

אופיר שרעבי:  הוא היה שם 100 ימים, ואני בידיעה שהוא יחזור

אופיר שרעבי:   הודיעו שהוא נרצח שם, כשאנחנו כולנו מחכים כאן לאהובים שלנו שיחזרו

אופיר שרעבי:  אנחנו יושבים פה ולא יכולים לעשות כלום כדי להציל אותם

אופיר שרעבי:  אנחנו מרוסקים ונשברים

אופיר שרעבי:  אני איבדתי את הניצחון שלי כי אבא שלי לא יחזור

אופיר שרעבי:  לחשוב שיש לי שם עוד דוד, ועוד משפחה שלמה של חטופים שנמצאים שם עם הרוצחים האלה

אופיר שרעבי:  בכל רגע שם אחר יכול לקפוץ, להיות על הרצפה ולחזור בארון

אופיר שרעבי:  אפילו אבא שלי לא חזר בארון

אופיר שרעבי:  אבא שלי עדיין שם

אופיר שרעבי:  אני לא יודעת מה לעשות

אופיר שרעבי:  באתי בסך הכול להשמיע את הקול שלי, שתעזרו, כי אתם אלה שחייבים לעזור לי

אופיר שרעבי:  אני לא יכולה להיכנס לעזה ולנסות להציל אותם

אופיר שרעבי:  אני לא יודעת באיזו דרך להציל אותם

אופיר שרעבי:  אני רק רוצה שהם יחזרו

אופיר שרעבי:       החיים שלי גם ככה מפורקים

אופיר שרעבי:  משפחה שלמה נרצחה לי בקיבוץ

אופיר שרעבי:  ועכשיו גם אבא שלי

אופיר שרעבי:  יש לי שם עוד דוד, ואני רק במחשבות כל היום מתי הוא יחזור

אופיר שרעבי:  אם הם יחזרו בכלל

אופיר שרעבי:  איך הם יחזרו? ואיך נקבל אותם, בתור ארון

אופיר שרעבי:  מה אנחנו צריכים לעשות כדי שהם ישתחררו? אני מודה מודה לחיילים שנמצאים שם

אופיר שרעבי:  אני לא יודעת מה הסיבה שאבא שלי מת, ואנחנו עדיין לא יודעים כמשפחה

אופיר שרעבי:  אני רק רוצה שכל משפחות החטופים יחזרו

אופיר שרעבי:  זה מה שאני רוצה שאתם תתעסקו בו

אופיר שרעבי:  שאתם תלכו בידיעה, שאם אבא שלכם היה שם, מה הייתם עושים? אני בת 14

אופיר שרעבי: 5 ובאתי לכנסת כדי להשמיע את הקול שלי

אופיר שרעבי:  קמתי משבעה לפני שבועיים

אופיר שרעבי:  על מי אני יושבת שבעה?      החיים שלי היו באמת, אני לא יכולה אפילו להגיד, מושלמים לפני כן

אופיר שרעבי:  גרתי בגן עדן

אופיר שרעבי:  יש לי אחות קטנה, יש לי אחות גדולה, אימא שלי מפורקת

אופיר שרעבי:  אני לא יודעת איך ניצלנו באותו יום

אופיר שרעבי:  אני כבר הייתי בידיים של המחבלים האלה, שהם מפלצות

אופיר שרעבי:  ועוד לראות את המבט האחרון מאבא שלי, שאני אזכור, שהוא חטוף? באיזה תנאים אנחנו חיים? אני לא רוצה לשמוע שדוד שלי חוזר ככה

אופיר שרעבי:  גם לדוד שלי אין מי שיחכה לו פה

אופיר שרעבי:  שתי הבנות הקטנות שלו נרצחו, וגם אשתו

אופיר שרעבי:  סבתא שלי מפורקת בבית, ויש לה שם עוד בן, והודיעו שהוא נרצח שם

אופיר שרעבי:  למי עוד היא מחכה? איך אפשר להמשיך לחיות ככה? תעזרו לנו, בבקשה

אופיר שרעבי:  תשמיעו את הקול שלי

אופיר שרעבי:  תדברו על זה – החטופים

אופיר שרעבי:  תחזירו אותם איכשהו, בכל דרך אפשרית

אופיר שרעבי:  באמת

אופיר שרעבי:  תודה שאתם שומעים

יזהר שי: אבא שלי בן 83

יזהר שי:  הוא בחר ללכת לצנחנים, והוא נלחם ב-67', במלחמת ההתשה וב-73' הוא היה הצנחן השני שחצה את התעלה

יזהר שי:  ב-82' הוא נלחם על ההיפודרום בלבנון

יזהר שי:  הוא בחר ללכת להילחם, והוא ידע שהוא עלול להיהרג, להיחטף

יזהר שי:  כשהוא ישן ב-7 באוקטובר, בן 83 עם אשתו בתוך הממ"ד בקיבוץ, הוא אל בחר

יזהר שי:  הוא בחר ללכת לישון

יזהר שי:  עכשיו הוא חטוף שם ואנחנו צריכים לבחור אם להוציא אותו, או שכל הגיבורים שלנו ינצחו ויכריעו את החמאס, ותוך שבועיים ראה חמאס חדש גדל ממקום אחר

יזהר שי:  בינתיים החטופים יהיו מתים, ופספסנו את ההזדמנות

יזהר שי:  יש לו נכדים שעכשיו משרתים בצבא, וישרתו בצבא

יזהר שי:  בואו ניצור תשתית להילחם בהמשך, ולא נכרות את הענף שאנחנו יושבים עליו

יזהר שי:  כולנו פה ביחד, פורום תקווה, משפחות החטופים, הילדים, האימהות

יזהר שי:  חבל על הדיון הזה, אבל אם אבא שלי מת, כל כך הייתי רוצה להתחיל כבר את השבעה, כי מענים אותנו פה על גחלים, ואנחנו כבר לא מסוגלים לחיות

יזהר שי:  מי שכבר יש לו את המת שלו, לפחות זה נגמר

יזהר שי:  הוא יכול להתחיל משהו

יזהר שי:  תודה רבה

אביטל מש: משפט אחרון

אביטל מש:  אני באה לחבק אותך בעוד שנייה

אביטל מש:  בואו נזכור שמי שאחראי לכל הרוע הזה, זה חמאס

אביטל מש:  לגמרי

אביטל מש:  זה האויב המשותף שלנו

אביטל מש:  בשביל שלא יקום חמאס חדש, אנחנו חייבים להעביר את המסר שלא מתעסקים איתנו

יזהר שי: לא, לא, זה לא חמאס

יזהר שי:  סנואר היה גור קטן ששחררו אותו

יזהר שי:  גידלנו אותו 15 שנה, הפכנו אותו לאריה ופתחנו לו את השער כדי שייכנס ויטרוף אותנו

יזהר שי:  ועכשיו, את הטרף שלו אנחנו לא רוצים להחזיר? בואו נסתכל לעצמנו בעיניים, כי בפעם הבאה יקומו מלא חמאסים וחובה עלינו להתנהג אחרת בהמשך

אלקנה פדרמן: אז צריך לדאוג שלא תהיה פעם הבאה

אלקנה פדרמן:  צריך לקום, לחסל את כולם עד האחרון שבהם, ולהפעיל לחץ צבאי ולא לוותר

יזהר שי: לגמרי

יזהר שי:  אני יחד איתך, אבל לצערי, הפעם הבאה תבוא מכל כיוון

יזהר שי:  אנחנו מוקפים בכאלה

אלקנה פדרמן: אני אשמח ללכת בעצמי ולהחזיר את אבא שלך ואת שאר החטופים החוצה

יזהר שי: אני לא מתווכח על האסטרטגיה

אלקנה פדרמן: הלוואי, החלום שלי עכשיו

אלקנה פדרמן:  אין לי חיים בחוץ

אלקנה פדרמן:  אני לא ישן בלילות, ויש שישה אנשים שלי בפנים

אלקנה פדרמן:  הפתרונות שאנשים מציעים פה בכנסת, בביטחון וכל זה, הם לא פתרונות ריאליים

אלקנה פדרמן:  אי-אפשר לנצח מפלצת, אם לא מפעילים עליה כוח

אלקנה פדרמן:  אי-אפשר

אלקנה פדרמן:  לא בעסקאות ולא בכלום

אלקנה פדרמן:  ראינו מה קרה בעסקת שליט

יזהר שי: ככל שננצח יותר, ראשים של חטופים ונפשות של חטופים ייפגעו בפנים

יזהר שי:  יש פה שני צירים

אלקנה פדרמן: ככל שתוותר יותר, יהיו עוד חטופים ויהיו עוד פיגועים והלאה והלאה

אלקנה פדרמן:  יש לחץ צבאי מאוד פשוט

יזהר שי: אני לא מתווכח על לחץ או לא לחץ

אלקנה פדרמן: חיסול חמאס

אלקנה פדרמן:  זה הכול

יזהר שי: אני רוצה שכל החברים שלך ישוחררו בדיוק כמוך

אלקנה פדרמן: אני גם רוצים, ואני גם מוכן ללכת להביא אותם, כל עוד אני יכול

יזהר שי: אני לא בתחרות התנדבות

יזהר שי:  אני אומר שלשנינו יש חטופים שאנחנו רוצים להחזיר

יזהר שי:  בואו נפסיק את זה עכשיו, כי אנחנו באיזה דיון

יזהר שי:  אני אשמח לדבר איתך בהמשך, ולחבק אותך על כאבך, שהוא כמו כאבי

יזהר שי:  תודה רבה

אליהו דלל: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו צריכים לקבוע רבע שעה ראשונה לתת לאנשים לדבר בכל ישיבה

איציק בונצל: רבע שעה? זה מה שאנחנו שווים בעיניך, נכון? תתבייש

איציק בונצל:  איך קוראים לך בכלל? רבע שעה? מה זה רבע שעה? מה זה רבע שעה

איציק בונצל:  אני אשאר עם זה ארבעים שנה

איציק בונצל:  מה זה רבע שעה לקבוע לנו

איציק בונצל:  אתם לא רוצים לשמוע אותנו? אתה יכול ללכת

איציק בונצל:  אתה יכול ללכת

איציק בונצל:  למה רבע שעה לתת לנו? אני לא מבין את זה

איציק בונצל:  לפחות היית מחכה שנצא

איציק בונצל:  גם ככה אתה לא מכבד אותנו, אין לך עמדה, אז אתה מבקש מיושב-ראש הוועדה להקציב לנו רבע שעה?     

משה גפני: למה אתה אומר את זה? אני נותן פה כל הזמן

איציק בונצל: אתה בסדר

משה גפני: לא, אני לא בסדר

איציק בונצל: אדוני, אני לא באתי אליך בטענות

איציק בונצל:  יושב פה חבר כנסת, עוד לא יצאנו, אומר: תקציב להם רבע שעה, נקבע מעכשיו

משה גפני: לא זה מה שהוא אמר

איציק בונצל: סליחה שבזבזתי את זמנך, סליחה שבזבזתי את זמנך, אדוני היקר

איציק בונצל:  אתה לא כל כך חשוב

איציק בונצל:  לך להר הרצל, תראה מי חשובים באמת

איציק בונצל:  אתה עובד אצלנו, אתה לא משהו אחר

איציק בונצל:  אני לא יודע אפילו איך קוראים לך

איציק בונצל:  תתבייש

משה גפני: די כבר

משה גפני:  למה ככה?     

איציק בונצל: כן, כי זה הצער שלנו

איציק בונצל:  הרב גפני, זה הצער שלנו

משה גפני: לא לזה הוא התכוון

איציק בונצל: עוד לא יצאנו והוא, בחוכמתו הרבה, פונה אליך להקציב לנו בפעם הבאה רבע שעה

איציק בונצל:  אם זה מבזבז את זמנך, תתפטר מהכנסת, תן למישהו אחר

איציק בונצל:  לפחות נשמע דעה

איציק בונצל:  פשוט תתבייש לך, אני אפילו לא יודע איך קוראים לך

איציק בונצל:  כנראה אתה לא עושה הרבה בכנסת

משה גפני: די, מספיק

משה גפני:       אני עובר לסעיף האחרון בסדר-היום: מועצה אזורית רמת נגב

משה גפני:  אנחנו נעשה את זה בקצרה

משה גפני:  איפה אליהו רביבו? למה הוא לא נמצא כשצריך אותו? במועצה אזורית רמת יש ארבעה יישובים: קדש ברנע וכמהין, שנמצאים כיישוב מועדף, יישוב ספר, ובאותו מקום, עזוז ובאר מילכה – לא

משה גפני:  ניצנה זה השם הכולל

משה גפני:  פנה אליי ערן דורון, ראש המועצה, וגם העביר לי מכתב שהוא קיבל ממפקד מחוז דרום בפיקוד העורף

משה גפני:  הוא כותב: הפיצוי הניתן לקדש ברנע וכמהין נדרש גם עבור ניצנה, עזוז ובאר מילכה

משה גפני:  ניצנה זה שם כולל, נכון?     

שרה דורון: ניצנה היה כפר נוער התיישבותי שהוקם על ידי לובה אליאב

שרה דורון:  לפני שנה וחצי הוא הוכר כיישוב, ועכשיו אנחנו מתחילים להקים אותו

משה גפני: בקיצור, עזוז ובאר מילכה, לדעת פיקוד העורף, לא נמצאים בתוך זה

משה גפני:  הוא אומר שהם צריכים להיות, בגלל שמעמדם של באר מילכה ועזוז, שווה לקדש ברנע וכמהין

משה גפני:  אדוני, ראש המועצה, תגיד מה אתה מבקש

משה גפני:  נחליט וזהו

שרה דורון: תודה, כבוד היושב-ראש

שרה דורון:  בדיון שהתקיים פה לפני שבועיים, אמרו נציגי רשות המיסים והאוצר שפיקוד העורף הוא הגורם שעל פיו הם מחליטים

שרה דורון:  פגשתי את מפקד פיקוד העורף, ובעקבות הפגישה הוא הוציא את הדבר המתבקש, שאומר ששני יישובים באותו מקום, יתייחסו אליהם בצורה שונה

שרה דורון:  פיקוד העורף הבין את זה תוך חמש דקות, פחות או יותר, ואני מקווה שנשלים את המשימה בדיון הזה

שרה דורון:  תודה

משה גפני: מי נמצא מרשות המיסים?       

אלישיב ממן: אני

משה גפני: למה זה? תשנו את זה

שרה דורון: כבוד היושב-ראש, רק להגיד לכם תודה על הדיון ועל ההתגייסות

שרה דורון:  מול הדברים ששמענו פה, זה דבר מינורי בהחלט

שרה דורון:  תודה לכם

משה סולומון: לפני שהוא עונה, אני אגיד שבאותו דיון שהיה כאן לפני שבועיים, דיברו חבר'ה מיישובי מזרח לכיש, שגם שם יש אותה בעיה של ארבעה יישובים

משה גפני: רשימה ארוכה, חוץ מלכיש

משה סולומון: באותו עניין אנחנו מחכים לתשובה מפיקוד העורף

משה סולומון:  יש יישובים כמו לכיש, שומרייה ולהבים שנמצאים ברשימה, ואחרים שלא נמצאים ברשימה

משה גפני: הם שלחו מכתב מחבל לכיש

משה סולומון: כן, הם דיברו איתנו

משה סולומון:  היו כאן לפני שבועיים

משה גפני: בבקשה, אלישיב

אלישיב ממן: ראשית, אני מבקש סליחה כי הקפיצו אותנו מעכשיו לעכשיו

אלישיב ממן:  הייתה אי-הבנה עם הזימון ורמי היה צריך להיות כאן

אלישיב ממן:  בסופו של דבר נשמח לקבל את המסמכים של פיקוד העורף ואת כל ההנחיות, כדי לבחון את זה

אליהו (אלי) רביבו: להביא לך אותם עכשיו? בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  במקרה הכינותי מראש

משה גפני: אין לכם את זה?     

אלישיב ממן: אני לא קיבלתי את זה

אליהו (אלי) רביבו: נאמר לי שחלק לא יגיעו, חלק יגיעו ובתחילת הדיון פשוט יברחו, ומי שיגיע, לא יחזיק מסמכים

אלישיב ממן: אני נשארתי

שרה דורון: הרב גפני, זה מסביר את זה שבדרך לכאן מהדרום עברתי את כרכרת הדואר, ויכול להיות שזה מסביר שהיא בדרך

אלישיב ממן: אני אקח את המסמכים, אני אבחן את זה גם עם מירי, גם עם שי וגם עם אמיר, מנהל הקרן

שולמית אלוני: ככל שיימצא שבהתאם להנחיות פיקוד העורף אין באמת הבחנה מבחינת מדיניות ההתגוננות בין היישובים האלה לקדש ברנע וכמהין, אתם מבחינתכם - - -     

אלישיב ממן: גם לגבי קדש ברנע וכמהין, צריך לראות את הנחיות פיקוד העורף ביחס לשאר הארץ

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא ביחס לשאר הארץ, וזאת בדיוק הטעות התפיסתית שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  צריך לקבוע מהם המנגנונים שעל פיהם קובעים מי יישוב ספר ומי לא

אליהו (אלי) רביבו:  אם המנגנון הוא על פי החלטת פיקוד העורף בהכללת יישובים הזכאים להתגוננות, אם זה השיקול, כל מי שפיקוד העורף יחליט בעניינו באותו קו גבול – להכליל אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא, תגידו מה הפרמטרים, נבדוק אותם לאשורם

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, אם תעשו סדר אמיתי, תחסכו הרבה כסף כי מה שאפשר יהיה לעשות, אדוני היושב-ראש, הוא להוציא את כולם ולהכניס על פי מדד חדש

משה גפני: אני מבקש לומר, יש שני חלקים לדיון הזה

משה גפני:  הדיון הזה, בנסיבות של מה שהיה כאן, הצטמצם לזמן קצר ונצטרך לסיים בשעה 13:00

משה גפני:  יש סוגיה אחת, סוגיה כללית, ורציתי להעלות את הסוגיה הכללית, וזה מה שאמר עכשיו חבר הכנסת רביבו

משה גפני:  צריך לדון מה מוגדר ישוב ספר, מה לא יישוב ספר

משה גפני:  זה דיון שאתם לא תצאו ממנו טוב, כי שיתברר שמדינת ישראל מחולקת ליישובים, ואתה לא מבין למה זה כן ולמה זה לא

משה גפני:  אמרו לי שאחת הסיבות למה השניים האלה כן והשניים האלה לא, היא מכיוון שככה היה בהיסטוריה

משה גפני:  זה היה לפני הרבה זמן

משה גפני:  אם אתם במשרד האוצר, עושים את הדברים האלה לפי ההיסטוריה, זה יפה

משה גפני:  אני בעד היסטוריה, אבל זה לא לעניין

משה גפני:       יש עוד דיון, ואותו אני רוצה למצות עכשיו, בדקות האלה

משה גפני:  יש ארבעה יישובים

משה גפני:  יש מכתב מפיקוד העורף

משה גפני:  שמישהו יגיד למה השניים לא נמצאים? העלה את זה חבר הכנסת רביבו באחת הישיבות הקודמות

אליהו (אלי) רביבו: ואין הבדל בהנחיות ההתגוננות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לך על כך שאמרת שיהיה על זה דיון, וקיימת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לך, אני מעריך את זה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מראה שאתה לא סתם אומר דברים

יוסף עטאונה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להכניס ממד נוסף לדיון הזה

משה גפני: כן, בבקשה

משה גפני:  בקצרה

יוסף עטאונה: מדברים על ארבעה יישובים, וערן נמצא ברמת נגב

יוסף עטאונה:  יש גם אוכלוסייה בדואית שרשומה כשבט בתוך השטח הזה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מכיר שבאותו שטח יש פזורה

יוסף עטאונה: אין אוכלוסייה בכלל?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני בדקתי את זה

שרה דורון: לא, אין

אליהו (אלי) רביבו: אין, מאה אחוז

אליהו (אלי) רביבו:  מאה אחוז

משה גפני: פיקוד העורף, זה המכתב שלך?     

רס"ן בן סעדי: שלום, אני ראש מדור הסברה בפיקוד העורף

רס"ן בן סעדי:  מפקד מחוז הדרום שלנו, שגיא ברוך, הוציא את המכתב, והמכתב מתייחס להנחיות של מדיניות ההתגוננות שנועדו להתוות קווים מנחים איך לקיים שגרת חיים לצד המלחמה

רס"ן בן סעדי:  אני יכול לאשר את זה שכל יישובי מועצה אזורית רמת נגב קיבלו הנחיות זהות, ללא הבחנה בין יישוב כזה או אחר לאורך המערכה כולה

רס"ן בן סעדי:  זה מפורסם גם באתר פיקוד העורף, בפורטל החירום הלאומי, ועל בסיסו ניתן להגיש פיצויים סביב פיצויים

רס"ן בן סעדי:  לכן, המכתב הוא לא הדבר החשוב כי הכול מפורסם לציבור

רס"ן בן סעדי:  זאת הסתכלות על כל אזור ההנחיה, ובתוכו גם כל יישובי המועצה

משה גפני: זה חשוב כי אנחנו עוברים פה מסעות ייסורים

משה גפני:  פיקוד העורף אומר ככה, ופיקוד דרום אומר ככה, ופיקוד צפון אומר ככה

משה גפני:  הנייר הזה חשוב, כי הוא אומר באופן ברור וחד-משמעי, שהיישובים בפתחת ניצנה – כל היישובים הללו שעליהם אנחנו מדברים – יש להם הנחיות זהות

משה גפני:  לכן, כולם צריכים להיות באותה קטגוריה

משה גפני:  אם מבחינים בין שניים ראשונים לשניים אחרונים או להפך, זה דבר פסול ונובע מכל מיני תירוצים

משה גפני:  לכן, חשוב מה שפיקוד העורף אומר

משה גפני:  מפקד פיקוד דרום ופיקוד העורף אומרים את זה

משה גפני:  צריך לסדר את זה

אלון שוסטר: לעיתים, מערכות הביטחון לא אוהבות להיכנס לתוך הביורוקרטיה האזרחית

אליהו (אלי) רביבו: זה לא קשור למערכות הביטחון

אלון שוסטר: זה קורה, זה קורה הרבה

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה לא קשור עכשיו

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צודק שזה קורה בהרבה דברים אחרים

אלון שוסטר: והינה, עכשיו זה לא קורה

אלון שוסטר:  לכן, אם נידרש אולי לדיונים הכבדים שנחשפנו אליהם קודם, אני בעד שכל מקום שבו אפשר לעשות צדק, צריך לעשות צדק

אלון שוסטר:  יש פה מצב ברור על פניו של חוסר צדק מוחלט

אלון שוסטר:  תמיד יש מקומות נוספים, שגם בהם צריך לגעת, אדוני היושב-ראש

אלון שוסטר:  בהחלט צריך לבקש שידוד מערכות כולל, אבל כרגע, אפשר לקבל החלטה ששני היישובים האלה צמודים לחבריהם לגורל

אליהו (אלי) רביבו: בדיוק, עם גדר משותפת

שרה דורון: החשש הוא שהתקנות האלה יפורסמו, וחקלאים שזורעים את שדותיהם ונפגעו בגלל כל מיני בעיות, לא יקבלו תקציב

אליהו (אלי) רביבו: ערן ידידי ומכובדי, אני דורש שההכרה לכשתהיה, ותהיה, תוחל רטרואקטיבית

שרה דורון: תודה

משה גפני: לגבי לכיש אתה יודע לענות לנו?      

בן סעדי: אני לא יודע לענות

בן סעדי:  אפשר להגיש בקשה או שאילתה גם ללשכת המפקד

בן סעדי:  נבחן את זה וניתן תשובות

בן סעדי:  אני לא יודע על איזה יישובים מדובר

משה גפני: אני מבקש תשובה עכשיו על שחר וחבל יתיר

משה גפני:  אני אקיים דיון על כל הנושא הזה, ואני מבקש לדעת מה העמדה שלכם לגבי שחר וחבל יתיר

בן סעדי: אני יכול לעיין במסמכים מה היו ההנחיות שם או למה זה נקבע, ולהתייחס לכך

משה גפני: כן, אם תוכל לחזור אלינו עם תשובה

ינון אזולאי: אלישיב, אני חושב שצריכה להיות החלטה רוחבית שלכם

ינון אזולאי:  אתם אמרתם שכל הסיפור הוא לפי מה שפיקוד העורף אומר

ינון אזולאי:  זה היה בצפון, ולא צריך להגיע בכל פעם לוועדת כספים

ינון אזולאי:  אני חושב שאם שולח לכם פיקוד העורף – דרך המועצה או לא משנה מה – שולחים לכם דבר כזה, אתם אפילו לא צריכים את ועדת כספים

ינון אזולאי:  אם יש בעיה כזאת, ועל סמך זה עשיתם שינויים גם בצפון, צריך לעזור להם גם בלי להגיע לפה

אלישיב ממן: אני אשמח להסביר

אלישיב ממן:  יש רשימה של יישובי ספר, שהיא רשימה היסטורית

אלישיב ממן:  לדוגמה, אפילו מעלה החמישה נמצאת ברשימה, כי היא רשימה היסטורית, וזאת הרשימה שאתם מתייחסים אליה

אלישיב ממן:  הקבלה של המסלולים האדומים לא תלויה בעצם היותך ביישוב ספר, אלא גם בעצם התנאים בחוק, שקובעים את הנושא של הפסקת פעילות

אלישיב ממן:  לכן, זה שיישובי הספר האלה נמצאים, לא אומר שהם מקבלים אוטומטית את המסלולים המיטיבים יותר

שולמית אלוני: אבל אנחנו מדברים על המצב עכשיו

ינון אזולאי: אתה מחזק את מה שאנחנו אומרים, כי מעלה החמישה, למשל, לא מקבל הטבה

ינון אזולאי:  למה? כי הוא לא נכלל בהוראות פיקוד העורף

ינון אזולאי:  מצד אחד, אתה אומר שלמעלה החמישה אתה לא ניתן, כי הוא לא נכלל בהנחיות פיקוד העורף, ומצד שני אנחנו אומרים לך: מי שנכלל בהנחיות פיקוד העורף, תן לו

ינון אזולאי:  אתה מסכים איתי בעניין

אלישיב ממן: גם בקבוצה שכתוב - - - בסופו של דבר, הוא משווה אותם ליישובים הצמודים

אלישיב ממן:  השאלה היא שאלה רוחבית, האם ביחס לשאר הארץ, המצב שלהם אחר

אלישיב ממן:  הרי כשאתה נותן מענקים, השאלה היא לא האם יישוב אחד דומה ליישוב שלידו, אלא מה קורה בהשוואה לשאר הארץ

אלישיב ממן:  זאת השאלה שצריכה להישאל כדי לקבל החלטה רוחבית, כמו שאתה מציע

אליהו (אלי) רביבו: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה כדי שתוכל לנעול את הדיון עם איזושהי הישג

אליהו (אלי) רביבו:  על מנת שלדיון הזה תהיה החלטיות – דיון חשוב, משמעותי

אליהו (אלי) רביבו:  אני שוב מודה לך ומתוודה, שכשהחלטת שתקיים על זה דיון, הייתי סקפטי אם תקיים דיון בעת הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  חשבתי שבטח תדחה את זה מעט, ועל כך אני מבקש להעביר לך את הערכתי ותודתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יכול להתעלם מכך, אני הייתי סקפטי

אליהו (אלי) רביבו:  אמרת: ודאי שיהיה, ודאי שיהיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש מאדוני היושב-ראש לחייב את הממשלה להקים צוות בין-משרדי, שיהיו חברים בו אנשי האוצר, אנשי פיקוד העורף והשלטון המקומי

אליהו (אלי) רביבו:  הצוות הזה יקבע מראש את הוצאת כלל היישובים המוכרים כיישובי ספר וקביעת מנגנון מחדש עם פרמטרים חדשים מי ייכלל בו

אליהו (אלי) רביבו:  לקבוע היום הוספת עוד יישובים, זה להוסיף טלאי על טלאי, דבר ארכאי שאנחנו סובלים ממנו שנים רבות

אליהו (אלי) רביבו:  להוציא את כולם, ולהכניס על פי עניין, על פי אמת מידה ידועה

משה גפני: חבר הכנסת רביבו, אני רוצה לשכלל את ההצעה שלך

משה גפני:  אני לא יכול לקבל אותה כמות שהיא, כי אני מכיר את האוצר

אליהו (אלי) רביבו: אתה אומר שיוציאו ולא יכניסו

ינון אזולאי: הוא אומר שלא יהיה דיון בכלל

משה גפני: האוצר ישמח מאוד להוציא את היישובים

משה גפני:  להכניס אחרים ייקח זמן, אם בכלל

משה גפני:  הם בכלל לא רוצים את כל הדבר הזה

משה גפני:  יש שם מדיניות אחרת לגמרי

משה גפני:  אנחנו צריך לקיים דיון ולחייב את הממשלה

משה גפני:  צריך לקיים דיון ארוך בעניין הזה

משה גפני:  אני מבקש שהוועדה תקבל החלטה

משה גפני:  כל הזמן הסבירו לנו שפיקוד העורף הוא זה שקובע, פיקוד העורף קבע שארבעת היישובים האלה בפתחת ניצנה, כמהין, עזוז, כולל באר מילכה ועזוז, אנחנו מחליטים שהם נכנסים ונכללים עם שני היישובים הנוספים

משה גפני:  אני מבקש שתחזרו אלינו עם תשובה

משה גפני:  זאת ההחלטה של הוועדה, ולא יכולה להיות החלטה אחרת

אלישיב ממן: הבדיקה צריכה להיעשות גם מול שאר הארץ

אלון שוסטר: היושב-ראש, תן להם לוח זמנים

משה גפני: אני יודע שמי שצריך להחליט בעניין הזה הוא שר האוצר

משה גפני:  אני יודע ששר האוצר מתחשב בוועדת הכספים

משה גפני:  העמדה שלנו היא חד-משמעית לא לעשות את האפליה הזאת

משה גפני:  אנחנו נקיים דיון כללי על כל יישובי הספר, כמו שאמרתי, אבל עכשיו אני מבקש ותן לנו תשובה

אלישיב ממן: אני אבדוק

שרה דורון: הם יכולים להגיד שהם מבטלים את ההטבות לשני היישובים הקודמים

אליהו (אלי) רביבו: הם לא יכולים

שרה דורון: זה מה שהם יעשו

אלון שוסטר: אפשר לבקש לוח זמנים?     

אלישיב ממן: אני אומר שוב, אני אבדוק ואחזור אליכם בהקדם עם תשובה

אלישיב ממן:  הנחיות פיקוד העורף שניתנו כאן, המכתב, אנחנו צריכים השוואה מול כלל הארץ

שרה דורון: הינה, התחלנו

משה גפני: אני מבקש לא להוציא שני יישובים שקיימים כל השנים היסטורית, וגם מגיע להם

משה גפני:  זאת הנחיית פיקוד העורף

משה גפני:  אנחנו מבקשים שכל הארבעה יהיו בזה, ותן לי תשובה תוך שלושה ימים

ינון אזולאי: אני אומר לך שוב, שיבדקו את הנחיות פיקוד העורף כי יש גם בערבה וגם תמר

ינון אזולאי:  צריכה להיות הנחיה אחת לכולם

משה גפני: אדוני ראש המועצה, עבדנו אצלך היו

שרה דורון: הרב גפני, תודה רבה לרביבו, לינון, לחמד, לשוסטר, תודה רבה

משה גפני: הישיבה נעולה