ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 140, 2024-01-16 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא מתווה הבגרויות נוכח המלחמה

יוסף טייב:  כפי שאמרתי בבוקר, אנחנו שולחים את תנחומינו למשפחות הנופלים, מתפללים להחלמתם המהירה של הפצועים ולהחזרתם של כלל החטופים

יוסף טייב:      אני חושב שנושא בחינות הבגרות הוא נושא מורכב, ודאי בפרק זמן כזה ובתקופה כזו

יוסף טייב:  ישנן אוכלוסיות רבות ונושאים רבים יעלו

יוסף טייב:  אני חושב שמה שאנחנו נצטרך להתמקד בו, מעבר למה שעלה בשבוע שעבר על ידי חברי הוועדה לגבי בחינות בזמן הרמדאן – גם זה נושא שצריך לראות מאיפה תוקפים אותו – ואם יש אפשרות, בצורה כזו או אחרת, להגיע להבנות בנושא של מי שמפונה או מתפנה וצריך לגשת לבגרויות, אם זה בכיתה י"א או י"ב

יוסף טייב:  חלקם לא מגיעים לבית ספר מכל מיני סיבות, ביניהן סיבות של הסעות ועוד

יוסף טייב:  צריך לראות איך בסוף אנחנו כן נותנים מענה לאותם ילדים

יוסף טייב:  נקבל גם את המתווה, נדע קודם כול מהו, מי זכאי לו ואיך ניתן לגשת

יוסף טייב:  אני חושב שאנחנו נמצאים כבר במתווה שלוש, אם אני לא טועה, נכון?      

דוד גלס: יש מתווה ברור, כן

יוסף טייב: אז אנחנו כבר נצלול לתוכו

יוסף טייב:  אני מציע, דויד, שאתה תיתן לנו את המתווה הקיים ומי זכאי לו ונתחיל לדון בנושא

יוסף טייב:  בבקשה

דוד גלס: בוקר טוב לכולם, אני ראש אגף בחינות במשרד החינוך, שמונה שנים בתפקיד הזה

דוד גלס:  לצערי, קורים הרבה דברים בשנים האחרונות

דוד גלס:  בקורונה אנחנו נכנסנו לכל מיני דברים שהיינו צריכים להתאים את עצמנו למה שקורה, והמלחמה הזאת

דוד גלס:  ב-7 באוקטובר משרד החינוך מייד הבין שזה אירוע בסדר גודל אחר ושונה לגמרי

דוד גלס:  בהנחיה של השר ושל המנכ"ל, קיבלנו מייד הוראה ממשרד החינוך להתחיל לעבוד על מתווים לטובת התלמידים

דוד גלס:  הנחו אותנו שני דברים ברמת המדיניות: הקלות מקסימליות, כי זה אירוע קיצון ולא היה לנו אירוע כזה

דוד גלס:  מעולם לא נתנו הקלות כמו שנתנו בשנה הזו לנוכח המקרה הזה

דוד גלס:  לצד זה, הרצון לשמור על מתח למידה, זאת אומרת, הרצון לחזור לשגרה ממקום של חוסן

דוד גלס:  כשאתה אומר לילד שאתה מוותר לו על דברים, יש חשש שתלמידים בכיתה י"ב, אם אין להם בגרויות, לא יגיעו למערכת החינוך, ולמעשה נאבד אותם

דוד גלס:  שלא לדבר על תלמידי י"א, שיהיה קשה מאוד להחזיר אותם שנה לאחר מכן

דוד גלס:      אני הייתי חלק מהוועדה המקצועית בתוך המשרד,  וחשוב להבין ששר החינוך היה מעורב בצורה יוצאת דופן בתהליכים של הוועדה

דוד גלס:  בוועדה נקבעו במתווה בסופו של דבר שלושה מעגלים עיקריים, לפי סוג הפגיעות של כל מעגל

דוד גלס:  מבחינתנו יצאו דופן בתי הספר בעוטף עזה, שם מספר ההרוגים במעגל ראשון בכל בית ספר, של הורים, של תלמידים חטופים או של מורים – כבר בימים הראשונים של הלחימה, ב-8-7 באוקטובר, הסתברה לנו הקטסטרופה של שלושת בתי הספר

דוד גלס:  אותם החלטנו לשים בצד כי זה אירוע מסדר גודל אחר

דוד גלס:  בייעוץ משפטי הוחלט להגדיר שלושה מעגלים: המעגל הראשון הוא כל הארץ, כי בעיניים שלנו הפגיעה הזאת נגעה כמעט בכל בית במדינת ישראל – אנשים יצאו למילואים, משפחות נכנסו לחרדות

דוד גלס:  אני אתן דוגמה מבית ספר שאותו אני ניהלתי, בגימנסיה העברית בירושלים, כבר ב-7 באוקטובר היו חמישה הרוגים בוגרים שלנו

דוד גלס:  ב-7 באוקטובר

דוד גלס:  כביכול בית ספר שלא שייך לאירוע

דוד גלס:      לכן הבנו שאנחנו צריכים לתת הקלות משמעותיות לכלל הארץ, ועשינו מיקודים וחוקי מענה שונים בסדר גודל שלא היה מעולם, לפחות בתקופה שלי, אני יכול להעיד

דוד גלס:  הקלות משמעותיות, של לפעמים הורדה של כ-30% מהחומר, כך שזה יאפשר לכל בית ספר לבחור את החומר לפי ההתקדמות שלו

דוד גלס:  לא המשרד קובע לו, אלא כל אחד לפי החומר שלו

דוד גלס:  דבר שני, ניתנה הקלה של 15% נוספים בתוספת הזמן – למרות שהורדנו מהבחינה העלינו את הזמן

דוד גלס:  המעגל השני זה מעגל מס' 2

מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי, מי במעגל הראשון? זה אותו עוטף?     

דוד גלס: לא, לא

דוד גלס:  עוטף עזה זה מעגל אחר לגמרי

דוד גלס:  המעגל הראשון זה כלל הארץ

דוד גלס:  המעגל השני זה מעגל של בתי ספר שהלמידה בהם השתבשה באופן משמעותי, בעיקר בגלל שהם היו כפופים להנחיות העורף, ובגלל שבמקרים מסוימים הצבא פשוט לקח את בית הספר, נכנס אליו ואמר, אני צריך להיאחז פה, וזה שיבש באופן משמעותי את הלמידה הרציפה בבית הספר

דוד גלס:  המעגל השלישי זה אותם יישובים שבהם הייתה לחימה פעילה, מחבלים נכנסו ליישובים האלה

דוד גלס:  ילדים הסתגרו ביישובים האלה שלושה-ארבעה ימים, ולאחר מכן גם התפנו

דוד גלס:  זאת אומרת, לא רק שלקחנו את הלחימה הפעילה, גם הגדלנו את המעגל, כי מייד הבנו שבצפון מתרחש אירוע משמעותי, והקדמנו תרופה למכה

דוד גלס:  אמרנו שאזור קו העימות בצפון, בכלל זה קריית שמונה, הם במעגל מס' 3, כי שם משתבשת הלמידה באופן דרמטי – ילדים יצאו מבתיהם

דוד גלס:  לגבי מעגל מס' 4, יש בו שלושה בתי ספר

דוד גלס:  הוא מעגל שלא פורסם ציבורית, כי אם פרסמנו הכול ברמה של יישובים, פה מדובר בשלושה בתי ספר נקודתיים

יוסף טייב: דויד, לפני שאתה מגיע למעגל מס' 4, איפה נמצאת אשקלון?     

דוד גלס: אשקלון במעגל מס' 3

יוסף טייב: זאת אומרת, זה לא רק מאפס עד שבע

דוד גלס: כן, ההגדרות המשפטיות

לימור סון הר-מלך: מי הגדיר באמת? על בסיס מה?     

דוד גלס: על בסיס הגדרות משפטיות, שבהן קראנו את המציאות לנוכח הפגיעות של האזורים השונים בארץ

דוד גלס:  גם אם קריית שמונה באותה תקופה לא הייתה באזור, המשרד ראה את הנולד והבין שתלמידי קריית שמונה לא יוכלו לחזור כל-כך מהר לבתי הספר, ולכן הוחלט לקחת את קו העימות בצפון ולכלול אותו במעגל מס' 3

דוד גלס:  אגב, יש יישובים בצפון שלא התפנו, כמו חורפיש, כמו רג'ר, והם עדיין במעגל מס' 3 כי הם נמצאים כל הזמן בלחימה מעל הראש שלהם, בהפצצות

דוד גלס:  כולנו יודעים מה קורה מהתקשורת

לימור סון הר-מלך: המעגל הרביעי זה אותם בתי ספר שהיה להם אובדן

דוד גלס: המעגל הרביעי זה אותם בתי ספר שמספר ההרוגים שלהם הוא לא סביר, הוא לא נתפס

דוד גלס:  זה חתיכת אירוע כשנהרג תלמיד בבית ספר, שלא לדבר על עשרות בבית ספר

דוד גלס:  אגב, אלו בתי ספר שלא יחזרו בשנה וכנראה בשנתיים הקרובות, כי הם באים מהיישובים כפר עזה ובארי

לימור סון הר-מלך: בונים אותם מחדש לדעתי

דוד גלס: בונים אותם, נכון, אבל זה ייקח זמן להחזיר אותם, ולכן הם היו מבחינתנו ב-level אחר בתוך האירוע הזה

דוד גלס:  מבחינת ההקלות אני רק רוצה להסביר - - -     

מיכל מרים וולדיגר: רגע, לא הבנתי מה ההבדל בין מס' 4 לבין מה שאמרת בהתחלה, שאת כל העוטף שמת בצד?     

דוד גלס: מס' 4 זה העוטף, זו הקבוצה

דוד גלס:  זה אלו שבאים מבארי, מניר עוז, מכפר עזה וכדומה

לימור סון הר-מלך: המעגל השני, אתה יכול שוב להגיד איך הגדרתם אותו?     

דוד גלס: המעגל השני זה בתי ספר שהלמידה בהם השתבשה באופן משמעותי עד ה-17 בדצמבר, אם זה מסיבות של פיקוד העורף, או שהצבא החליט פשוט להיאחז בבית ספר בגלל שהוא היה צריך את זה, וזה קרה בעיקר בצפון

דוד גלס:  מבחינת האחוזים, אני רוצה רגע לתת פרופורציות לוועדה – אנחנו מדברים על סדר גודל של 93%-94% שנמצאים במעגל מס' 1 ועוד 5%-6%

דוד גלס:  זה משתנה, כי בתי ספר מגישים ערעור, אנחנו דנים בהם ויש פה סירקולציה

דוד גלס:  בסופו של דבר, מדובר על 5% שנמצאים במעגלים מס' 2 ו-3

דוד גלס:  אני רוצה להגיד שבכל המתווה הזה שיתפנו את מועצת התלמידים, את ארגון ההורים הארצי, ואת ור"ה – ועד ראשי האוניברסיטאות, כדי לראות שאנחנו מכוסים בכל העבודה

דוד גלס:  ברגע שקיבלנו את ברכת הדרך והבנו שנתנו משהו מדוד, שיהיה קביל בעתיד ושלא יהיו פה הפתעות, יצאנו לדרך

וליד אל-הואשלה: איפה נמצא המגזר הבדואי?     

דוד גלס: המגזר הבדואי נמצא במעגל מס' 1

דוד גלס:  אלא אם כן, אני רוצה להבהיר עוד דבר אחד

וליד אל-הואשלה: על מנת שאני אבין

וליד אל-הואשלה:  הוא נמצא בכללי?     

דוד גלס: נכון

דוד גלס:  אני רק אגיד עוד משפט אחד, ברשותך

דוד גלס:  כל תלמיד בארץ שמישהו מהמשפחה שלו ממעגל ראשון נהרג, הוא מבחינתנו עובר אוטומטית למעגל מס' 3

דוד גלס:  אני מדבר על אנשים שנפגעו כתוצאה מהפצצות, או אנשים שנהרגו כתוצאה מהלחימה, האחים שלהם, או מישהו מההורים שלו נחטפו ודברים כאלה, הוא נמצא במעגל מס' 3

וליד אל-הואשלה: באיזה מעגל באר שבע?     

דוד גלס: באר שבע במעגל מס' 1

יוסף טייב: 	דויד, המתווה הזה פורסם כבר למנהלי בתי הספר? הם עודכנו?     

דוד גלס: בוודאי

מיכל מרים וולדיגר: אגב, רק נהרג או גם נפצע?     

יוסף טייב: רק רגע, חברים

יוסף טייב:  דויד, לפני שאתה צולל לתוך מה אומר כל מעגל ומה הנתונים - - -     

משה סולומון: בין מס' 3 למס' 4, נפקא מינה

משה סולומון:  אני מניח שאחר כך נבין את זה יותר בפרוטרוט, אבל בסוף, אם אני מבין נכון, מעגל מס' 3 מדבר על מקומות שבהם הלחימה משפיעה עליהם, ומעגל מס' 4 מדבר על מי שפונה או נפגע באופן ישיר?     

דוד גלס: מעגל מס' 4 זה מעגל שהפגיעה ספציפית ונקודתית בבתי הספר

דוד גלס:  מעגלים מס' ,2,1 ו-3 מדברים על יישובים ולא על בתי ספר

דוד גלס:  מעגל מס' 4 כולל בתי ספר שהתלמידים שמכילים אותם הם תלמידי העוטף שלא יוכלו לחזור לבתי הספר הללו, שמספר ההרוגים - - -     

משה סולומון: תן לי דוגמה שנייה, מי במס' 3 ומי במס' 4? אשקלון במס' 3?     

דוד גלס: במס' 3

דוד גלס:  מעגל מס' 4 זה אותם בתי ספר שמי שמזין אותם זה תלמידים מהעוטף, תלמידים שנהרגו להם - - -     

לימור סון הר-מלך: בתי הספר עצמם - - -     

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה לא רק בתי הספר, זה גם הבן אדם עצמו

מיכל מרים וולדיגר:  כי אם יש ילד בעוטף שהוא לא למד בשלושה האלה, אלא בבית ספר אחר, זה יחול עליו, כי אמרת שזה חל גם לפי מה שקרה באופן פרטי

דוד גלס: נכון

משה סולומון: כלומר, אם באשקלון יש בית ספר, תיאורטית –אני לא יודע אם זה קיים – שנפגע פיזית באופן ישיר ונהרס או נהרס חלקית, הוא עובר למס' 4?     

דוד גלס: לא, לא

דוד גלס:  הייתי מורה לפני הרבה זמן

מאיר כהן: נופי הבשור, שער הנגב

יוסף טייב: תחדד את זה, דויד

לימור סון הר-מלך: יש לכם איזה מיפוי של הדבר הזה?     

דוד גלס: יש לנו

דוד גלס:  אני אגיד עוד פעם: יש שלושה בתי ספר נקודתיים בארץ – שקמה, שער הנגב ונופי הבשור

דוד גלס:  מי שמזין אותם, התלמידים שמגיעים אליהם, הם תלמידי העוטף, אותם תלמידים שהמלחמה התחילה בהם

דוד גלס:  עשו בהם שמות

מאיר כהן: אני הייתי בנופי הבשור בשבוע שעבר, יש רק צבא

דוד גלס: נכון

דוד גלס:  באותם בתי ספר הפגיעה היא לא מידתית ביחס לתלמידים שלומדים באשקלון

דוד גלס:  באותם בתי ספר הפגיעה של אנשים ממעגל ראשון אומרת שמורים נהרגו ותלמידים נחטפו

משה סולומון: כלומר, מס' 4 יהיה רק שלושת בתי הספר האלה

מיכל מרים וולדיגר: או תלמידים שנהרג להם ספציפית מישהו מהמעגל הקרוב במשפחה

משה סולומון: דויד, אתה אומר שאת מס' 4 אנחנו מחריגים לגמרי – הוא כולל רק תלמידים שהיו בשלושת בתי הספר האלה, ולכן כל הדיון האחר לכאן או לכאן הוא בין מס' 3 ל-1

לימור סון הר-מלך: וזה לא משנה אם הם חוו את האובדן

מאיר כהן: שיהיו בריאים, משרד החינוך

מאיר כהן:  תבואו עם טבלה ברורה, צבעונית, שתראה זה מס' 4, זה מס' 3

מירום שיף:  מאיר, הם פרסמו, הפעם הם בסדר

יוסף טייב: דויד, שאלה, ואני מתחבר לדברים של חבר הכנסת מאיר כהן, האם היום כל בית ספר יודע לאיזה אזור הוא שייך?     

מיכל מרים וולדיגר: גם לא שמענו את המתווה עצמו

יוסף טייב: תכף הוא צולל

יוסף טייב:  קודם כול אני רוצה לדעת שכל בית ספר יודע לאן הוא שייך

דוד גלס: חד-משמעית, אני חותם על זה

דוד גלס:  אני אגיד גם יתרה מזה, כל בית ספר במערכות שלנו, במשרד, הוא פותח את מערכת הבגרויות ומופיע לו למעלה לאיזה מעגל הוא שייך

דוד גלס:  הוא לוחץ על כפתור והוא יודע גם מה ההקלות שלו

יוסף טייב: חשוב מאוד, ההבהרה ברורה

יוסף עטאונה: יש לי שתי הערות קטנות, בהמשך לשאלה של חברי ואליד, לגבי הכפרים הלא מוכרים, במיוחד בנגב, שאין בהם מיגון

יוסף עטאונה:  אתה ענית כשהוא שאל אותך שזה במעגל מס' 1

יוסף עטאונה:  כפרים לא מוכרים, באר שבע ועומר זה אותו דבר מבחינתכם? אתם רואים אותם באותן עיניים?     

דוד גלס: כן

יוסף עטאונה: כנראה שיש ניתוק מהמציאות, כי עד רגע זה אין שום מיגון בכל הכפרים הלא מוכרים

יוסף עטאונה:  זה דבר אחד

יוסף עטאונה:  הפוטנציאל הוכח במלחמה הזאת, ב-100 ימים, שהסיכוי להיפגע מטילים בקרב האוכלוסייה של הערבים הבדואים בנגב הוא הכי גבוה בארץ

יוסף עטאונה:  זה לא נלקח בחשבון בחלוקה שלכם ובהתייחסות לאווירה ולמצב בכלל – עוד פעם הסתכלתם עליהם במקשה אחת

יוסף עטאונה:  הדבר השני זה כל השינוי בזמני הבגרויות שיצר גם בעיה מבחינת חודש רמדאן, ודיברתי כבר לפני יותר מחודש על הנושא עם שירין ואני לא יודע איפה העניין עומד, הובטח שהוא יקבל התייחסות

יוסף עטאונה:  גם חברי ואליד התייחס לעניין, וצריך קצת רגישות בעניינים האלה כשבאים לאוכלוסייה שלמה בארץ

יוסף עטאונה:  לא רק בנגב, בכל מקום

יוסף עטאונה:  צריך להתחשב

יוסף טייב: בנושא הרמדאן פתחתי את הישיבה ודויד כמובן יתייחס לזה

יוסף טייב:  חברת הכנסת לימור, בבקשה

לימור סון הר-מלך: גם אני רציתי להתייחס לאזור שהוא כרגע אזור לחימה, וזה האזור של יהודה ושומרון

לימור סון הר-מלך:  אני אומרת לכם, אני גרה שם

לימור סון הר-מלך:  אולי אין חיילים בתוך בתי הספר, אבל יש שם ממש פגיעה ברמת הפניות ללמידה וברמת הסטרס שהתלמידים נמצאים בו

לימור סון הר-מלך:  אני אומרת לכם, אנחנו על בסיס יומי – חיינו את הסטרס הזה לפני ואנחנו עכשיו חיים אותו פי כמה וכמה יותר, בגלל שבאמת היישובים האלה שנמצאים בסמוך לשכם, ג'נין, טול כרם, חברון, הפכו עכשיו להיות אזורי לחימה

יוסף טייב: אבל יש שיבושים מעשיים בתוך בתי הספר, חברת הכנסת לימור?     

לימור סון הר-מלך: תקשיב, האזורים האלה כרגע זה אזורי לחימה

לימור סון הר-מלך:  אני בוועדת חוץ וביטחון וזה אזורי לחימה

לימור סון הר-מלך:  לכן אני חושבת שמשרד החינוך צריך לתת את הדעת על הדבר הזה, כי בסוף אני פוגשת את התלמידים, אני רואה את רמת הפניות שלהם, אני רואה את הסטרס ואת אי היכולת

לימור סון הר-מלך:  הם נמצאים תחת איום תמידי, כל נסיעה למוסד הלימודים כרוכה בחרדה עמוקה, כי באמת בכל נסיעה יש אי-ודאות מאוד גדולה, במיוחד עכשיו בעת הזאת יש התגברות של הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  אני ממש מבקשת, תנו דעתכם על האזור הזה

יוסף טייב: נקודה חשובה

יוסף טייב:  הנושא הזה עלה אצלכם, דויד?     

דוד גלס: לא

דוד גלס:  אני רוצה לומר בהגינות

לימור סון הר-מלך: אני יכולה לומר לך שבמהלך החודש וחצי האחרונים יש פעילות אינטנסיבית, לחימה אינטנסיבית, בתוך האזורים האלה

יוסף טייב: זה הובהר, לימור, נקודה חשובה

טלי יניב: אני רק רוצה להעיר משהו

טלי יניב:  אני יושבת-ראש המזכירות הפדגוגית

טלי יניב:  אני רוצה להעיר שצריך לזכור שני דברים בהנחות המוצא של הדיון הזה

טלי יניב:  ההנחה הראשונה היא שלא בטוח שהקלות מפליגות הן תמיד לטובת התלמידים, צריך לקחת את זה בחשבון

לימור סון הר-מלך: אני מסכימה איתך

מיכל מרים וולדיגר: הם בעצמם אמרו לנו את זה

יוסף טייב: לכן לא צללתי לזה עדיין

יוסף טייב:  אני חושב, זו דעתי האישית ויכול להיות שאני טועה, שאין לנו מקום להתערבות מהן ההטבות שיקבלו אותם תלמידים

יוסף טייב:  אני חושב שזה שעשיתם את ההתאמה גם מול ור"ה זה חשוב מאוד

יוסף טייב:  זה נעשה בקורונה, וחשוב שזה נעשה גם עכשיו

יוסף עטאונה: אשמח להתייחסות, סליחה

מירום שיף: חברת הכנסת הר מלך, אפשר גם להגיש ערר

מירום שיף:  בית ספר שיש בו בעיה יכול להגיש ערר ספציפי

משה סולומון: שנייה, אבל יש לה כמה הנחות נוספות

טלי יניב: אמרתי שיש שתי הנחות

טלי יניב:  ההנחה הראשונה היא שאנחנו רוצים לשים את התלמידים במקום שהם כן ילמדו, כן יתאמצו ושהם כן ישקיעו כדי לקיים את השגרה

לימור סון הר-מלך: זה חלק מהחוסן שלהם

טלי יניב: זה חלק מהחוסן שלהם ולכן זה חשוב

טלי יניב:  וגם מבחינת בתי הספר, ההקלות הן לכיוון של בגרויות פנימיות

טלי יניב:  יותר קשה להביא תלמידים ללמידה בבגרויות פנימיות מאשר בבגרויות חיצוניות, כי בבגרות חיצונית יש תאריך ועד התאריך הזה צריך להיבחן וכולם יודעים ונאספים לקראת זה

טלי יניב:  צריך לזכור, זה לא או הקלה או לא הקלה

טלי יניב:  יש פה משהו קצת יותר מורכב, שאנחנו צריכים לראות את התלמידים

טלי יניב:  לא רק מה הכי טוב להם לטובת הציון, אלא מה הכי טוב להם במקום שהם נמצאים בו מבחינה רגשית ומבחינת הכוחות שלהם

טלי יניב:  איך אנחנו עוזרים להם לאסוף כוחות ולסיים את השנה הזאת בכל אופן, בלמידה, בהנחה שזה מה שטוב להם

טלי יניב:  לא רק בגלל הלמידה, אלא גם טוב להם מבחינה חברתית-רגשית

טלי יניב:  זאת ההנחה הראשונה

טלי יניב:  ההנחה השנייה היא שאנחנו מבינים שאנחנו באירוע מתגלגל

טלי יניב:  וזה אומר שאנחנו מאוד קשובים ומאוד מסתכלים, גם מבחינת בתי הספר

טלי יניב:       אנחנו עדיין בשיח בבתי ספר

טלי יניב:  הייתי בשדרות ביום ראשון עם בתי הספר לדבר על המתווה הזה

טלי יניב:  אנחנו לא סגרנו והלכנו, אלא אנחנו מבינים שגם אם ישתנה המצב ואם יקרו דברים נוספים, יכול להיות שנצטרך עוד לעדכן

טלי יניב:  יש חוזר נוסף שייצא עכשיו, החוזר שאתם קיבלתם זה החוזר השני

טלי יניב:  הרגשנו שהשטח זקוק לתשובות, ולכן אנחנו לא יכולים לעכב אותם

טלי יניב:  אנחנו צריכים לתת להם משהו כדי להרגיע קצת את הלחץ

טלי יניב:      אנחנו מבינים שזו לא שנה רגילה, והחומר לא יהיה החומר הרגיל

טלי יניב:  ראשית כול, רצינו להוריד את רמת הלחץ ולכן פרסמנו את המתווים של המקצועות מהר מאוד

טלי יניב:  אחר כך הוצאנו חוזר שהשתנו הדברים – בתי ספר באזור צהוב, באזור ירוק, המלחמה התקדמה, השתנו הדברים ויצא חוזר נוסף בדצמבר

טלי יניב:  ברור לנו שדברים משתנים

טלי יניב:  בנוסף אנחנו מפעילים גם ועדה שבודקת מקומות שיש בהם מקרים ספציפיים עם בעיה, אנחנו קשובים לזה ואנחנו רואים מה צריך לעשות

טלי יניב:  לא הגיעו אלינו המון פניות

טלי יניב:  פעם בשבוע הוועדה מתכנסת, זה פניות ברמה שאנחנו יכולים לעמוד בה ולתת תשובה די מיידית

טלי יניב:  אם יש משהו ספציפי אנחנו יכולים לתת לו מענה גם בתוך המתווה הקיים

מאיר כהן: סליחה, גברתי

מאיר כהן:  מה מבחינתכם דבר שמייד מצרף בתי ספר אחרים למעגלים האלה?     

דוד גלס: לדוגמא, חבר הכנסת מאיר כהן, מספר המורים המגויסים עומד ברף כזה שאי אפשר לקיים למידה

מאיר כהן: אני רק רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת סון הר מלך

מאיר כהן:  הגיעו אלינו עדויות על יישובים שלמים שהבעלים והמורים היו במילואים

דוד גלס: זו ההחלטה שלנו - - - בית ספר, שונה לו המעגל

טלי יניב: אנחנו בודקים את זה, זה לא אוטומטי

לימור סון הר-מלך: ברור, אנחנו לא רוצים שזה יהיה אוטומטי

לימור סון הר-מלך:  אני העליתי את זה מהמקום שרוצה שפשוט ייתנו על זה את הדעת

יוסף טייב: 	כן, יש דינמיקה וצריך להתייחס אליה

משה טור פז: אני רוצה להשמיע פה עוד קול לשניכם, ובעיני הוא לא סותר, הוא משלים

משה טור פז:  קודם כול, אני חושב שכהגדרה אנחנו צריכים לשאוף להעלות את הסטנדרטים, ולא להוריד אותם

משה טור פז:  כלומר, אם יש לנו בחירה בין לתת לבית ספר עוד תקציב גמיש כדי שהוא יעסיק ממלא מקום – הייתי בבית ספר אשל הנשיא השבוע, שם מנהלת הכפר הביאה שני פרופסורים מאוניברסיטת בן-גוריון, שבשגרה בחיים לא היו באים אליו, אבל המורה שלה לפיזיקה נהרג, והיא בעצם גייסה שניים

משה טור פז:  זה מצב שלא מורידים בו סטנדרטים

משה טור פז:  לעומת זאת, כשמורידים סטנדרט,  נכון, אנחנו דאגנו לציונים של התלמידים, לא ללמידה שלהם ולא לתנאי הקבלה שלהם אחר כך

משה טור פז:  זה עולה כסף – צריך להשקיע יותר כדי לקבל את מה שקודם היה לנו

משה טור פז:  הדבר השני שאני רוצה בעניין הזה, ומקווה שיהיה לנו גם דיון בזמן הקרוב, הוא אושר אני חושב, הוא בנושא התלמידים הנושרים

משה טור פז:  ני חושב שהשנה אנחנו נזדקק להרבה מאוד מסלולים ייחודיים, אפילו אישיים

לימור סון הר-מלך: נכון

משה טור פז: אני רואה מה מספרים הילדים שחזרו מהשבי

משה טור פז:  נכון, זה בודדים

משה טור פז:  אבל לימור נגעה בעוד קבוצות ויש לנו מעגלים

משה טור פז:  אני חושב שאנחנו נצטרך הרבה מאוד מסלולים, כולל כאלו שלא היו קיימים עכשיו, איך אנחנו בסוף נותנים לילדים האלה הזדמנות

משה טור פז:  היא לא תהיה שווה, אבל דומה לשל שאר הילדים

מיכל מרים וולדיגר: מה שנקרא חליפה אישית

משה טור פז: יש פה עוד המון דוגמאות כאלה

משה טור פז:  הייתה לנו כבר התמודדות בעבר עם ילדים שבכיתה שלהם נהרג ילד בפיגוע, היו לנו כיתות שפשוט לא תפקדו

משה טור פז:  איך אתה בסוף נותן לילדים האלה הזדמנות, אפילו אחרי שמסיימים י"ב, כדי לתת להם התחלה לחיים? אני חושב שכאן הרצון צריך להיות מסלולים אישיים

משה טור פז:  ממש יהיה מין ליין של מסלולים אישיים מכל מיני סוגים

משה טור פז:  כמו שאנחנו יודעים לתת לילד פטור חריג ממתמטיקה בגלל דיסקלקולציה, נכון? אנחנו עושים את זה, אנחנו נותנים לו משהו אחר

משה טור פז:  צריך לחשוב על מסלולים אישיים לאור גודל הטרגדיה פה

משה טור פז:  ולא, סליחה על המילים, לא להזנות את מערכת החינוך ואת הסטנדרטים שלה, אלא לבנות מסלולים נוספים כדי לתת מענה

יוסף עטאונה: סליחה, אני העליתי שתי הערות

יוסף טייב: הוא יענה, זה רשום

יוסף עטאונה: לכל אחד התייחסו, אז אני מבקש התייחסות לסוגיות שהעליתי לדיון

יוסף טייב: אני אגיד לך למה, כרגע מה שהוא עונה להם זה לא כן או לא ואיך

יוסף טייב:  בסוגיה שלך אני כן מבקש

יוסף טייב:  בשונה ממך, אני מבקש מענה – כן, לא ואיך אנחנו מטפלים בנושא הזה של הבגרויות ברמדאן

יוסף טייב:  אם אתה רוצה שהוא ימרח אותך אני אתן לו למרוח אותך

יוסף עטאונה: לא, לא למרוח

יוסף טייב: יפה, אז אני לא רוצה

יוסף עטאונה: אבל זה לא כן ולא

יוסף טייב: אני רוצה לקבל תשובות כן, לא ואיך

מאיר כהן: בגרויות ברמדאן, אנחנו יודעים, זה קיים כבר עשרים שנה

יוסף עטאונה: מאיר, אני אסביר את הסוגיה

יוסף עטאונה:  בשעת שבירת הצום ברמדאן

יוסף טייב: הוא יענה, יוסף, תאמין לי שהוא יענה

יוסף טייב:  דויד, שנייה, לפני שאתה עונה לו, כי זו אותה סוגיה

יוסף טייב:  ואליד, בבקשה

וליד אל-הואשלה: אני לא הגעתי לדיון הזה על מנת לדבר פוליטיקה

וליד אל-הואשלה:  המטרה שלי ושל ידידי יוסף היא להקדים את הבחינות בארבעה שאלונים במתמטיקה, שאלון אחד באנגלית ושאלון אחד בהיסטוריה

וליד אל-הואשלה:  זו הדרישה שלנו, כי הבחינות נקבעו ושובצו בשעות הערב בדיוק בשבירת הצום, ולכן הדרישה שלנו היא לגיטימית

וליד אל-הואשלה:  אנחנו לא מבקשים להזיז את כל הבגרויות – רק את השאלונים שסמוכים לשעת האפטאר אנחנו מבקשים להקדים

דוד גלס: אני אענה

דוד גלס:  קודם כול אני מתנצל, פשוט היה פה שיח

דוד גלס:  בואו נרגיע, אנחנו לא במלחמה

דוד גלס:  אחד, בחינות הבגרות תמיד היו בתקופת הרמדאן, לא יודע אם אתם יודעים את זה או ערים לזה

דוד גלס:  הייתה בחינה, השר דיבר איתי ביום שישי

דוד גלס:  ביום שישי

דוד גלס:  בשלוש שיחות העליתי את כל הצוות שלי לאוויר, אמרתי להם שבחינה אחת במתמטיקה, שאלון שהוא זניח אבל יש מה שנקרא אתיקה ואסתטיקה, מבחינת הנראות זה לא נראה טוב

דוד גלס:  גם אם ערבים לא ייבחנו זה לא נראה טוב

דוד גלס:  הזזנו אותו לעשר בבוקר, אוקיי?     

וליד אל-הואשלה: שאלון אחד מתוך ארבעה

דוד גלס: שני שאלונים

דוד גלס:  הצום, למיטב הבנתי וידיעתי, מסתיים בשש

דוד גלס:  זאת אומרת, בשש פותחים את הצום

דוד גלס:  אנחנו מסיימים את הבחינות בשעה חמש אחרי הצוהריים כולל תוספות זמן, כולל הכול

דוד גלס:  זאת אומרת שיש מרחק מסוים מפתיחת הצום לבחינה האחרונה

דוד גלס:  יכול להיות שאני לא הייתי מספיק רגיש לקטע הזה של הבחינה הזאת, ולכן כשהשר דיבר איתי מייד שינינו את ההיבחנות

דוד גלס:  אני רוצה להגיד עוד דבר – צר לי שאני אומר את זה בצורה אולי קצת בוטה – זה לא יקרה

דוד גלס:  אנחנו לא יכולים להזיז בחינות עכשיו

דוד גלס:  המשמעות של כל הזזה כזו היא שאחרים לא ידעו על זה, יגיעו לבחינה, הדבר זז ואנחנו שיבשנו את כל הבחינות

דוד גלס:  התפקיד שלנו הוא לא לפגוע בציבור הערבי

דוד גלס:  אנחנו עובדים עם הציבור הערבי מצוין בלי לפגוע ברגשות שלו, ולעשות את הבחינות ברמה שיכולה לאפשר לו לפתוח את הצום בצורה מכובדת

וליד אל-הואשלה: זאת אומרת ששני השאלונים שמסתיימים בשעה שבע, אתם מקדימים אותם

דוד גלס: נכון

וליד אל-הואשלה: ושני השאלונים שמסתיימים בשעה חמש אתם לא מקדימים

דוד גלס: אנחנו לא יכולים להקדים

דוד גלס:  אני לא יכול

דוד גלס:  אם הייתי יכול, כמו שהייתי יכול להזיז את החמש עד שבע, תאמין לי, בלי למצמץ הייתי עושה את זה

וליד אל-הואשלה: אבל יש תוספת זמן גם בשאלונים שמסתיימים בחמש

לימור סון הר-מלך: תוספת זמן יש לכולם

דוד גלס: מה שמפורסם זה כולל תוספת זמן

יוסף טייב: זה קורה ככה כל שנה, דויד?     

דוד גלס: כל שנה, רק השנה זה הוקדם

דוד גלס:  כל שנה הוא מוקדם בעשרה ימים

דוד גלס:  מאז ומתמיד שאלו אותי, גם השר שאל אותי, והבהרתי לו שזה קורה ברמדאן

דוד גלס:  יש פה מנהלי בית ספר לשעבר שיודעים את זה, מאיר כהן יודע, תמיד היה ברמדאן

יוסף טייב: טוב, תודה רבה

יוסף טייב:  מירום שיף, בבקשה

וליד אל-הואשלה: מאיר, ברמדאן כן, אבל לא בשעת האפטאר

וליד אל-הואשלה:  אני מסכים איתך

יוסף עטאונה: שעת שבירת הצום

מאיר כהן: אני רוצה להבין משהו, אתה מדבר על זה שיש מבחן שהוא בשעת שבירת הצום?     

וליד אל-הואשלה: כן, על זה פניתי

יוסף טייב: בסדר, אבל אני מבין עכשיו שהזיזו את זה

מאיר כהן: ברור, יצטרכו להזיז את זה

מיכל מרים וולדיגר: השאלה היא אם זה קורה כל שנה על שבירת הצום

דוד גלס: תלוי מתי הרמדאן, הרמדאן זז

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה קרה גם לפני שבע שנים, שהוא לא זז? כלומר זה קורה?     

דוד גלס: לא, אנחנו אמורים לא לעשות את זה על שבירת הצום

דוד גלס:  יש פה בחינה קטנה שנבחנים בה 500 תלמידים, וראיתי שזה לא יעשה שינוי משמעותי

דוד גלס:  זה הפריע למגזר הערבי ומבחינתי ברגע שזה הגיע אליי זה שונה ותוקן

דוד גלס:  ביום שישי דיברנו עם השר וביום ראשון האחרון יצאה הודעה לכל השטח

יוסף טייב: תודה רבה, דויד גל

יוסף טייב:  מירום, בבקשה

מירום שיף: אני יו"ר הנהגת ההורים

מירום שיף:  אני רוצה לדבר על התהליך ועל עוד שתי נקודות בתוך הסיפור הזה

מירום שיף:  אני חושב שהיה פה תהליך מצוין

מירום שיף:  אנחנו היינו בדו-שיח עם משרד החינוך לאורך כל הדרך

מירום שיף:  אנחנו מקיימים ישיבות עם דויד, עוברים גם על הנושאים הספציפיים של שלושת בתי הספר שבמעגל הרביעי וגם על כל מדינת ישראל

מאיר כהן: יש גם בתי ספר בדפנה

מירום שיף: אתה מתכוון למעגל מס' 3

מאיר כהן: אני לא בטוח שבדפנה זה צריך להיות מעגל מס' 3, הוא סגור

מאיר כהן:  זה נראה לי מוזר, כי מה שדפנה עוברים, בהר וגיא, הוא סגור

דוד גלס:  מאיר, יש לי חדשות בשבילך

דוד גלס:  הר וגיא, אלה שהתפנו, לומדים בחצור הגלילית

דוד גלס:  מנהלת בית הספר שכרה מקום בחצור הגלילית

דוד גלס:  רווית מנהלת בית הספר בקשר רציף

דוד גלס:  אנחנו בקשר עם השטח, אנחנו מדברים איתם

לימור סון הר-מלך: אתם עושים עבודה נהדרת, ומגיעה גם מילה טובה על מה שאתם עושים

דוד גלס: אנחנו משתדלים

לימור סון הר-מלך: זיהיתם נכון, ניתחתם נכון, אתם עובדים נכון

מירום שיף: יש פה תהליך נכון וטוב

מירום שיף:  אנחנו לא היינו שותפים לכל צמצום של פרק זה או אחר באיזשהו מקצוע, כי זה באמת לא תפקידנו, אבל כן היינו שותפים לכל העקרונות

מירום שיף:  דויד לא ציין את כל ההבדלים בין המעגלים, אבל כן את כל העקרונות, ובסך הכול יש פה תהליך טוב

מירום שיף:  יותר מזה, יש גם כל הזמן הסתכלות מה קורה, איזה שינויים קורים ולאן אנחנו מובילים את הדברים האלה, וזה מאוד חשוב

מירום שיף:  אפשר גם לערער על ההחלטות אם יש משהו ספציפי שלא יודעים אותו

מירום שיף:  יש שתי נקודות שצריכים לשים אליהן לב, עוד לא הגענו לשם וצריך לתת פתרון

מירום שיף:  העלינו, היה כבר דיון אחד לפחות בנקודה אחת ותכף אני אגיד אותה

מירום שיף:  חלק מהמפונים שפתחו להם בתי ספר במקומות אחרים לא לומדים כולם באותו מקום, ואז לא כל תלמידי י"א וי"ב מזוהים ויודעים להגיע לאותם בתי ספר, ומשרד החינוך עוד לא נתן להם פתרון של הסעה

מירום שיף:  זו לא בעיה בבגרות, זו בעיה בהגעה

מירום שיף:  צריך לפתור את זה ולתת לאותם ילדים הסעות

יוסף טייב: מה קורה עם התלמידים האלה עכשיו?     

מירום שיף: התלמידים האלה חלקם לא לומדים עם החברים שלהם

מירום שיף:  צריכים להבין שבמעגל מס' 4 שאנחנו מדברים עליו יש תלמידים שהמהות היא לא הבגרות, לכן נתנו להם בגרויות פנימיות

מירום שיף:  המהות אצלם היא רגשית ונפשית, שיתגברו על כל הטראומות שלהם

יוסף טייב: עזוב, אני לא מדבר על מעגל מס' 4

יוסף טייב:  מעגל מס' 3, הוא מפונה או התפנה ואין לו הסעה להגיע לבית הספר

יוסף טייב:  מה אני אומר לו? תעשה בגרות בשנה הבאה?     

מירום שיף: הוא מתגלגל לבית ספר באזור המגורים שלו, ולא תמיד בית הספר הזה מתאים לתלמיד הזה, כי הוא למד ורסיה כזאת ולבית הספר לא תמיד יש את הוורסיה הזו

מירום שיף:  את זה צריך לפתור, ויותר מזה, לא כל התלמידים - - -     

מאיר כהן: אבל אתה עומד לפתור רק את בעיית ההסעות

מאיר כהן:  רציתי לשאול את זה לגבי חבר'ה שלומדים בהר וגיא ובחצור, או בנופי הבשור ואחרי זה נמצאים ברמת נגב או באשל הנשיא

מירום שיף:  חייבים את ההסעות

מיכל מרים וולדיגר: רגע, זה לא רק הסעות, זה לאתר אותם

מיכל מרים וולדיגר:  אתה אומר שאי-אפשר לאתר אותם

מאיר כהן: יש כבר הסעות, אני אומר לך שיש הסעות

מירום שיף: לא, לא נותנים להם הסעות

מירום שיף:  מאיר, אם אני אמרתי שלא נותנים אני יודע מה אני אומר

מירום שיף:  שתיים, אני עכשיו הולך למעגל מס' 1

מירום שיף:  ניתנו בו הקלות מאוד יפות לכלל מדינת ישראל

מירום שיף:  אבל מדינת ישראל לא שווה

מירום שיף:  אזור גוש דן דרומה – ראשון לציון, רחובות, נס ציונה, תל אביב בחלקה – הם היו צהובים תקופה מאוד ארוכה, הרבה מעבר לאזור נתניה, חוף השרון, חיפה ואזורים אחרים במדינה

מירום שיף:  כולם ממעגל מס' 1

מירום שיף:  יש פה חוסר שוויון והגינות לאותם תלמידים, וגם להם צריך לתת פתרון -  או לשים אותם במעגל מס' 2, שההבדלים בינו לבין מעגל מס' 1 לא עצומים

משה סולומון: הרמזור משפיע על המעגלים האלה?     

מיכל מרים וולדיגר: לא

מיכל מרים וולדיגר:  בתוך מעגל מס' 1, שהוא הכי גדול, יש כמה צבעים

מיכל מרים וולדיגר:  אמורים להיות

מירום שיף: תבינו מה היה במעגל מס' 1

משה סולומון: אני שואל האם בתוך אותם 94% - - -     

מירום שיף: לא

מירום שיף:  אם גמרנו את חופשת חנוכה, הגענו ל-17 בחודש, הזיזו את בית הספר למעגל מס' 2, אבל זה לא רוב מדינת ישראל

מירום שיף:  יש אזורים שלמים –עזבו רגע בית ספר

מירום שיף:   מדינת ישראל – ארבעה ימים לפני חנוכה עברו מצהובים לירוקים

מירום שיף:  עד אותו יום הם למדו יום כן יום לא, יום בזום

מירום שיף:  זו לא למידה לבגרות כמו שלמד מי שלמד בכיתה בחיפה, שהוא ירוק כבר לא יודע כמה זמן לפני זה

מירום שיף:  לכן נוצר פה חוסר שוויון כלפיהם

מירום שיף:  זה לא שאין שם שום למידה, בגרות זה משהו שצריך להיות מאוזן

גיל מושקוביץ: חברים, אנחנו הולכים לטבוע במעגלים

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק, אתה לא יכול לרדת לכל-כך הרבה

מיכל מרים וולדיגר:  בסופו של דבר, אם חילקתם לשלושה מעגלים, או ארבעה, אתה לא יכול לרדת פר בן אדם

מירום שיף: זה לא פר בן אדם, זו עיר כמו ראשון לציון

מירום שיף:  חבר'ה, אנחנו לא מדברים עכשיו על ארבעה ילדים

מירום שיף:  בעיר כמו תל אביב, עיר כמו רחובות, הם צריכים להיות מטופלים

יוסף טייב: האם במעגל ראשון מקבלים את המענה ולא מקבלים את מה שיש במעגל השני? בואו ניתן לדויד  לצלול לתוך כל מתווה, לפי המעגל, לפי הצבע – איך שתגדירו את זה, 1, 2, 3, 4 – מה מקבלים, ואז אנחנו נראה באמת איפה השינויים

משה סולומון: אם אפשר, הערה אחת לפני הסקירה

משה סולומון:  אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת טור פז קודם לכן ואני רוצה להגיד שתי נקודות

משה סולומון:  סביב המתווה והמעגלים, באמת אתם עושים עבודה מדהימה, אין לי צל של ספק בעבודה

משה סולומון:  סיירנו בבתי ספר ואצל המפונים, וזה באמת מדהים

משה סולומון:  כמה גמישות וכמה היענות יש למשרד החינוך בסיפור הזה

משה סולומון:  מעבר לזה, בסוף אנחנו מבינים שהגמישות היא שם המשחק, בדיוק כמו שאתם עושים את המתווים האלה

משה סולומון:  אני רואה הרבה פעמים שיש הבדל בין בית ספר לבית ספר, ויש הבדל בין מקום למקום

משה סולומון:  לא בגלל התלמידים, אלא איזה אמצעים יש לבית הספר

משה סולומון:  אמצעים זה משאבים פיזיים או משאבים רוחניים כאלה ואחרים

משה סולומון:   צריך לראות איך אנחנו מאפשרים גמישות יתר לאותם מנהלים, שאנחנו סומכים עליהם ושבידיהם אנחנו מפקידים את התלמידים האלה

משה סולומון:  איך אנחנו מאפשרים גמישות יתר בשני הערוצים – ערוץ אחד הוא ערוץ ההשלמה, דיברנו על זה אז, של פינוי תקנים

משה סולומון:  יש תקן של מורה שהוא במילואים או שהוא מפונה וכן הלאה, והוא לא יכול לבוא

משה סולומון:  איך אני יכול לתת לו גמישות בפינוי התקן, כדי שהוא ישלים את זה? נותן לו את האחריות והוא ימצא את זה, אני לא אומר, לך תמצא, אבל אם יש לו יכולת למצוא גמלאי או אדם אחר כדי שיוכל להשלים ולייצר רציפות לימודית, זה דבר שכדאי לשים לב אליו

משה סולומון:  זו נקודה אחת

משה סולומון:       נקודה שנייה, אנחנו מבינים שבכל המעגלים שדיברנו עליהם, בסוף באותו מעגל, באותו יישוב, ובאותו מקום, הפגיעה משפיעה בכמה רמות שונות

משה סולומון:  אנחנו מבינים שבאוכלוסיות שהעורף המשפחתי הוא נמוך יותר, פחות חזק, ההשפעה רחבה יותר – כגודל הפגיעה גודל הפער שייווצר

משה סולומון:  השאלה שלי היא האם יש התייחסות גם לנושא הזה

משה סולומון:  גם ביחס לבגרויות, אבל גם ביחס ליכולת שלי לייצר לו איזושהי רציפות לימודית

טלי יניב: אני אתייחס לעניין של הרציפות הלימודית, וגם בקשר למה שאמר חבר הכנסת טור פז

טלי יניב:  העניין הוא לא רק מתווה הבגרויות,  אלא צריך גם להסתכל על הלמידה, וחלק מהתפקיד שלנו היה ליצור פתרונות למידה שלא היו עד עכשיו במערכת לטובת בתי הספר האלה, כדי לא ליצור מצב שפשוט אי-אפשר ובתי הספר מרימים ידיים

טלי יניב:  לתת להם פתרונות שונים, ואנחנו נותנים להם פתרונות שונים

טלי יניב:  זה תלוי ברצון שלהם לקבל את הפתרונות האלה, אנחנו לא מחייבים אף אחד, אבל אנחנו כן מציעים להם

טלי יניב:       דבר ראשון שאנחנו מציעים להם, יש לנו מתחילת המלחמה כיתה דיגיטלית

טלי יניב:  אלו מורים לא מגויסים, שנמצאים, למשל, במרכז הארץ

טלי יניב: והם לוקחים כיתה באשקלון, או כיתה באשדוד או בצפת, במקומות שבהם אין מורה, והם מלמדים את התלמידים מרחוק

טלי יניב:  בכיתה עצמה יש מורה פיזי שלא חייב להיות דווקא המורה של המקצוע, והוא זה שמכנס תלמידים, מכניס אותם לתוך הכיתה

טלי יניב:  בית הספר לוקח את האחריות על עצם קיומו של תהליך הלמידה

טלי יניב:  אבל מקצועית, מכיוון  שחסרים מורים בהרבה מאוד מקצועות, יש מורה מומחה לתחום, והוא מלמד אותם מרחוק

טלי יניב:  מה שמאוד עוזר לנו זה שבחטיבה העליונה יש לנו קורסים דיגיטליים מוכנים בכל המקצועות

טלי יניב:  לא מהמלחמה אלא הכנו אותם עוד קודם

טלי יניב:  זה מאוד מקל, בגלל שללמידה בזום יש המון בעיות, אבל הלמידה של קורסים דיגיטליים היא למידה שאנחנו יודעים שהיא מאוד יעילה

משה סולומון: אם ארגון מנהיגים, שישבתי איתם, אומר לי שאני כמנהל יודע לשים מורה מקצועי בכיתה, הוא גם ירוויח את הלמידה וגם יחזיק מקצועית את התלמידים

משה סולומון:  למה אנחנו לא יכולים לאפשר את הגמישות הזאת לאותו מנהל? כלומר, מבחינת פניות תקן או יצירת משאבים נוספים

גיל מושקוביץ: חברים, קורה פה פשוט תהליך מאוד מוזר

יוסף טייב: מה שאתה אומר עכשיו לא קשור למתווה, חבר הכנסת סולומון

יוסף טייב:  בסוף אני קובע פה את סדרי הדיון

מאיר כהן: אני די שמח

מאיר כהן:  זו אחת הפעמים הבודדות שהמשרד מציג פתרון שהוא טוב

מאיר כהן:  אני מצטער, אני חסיד של המשרד, אבל מאז פרוץ המלחמה היו כמה דברים שהיה אפשר לעשות הרבה יותר מהר

מאיר כהן:  כל מחוללי השינוי האלה וכל הגורמים האלה שאתם עשיתם למורים ולמנהלים –אני לא שומע אם אפשר להציג לנו איך אתם מדברים עם המורים האלה שנמצאים באותם בתי ספר

מאיר כהן:  גם הם עברו ועוברים חוויות מאוד קשות, ואני יכול להביא המון תוכניות

מאיר כהן:  למשל, המורים,  בנופי הבשור או המורים בשער הנגב, שם פגשתי אותם ואני יודע באיזו מצוקה גדולה הם

מאיר כהן:  לא מקבלים מכם סעד בצורה כזו או אחרת – גמישות מסוימת, תקציבים אחרים, טיפול, חונך שמצטרף אליהם – ואז כל מה שעשינו יורד לטמיון

מאיר כהן:       אני, אגב, חסיד גדול של לשמור על שגרה, זה הדבר החשוב ביותר

מאיר כהן:  לא הציונים שלהם באוניברסיטה, אלא החוסן, זה השגרה

מאיר כהן:  ולפרוס לעוד ועוד מקומות

מאיר כהן:  אני מטייל כמה חודשים  גם ברחובות, הנכדים שלי גרים שם, ומתקיימת שם למידה

מאיר כהן:  מתקיימת שם למידה

מאיר כהן:  אני לא חושב שצריך לפתוח משהו ספציפי לרחובות ומשהו ספציפי למקום אחר, וטוב שעשיתם את מעגל מס' 1, שם נתתם 15% עם כל מה שצריך

מאיר כהן:  אבל אני חוזר לבקשתי, אדוני היושב-ראש, אם אתה לא מתנגד, לקבל איזו סקירה קטנה מכם איך מטפלים במורים ובמנהלים, דויד, בנקודות

מאיר כהן:  אם הקשיתי עליך, אתה יכול לשלוח לנו  חומר

יוסף טייב: לפני שאני מתייחס לבקשה של חבר הכנסת מאיר כהן, ואני חושב שזו גם הבקשה של חבר הכנסת סולומון

יוסף טייב:  בקצרה, מהו המתווה? מה מקבלים במס' 1, 2, 3, 4? בבקשה

דוד גלס: לפני שאני אתחיל לתת סקירה על המתווה, אני אגיד שהיה ברור לנו מלכתחילה שבתוך אותו מעגל יכולה להיות שונות

דוד גלס:  להבדיל ממה שקרה בקורונה, היה חשוב לנו להוציא פה דברים ברורים וקצרים, ולא להוציא חוזרים כל יום שני וחמישי, כדי לייצר יציבות במערכת

דוד גלס:  מעגל ראשון, כמו שאמרתי, מקבל הקלות בחוקי המענה בשאלונים ובמיקוד, ותוספת של 15% בהיבחנות

דוד גלס:  המעגל השני מקבל את מה שקיבל המעגל הראשון, ובנוסף לזה המשקלים בין ציון הבחינה לבין ציון המגן משתנים

דוד גלס:  משקל ציון הבחינה פוחת ומשקל ציון המגן עולה

דוד גלס:  מה שהיה 50%-50% הופך להיות 60% לטובת המגן ו-40% לטובת הבחינה

דוד גלס:  מה שהיה 70% לטובת הבחינה הפך להיות 50% והמגן עלה בעוד 20%

דוד גלס:  בנוסף לכך, נעשה את החישוב הישן ואת החישוב החדש, והגבוה מבין השניים יילקח לתלמיד

מאיר כהן: בהנחה שאין פער

דוד גלס: בנוסף לכך, בכל נושא המעבדות – בחינות המעבדה בפיזיקה, כימיה וביולוגיה ייעשו באופן פנימי ולא באופן חיצוני

דוד גלס:  מעגל מס' 3 מקבל את מעגל מס' 1, מעגל מס' 2, ובנוסף לכך הוא מקבל עוד שיפוי של 15% על הציון שהוא מקבל בבחינות במתמטיקה, באנגלית ובעברית, או בערבית או בדרוזית, תלוי מה המגזר כמובן

דוד גלס:  למשל, חורפיש במגזר הדרוזי והוא במעגל מס' 3 – הוא יקבל על ציון הבחינה עוד 15%

דוד גלס:  זה דבר אחד

דוד גלס:  הדבר השני, בבחינות ההומניסטיקה הוא מקבל אישור לעשות את הבחינה שהוא היה אמור לעשות חיצוני על פי מתווה הקורונה, באופן פנימי

דוד גלס:  בנוסף לכך הוא מקבל הגבר אחד לעשות באופן פנימי

מיכל מרים וולדיגר: מה זה הגבר אחד?     

דוד גלס: זאת אומרת, תלמיד עושה חמש יחידות

דוד גלס:  כדי להיות זכאי לתעודת בגרות הוא חייב לפחות הגבר אחד של 5 יחידות

דוד גלס:  מי שנמצא במעגל מס' 3 יכול לעשות את ההגבר הזה באופן פנימי

דוד גלס:  אלה ההקלות שקיבל מעגל מס' 3

דוד גלס:  אנחנו הולכים לתת תוספות למעגל בחוזר הבא, כי כמו שאמרה ד"ר טלי יניב, אנחנו לומדים כל הזמן ממה שקורה בשטח

דוד גלס:  אנחנו נוציא חוזר בימים הקרובים ויהיו בו עוד הקלות למעגלים מס' 2 ו-3, בגלל קשיים אובייקטיביים שאנחנו רואים עכשיו

יוסף טייב: לצורך העניין, מנהל בית ספר שחושב שהוא צריך להיות במעגל מס' 3 ולא במעגל מס' 2

יוסף טייב:  מה האפשרות שלו?     

דוד גלס: הוא כותב מכתב

דוד גלס:  יש ועדה מקצועית שטלי יושבת בה, אני יושב בה, העל-יסודי ועורכת הלשכה המשפטית יושבים בה

דוד גלס:  הגענו כבר ל-45 פניות

דוד גלס:  היו הזזות של מעגלים ממס' 1 למס' 2 וממס' 2 למס' 3 בעקבות הפניות הללו

יוסף טייב: מתוך 45 פניות כמה פניות אושרו?     

אנ דויד גל: אני לא שולט בנתון

יוסף טייב: 	באחוזים, פחות או יותר

דוד גלס: ההערכה שלי היא משהו כמו 50% מהבקשות

דוד גלס:  אני אומר את זה בזהירות, חבר הכנסת טייב

דוד גלס:  50% קיבלו תשובה חיובית

לימור סון הר-מלך: יפה מאוד

לימור סון הר-מלך:  אני רוצה לומר משהו, אדוני היושב-ראש, עוד פעם בהתייחס ליהודה ושומרון

לימור סון הר-מלך:  מלבד הלחימה, אנחנו באמת חווים גם אובדן והרבה נופלים

לימור סון הר-מלך:  יחסית לגודל האוכלוסייה זה לא פרופורציונלי, ולכן אני חושבת שבאמת צריך להתייחס לזה גם כאזורי לחימה, אבל גם כמקומות שסופגים בהם אובדן באופן מאוד מאוד קשה

מיכל מרים וולדיגר: רגע, אני אדייק אותך, לימור

מיכל מרים וולדיגר:  אמרת שהחלוקה לבתי ספר זה לפי כמה בוגרים נפלו שם, ויכול להיות שצריך להכניס גם כמה נפלו הורים של, ואז אתה מכניס אותם לתוך הקטגוריה

לימור סון הר-מלך: גם הורים של, אחים של

מיכל מרים וולדיגר: משפחה קרובה

לימור סון הר-מלך: היו אליי פניות גם ממנהלי תיכונים, מנהלים ומנהלות

לימור סון הר-מלך:  הבנתי שיש ועדת ערעורים, אבל אני חושבת שאתם צריכים לתת את הדעת, ואולי לייצר –אני לא יודעת איזה מעגל ממס' 1, 2, 3 או 4

לימור סון הר-מלך:  כנראה שאת מתווה מס' 4 לא נצטרך, בעזרת השם, אבל אני אומרת איזשהו מתווה לאזור, שהוא גם אזור לחימה כרגע וגם חווה אובדן

יוסף טייב: בסדר, דויד אמר שהוא לא לקח את זה בחשבון

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשאול עוד שאלה, כי לא נתת לנו את המתווה של מס' 4

מיכל מרים וולדיגר:  בכל זאת, כמו שאמרנו, הם צריכים עדיין תחזוקה של הלימודים, כי אמרנו שזה לא רק הבגרויות

מיכל מרים וולדיגר:  שנית, אני מניחה פה שאלה שאני לא יודעת מה התשובה עליה

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו בעצם אומרים שהם יפגרו בשנה כי הם פספסו את כל האירוע

מיכל מרים וולדיגר:  אתה לא תיתן עכשיו לכל אחד בגרות 100 ועברנו הלאה

מיכל מרים וולדיגר:  השאלה היא מה עושים עם אותו מעגל מס' 4

יוסף טייב: הוא עוד לא הסביר

יוסף טייב:  ניתן לך לסיים את מעגל מס' 4, דויד

דוד גלס: בגלל שהפגיעות במעגל מס' 4 היא מסדר גודל שונה לגמרי, אנחנו מקיימים עם שלושת המנהלים פגישות אישיות,  ותופרים איתם את הבגרויות, באמצעות המפמ"רים, עם בחינות מבוקרות ותוך התחשבות מקסימלית

דוד גלס:  אבל בסיפה, הבחינות שלהם יהיו פנימיות השנה

דוד גלס:  כל מה שאמרתי על המעגלים, אגב, יחול לא רק על מועד חורף, אלא גם על מועד קיץ ועל מועד ב'

דוד גלס:  זאת אומרת, על כל השנה, כי לא רצינו להטריף את בתי הספר עם מודלים שונים של הכנות

דוד גלס:  לכן, מלכתחילה התקבלה החלטה שזה מודל שנתי, ומעגל מס' 4 יקבל מודל שהוא פנימי באופן מבוקר מול המפמ"רים

דוד גלס:  רק אתמול קיבלתי את התוכנית של שקמה בכל המקצועות, את הבחינות ואת הקשר שיש להם עם המפמ"רים לגבי הבחינות הפנימיות שהם יבצעו, ובבחינות האלה תהיה בקרה מסוימת

יוסף טייב: דויד, במשרד אתם כבר נערכים למצב שכנראה מי שנמצא בי"א ויקבל הקלות מסוימות לפי המעגלים, יכול להיות שגם בי"ב הוא יצטרך את ההקלות האלו או חלקן?      

דוד גלס: כרגע המשרד עסוק בשנה הזו, לא נכנסנו לשום דבר לגבי מודל

דוד גלס:  חבר'ה, אנחנו באירוע נזיל מאוד

דוד גלס:   נערכנו גם לכך  שתהיה התלקחות בצפון וכל מה שבנינו יכול להתמוטט לנו

דוד גלס:  לכן, באיזשהו מקום ההחלטה העקרונית הייתה לגבי השנה, ואחר כך  נחשוב מה קורה לגבי השנה הבאה ולגבי מי

יוסף טייב: 	תודה רבה

יוסף טייב:  איתן קוט, מתאם הפעולות בין הכנסת למועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה

איתן קוט: תודה רבה

איתן קוט:  אני אתחיל ואגיד שבסך הכול הייתה פה עבודה מעולה בין משרד החינוך למועצת התלמידים והנוער הארצית והנהגת ההורים

איתן קוט:  באמת עבדנו, ובאמת משרד החינוך שיתף ועבד, ואני יכול להגיד שברמה הכוללת בסך הכול המתווה טוב

איתן קוט:  התלמידים מרגישים שיש פה מענה נכון שבאמת עוזר להם

איתן קוט:  אני אתן כמה בעיות נקודתיות שעלו לנו בקרב התלמידים, אבל באמת בסך הכול רוב התלמידים מרוצים וזה כבר משהו שאני מאוד מעריך, וכמועצה – מעולה

איתן קוט:  הועלה לנו שבקרב תלמידי אשדוד, שנמצאים כרגע במעגל מס' 2 אך ורק לחורף, על-פי מה שאמרו להם

איתן קוט:  בין מועד חורף למועד קיץ יש בערך חודשיים וקצת, מסוף הבגרויות עד תחילת הבגרויות הבאות

איתן קוט:  זה לא באמת הפרש משמעותי שגורם ומוביל לזה שתלמיד יכול לקבל את התמיכה הזאת ומוביל להקלות משמעותיות

איתן קוט:  זו בעיה שעלתה בקרב אותם בני נוער, שבאמת חששו לזה

איתן קוט:  המקרה הבא, נדבר קצת על מעגל מס' 3 וגם מס' 4, שהם קצת מעופפים בסוף, הם עדיין לא מרגישים שהם יודעים 100% מה המיקוד ומה קורה, ואולי כדאי לתת דגש בעניין הזה

איתן קוט:  תלמידים בסוף מרגישים

יוסף טייב: רגע, לפני שאתה נוגע בנקודה שלוש

יוסף טייב:  דויד, כל מי שבמעגל מס' 2 זה חל רק על בחינות חורף?     

דוד גלס: לא

דוד גלס:  אשדוד הגישה ערעור, והחלטת הוועדה אמרה שכרגע הם מקבלים לחורף ובהמשך אנחנו נבחן את המצב

יוסף טייב: בסדר, רציתי רק לברר שזה לא משהו רוחבי במעגל מס' 2

דוד גלס: לא, לא

יוסף טייב: כן, בבקשה

יוסף טייב:  תסיים

איתן קוט: דבר אחרון אחרי המתווים, שהם יותר בעייתיים

איתן קוט:  מעגל מס' 1 הוא בסך הכול, באמת, מבחינת הבגרויות משרד החינוך עשה עבודה מעולה ונתן חומר שבאמת אפשר להספיק אליו

איתן קוט:  הבעיה היא יותר בשטח עצמו, שבסוף בתי הספר, גם בתור רגולציה, מביאים עומס משמעותי

איתן קוט:  כדי להיות באטרף ולהספיק לבגרויות יוצא שתלמידים מרגישים שקשה להם באמת מהעומס

איתן קוט:  אני לא אגיד, כיתה י"א וכיתה י"ב הן שנים קשות גם ככה, אבל בגלל המלחמה קוצצו חודשיים שהיינו אמורים ללמוד בהם באופן אינטנסיבי, ויוצא שכרגע בחודש וחצי האחרונים רוב התלמידים נמצאים ברצף של בין שתי בחינות לשלוש בשבוע, שזה משהו שהוא קשה ועמוס, וכדאי לתת ולמצוא איזו דרך או פתרון שזה באמת לא יקרה

איתן קוט:  אני מודה למשרד החינוך, כי זה מודל באמת מדהים

איתן קוט:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  גיל מושקוביץ, מנכ"ל ארגון מנהלי בתי הספר – מנהיגים

גיל מושקוביץ: שלום, חברים

גיל מושקוביץ:  חלקכם – קינלי, מיכל, חברי הכנסת היקרים, יושב-הראש טייב – הייתם איתנו בשבוע שעבר

גיל מושקוביץ:  אנחנו ראינו מקרוב, הובלנו סיור משותף בבתי הספר המפונים וראינו גם את המציאות הקיצונית, שלפעמים היא נוראית, אבל לפחות פשוטה להבנה

גיל מושקוביץ:  אני מרגיש שקורה משהו מוזר בתוך הדיון הזה

גיל מושקוביץ:  אנחנו עלולים לטבוע במלא מעגלים, כשאולי מתחת לפנס יש את הפתרון

גיל מושקוביץ:  אולי הוא יישמע קצת רדיקלי, אבל אולי אנחנו נמצאים קצת בתוך קונספציה שמשרד החינוך חייב להגדיר ולפתור כל דבר

גיל מושקוביץ:  בואו נעשה אולי משהו אחר

גיל מושקוביץ:  אנחנו הרי סומכים, הסיפור בעיני הוא האמון במנהלי בתי הספר ובמנהיגי השטח

גיל מושקוביץ:  זו הצלע היחידה, דויד וטלי, שאיתה לא התייעצתם בשלבים המכוננים של המתווה הזה, וחבל

גיל מושקוביץ:  כל הזמן אנחנו מתכתבים אתכם ואז הדברים מתוקנים ומתוקנים

גיל מושקוביץ:  בסוף טובעים במלא מעגלים, במקום פשוט לתת אמון בשטח

גיל מושקוביץ:  אגב, אנחנו שומעים פידבקים מדהימים עליך, ספציפית, כל הזמן

גיל מושקוביץ:  כל המנהלים שאנחנו מדברים איתם אומרים דויד רגיש, סבלני, גמיש, סבלנות אין קץ

גיל מושקוביץ:  אבל בסוף, כמו שגם התלמידים אמרו כאן, חסרה בהירות

גיל מושקוביץ:  במעגלים שלוש וארבע יש עדיין תלמידים שאמורים לגשת למועד חורף ועד עכשיו לא ברור להם מה ההתאמות

יוסף טייב: לכן בתחילת דבריי שאלתי את דויד אם כל בית ספר יודע לאיזה אזור הוא שייך

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא מדבר על האזור, הוא מדבר על המתווה עצמו, איזה חומר יהיה בתוך הבגרות

מיכל מרים וולדיגר:  הוא לא מדבר על המעגלים

יוסף טייב: רגע, אני רוצה לחדד את זה

יוסף טייב:  כשאני אומר שבית ספר יודע לאיזה מעגל הוא שייך, זה אומר שכל מעגל יש לו את המתווה שלו, ודויד הבהיר מהו המתווה

מיכל מרים וולדיגר: אבל החומר הלימודי לא ברור לכולם

יוסף טייב: עזבו, אני לא נכנס לחומר הלימודי

יוסף טייב:  הוא יודע מה החומר הלימודי

דוד גלס: החומר הלימודי, המיקוד וחוקי המענה – שבועיים

דוד גלס:  תוך שבועיים המזכירות הפדגוגית הכינה את כל הקיצוץ

דוד גלס:  כולם ידעו והוצאנו קישורים באתר שלי על כל מקצוע – מה החומר שירד מהבחינה ומהם חוקי המענה

דוד גלס:  תוך שבועיים זה פורסם

דוד גלס:  אני רוצה להגיד משהו

גיל מושקוביץ: השטח עדיין איכשהו לא יודע את זה

יוסף טייב: אני שאלתי שאלה ודויד ענה בנחרצות שכולם יודעים, אבל דויד, קח בחשבון את מה שנאמר פה על ידי גיל

מאיר כהן: אני רוצה להפריע לך, דויד, מותר לי?     

דוד גלס: בבקשה

מאיר כהן: אני נפגשתי עכשיו עם בית ספר דרכא מירוחם וסיפרתי להם מה קורה כאן

מאיר כהן:  הם אמרו לי: תגיד לדויד שהוא האיש הכי מקצועי בממשלה

דוד גלס: תודה רבה

מאיר כהן: כשיש לי ביקורת אני אומר

יוסף טייב: זה נאמר גם על ידי גיל עכשיו

גיל מושקוביץ: נכון

גיל מושקוביץ:  אנחנו בכפילות מאוד מוזרה, כי השטח חווה אותך באופן ישיר, כפרסונה, עם כל מה שנאמר כבר, עם כל הקומפלימנטים

גיל מושקוביץ:  אז אני אומר, במעגלים מס' 3 ו-4 יש  מנהלים, כולל כאלה שפגשנו, שעדיין נמצאים בערפל

גיל מושקוביץ:  אבל אני דווקא רוצה לחזור למעגל העיקרי, למעגל מס' 1

גיל מושקוביץ:  במעגל מס' 1 יש מגוון עצום של מצבים – יש לנו ישיבות תיכוניות שסוציולוגית הצוות שלהם זה גברים בגיל גיוס והם לא לומדים כבר שלושה חודשים

גיל מושקוביץ:  הילדים לא נפגעו ב-7 באוקטובר, אבל הם פשוט לא לומדים והמעגל הזה לא רלוונטי להם

מאיר כהן: זה חריג

עינב דלח: זה ממש לא חריג

גיל מושקוביץ: לא, יש מלא כאלה

מאיר כהן: אני מסכים עם מה שאתה אומר, אבל בהנחה שבתי הספר פונים למשרד הוא מחריג אותם

גיל מושקוביץ: לא, אבל אין לזה סוף, מאיר

גיל מושקוביץ:  בוא תבין רגע את העניין

גיל מושקוביץ:  דוגמה אחת זה הישיבות

גיל מושקוביץ:  דוגמה אחרת זה בתי ספר שעשו מעשי חסד וקלטו אליהם לפעמים עשרות, לפעמים יותר מעשרות של תלמידים, ונמצאים באיזה ערפל של איך בכלל להתאים אליהם

גיל מושקוביץ:  זאת אומרת, תלמידים שהם מהמעגל השלישי או הרביעי, אבל נמצאים בבית ספר שהוא בעצמו נמצא בעמימות

גיל מושקוביץ:  יש לך לפעמים כיתה בתוך בית ספר נורמטיבי לגמרי, ירוק במעגל מס' 1, שפשוט יש לה, באריאל למשל, מורה למכטרוניקה שמגויס כבר שלושה חודשים

גיל מושקוביץ:  הם לא מצליחים למצוא את המורה שיצליח ללמד את התלמידים האלה את המגמה שלהם

גיל מושקוביץ:  הדוגמאות לא נגמרות, יש עוד הרבה

גיל מושקוביץ:  מה שאני בעצם בא להגיד, חברים, בואו נצא רגע מהקונספציה שצריך להגדיר כל דבר

גיל מושקוביץ:  להיפך, בואו תעשו הפוך – תסמכו על המנהלים

גיל מושקוביץ:  דובר על גמישות, בואו נדבר גם על אמון

גיל מושקוביץ:       למנהיגי השטח, שאיתם לא התייעצו מספיק לצערי, למנהלי בתי הספר, יש מחויבות לחינוך של התלמידים שלהם, אני מקווה שאנחנו מאמינים בזה

גיל מושקוביץ:  יש להם מחויבות להשכלה של התלמידים שלהם

גיל מושקוביץ:  בואו ניתן להם רגע את המנדט להגיד לפי איזה מתווה הם יכולים לעמוד ולבחון את בית הספר שלהם, אפילו עם דיפרנציאציה

גיל מושקוביץ:  יכולה מנהלת בית ספר שש שנתי לבוא ולהגיד, חברים אני מתאימה למעגל מס' 1

גיל מושקוביץ:  אבל יש לי כיתה, יש לי מגמה, שלא יכולה לעמוד בזה

גיל מושקוביץ:  אני רוצה להתאים

גיל מושקוביץ:  אבל לא עם פניות ו-ועדות וכל דבר

גיל מושקוביץ:  להיפך, בואו תעשו הפוך

גיל מושקוביץ:  תנו להם להחליט, לדווח לכם, תעשו איזו דגימה לראות שזה לא - - -     

יוסף טייב: הרעיון ברור

יוסף טייב:  דויד, אתה רוצה להגיב על זה?     

דוד גלס: אני אגיב בזהירות

דוד גלס:  אני החזקתי בעמדה הזאת שאתה מדבר עליה

דוד גלס:  גם אני חשבתי

דוד גלס:  אבל היום כשאני נמצא ממה שנקרא מעוף הציפור,  אני רואה את הדברים מלמעלה

דוד גלס:  אני רואה גם נתונים שלא מסתדרים עם הדעת

דוד גלס:  זאת אומרת אני רואה תלמידים שמקבלים בהערכה חלופית, שזה 30%, ציונים של 100

דוד גלס:  100, שלוש ספרות

דוד גלס:  אני רואה את הבחינה שלהם – 12, 15

דוד גלס:  אני רואה בעיות בסטנדרטיזציה, וזה החשש הגדול שלנו

דוד גלס:  אני מדבר פה, ועם רוב המנהלים אני עובד מצוין ואני סומך עליהם, ובתקופה שלי מנהל היה שולח לי הצהרה ומייד אני מתקן את הציונים שהוא מדבר איתי, או אני עונה בתוך 24 שעות לכל פנייה שעוברת אליי

דוד גלס:  אני לא פוגש מנהלים שמרגישים שיש חוסר אמון, אבל כשאתה מסתכל על 1,400 בתי ספר אני קצת חושש מלהתיר את הרסן יותר ממה שאני עשיתי בתקופה שלי

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, אני חושבת שיש כאן איזו בעיה מהותית, כי אם בוחנים מנהלים באופן כללי על פי ציונים של התלמידים, יש כאן איזו בעיה בבסיס

מיכל מרים וולדיגר:  לכן השאלה היא איך אתה גורם לאיזון הזה

מיכל מרים וולדיגר:  אולי בימים מאוד מורכבים שכאלה, אם אתה פוגש כמות גדולה של פערים כאלה עצומים כמו 100 ל-15, אתה מוצא אותם בבית ספר ספציפי

מיכל מרים וולדיגר:  לא להעניש את כולם כי כמה חטאו, אם צריך להעניש

טלי יניב: זה לא עניין של משטור

דוד גלס: אני אסביר

דוד גלס:  כדי להיות יותר קורקטי, יש לנו בעקבות הקורונה שלושה מקצועות בהומניסטיקה שעושים אותם באופן פנימי, ומקצוע אחד שעושים אותו באופן חיצוני

מאיר כהן: בחירה

מאיר כהן:  גם החיצוני בוחרים

דוד גלס: ברמה העקרונית, ילד שלומד ברמה הפנימית זה אמור להיות בדיוק כמו לחיצוני, רק שהוא לא ניגש לבחינה חיצונית

דוד גלס:  אנחנו רואים פערים של 20 נקודות בין מקצוע חיצוני למקצוע פנימי

דוד גלס:  אנחנו חוששים מזה, חבר'ה

דוד גלס:  אנחנו רוצים שכשהילדים האלה יגיעו לאקדמיה, האקדמיה תכבד את תעודות הבגרות, ולא יעלו את משקל - - -     

מאיר כהן: תעזוב את האקדמיה

דוד גלס: אני רוצה ילד עם ידע

מאיר כהן: בדיוק

גיל מושקוביץ: אבל מה לעשות, אם ילדים החמיצו חודשיים אז צריך איכשהו - - -     

דוד גלס: אני לא מדבר על חודשיים, אני מדבר איתך על סמך שלוש שנים שאנחנו בוחנים את הנתונים

דוד גלס:  אנחנו לא רק אגף שמבצע בחינות, אנחנו אגף שמסתכל על הנתונים ובודק אותם לפני שהוא מקבל החלטות

גיל מושקוביץ: אני רוצה לחדד את הנושא התלת-שנתי

יוסף טייב: זהו, האמירה נאמרה וזה היה ברור

יוסף טייב:  גלית זאגא, מלווה מנהלי בתי ספר ברשת נעם צביה

גלית זאגא: שלום

גלית זאגא:  קודם כול, עד הקיץ האחרון הייתי ראש האולפנה בלוד, ואני רוצה לפתוח בתודה גדולה לדויד גל, שחוץ מזה שהוא חולל מהפך באגף הבחינות, הוא אמר 24 שעות, אבל הוא בדרך כלל עונה תוך כמה שעות, ותמיד מקצועי ונמצא שם בשביל המנהלים

גלית זאגא:  לעבור קורונה, והמנהלים שלנו מדברים עכשיו על מלחמה, לא מובן מאליו שככה אגף בחינות מתפקד ותודה גדולה על זה

גלית זאגא:       אני רוצה להציף כמה מקומות מתוך השטח

גלית זאגא:  בגדול, המתווה שנבנה הוא טוב

גלית זאגא:  אין כמעט מנהל שתשבו איתו, אני לא מדברת על מעגל מס' 4, רובם יסכימו שצריך – אני מצטרפת למה שאמרה טלי –  איזשהם איזונים בין בגרות חיצונית לבגרות פנימית כדי להחזיק באמת את הלמידה

גלית זאגא:  הסיפור הגדול נובע בכמה דברים

גלית זאגא:  אחד גיל התחיל, וארז ימשיך

גלית זאגא:  אני רק אגיד, באותה רשות יכולים להיות שני מוסדות ולא דומה אחד למשנהו

גלית זאגא:  יכול להיות שאין שם מורה ללמד מקצוע מסוים ויכול להיות ש-60% מהצוות לוחם כרגע בתוך עזה, ולזה אין כרגע כל-כך מענה

גלית זאגא:  אנחנו יודעים שהם יכולים להגיש בקשה, המנהלים לא תמיד יודעים שהם יכולים

גלית זאגא:  היה טוב לו היה יוצא איזה חוזר כולל שאומר תפנו

גלית זאגא:  נכון שנקודת המוצא היא שמנהלים כיום פונים

גלית זאגא:      דבר שני שאני אגיד, וזו בקשה שעלתה כמעט מכל מי שדיברתי איתו, זה שתהיה יציבות

גלית זאגא:  אני חושבת שיושב-ראש הוועדה נגע בזה במעט

גלית זאגא:  אנחנו אחרי שנים של קורונה

גלית זאגא:  לא דומה ההיבחנות של הבוגרים להיבחנות של י"ב; להיבחנות של י"א; להיבחנות של י'

גלית זאגא:  מנהל מחזיק 5,000 מתווים בראש בהיסטריה שהוא לא מפיל בגרות של תלמיד כי הוא פספס משהו במתווה, וגם אז, דויד, אתם נמצאים לגמרי לתת לנו חיפוי

גלית זאגא:  אבל הסיפור של יציבות, מנהלים ממש מבקשים, למרות שגם אתם מתמודדים עם מלחמה ועם שינויים – תשאירו את המתווה

גלית זאגא:  אל תפתחו עוד מתווה שנה הבאה

גלית זאגא:  כן שאלו אם אפשר לפתוח שגם י' יוכלו להיכנס להיבחנות, לא בדגם שהיה וחוזל"ש ושונה ועכשיו תעשו ככה עבודה

גלית זאגא:  אותו מתווה בדיוק רק ש-י' יוכלו גם כבר להיבחן, כדי להחזיק את מוחזקות הלמידה, בטח בעת הזאת, לפחות במוסדות שמסוגלים ללמוד

יוסף טייב: אגב, האמירה שלי הגיעה מהשטח

יוסף טייב:  אנחנו פגשנו תלמידים שלצערנו היו בכיתות ז'-ח' בזמן הקורונה, ומגיעים עכשיו פתאום להיבחן בזמן מלחמה

יוסף טייב:  מבחינתם זו קטסטרופה

גלית זאגא: דבר נוסף זה לגבי ההקלות

גלית זאגא:  אני אומרת פה, כי כנראה לא יהיה לי יותר איך להגיע, בטח לא היום שאני כבר לא מנהלת במערכת החינוך

גלית זאגא:  ההקלות מצוינות, הדבר היחידי שצף מאוד חזק מהשטח זה שבקורונה היה מותאם בעברית

גלית זאגא:  למצוא היום מורים לעברית זה על גבול הבלתי אפשרי

גלית זאגא:  יש לנו מוסדות עם מורים שילדו, מגויסים – אין להשיג מורים

גלית זאגא:  לו היה אפשר להוסיף את ההקלה הזאת, מותאם בעברית, זה יעזור מאוד

גלית זאגא:  ודבר אחרון שאני די בטוחה שלא בשביל זה התכנסה הוועדה, אבל אני כן אגיד פה לחברי הכנסת: המוסדות שלנו בדרום, אני מרשת נעם צביה, אומרים שהיום לגייס מורה לאשקלון, לא מגיעים

גלית זאגא:  פעם ממקומות קרובים היו מגיעים, היום זה נראה מעבר להרי החושך

גלית זאגא:  אם היה אפשר לתת לסטודנטים, וזה משהו שצריך להעביר אותו מול האקדמיה, שהעבודה שלהם בתוך המוסדות, למרות שהם בשנה א' ללימודים, תיחשב כעבודה מעשית, תתגמל אותם יותר והמדינה תצליח להזרים לשם משאבים, הסטודנטים מוכנים להתגייס לזה

מיכל מרים וולדיגר: זה כמו שבבריאות עשו תומך בר"נ

מיכל מרים וולדיגר:  לא שאני מתה על זה בכלל, אבל אותו רעיון

גלית זאגא: לא יודעת, אבל אני אגיד שזה חזר לנו גם ממעלות בצפון וגם מאשקלון בדרום

גלית זאגא:  לצורך העניין יש לנו אולפנה במעלות, יש להם בנות שעדיין מפונות, יש להם בנות שלומדות

גלית זאגא:  המשרד נענה לבקשה ושינה אותן במתווה, אבל בסוף צריך להשלים חומרים

גלית זאגא:  היכולת שלהם לחלק לקבוצות קטנות ולהחליף מתגברים תתאפשר אם יהיה שם איזשהו תמריץ לחבר'ה להיכנס ללמד

יוסף טייב: אנחנו נפנה לגורמים הרלוונטיים

גלית זאגא: תודה

טלי יניב: הסיפור של חוסר במורים בהחלט נדון ומטופל, וגם אנחנו נעביר את ההצעה הזאת הלאה

יוסף טייב: ארז בר און, מוביל התחום הפדגוגי ומלווה מוסדות

ארז בר און: תודה

ארז בר און:  אני עובד יחד עם גלית, אני לא אצטרף למה שכבר נאמר פה

ארז בר און:  אני אתן דוגמאות ממש מהשטח

ארז בר און:  יש לנו מוסדות ברשת ש-42%, 50% מהצוות מגויס, והיה אפשר לתת לזה פתרון במתווה שאומר שמעל 30% זכאים, ואני מצטרף לאמירה של גיל, המנהל בסוף יכול לקבל את ההחלטה אם הוא רוצה את המתווה הזה או את המתווה הזה, כי הוא יודע מה זה יעשה פנימי

ארז בר און:  אבל יש פה גם אמירה כלפי בתי ספר שמשחררים, וזה מאוד לא פשוט, בלשון המעטה, לשחרר כל-כך הרבה אנשי צוות למילואים

ארז בר און:  היה אפשר לייצר מזה איזשהו מתווה מאוד פשוט

ארז בר און:  אני רוצה להגיד שלצד המון הערכה כלפי דויד וכלפי כל המשרד, יש פה הנגשה, יש לנו גם מפגשים, אנשי פדגוגיה, רשתות, יושבים פעם בשבוע – העסק הזה מאוד מוחזק

ארז בר און:       אני חושב שבנושא של היכולת לפנות אליכם ומי יכול לפנות, יש מלא בתי ספר שלא רוצים לגשת או שהם חוששים

ארז בר און:  הם לא יודעים שהם יכולים, לאור זה שיש להם מגויסים, לבקש שינוי מתווה

ארז בר און:  היה צריך לייצר להם ולהציע את זה במפורש, להגיד: חבר'ה, מי שיש לו בקשה מיוחדת, יש פה מסמך משותף, תפנו דרך הבעלויות, דרך הרשויות, באיזושהי דרך

ארז בר און:  אבל הסיפור של המגויסים זועק מהשטח

ארז בר און:  יש מקומות, אני אתן דוגמה קטנה, מורה למתמטיקה בכיתה ז' שנאלץ ללמד לבגרות כי אין מורה אחר

ארז בר און:  הוא עושה את המיטב שהוא יכול

ארז בר און:  הוא עושה את המיטב, והפתרונות, אגב, ד"ר טלי, הפתרונות הטכנולוגיים מרחוק, הם טובים בצורה מאוד חלקית

ארז בר און:  הם שיפור, הם מסייעים – זה לא זה

ארז בר און:  המעגל הראשון של ההתאמות לא נותן להם מענה

ארז בר און:  כשאותו מורה של כיתה ז' מלמד את השעות האלה ל-י"א לבגרות, זה לא זה

ארז בר און:  חייבים להתייחס לזה ואפשר לייצר מפתח מאוד מסודר, לא רק להגיד בואו תפנו לוועדה מיוחדת

ארז בר און:  ועדיין לא מאוחר לפנות לבתי ספר ולהגיד: מי שמעוניין שיפנה

ארז בר און:  זו הכתובת, כזו או אחרת

ארז בר און:  תודה

דוד גלס: אני רק רוצה לומר שבית ספר פונה אליי בכל בעיה של הרכב של ציון או של איזה פסיק הכי קטן, אז כל שכן בדבר הזה

דוד גלס:  ההחלטה, אגב, לא לתת פרסום לכך שיש ועדה הייתה החלטה שלי, כי אז אמרתי שאני הולך להביא על עצמי עכשיו 2,000 פניות

דוד גלס:  בגדול, כל בית ספר שמדבר איתי על הקשיים אני אומר לו תוציא, עובדה שקיבלנו קרוב ל-50 פניות שכללו  קרוב ל-100 מוסדות

דוד גלס:  זה בא הרבה פעמים, אגב, מראשי יישובים שמבקשים לכלול את כל המועצה בתוך החבילה ואנחנו דנים בזה

ארז בר און: אני חסיד של ההנגשה שלך ושל המערכת את ההתאמות

ארז בר און:  אני חושב שההתאמות הן מונגשות למנהלים בצורה סבירה לחלוטין פלוס, וגם יש כתובת

ארז בר און:  אני אומר גם מהיכרות עם השטח, אני יודע שאתה איש שטח, ומהיכרות עם המוסדות שלנו – יש לנו סך הכול 70 מוסדות – יש בתי ספר שלא יודעים איך לגשת, איך לדבר ולפנות

דוד גלס: בגלל זה יש אותך

ארז בר און: נכון

ארז בר און:  בשביל זה אנחנו פה

דוד גלס: אתם יכולים לעזור להם ולהגיד, חבר'ה, תרגישו חופשי לפנות

ארז בר און: דויד, אני יוצא מפה עם אמירה למוסדות שלנו שאומרת שכל מי שיש לו X מגויסים ורוצה התאמות מיוחדות, דרכנו אליך

ארז בר און:  תודה

גיל מושקוביץ: גם אנחנו, על מאות מנהלים

גיל מושקוביץ:  היכון

יוסף טייב: לא נראה לי, דויד לא מפחד

יוסף טייב:  נראה לי הוא היה בגבעתי, סגול לא יורד במים

יוסף טייב:  עינב דלח, הנהגת ההורים הארצית, בבקשה

עינב דלח: אני רוצה לגעת בכמה סוגיות

עינב דלח:  קודם כול, יש לי הרבה ריספקט על העבודה המשותפת שיש לנו עם דויד גל ואגף הבחינות, על ההקשבה ועל הפתיחות

עינב דלח:  אנחנו רצינו לעשות איתם שיחה, הם כבר באו עם המתווים, והיינו צריכים לעשות רק את ה-touch up

עינב דלח:  חשוב לי לומר לגבי מה שנאמר כאן, וזה יורד ברמת הרזולוציות למה שגם אתם הצגתם עכשיו, יש במתווים את הפן האזורי, הכללי, אבל יש בהם גם את הפן הפרטני

עינב דלח:  לדוגמה, מעגל מס' 3, כשהוא מדבר על אזורים ויישובים באזורי הדרום, הוא גם מדבר על תלמידים ספציפיים, אם יש להם אבל מדרגה ראשונה הוא מתייחס גם אליהם

עינב דלח:  זאת אומרת, זה לא רק הכללי אלא גם על הפרטני

עינב דלח:  צריך לומר את זה, בגלל שרמת הגמישות שאנחנו מבקשים, ושאנחנו יודעים שהיא קיימת בתוך המתווה, קיימת

עינב דלח:       יחד עם זאת, וכאן אני מצטרפת למה שנאמר, אנחנו כל פעם מגלים, וזה אירוע מתגלגל, עוד אדוות של האירוע הזה בסיטואציות שלא נערכנו אליהן לפני

עינב דלח:  לצורך העניין, המלחמה ממשיכה, ויש לנו מילואימניקים ומשפחות של מילואימניקים, שהילדים לא מאוד מאופסים ולא מאוד שם

עינב דלח:  לצערנו הרב, חיילים ממשיכים להיהרג במלחמה הזו, ולכן יש עוד משפחות שנכנסות למעגל האבל שלא חשבנו עליהן לפני, ולא לקחנו, זאת אומרת אז לפחות, במתווים שישבנו, אלו לא דברים שנלקחו, כי המתווים נקבעו על פי מה שהיה אז ולא על פי האירוע המתגלגל שקורה

עינב דלח:  לכן, צריך להיות עם הרבה מאוד רגישות לתהליך המתגלגל הזה

עינב דלח:       אנחנו ביקשנו, גם מול דויד, הוא יודע ואנחנו מעלים את זה גם כאן, שכן ייפתח צוות ליום שאחרי

עינב דלח:  העלו כאן כל מיני דברים, גם חבר הכנסת קינלי וגורמים נוספים העלו את הנושא הזה, של הצד הרגשי

עינב דלח:  אני רוצה להוסיף לכאן את הצד הפדגוגי, ותכף אני אתייחס גם אליו בהקשר הזה, אבל חייב להיות איזשהו צוות שמדבר על היום שאחרי

עינב דלח:  מה קורה ביום שאחרי, איך מטפלים באותם בתי ספר, באותם פערים – פערים תקציביים; פערים פדגוגיים; פערים רגשיים של ילדים שצריך לתת להם מענה, בין אם זה ילדי העוטף, ילדים שמדרגה ראשונה נתקלו בסיטואציות כאלה ואחרות שצריך לתת להם מענה, וגם כלל האוכלוסייה באופן כללי, כי בואו נאמר, אנחנו מדינה בפוסט טראומה, או בטראומה כבר היום, כולם, וצריך להתייחס לנושא הזה

עינב דלח:      בהתייחס ליום שאחרי, וכאן אני רוצה לרדת לרמת הפדגוגיה, אנחנו ישבנו עם מנהלי בתי ספר בהנהגה הארצית, בצוות העל-יסודי, בנוגע למתווים עצמם של הבגרויות – מתמטיקה, אנגלית, כל מיני מתווים אחרים, בנוגע למיקוד ולחוקי המענה

עינב דלח:  היו למנהלים, למורים ולרכזי המקצוע בשטח הרבה הערות, כי בהרבה מקומות אומנם עשו מיקוד וחוקי מענה, אבל משהו לא ריאלי או לא הגיוני במה שנתנו, בחוקי המענה האלה

עינב דלח:  איך זה מתחבר לנושא של היום שאחרי? לדוגמה, אם קיצצו במתמטיקה בתחום מסוים לשכבה מסוימת במהלך השנה הזו, הקיצוץ הזה הוא לא רלוונטי, כי ממילא במבחן בגרות שיהיה להם בשנה הבאה הם יצטרכו לדעת את החומר הזה כבסיס למבחן של שנה הבאה

עינב דלח:  אז אם הוא ממילא כבסיס, והם לא נדרשים ללמוד אותו עכשיו, הם עדיין יצטרכו ללמוד את החומר הזה

עינב דלח:  זאת אומרת, יש משהו בכל התהליך של חוקי המענה ומה שקוצץ במיקוד של החומר שצריך לתת עליו את המענה

עינב דלח:       הייתה לנו ישיבה עם המפמ"רים, הצגנו את הדברים האלה ואני מציגה את זה גם כאן

עינב דלח:  אני חושבת שאנחנו כן מאמינים שצריך לעשות איזשהו review נוסף, במיוחד לאור העובדה שהתקופה מתקדמת, ואם דובר קודם על נושא של פערי חומר, אז כן, יש איזשהו מרוץ אחרי הספק החומר

עינב דלח:  בסופו של יום, צריך להספיק את החומר הזה ומעידים לפחות בחלק מהמקצועות, לא בכולם אגב, שבחלק נעשתה עבודה טובה

עינב דלח:  אני אומרת מהצד המקצועי, לא אנחנו בחנו את זה, הם בחנו את זה

עינב דלח:  אבל בחלק יש עדיין עבודה שצריך לעשות בשביל שילדים יוכלו לגשת לבגרויות, שוב, עדיין לדעת את החומר ושיאתגרו אותם מהבחינה הזאת בשביל לייצר חוסן ושגרה

עינב דלח:  מצד שני, נוצרו פערים שהם לא רלבנטיים וצריך לתת עליהם מענה

עינב דלח:       דבר אחרון, מירום שיף העלה את זה, בנוגע לנושא ההסעות

עינב דלח:  צריך להסביר

עינב דלח:  אנחנו קיבלנו עדכון שמנהלי בתי ספר לא מעודכנים בהכרח במתווים של התלמידים המפונים שנמצאים אצלם בתוך בתי הספר

עינב דלח:  כלומר שכשפונים ושואלים אותם מה המתווה שהתלמיד הזה יצטרך לעשות, הם לא יודעים לתת את המענה ברמת האחוזים

עינב דלח:  כלומר, הוא יצטרך אם הוא מפונה מאזור כזה, ושוב, דיברנו על זה שזה פרטני, הם לא יודעים לתת את המענה

עינב דלח:  אז הבקשה שלנו, וזה מתחבר למה שציינת מקודם, זה לחדד לשטח ולמנהלים את הידע ואת ההבנה לגבי כל המתווים, לגבי המענה שצריך לתת, ואם יש איזושהי בעיה פרטנית שצריך לסדר לה הסעה, אז כמובן לסדר הסעה

עינב דלח:       בהינתן שהתלמידים האלה נמצאים בתוך הקהילות של בתי הספר, והמנהלים לא תמיד יודעים, הם נותנים להם תשובות, אנחנו יודעים את זה מאזורים שונים

עינב דלח:  זאת אומרת, זה לא אזור מסוים ששמענו עליו שנותנים את אותו מענה, אלא מאזורים שונים

עינב דלח:  אומרים להם שהם צריכים לעשות את הבגרות אבל בצורה לא נכונה, זאת אומרת גם אם היא פנימית נניח אז יש באחוזים מסוימים, כי יש לך סוג של מתווה מס' 4 ומתווה מס' 3 והם לא יודעים לתת להם את המענה על זה

עינב דלח:  הם לא בהכרח יודעים לתת מענה באיזה מתווה הם נכנסים

עינב דלח:  אני חושבת שיש איזשהו חוסר ודאות ואולי צריך למצוא את הדרך לדייק את זה עבור השטח והמנהלים

עינב דלח:  אנחנו שומעים את זה מהורים שזה מלחיץ אותם ומלחיץ את הילדים, כי זה בסוף מענה פרטני שצריך לתת עליו תשובה, והשטח לא יודע לתת

עינב דלח:  זהו מבחינתנו

יוסף טייב: דויד, תתייחס לנקודה האחרונה כי אני חושב שהיא מהותית

דוד גלס: תראו, ברמה העקרונית, חבר הכנסת טייב, מעבר לעובדה שאמרנו לבית ספר באיזה מתווה הוא נמצא, עשינו לו במערכת לגבי כל תלמיד שלו – כל תלמיד – באיזה מעגל הוא נמצא

דוד גלס:  כי יכול להיות תלמיד שהוא לומר בבית ספר של מעגל אחד, אבל במערכת הוא יסומן כמעגל מס' 3 או 4 או 2, כי הוא עבר מנופי הבשור לגימנסיה בירושלים, לצורך העניין

דוד גלס:  זה דבר אחד

דוד גלס:  דבר שני, בסוף החודש הזה אני הולך לעשות כנסים עם 1,500 מנהלים, כאשר אנחנו נעשה גם כנסים ייחודיים לבתי הספר המפונים, לאותם 16 בתי ספר שנפתחו כחדשים ותלמידים התפנו אליהם

דוד גלס:  בנוסף לכך, אנחנו נעשה כנסים עם 41 בתי ספר שהם באופן ספציפי למעשה לא מסוגלים לקיים למידה – אני מדבר על קריית שמונה, על שדרות ואחרים, לעשות איתם, איך באופן ייחודי אנחנו מנחים אותם להתנהג

דוד גלס:  חודש לפני המועד אנחנו כבר מספיק מגובשים, מספיק יודעים מה אנחנו רוצים מעצמנו, כדי לומר להם בצורה ברורה איך הדברים הולכים לעבוד

יוסף טייב: 	תודה רבה

עינב דלח: אני רוצה להוסיף, שברגע שיש ילדי מפונים בתוך בתי הספר הקהילתיים, הרגילים, אזור מס' 1, 2, בשאר האזורים האלה, זה משנה מאוד את ההשקעה ואת המשאבים שבתי הספר צריכים לתת לאותם תלמידים

עינב דלח:  זה לא רק הידע, שצריך להבין איך הילדים האלה צריכים לעשות את הבגרויות, זו גם מידת ההשפעה המאוד גדולה שיש על כל בית ספר

עינב דלח:  גם על זה אנחנו כל הזמן מבקשים מדויד לתת את הדעת

עינב דלח:  באזורי המרכז לדוגמה, ששם יש מפונים, בכמויות מאוד גדולות בתוך בתי הספר, יש לזה השלכות דרמטיות, גם על הלמידה הסטנדרטית לכאורה

עינב דלח:  היא לא סטנדרטית, אבל סטנדרטית לכאורה

יוסף טייב: אסנת אייל, מרכז השלטון האזורי, ואחרייך אני מסכם את הישיבה

אסנת אייל: אני רוצה להצטרף לכך שבאמת התהליך לקביעת המתווה היה בשיתוף פעולה, שמעו את קולנו

אסנת אייל:  אני מודה על המעגל הרביעי, שבאמת כולו מועצות אזוריות, בוודאי גם בצפון וכולי

אסנת אייל:  אני רוצה לציין, נאמר כאן לגבי ההסעות – לצערנו תקציב ההסעות לא נכנס לתקציב המדינה

אסנת אייל:  ביום חמישי יצא מכתב של 54 ראשי מועצות, שהחל מיום ראשון, אם הדבר לא יסודר, יופסקו ההסעות במרחב הכפרי כולו

אסנת אייל:  זה נמצא היום במשא ומתן ואני מקווה שזה יסודר ונוכל להמשיך בכל מתווה ההסעות כצפוי, כמו שצריך ובתגמול הנכון

אסנת אייל:  תודה

יוסף טייב: טוב, הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון

יוסף טייב:  הוועדה שולחת תנחומים למשפחות החללים, איחולי החלמה מהירה לפצועים, מתפללת ומקווה להחזרתם בשלום ובמהרה של כלל החטופים והחיילים

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להתייחס לתלמידים ביהודה ושומרון ולתת על זה את הדעת, כרגע גם שם מדובר באזור לחימה

יוסף טייב:  הוועדה מברכת את משרד החינוך על מתווה הבגרויות ועל שיתוף הפעולה עם מועצת התלמידים וארגוני ההורים

יוסף טייב:       יחד עם זאת, הוועדה מביעה תמיהה מדוע לא שותפו ארגוני המנהלים או המנהלים עצמם

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת מהמשרד להבא להתייעץ, ככל שניתן, גם איתם

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לחדד למנהלי בתי הספר לאיזה מעגל הם שייכים וכי יש להם אפשרות לפנות לבקשת שינוי

יוסף טייב:  מכיוון שיש מקומות שיש מחסור במורים ובמורות, ומורים לא מוכנים להגיע אליהם, כפי ששמענו, הוועדה פונה למשרד החינוך ולאקדמיה לבדוק אפשרות לפיה סטודנטים ילמדו בבתי הספר האלה בצורה כזאת או אחרת, והדבר ייחשב להם לעבודה מעשית

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת גם שתתחילו לעבוד על בניית צוות ליום שאחרי, בשביל לייצר יציבות כפי שנדרש

יוסף טייב:       אני רוצה להתייחס למה שנאמר על ידי השלטון האזורי ועל ידי עינב מהנהגת ההורים

יוסף טייב:  אני חושב שהנושא של פניות של תלמידים שלא מקבלים את ההסעה – גם אני קיבלתי פניות כאלה ולכן אני רוצה להתייחס לזה – בסוף אותו תלמיד שלא מגיע, לא משנה מאיזו סיבה, אבל ברור שאם הסיבה היא הסעה, זה לא ייתכן

יוסף טייב:  אני בכוונה רוצה להתייחס לאמירה שנאמרה להם לכאורה, בפניות שקיבלתי מההורים, על ידי משרד החינוך: אין לנו מענה ושייבחן בשנה הבאה

יוסף טייב:  אני חושב שאמירה כזו לא מקובלת ולא הייתה צריכה להיאמר, ככול שהיא נאמרה

יוסף טייב:  לכן אני רוצה לחדד את זה ולבקש מהמשרד שבמידה ואכן הייתה אמירה כזו, אנחנו צריכים להתנער ממנה ולדאוג לכך שכל תלמיד באשר הוא, ולא משנה מה הייתה הסיבה לזה שהוא לא יכול לגשת, נמצא לו את המתווה ואת המענה הנכון כדי שהוא יוכל להיבחן בזמן

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הדיון