ועדת הכנסת, כנסת 25, פרוטוקול מספר 121, 2024-01-17 00:00

אופיר כץ: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, היום יום רביעי, ז' בשבט התשפ"ד – 17 בינואר 2024, דיון בהצעות לסדר היום בנושא: שמירה על האחדות בעם שנוצרה בעקבות הטבח של השבעה באוקטובר, של חברי הכנסת דן אילוז, משה טור פז, מיכאל ביטון, משה סולומון, שרון ניר, לימור סון הר מלך ומשה רוט

אופיר כץ:       לפני שאני אעביר את זכות הדיבור למציעים ולמוזמנים שהצטרפו אלינו, אני רוצה לספר שהייתי בניחום אבלים בבית שאן אצל משפחתו של רב סרן דוד דביר פימה שנפל בעזה בגבורה כשהציל את חבריו

אופיר כץ:  כשהלכתי לנחם את המשפחה, וזה היה יום או יומיים אחרי פסק הדין של הסבירות, אז אבא שלו שמעון אמר לי: "אני מתחנן אליכם, וזה לא משנה ימין, שמאל, אל תחזרו לשיח המפלג הזה

אופיר כץ:  עם ישראל צריך להיות מאוחד, במיוחד בשעה הקשה הזאת"

אופיר כץ:  כמובן שהוא צודק

אופיר כץ:  אני הולך להמון ניחומי אבלים של חללים שלנו, של משפחות של חיילים שלנו, ויש שני דברים שב-95% מהביקורים נשמעים על ידי המשפחות השכולות

אופיר כץ:  אחד, להמשיך עד הניצחון, ושניים, להיות מאוחדים

אופיר כץ:  אין כמעט משפחה שכולה שאני נכנס אליה והמשפחה לא מבקשת או דורשת שנהיה מאוחדים

אופיר כץ:  הפילוג הזה, חוסר האחדות, השיח המפלג שהיינו בו תקופה ארוכה, לא עושה טוב לאזרחים

אופיר כץ:  הרוב המוחלט של האזרחים לא רוצה את השיח הזה, רוצה שנהיה מאוחדים, וכנבחרי ציבור אנחנו מחויבים לעשות כך

אופיר כץ:  לצערי, גם אנחנו בלא מעט מקרים לא שומרים על זה, אפילו כשאנחנו שומעים את הקריאה

אופיר כץ:  משום מה השוליים משני הקצוות, אם מהשמאל ואם מהימין,  תופסים תמיד את הכותרות, הם במרכז הבמה

אופיר כץ:  גם אם אנחנו חושבים שאנחנו צודקים והצד השני אמר דבר מעצבן שאנחנו לא מסכימים לו, אנחנו צריכים לדעת לשמור על איפוק, לא להגיב, לא עוד פעם לחזור לשיח הנורא הזה שהיה פה

אופיר כץ:  צריך להעניק את זה לאזרחים שלנו, הם ראויים לזה, במיוחד בימים ובשעות הקשות האלו

אופיר כץ:  בקשה, דן אילוז, המציע הראשון

דן אילוז: תודה רבה, אדוני היושב ראש

דן אילוז:  זאת הפעם הראשונה שאני בוועדה שלך, ואני שמח להיות פה

דן אילוז:  ההצעה הזאת אומרת דבר אחד מאוד מאוד פשוט, וזה שאסור לנו לחזור לפילוג שהיה ב-6 לאוקטובר במדינה הזאת

דן אילוז:  זאת הצעה שבאה, ואני מאוד שמח על זה, מכל הסיעות הציוניות שיש בכנסת, חוץ ממפלגת העבודה שכן רצתה להצטרף אבל הייתה מחויבת להצעות אחרות

דן אילוז:  זה משהו שבא מקיר לקיר בצורה מאוד מאוד ברורה, קואליציה ואופוזיציה הביאו את זה

דן אילוז:  כששמעו כמה מהחברים שלי שהם חיילי מילואים שנמצאים כרגע בעזה שאנחנו הולכים לעשות את הדיון הזה, הם אמרו שהם רוצים לבוא ולספר מה הם מרגישים כשהם יוצאים מעזה, מקשיבים לתקשורת, רואים מה שקורה בדיון הציבורי ואיך כל השיח חוזר אחורה ל-6 באוקטובר

דן אילוז:  אגב, אני חושב שהעם לא נמצא שם, אבל ככה זה נראה למי שמסתכל רק בטלוויזיה

דן אילוז:  לצערי, הם לא יכלו להגיע לפה כי הם נמצאים בעזה

דן אילוז:  ברגע האחרון הם אמרו לי שהם נכנסו חזרה לעזה ולא יכולים להגיע לפה

דן אילוז:  הם רצו להשמיע עד כמה זה מוריד את הרוח שלהם כשהם חוזרים מעזה ומרגישים שהעם לא איתם, שהעם מתעסק במשהו אחר, ועד כמה זו בעיה אסטרטגית-מבצעית מבחינתם הפילוג הזה שנמצא בעם

דן אילוז:       רציתי שהדיון הזה לא יהיה רק הצהרתי, לא יהיה רק עניין של הצהרה נחמדה בתוך הכנסת, אלא שבאמת נבחן מה הם הדברים שאנחנו יכולים לעשות בתוך הכנסת ובתוך התקנון כדי לוודא שלא נחזור ל-6 באוקטובר

דן אילוז:  ביקשתי שיתקיים הדיון גם פה, לא רק במליאה, ואני מאוד  שמח שעשינו את זה בשיתוף פעולה מלא

דן אילוז:  הזמנו לפה מכוני מחקר

דן אילוז:  אני אשמח לשמוע מה הם מציעים

דן אילוז:       עמדתי העקרונית היא שוויכוחים זה לא דבר רע, זה דבר טוב

דן אילוז:  בכנסת חייבים להיות ויכוחים כי אם לא יהיו ויכוחים אנחנו נהיה במשטרים אפלים אחרים שאנחנו לא רוצים להיות בהם

דן אילוז:  אני חושב שהדרך הנכונה לקיים שיח מכבד זה לתת יותר מקום לשיח הזה

דן אילוז:  אני יודע שהיה פעם בכנסת זמן שאלות

דן אילוז:  אני חושב שזה היה פיילוט שעבד מאוד טוב

דן אילוז:  אולי אנחנו צריכים לבחון איך אנחנו מאמצים את זה

דן אילוז:  אולי מזכיר הכנסת יכול להגיד איך הוא ראה את זה בעצמו

דן אילוז:  זה רעיון אחד שזרקתי

אופיר כץ: הייתה שעת שאלות לשרים

אופיר כץ:  עליזה, בתקופתך זה היה?     

עליזה לביא: זה לא היה ב-2020

דן אילוז: נראה לי שמ-2015 עד 2019 זה היה

דן אילוז:  לדעתי צריך לבחון, לראות אם זה יכול לתת

דן אילוז:  בראש של כולם זה הרפורמה שהביאה אותנו לפילוג מאוד מאוד גדול

דן אילוז:  אם היה מקום לעמת את שר המשפטים וחברי כנסת מהאופוזיציה היו שואלים אותו שאלות, אני חושב שזה היה יכול להוריד להבות, לא להגביר להבות

דן אילוז:  אני אשמח לשמוע ממכוני המחקר אם יש להם עוד רעיונות, אבל הגישה שלי היא יותר שיח, יותר מקומות לדברים האלה שיורידו את הפילוג אחר כך

אופיר כץ: תודה רבה, דן

אופיר כץ:  חבר הכנסת ביטון, בקשה

אופיר כץ:  אני לא חושב ששעת שאלות מול שר המשפטים בתקופת הרפורמה זה מה שהיה גורם לאיחוד כלשהו

דן אילוז:  אני חושב שכן

משה סולומון: זה היה אולי מפזר את העננה

משה סולומון:  אולי אם מישהו כאן היה יכול לשאול הוא לא היה מביע את זה במקומות אחרים

דן אילוז: אתה לא משוכנע

אופיר כץ: אני חוזר חמישה חודשים אחורה, לראות את חברי האופוזיציה

מיכאל ביטון: הוא מתכוון לכך שאם מישהו לא רוצה לדבר בכבוד, אז גם אם תהיה לו שעה עם שר המשפטים - -      

דן אילוז:  זה גם נכון

מיכאל ביטון: זה לא רק הזמן, זה גם איך אתה בא למפגש

אופיר כץ: אגב, כששעת השאלות הייתה, היא הייתה בשיח מאוד מאוד מכבד ומאוד מאוד ענייני

אופיר כץ:  לצערי, החשיבה שלנו עכשיו היא לפי השנה האחרונה

מיכאל ביטון: אז תכניס את זה

מיכאל ביטון:  יושב ראש ועדת הכנסת, אני קודם כל רוצה להודות לחבר הכנסת דן אילוז שיזם את הרעיון והזמין אותי להצטרף אליו

מיכאל ביטון:  אני רוצה להגיד לך מחמאה כיושב ראש ועדת הכנסת וכיושב ראש הקואליציה

מיכאל ביטון:  בתורה כתוב "דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום"

מיכאל ביטון:  אפילו כשאתה באחד התפקידים הכי עצבניים ומורכבים בכנסת אתה מוצא דרך לפעול בדרכי נועם וכבוד לכל אדם, לא משנה אופוזיציה או קואליציה

מיכאל ביטון:  תבורך

מיכאל ביטון:       העניין של אחדות זה לא מילים גבוהות, זה מה אדם גוזר על עצמו שהוא אומר ולא אומר, מה הוא עושה ולא עושה, ואיזה כללים כולנו נגזור על עצמנו

מיכאל ביטון:  כשאנחנו במלחמה אנחנו מוצאים את עצמנו בהצעה לסדר על אחדות כי לפעמים את המובן מאליו יש לומר, יש לעשות, יש להנכיח את השיח הזה, לתת לו מקום נחוש מול כוחות שרוצים להביא את זה למקומות של ריב ומדון

מיכאל ביטון:  מי שרוצה אחדות צריך לעבוד על אחדות, להביא את זה יום-יום, שעה-שעה בכנסת

מיכאל ביטון:  נודה על האמת שכשלנו בשיח של אחדות חמש שנים רצופות, הבאנו את ישראל לאחת התקופות האיומות ביותר בשיח בין זהויות, בין קבוצות, בין מפלגות

מיכאל ביטון:  הדבר הזה הביא על מדינת ישראל אסון

מיכאל ביטון:  השאלה שמרחפת היא אם אחרי המלחמה ניכשל שוב, אם מה שנלמד בדם, בכאב, באובדן, בטרגדיה, בכשל של מדינה, לא יגרום לנו לחזור מהר מידי למקומות הקשים שהיינו בהם קודם?      ביום הזיכרון לחללי צה"ל, כשכיהנתי בתור שר במשרד הביטחון, דיברנו על אחדות בתקופה קשה, בתקופה של עם שחצוי מבחינה פוליטית, בתקופה שהכנסת חצויה ושברירית

מיכאל ביטון:  שם דיברתי אל המשפחות השכולות ואל החיילים שלי בגולני

מיכאל ביטון:  דיברנו על זה שהיינו מוכנים לשכב במארב בשלג בלבנון, בג'אבל בלאט, בגלדיולה, בהר דב, למות אחד למען השני, ואז בווטסאפ הקבוצתי שלנו של בני חמישים לוחמים בגולני פתאום עלו העצבים של הפוליטיקה

מיכאל ביטון:  אמרתי להם, "תגידו, מה יש לכם? למות אחד למען השני אתם מוכנים, אבל לחיות ולדבר נורמאלי אתם מתקשים"

מיכאל ביטון:  משה מורנו, שהיה סמל שלי בגולני, איבד את בנו איתי בזיקים

מיכאל ביטון:  איתי היה לוחם במגלן ואח של עמנואל מורנו

מיכאל ביטון:  משה היה סמל שלי ואחיו היה חייל שלי

מיכאל ביטון:  משה אמר אתמול לבני גנץ: "בחלקת הקבר שוכבים כל הזהויות, כל עם ישראל

מיכאל ביטון:  למות ביחד למען המדינה אנחנו יודעים, לחיות למען המדינה אנחנו יודעים, אבל האם אנחנו יודעים לעמוד ביחד?"      כדי שהמילה "אחדות" לא תהיה מזויפת, צריך לזרוע בה סימנים וכללים

מיכאל ביטון:  כלל ראשון שאני משתדל לגזור על עצמי זה לשמוע את הכאב ואת הדאגה של האחר כשאנחנו נמצאים בוויכוח

מיכאל ביטון:  אני רוצה לשמוע מהאדם שאני חלוק עליו מה כואב לו ומה מדאיג אותו, כי זה לפעמים ימתן את מעשיי ואת רצונותיי, זה לפעמים יביא אפשרות למפגש בין הכאב והדאגה שלו לכאב ולדאגה שלי

מיכאל ביטון:  בלי שנהיה קשובים לכאב ולדאגה של צד אחד אנחנו בבעיה

מיכאל ביטון:  הדבר השני זו דוגמה אישית

מיכאל ביטון:  כל אחד מאיתנו בכנסת צריך לבדוק מה הוא אומר, איפה הוא אומר, איך הוא אומר

מיכאל ביטון:  כולנו כשלנו בלשוננו

מיכאל ביטון:  הגדלות זה להתנצל

מיכאל ביטון:  אני פעם חתמתי עם אופיר סופר על אמנה להתנהג יפה בבית הנשיא

מיכאל ביטון:  כשעמיר פרץ עלה ודיבר משהו מדיני שעצבן את אופיר סופר, הוא צעק לו: "אתה אפילו משקפת לא יודע להחזיק"

מיכאל ביטון:  כשאמרתי לו, "אופיר, מה קרה לך, לא מזמן חתמנו", הוא אמר לי, "מיכאל, צודק", ואז הוא הלך למיקרופון ואמר: "השר,  חטאתי בלשוני, אני מתנצל, זה לא במקום"

מיכאל ביטון:  הוא תיקן את זה על המקום

מיכאל ביטון:  הגדלות הזאת של להקפיד על עצמנו היא תנאי שני

מיכאל ביטון:  התנאי האחרון זה שמי שמאשים צד אחד בזה שהוא הפר את האחדות - גם לא יביא אחדות

מיכאל ביטון:  מי שיעשה אחדות זה מי שישאל את עצמו איפה הוא טעה במעשיו ובהתנהגותו

מיכאל ביטון:  לכל צד יש אחריות על אחדות

מיכאל ביטון:  רק מי שיתקן את עצמו, את קהילתו, את זהותו ואת תפיסותיו, יוכל להביא אחדות

מיכאל ביטון:  מי שיעסוק בלתקן את השני לא יביא כלום

מיכאל ביטון:  תודה שעשית את הדיון הזה היום, היושב ראש

אופיר כץ: תודה לכם על היוזמה

אופיר כץ:  חבר הכנסת סולומון, בקשה

משה סולומון: תודה רבה, אדוני היושב ראש

משה סולומון:  אני מצטרף לדברים שאמר חברי מיכאל על האתגר המאוד מורכב שיש בכנסת הזאת, כשאתה, אדוני היושב ראש, עומד מולו בגאון, בסבר פנים טובות ובאכפתיות הרבה יותר מאחרים

משה סולומון:  כשאני פונה אליך לא אחת אתה פשוט עוצר שנייה, מקשיב, וזה מדהים

משה סולומון:  זה כל כך חשוב לאווירה שאנחנו יוצרים כאן, ליכולת שלנו ליהנות מכל המוחות, מהיכולות ומהאנשים שנמצאים כאן

משה סולומון:  תודה נוספת לדן אילוז שהציע את ההצעה הזאת

משה סולומון:  הצטרפתי אליה בשמחה רבה

משה סולומון:  זו איזו שהיא המיית לב פנימית שהתפרצה שאני בהחלט מצטרף אליה

משה סולומון:      תראו, אנחנו נמצאים במציאות מאוד מאתגרת שהייתה טרום המלחמה וגם קיימת במלחמה

משה סולומון:  זה יהיה כישלון אם לא ננצל את ההזדמנות של מה שנוצר כאן, לצערנו, מאויבינו

משה סולומון:  בשמחת תורה נפל כאן דבר

משה סולומון:  במציאות הזאת, לצד ההיערכות והמלחמה שאנחנו מקיימים כרגע נגד אויבנו, אנחנו חייבים לראות איך אנחנו משנים תפיסות, איך אנחנו זזים מהמקומות הנוחים לנו

משה סולומון:  כל אחד בחברה הישראלית צריך לראות איך הוא זז מהמקום שהוא היה, כי אי אפשר שמה שהיה לפני שמחת תורה ימשיך להיות אחרי, אסור שזה יקרה

משה סולומון:  כל אחד צריך לבדוק במה הוא יכול היה לעשות את הדברים אחרת קודם לכן, ובעיני זאת הזדמנות גדולה מאוד שצריך לנצל למרות המשבר הכבד שאנחנו נמצאים בתוכו

משה סולומון:       אחדות היא לא אחידות

משה סולומון:  אנחנו רוצים ליצור כאן אחדות עם דעות, מחשבות והשקפות של כל אחד ואחד

משה סולומון:  אין סיכוי שתהיה אחידות כאן, אבל יש ציפייה שתהיה אחדות, יש ציפייה שתהיה ענווה, יש ציפייה שתהיה הקשבה, יש ציפייה שכשאני אומר משהו אני אומר אותו לא רק מרצוני הפרטי אלא גם מגרונו של האחר שחולק עלי, ששונה ממני

משה סולומון:  ברגע שזאת תהיה ההסתכלות על כל משפט ומילה שאני מוציא יכול להיות שהמרחב ירגיש בטוח יותר, מה שימנע את הצורך להתגונן ולהשיב מלחמה שערה

משה סולומון:   יש איזו תחושה שכשאני רוצה להנכיח את העמדה שלי אני מרגיש צורך לפסול את העמדה השנייה

משה סולומון:  אפשר להנכיח עמדה בבהירות ובתקיפות בלי לפגוע בשום עמדה של אדם אחר

משה סולומון:  חבריי חבר הכנסת, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מוכיחים שאפשר להגיד דברים, גם אם הם תקיפים ובהירים, בענווה ובלי לפגוע בעמדתו וסביבתו של אדם אחר

משה סולומון:       אני חושב שיש כאן תפקיד גדול מאוד לתקשורת

משה סולומון:  כשהתחלתי לכהן כאן לפני שנה אמרו לי שאני צריך להיזהר בלשוני כי הדציבלים של המילים שלי גדולים עשרות מונים ממה שאני מכיר

משה סולומון:  שמעתי את המשפט ולא הבנתי עד כמה הוא נכון

משה סולומון:  אתמול כשהייתי בניחום אבלים בקרית גת מישהו אמר לי את מה שאמרתי

משה סולומון:  אנחנו צריכים להבין מה אנחנו אומרים

משה סולומון:  גם לתקשורת יש אחריות

משה סולומון:  התקשורת היא המנוע, היא הכלי שדרכו אנחנו מפיצים את הדברים שלנו

משה סולומון:  התקשורת צריכה לאסור אמירת דברים שגורמים למחלוקות, היא צריכה להנכיח אנשים שמביאים אחדות, שמדברים שלום, שמדברים בענווה, שמדברים באכפתיות, שאומרים דברים בהירים

משה סולומון:  לעיתים אני בתחושה כזאת שמי שנוכח בתקשורת זה מי שצועק יותר, זה מי שאומר אמירות שמייצרות איזו שהיא מחלוקת, אמירות שמייצרות נוכחות גבוהה

משה סולומון:  האחריות היא קודם כל עלינו, על המנהיגים, אבל היא גם על התקשורת

משה סולומון:        צריכים להיות מנגנונים של אכיפה פיקוח

משה סולומון:  היה לי מאוד קשה לשמוע אתמול את הסופר חיים באר

משה סולומון:  לא שמעתי את החלק שלו לפני ארבע שנים, לא הכרתי את זה, אבל אתמול זה הוכיח את מה שהיה לפני ארבע שנים

משה סולומון:  הוא אמר דבר נורא על קבוצה גדולה, אידיאולוגית, שלוקחת חלק בכל שדרות ההנהגה והעשייה בציבוריות הישראלית

משה סולומון:  לשמוע אותו קורא לציבור במילה שאני לא רוצה לחזור עליה - מאוד קשה

משה סולומון:  אסור שלמילים האלו תהיה נוכחות

משה סולומון:  אנחנו חייבים כולנו, אם מימין ואם משמאל, להוקיע את זה

משה סולומון:  ברגע שאתה מוקיע אין לגיטימציה לצד השני לומר את הדברים האלה

משה סולומון:  על מה חרבה ירושלים? על שני דברים: אחד, על זה שדנו דין תורה, שפסקו בדיוק לפי הדין

משה סולומון:  צריך ללכת לפנים משורת הדין, להקל, לעשות דברים שיתנו לאנשים להרגיש יותר נוח

משה סולומון:  גם אם אתה חושב שהוא לא צודק, גם אם אתה חושב שהוא טועה, תלך לפנים משורת הדין

משה סולומון:  על מה עוד חרבה ירושלים? על שנאת חינם

משה סולומון:  אני צריך לאהוב כל אדם

משה סולומון:  בווטסאפ שלי כתוב "אהבת ישראל בנשמה"

משה סולומון:  אני אוהב כל אדם באשר הוא אדם

משה סולומון:  ביום הזיכרון האחרון התלוויתי לחברי מיכאל בבית העלמין בירוחם, הראינו שאנחנו ביחד זוכרים את נופלנו, שאנחנו לא מוכנים להשאיר את הוויכוח שלנו בקרב חיילינו

משה סולומון:  הלוואי והשיח הזה יימשך באיזו שהיא צורה בחוץ, הלוואי ואנשי התקשורת שנמצאים כאן יגידו, "וואלה, היה דיון היום על אחדות, אלה הדברים שנאמרו שם"

משה סולומון:  אני רואה אנשים שמשקיעים הון כסף מכיסם הפרטי כדי לעזור לאדם כזה או אחר בשעת המלחמה, ואנחנו גם רואים איך האנשים יוצאים לקרב

משה סולומון:  אתמול קיבלתי ווטסאפ  מלוחם מבוגר עם שבעה ילדים שנמצא כרגע בחזית

משה סולומון:  הוא סיפר לי שרגע לפני שהוא הסתער על כמה מחבלים פנה אליו אחד החברים שלו, בחור צעיר עם עגילים וקעקוע, ואמר לו, "אני מסתער במקומך, לך יש שבעה ילדים"

משה סולומון:  זה מדהים שבן אדם מסכן את חייו בשביל אדם אחר

משה סולומון:  למה שהעם הבריא והעוצמתי הזה לא יקרין עלינו, המנהיגים, לשקול ולחשוב על כל מילה שאנחנו מוציאים?       אימא שלי אמרה לי לפני כמה שנים, אחרי שהיא ראתה בטלוויזיה שאנשים הכו וזרקו דברים על שוטרים בהפגנה, שלא ייתכן שבמדינת ישראל אזרח ירים קול או ירים יד על מישהו מהממשלה, מהמלכות

משה סולומון:  אני רואה לפעמים אנשים מדברים בבוז, במילים קשות כלפי שרים, כלפי ראש ממשלה, כלפי קציני צה"ל, כלפי אנשים שנושאים במשרות חשובות

משה סולומון:  הכבוד שלהם זה הכבוד שלנו

משה סולומון:  אם אני חולק עליהם, יש לי זמן לבוא ולהביע את זה בקלפי בצורה מכובדת

משה סולומון:  ברגע שאנחנו, המנהיגים, מתלהמים, מקללים ומשווים אנשים לכל מיני דברים איומים ונוראים, אל לנו להתפלא שהשיסוי החברתי יהיה כזה גדול

משה סולומון:       אני שמח על הדיון הזה, הוא חשוב

משה סולומון:  אני מקווה ומתפלל שלדיון הזה יהיו איזה שהם דציבלים החוצה ובעזרת השם כל אחד מאיתנו יזוז קצת הצידה ויוכל לכבד גם את מי שחולק עליו ואומר דברים שונים ממנו

אופיר כץ:  תודה רבה

אופיר כץ:  חבר הכנסת רוט, בקשה

משה רוט: תודה רבה, אדוני היושב ראש, על הדיון החשוב

משה רוט:  גם אני מסיים שנה ראשונה בתור חבר כנסת

משה רוט:  תאחלו לי שנים רבות, אני מקווה, ואריכות ימים

דן אילוז: לא בטוח אם זו ברכה או קללה

משה סולומון: אנחנו מאחלים לך שנים רבות

אופיר כץ: אני לא בטוח שזה אריכות ימים

משה רוט: על הנושא של אחדות אפשר לדבר שעות, על החשיבות של העניין, אבל אני רוצה לדבר על החלק המעשי

משה רוט:  אנחנו, היות ואנחנו מכירים את החשיבות, צריכים להשקיע בצד החינוכי של העניין

משה רוט:  בכנסת יש לנו שתי משימות: משימה אחת היא סור מרע

משה רוט:  אנחנו צריכים לחדד ולחזק את הסנקציות שיש לוועדת האתיקה

משה רוט:  אם לא דרך רצון טוב, זה צריך להיות דרך הסנקציות

משה רוט:  לכל כינויי הגנאי בכנסת, לכל הנושאים האלה שמובילים ומעודדים את המריבות צריכים להשתמש בסנקציות

משה רוט:  משימה שנייה היא עשה טוב

משה רוט:  נציגי הציבור צריכים להיות אלה שלא מפחדים לעמוד נגד הזרם

משה רוט:  יש כמה וכמה חברי כנסת באופוזיציה שלא מצא חן בעיניהם סגירת הכבישים אבל הם פשוט לא העזו להגיד מילה אחרי מה שהיה פה בשנה שעברה, הם פחדו להגיד

משה רוט:  נציגי הציבור צריכים להיות הראשונים שיעמדו ויגלו מנהיגות, הם אלה שצריכים להגיד, "הדבר הזה לא מוציא חן בעיני, גם אם זה בא מהמחנה שלי"

משה רוט:       חבר הכנסת מיכאל ביטון הזמין אותי כשהייתי חבר כנסת חדש לבוא איתו לצפון

משה רוט:  הוא גילה מנהיגות בכך שהוא ניסה לשתף כמה שיותר אנשים מהקואליציה בפעילות למען דברים טובים למדינה

משה רוט:  הלוואי שירבו כמותו, הלוואי והרבה יעשו כאלה דברים

משה רוט:  אנחנו צריכים לחזק את הנציגים הטובים והמכובדים שיש באופוזיציה, ויש כאלה

משה רוט:  כל הכבוד לחילי טרופר שנסע ביום העצמאות לעשות איזה שהוא יום פיוס

משה רוט:  את כל הדברים האלה אנחנו צריכים לעודד

משה רוט:  גם עכשיו, תוך כדי שאנחנו יושבים כאן, יש בכל מיני מקומות אנשים שלועגים ומגחכים על זה שעושים חוק אחדות

משה רוט:  אנחנו צריכים לא לשים לב

משה רוט:  אני יודע שיש כאלה שיראו בהושטת היד חולשה שלנו, שינסו לכפות את הדעה שלהם עלינו

משה רוט:  אנחנו צריכים לעמוד נגד הלעג ולהתייחס לאחדות הזאת

משה רוט:  אפילו אם יש כאלה שחושבים שזה מעושה, עדיף אחדות מעושה מאשר מחלוקת אמיתית

משה רוט:       תודה רבה שהעלית את הדיון

משה רוט:  צריכים להמשיך להעלות את זה, צריך להמשיך לעודד את הדבר הזה

משה רוט:  תודה לדן שכל כך השקיע בדבר הזה

משה רוט:  תמשיכו, נעשה חיל, ובדרך הזאת נביא ישועה גדולה לעם ישראל

אופיר כץ: תודה רבה, חבר הכנסת רוט

אופיר כץ:  עליזה לביא, בקשה

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב ראש, ותודה לך, חבר הכנסת אילוז, על היוזמה

עליזה לביא:  אני שמחה להיות בדיון החשוב הזה

עליזה לביא:   חברתי טלי דביר לבנת ואני ייסדנו לפני כשנה פורום של 120 מנהיגות מחברות

עליזה לביא:  אני קודם כל רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש על חוק חשוב שלנו, אחד החוקים היותר חשובים שמדברים על אחדות, וזה חוק הארוסות

עליזה לביא:  הגשנו אותו ב"צוק איתן", אבל לא הצלחנו לתקן ולשנות

עליזה לביא:  זה חוק שיעלה לדיון ראשון בהסכמה מאוד רחבה בבית הזה ואני מודה לך על היוזמה להעלות את זה מחדש

אופיר כץ: תודה לך שהצפת את זה בפניי

עליזה לביא: החברה האזרחית מובילה תמיד אבל במיוחד בארבעת החודשים האחרונים

עליזה לביא:  כדאי שנשאל את עצמנו איך אנחנו מתקנים, כי לא תמיד אנשים שיושבים בבית הזה מבינים את ההשלכות של כל מילה, של כל התנהלות, של כל דרך

עליזה לביא:  אני מודה לכם, משום שעצם הדיון הזה מלמד שיש פה אנשים שזה חשוב להם

עליזה לביא:  באופן האישי אתם נפלאים, רק שזה לא יוצא כך החוצה

עליזה לביא:  השאלה איך עושים את זה, איך מתקנים

עליזה לביא:       יצאנו לדרך בפורום 120 מנהיגות מחברות ושאלנו איך אפשר לתקן את כל השסע הנורא הזה

עליזה לביא:  הבן שלי, שחזר לפני כמה ימים אחרי שלושה חודשים, לפני שהוא עזב את התינוק שלו ויצא לדרך מאוד ארוכה הוא אמר לי, "אימא, תדאגי שכאן, בעורף, לא תפילו אותנו"

עליזה לביא:  מה שאנחנו עושות בפורום 120 מנהיגות מחברות זה קודם כל לחזור להקשיב אחת לשנייה

עליזה לביא:  איבדנו את יכולת ההקשבה שלנו

עליזה לביא:  צריך לחזור להקשיב ולנסח מחדש את הקודים של ההתנהגות בינינו

עליזה לביא:  לקחנו על עצמנו לנסח אמנה של מנהיגים ומנהיגות שנשיק אותה בבית הנשיא ב-4 באפריל

עליזה לביא:  אני אשמח מאוד, אדוני היושב ראש, שבדרך כזאת או אחרת אנשים בבית הזה יהיו שותפים

משה סולומון: אם תזמיני נגיע

עליזה לביא: אנחנו נזמין

עליזה לביא:  היה חשוב לנו לבוא לכאן ולשתף אתכם, משום ששותפים לפורום הזה גם נשים  מהר המור וגם נשים משלום עכשיו

עליזה לביא:  תהליך ארוך, אדוני, של שנה שאנחנו מהלכות בדרכים, פוגשות, לומדות, שומעות, רואות

אופיר כץ: השנה הזאת נחשבת כמו 7 שנים

עליזה לביא: נכון

עליזה לביא:  ידענו אולי לפני שצריך לבוא ולהתכנס

עליזה לביא:  רבות מאיתנו עם הרבה מאוד ניסיון בשדה החברתי, האזרחי והפוליטי

עליזה לביא:  היינו מבקשים, אדוני היושב ראש, לקיים איזה שהוא פורום בכנסת כדי שהראשונים שיובילו את הסמינר הראשון של יישוב סכסוכים יהיו חברי הכנסת

עליזה לביא:  מאוד נשמח שאחד הפרויקטים הראשונים, אחד הסמינרים הראשונים יהיו פה בין חברי הכנסת, וכמובן לחתום על האמנה

אופיר כץ: את זה אני צריך להגיד ליושב ראש הכנסת, זו החלטה שלו, אבל אני אעביר עם המלצה חמה

עליזה לביא: אנחנו נעשה את זה גם מול יושב ראש הכנסת

אופיר כץ: ברגע שהוא יאשר אנחנו נצטרף

עליזה לביא: אני בטוחה שיושב ראש הכנסת חבר הכנסת אמיר אוחנה יאמץ

עליזה לביא:  אני קוראת לכם כפרקטיקה של הדיון החשוב הזה שיזמתם

עליזה לביא:  אם מצאתם ביום העמוס הזה עם כל מה שקורה פה בבניין לבוא לכאן ולדבר, אני אשמח מאוד שיחד עם טלי שותפתי ועוד חברות רבות שאנחנו נציגות שלהן לעשות את הדברים האלה

אופיר כץ: תודה שהגעת

אופיר כץ:  חברת הכנסת גלית דיסטל, בקשה

גלית דיסטל אטבריאן: דן, תודה רבה על הדיון החשוב הזה

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מסתובבת כל הזמן בוועדות החינוך, בוועדות הבריאות  שמפוצצות

גלית דיסטל אטבריאן:  בעיני, הוועדה הזאת היא הבסיס להכל

גלית דיסטל אטבריאן:  הייתי בטוחה שהאולם פה יהיה מלא עד אפס מקום

גלית דיסטל אטבריאן:       זה לא סוד וזה הפך לשיחת היום הריאיון שעשיתי אצל ליאור קינן בדיוק בנושא הזה

גלית דיסטל אטבריאן:  לצערי, מתוך כמה שניות של פרומו עלו דברים שלא שיקפו את התמונה המלאה

גלית דיסטל אטבריאן:  במהלך הריאיון, במהלך הפרומו של הכמה שניות, אמרתי שיש בערך 100 נשים

גלית דיסטל אטבריאן:  לא הייתה לי רשימה של 100 נשים

גלית דיסטל אטבריאן:  המילה "מאה" ברחה לי מהפה בלי שחשבתי עליה לפני כן

גלית דיסטל אטבריאן:  יכול להיות שזה 10,000, יכול להיות שזה 1,000, ויכול להיות שזה הרבה יותר

גלית דיסטל אטבריאן:  בעיני, כל מי שלא ידע בשנה האיומה ביותר בתולדות מדינת ישראל לעצור בזמן ולהגיד, "אוקי, לא רפורמה ולא אנטי רפורמה, שום דבר לא שווה את הפירוק הזה", וכל אחד שהמשיך לדהור, בין אם הוא בתקשורת, בין אם הוא מוביל ברשתות, בין אם הוא פוליטיקאי, בין אם הוא סתם צייצן עם הרבה עוקבים – שם אבן בחומה

גלית דיסטל אטבריאן:  מאז הריאיון קורה דבר מאוד מוזר: בצד השני של המפה הפוליטית אנשים אומרים תודה, רק שאף אחד לא חושב לתקף ולתת איזה שהוא מעמד של הכרה שזה בסופו של דבר מה ששני הצדדים רצו בשנה האיומה הזאת - אלה רצו הכרה בצביון החיים שלהם ובחופש שלהם, אלה רצו הכרה ריבונית בידיעה שהפתק שלהם בקלפי הוא לא קונפטי

גלית דיסטל אטבריאן:  שני הציבורים רצו הכרה, שני הציבורים דומים אחד לשני ב-80% מהסוגיות, ושני הציבורים פצעו אחד את השני בצורה כזאת שאם לא יהיה לה תיקוף, אם לא יהיה לה פיוס ואנשים לא ייקחו אחריות, אני לא רואה, אני באמת לא רואה איך אנחנו מתקדמים אחרי השבר הביטחוני הזה

גלית דיסטל אטבריאן:       כל חורבן, כל גלות, כל אסון התחילו בזה שאנחנו מתקוטטים אחד עם השני

גלית דיסטל אטבריאן:  זו כאילו הקללה הנצחית של העם היהודי

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מרגישה שמתוך 120 חברי כנסת אני היחידה שלא רק מדברת אחדות אלא אשכרה מסכנת את עצמה פוליטית, באה עם הבייס שלה בכאב עצום

גלית דיסטל אטבריאן:  אני יודעת כמה הבייס שלי לא אהב את מה שעשיתי, ולשיטתו הוא צודק כי היד שאני הושטתי לא פגשה יחד אחות

גלית דיסטל אטבריאן:  זה נורא קל לדבר על אחדות, זה נורא קל לומר שאחדות זה שאני צדקתי ועכשיו בואו תבקשו סליחה ואולי אני אקבל אותה, אבל זו לא אחדות

גלית דיסטל אטבריאן:  אחדות זה מאמץ, אחדות זה כנות, אחדות זה לתת תוקף לכאב שהיה פה לצד הנגדי

גלית דיסטל אטבריאן:  זה שאני לבד במערכת הזאת, בעיני זה פשוט לא נורמאלי

גלית דיסטל אטבריאן:  זה שאני היחידה שהשתנתה אחרי הטבח והאסון הזה, בעיני זה לא נורמלי

גלית דיסטל אטבריאן:       היו פה אנשים שזרקו עליהם כסף כמו שעשו ליהודים בשואה ואף אחד לא התנצל על זה, היו פה ציבורים שנאמר עליהם שהם לא תורמים, שהם לא נושאים בעול, שהם פרזיטים, שהם משתמטים

גלית דיסטל אטבריאן:  היום אנחנו רואים את הילדים של הציבורים האלה מקיזים דם בעזה

גלית דיסטל אטבריאן:  מישהו צריך להתנצל על זה

גלית דיסטל אטבריאן:  היו פה ציבורים שבמשך שבעה עשורים זעקו על זה שהקול שלהם, על זה שהממסד הישראלי מנוכר אליהם, ואני מדברת על הציבור בפריפריה שנאמרו עליו דברים גזעניים ואיומים בשנה האחרונה

גלית דיסטל אטבריאן:  אף אחד מנציגי המחאה מהצד השמאלי של המפה הפוליטית ומאנשי התקשורת לא בא לציבור הזה ואמר, "אנחנו מתנצלים, אנחנו מכירים בכם, אנחנו רוצים לקחת את כל הדברים האיומים שאמרנו עליכם בחזרה"

גלית דיסטל אטבריאן:  את הממשלה מותר להתקיף מפה עד הודעה חדשה, בשביל זה אנחנו פה

גלית דיסטל אטבריאן:       שימו לב מה עשיתי - לא זזתי מילימטר מהעמדות שלי, לא זזתי מילימטר מהתמיכה שלי בראש הממשלה, לא זזתי מילימטר מהתמיכה שלי ברפורמה

גלית דיסטל אטבריאן:  כל מה שעשיתי זה לומר לאנשים מהצד השני של המפה הפוליטית, "סליחה אם גרמתי לכם לפחד, סליחה אם גרמתי לכם להרגיש שהקול שלכם לא חשוב, סליחה אם בשם הציבור שלי נקראתם אנרכיסטים כשבעצם דיממתם את הפחד שלכם ברחוב"

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מאז הטבח איבדתי חשק לריב עם יהודים, אני מאז הטבח מרכזת את כל הרגשות השליליים שלי באויב, אבל אני לא רואה יד מושטת

גלית דיסטל אטבריאן:  אם לא תהיה יד מושטת, כולל המחיר הפוליטי שהיד המושטת הזאת תצטרך לתת כמו שאני שילמתי את המחיר הזה, לא יהיה פה פיוס, תהיה פה הכנעה

גלית דיסטל אטבריאן:  אם הצד השני חושב שהציבור הימני צריך לבוא ולהגיד, "טעינו, הכל רק עלינו, אתם 100% צודקים", אז הוא רק מחפש הכנעה, הוא לא מחפש פיוס ולא מחפש אחדות

גלית דיסטל אטבריאן:  המצב שלנו היום הוא רע מאוד - תולשים בברלין, בלונדון, בניו-יורק תמונות של תינוקות שלנו שנמצאים בשבי

גלית דיסטל אטבריאן:  לא תולשים תמונה של כלב שהלך לאיבוד, אבל של תינוק יהודי כן

גלית דיסטל אטבריאן:  אם שחקן רק מציין על התחבושת שלו את התאריך של הטבח, הוא חוטף על הראש, הוא צריך להיות מובל לישראל

גלית דיסטל אטבריאן:  באוניברסיטאות הפרוגרסיביות שמעלות את דגל הפמיניזם עומדות נשים פמיניסטיות אדישות לחלוטין לזה שאולי גם עכשיו יש נשים יהודיות שעוברות את כל המנעד של ההתעללות המינית בשבי של מפלצות החמאס

גלית דיסטל אטבריאן:  אנחנו לבד בעולם

גלית דיסטל אטבריאן:  אם לא נסכים להתפייס, אם לא נשכיל להבין שברגע הקריטי כשהסכנה תדפוק בדלת מי שיגן על הרלביסט זה הביביסט ומי שיגן על הביביסט זה הרלביסט

גלית דיסטל אטבריאן:  אם לא נשכיל להבין שהעובדה שהחייל מהקיבוץ, החייל מהפריפריה והחייל מההתנחלויות צריכים לעשות בייביסיטר לעורף ולהתחנן "סתמו את הפה אם אין לכם משהו מאחד להגיד", זאת תהיה חרפה אמיתית

גלית דיסטל אטבריאן:  יש להם מספיק על הראש, הם לא צריכים לדאוג גם לנו פה

גלית דיסטל אטבריאן:  אף אחד לא עושה את האקסטרה מייל

גלית דיסטל אטבריאן:  כולם מתהדרים באחדות, אבל כולם ממשיכים לפלג – "אתה מכונת רעל", "הדם על הידיים שלך"

גלית דיסטל אטבריאן:  כלום לא השתנה

גלית דיסטל אטבריאן:       האלמנט של האחדות הוא אלמנט ביטחוני ראשון במעלה

גלית דיסטל אטבריאן:  אם נישאר כל כך מפולגים - הסכנה כבר דפקה בדלת

גלית דיסטל אטבריאן:  אם נמשיך למשוך אחד לשני את השיער, לשנוא אחד את השני בקללה הנצחית של העם היהודי שלא נגמרת, ואם לא יקומו עוד אנשים ויכירו בכאב של המחנה השני שנפגע פה, אז המצב שלנו לא טוב

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מודה לך, אופיר, על הדיון החשוב הזה

גלית דיסטל אטבריאן:  מבחינתי, האולם הזה היה צריך להיות מפוצץ באנשים שרוצים לדבר כך שלי לא יהיו כל כך הרבה דקות לומר את דבריי

אופיר כץ: תודה, גלית

אופיר כץ:  ד"ר יצחק קליין, פורום קהלת, בקשה

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילוז הזמין אותי בגלל שהוא מכיר אותי מהעבודה שלי בפורום קהלת, אבל אני רוצה להגיד שאני לא מייצג פה את פורום קהלת, אני מייצג את עצמי

יצחק וקנין:  יש שסע בעם

יצחק וקנין:  השסע הזה לא הולך לשום מקום אם לא מטפלים בו

יצחק וקנין:  הציבור מחולק לשני מחנות גדולים, לא חשוב מי גדול יותר ומי המיעוט

יצחק וקנין:  כל חלק מרגיש כבר היום שפוגעים בו פוליטית, שפוגעים בזכויות שלו, וכל צד חושש מפני העתיד עשרות מונים, כאשר החשש של כל צד מוצדק

יצחק וקנין:  אני, כמי שתרמתי את חלקי הקטן יחסית להצעת הרפורמה, לא הבנתי לפני 12 חודשים עד כמה הדבר נכון לשני הצדדים, ועל זה דווה ליבנו

יצחק וקנין:       אני לא חושב שיש הוקוס פוקוס שאפשר להכניס לתקנון הכנסת שיתקן את המצב, לכן באתי פה עם הצעה

יצחק וקנין:  בתוך כל הדברים שנאמרו פה על תרבות הדיון, ואין לי מה להוסיף כי חבר הכנסת ביטון אמר את הכל, יש מילה אחת שלא שמעתי מפי חברי הכנסת, על אף שחבר הכנסת סולומון וחברת הכנסת דיסטל התקרבו לזה, והיא המילה "פשרה"

יצחק וקנין:         באתי לדבר על הצעה מאוד מעניינת של פרופסור ברק כהן מהאוניברסיטה העברית ששבתה את ליבי המקצועית, והיא להקים מועצה מכוננת

יצחק וקנין:  אני חושב שיש ערך בלהוציא את הנושא של פשרה מחוץ לכנסת, אבל אם הדבר הזה נשאר בתוך הכנסת, כלומר שהכנסת מקימה קבוצה, ועדה או מסמיכה גוף חיצוני  שפועל בסמכות הכנסת כדי למצוא פתרון, אז מי ששייך לקבוצה הזאת, מי שמדבר בעדה ומי שעובד בתוכה צריך לעבוד לקראת פשרה

יצחק וקנין:  תודה רבה

אופיר כץ: תודה רבה לך, אדוני

אופיר כץ:  אביטל פרידמן, המכון הישראלי לדמוקרטיה

דניאל פרידמן: אני מאוד מתחברת למה שיצחק קליין אמר וחושבת שזו גם המסקנה המרכזית שצריכה לצאת מהדיון הזה

דניאל פרידמן:  המטרה של הכנסת ופרלמנטים בעולם היא לא לייצר איזו שהיא אחידות, אלא לנהל קונפליקט בצורה מתורבתת, לצאת עם פשרות ועם איזה שהוא משהו שיש לו אחריות כלפי הציבור

דניאל פרידמן:       יש המון מנגנונים שהמכון הציע כבר הרבה מאוד שנים שיהפכו את השיח בתוך הכנסת ליותר מקצועי, בין אם זה הורדת העומס על חברי הכנסת כדי שהדיונים בוועדות הכנסת יהיו הרבה יותר מקצועיים, בין אם זה חיזוק הצוות המקצועי, וכן הלאה

דניאל פרידמן:  שום מנגנון מוסדי שאני מכירה לא יוביל למצב שבו חברי כנסת יבינו את האחריות שיש להם על השיח הציבורי באופן שהם מתנהלים פה

דניאל פרידמן:  החוכמה פה היא לא לנהל דיון עם מי שקרוב אליי, אפילו אם הוא מהצד השני של המתרס, אלא לנהל דיון עם בן אדם שיש ביני ובינו פער תהומי אבל אנחנו יכולים להקשיב אחד לשני ולהסכים על איזה שהם גבולות גזרה מסוימים – דמוקרטי, יהודי

דניאל פרידמן:  אני יכולה לתת לכם המון מנגנונים שיחזקו את המקצועיות של הכנסת, יחזקו את הכוח של הכנסת, אבל נראה לי שזה לא המקום כרגע

דן אילוז: אנחנו נשמח לקבל

דניאל פרידמן: אני מאוד אשמח לדבר עם מי שרק רוצה שיח אחד על אחד, או לנהל דיון בוועדה ספציפית על זה כדי לחזק את הכוח של הכנסת מתוך הבנה שלדברים שמתנהלים כאן יש השלכה בציבור

דניאל פרידמן:  צריך לזכור שהאחריות היא של חברי הכנסת, לא צריך לדרוש מהציבור להתנהג בצורה אחרת

דניאל פרידמן:  אנחנו יכולים ללמוד דוגמה מהצבא, מה שאולי יזיז דברים

אופיר כץ: תודה רבה

אופיר כץ:  טלי דביר לבנת, מייסדת פורום 120 מנהיגות מחברות

טלי דביר לבנת: אני שומעת פה את הדיון ומקווה שלכל אחד ואחד כאן יש את האמרה שרודפת אותי מאז הטבח של ה-7 באוקטובר, והיא "במותם ציוו לנו את התכל'ס"

טלי דביר לבנת:  בגלל התכל'ס הקמנו את 120 מנהיגות

טלי דביר לבנת:  כמו שעליזה חברתי סיפרה, אנחנו ב-120 מנהיגות מחברות בין מנהיגות של קהילות, כאשר שם תוכלו לראות  פרסומאית תל אביבית כמוני יושבת ליד בחורה מהר המור, באמת אנשים שונים שיושבים אחד ליד השני ומדברים את השיח הזה

טלי דביר לבנת:  יש בעם אחרי ה-7 באוקטובר רצון לדבר

טלי דביר לבנת:  שכל אחד יחשוב עם עצמו כמה חברים שונים ממנו יש לו בקאדר, שכל אחד יסתכל ימינה ושמאלה פה בחדר ויראה מי לא נמצא בכיסאות לידנו

טלי דביר לבנת:  מה שאנחנו עושות ב-120 מנהיגות מחברות זה מוודאות שמי שלא נמצא בחדר יהיה בחדר, דואגות כדי לייצר שיח תכל'ס

טלי דביר לבנת:       את הכאב בבטן כולנו הרגשנו הרבה לפני ה-7 באוקטובר

טלי דביר לבנת:  כבעלים של משרד פרסום וואן יצרתי את שמלת 12 השבטים שליהי לפיד לבשה בסיום הגאלה

טלי דביר לבנת:   אפילו כשניסיתי לחבר 12 מעצבים שונים בתוך שמלה אחת - לא התחבר, כל שכן עם

טלי דביר לבנת:  אנחנו פה כשבטים לא עד הסוף מתחברים

טלי דביר לבנת:  המחויבות שלכם כמחוקקים היא לייצר עבורנו, עבור הילדים שלנו, עבור הבת שלי, כמה שיותר פלטפורמות כדי לייצר חברויות שכאלו

טלי דביר לבנת:        כבר בצוהריים של אותה שבת, כשקיבלנו את כל התמונות מהחזית ואת הידיעות על כך איבדנו חברים יקרים והבנו את גודל השבר, הקמנו חמ"ל משפחות שכולות

טלי דביר לבנת:  אנחנו בפורום היינו אצל מעל 500 משפחות שכולות

טלי דביר לבנת:  במהלך הביקורים האלה נקרע הלב

טלי דביר לבנת:  אני רוצה לסיים בשיר שכתבתי אחרי אחד הביקורים

טלי דביר לבנת:  משאלה

טלי דביר לבנת:  "מלחמה זה לגדולים", אמרה לי אימא

טלי דביר לבנת:  טוב שלא פגשה את הילדה בת ה-3 שגרה במלון כי פוצצו לה את הסלון

טלי דביר לבנת:  וכשציפי שאלה "מה תרצי להיות כשתהיי גדולה", לא ענתה "הטייסת שמטיסה פצועים או זמרת המלחמות ששרה בבסיסים", אלא חייכה עם גומה וענתה, "לגדול"

טלי דביר לבנת:  תודה

אופיר כץ: תודה רבה

אופיר כץ:  אנחנו מסכמים בזה, כמו שהתחלנו, דן, שבהתחלה, באמצע ובסוף האחריות היא עלינו כנבחרי הציבור למצוא מנגנונים, רעיונות

אופיר כץ:  תקנון זה תמיד אפשר, אבל אם זה לא יבוא מאיתנו, מכל חברי הכנסת, מכל 120 חברי הכנסת, אז שום שיטה, שום חוק ושום סנקציה לא יעזרו

אופיר כץ:  נעים לראות דיונים בכנסת גם מהסוג הזה - -     

דן אילוז: אני חושב שיש משמעות מאוד גדולה לזה שארבעה מהאנשים שישבו פה יצאו מוועדת חוץ וביטחון כדי להגיע לפה ולהגיד שזה לא פחות חשוב

אופיר כץ: נכון

אופיר כץ:  זה חשוב שהשיח שיש פה יצא החוצה כדי להראות שכן יש רצון וניסיון של נבחרי הציבור, גם אם לא של כולם, לשנות את הגישה מבחינת השיח, לשים מאחור את ה-6 באוקטובר ואחורה, להגיע למקום יותר טוב כפי שהעם שלנו מבקש מאיתנו, כפי שהמשפחות השכולות מבקשות מאיתנו בביקורים שלנו

אופיר כץ:  אחרי שנעשה את זה, גם אם זה לא יתחיל עם כל חברי הכנסת כי יש כאלה שלא מתאפקים וכאלה שלא מוכנים לוותר ורוצים להתבצר בעמדות שלהם, אני חושב שנקודת פתיחה להתחלה של תהליך כזה זה אירוע משמעותי

אופיר כץ:  אני מציע שבהמשך נחשוב איך אנחנו מחלחלים את הרעיון הזה ליתר חברי הכנסת

אופיר כץ:  אם יהיה צורך בכלים פרלמנטריים, נחשוב איך נכון לעשות את זה

אופיר כץ:  אני לא יודע אם זה יהיה בשעת שאלות, אנחנו עוד נדבר על זה, אבל כן לחשוב על כלים שיסייעו לנו לקדם את הרעיון ואת השיח כי זו המחויבות שלנו לעם שלנו

אופיר כץ:  אני חושב שרוב העם כן עשה את השינוי הזה

גלית דיסטל אטבריאן: אתה רואה עוד הפעם את הקצוות מתחילים למשוך

גלית דיסטל אטבריאן:  התקשורת לא עשתה את השינוי הזה, כשלתקשורת יש הרבה יותר כוח מלחברי הכנסת

אופיר כץ: מי שמקבל את הביטוי הגדול יותר, לצערי, זה שני הקצוות שהם יותר מתבצרים

אופיר כץ:  אותם רואים יותר, אותם שומעים יותר

אופיר כץ:  למרות שאני חושב שכל אחד מאיתנו שמסתובב בשטח כן מרגיש את השינוי הזה, אנחנו פה עוד לא עשינו את העבודה, אנחנו עוד לא הפנמנו, אנחנו ממשיכים בהתכתשויות

אופיר כץ:  הרוב המוחלט של העם רוצה את זה, לכן אנחנו צריכים להעניק לו את זה

אופיר כץ:  צריך משני הצדדים להפסיק להתייחס ולקחת יותר מידי ברצינות את אותם קצוות שכל הזמן מושכים אותנו למטה

אופיר כץ:  לא שהם רבים, הם פשוט רועשים יותר

אופיר כץ:  דן, תודה רבה לך וליתר המציעים על הדיון

משה סולומון: מה שאנחנו לוקחים מכאן, ואמר את זה הנציג מקהלת, זה את סיפור הפשרה שהוא מאוד מאוד משמעותי

משה סולומון:  הדבר השני זה הסור מרע ועשה טוב

משה סולומון:  צריך לראות איך אנחנו מייצרים מנגנונים שמתגמלים אדם שעושה טוב ומתגמלים אדם שלא עושה טוב

ראדי נג'ם:  היה שווה לי להיכנס לכאן באקראי ולשמוע את הכל

ראדי נג'ם:  התברכנו לחיות בארץ הזאת ביחד, בצורה מסודרת

ראדי נג'ם:  ערבות הדדית, דרך ארץ - זו הדרך היחידה שניתן להביא ללכידות של כולם

ראדי נג'ם:  אני מברך על עצם הדיון הזה

ראדי נג'ם:  באמת שמעתי, הפנמתי, הקשבתי

ראדי נג'ם:  תבורך, חבר הכנסת דן

ראדי נג'ם:  אני מוכן להיות בכל דבר כזה שמאחד ולא מפלג

יאסר ג'דבאן: אני מסתובב בכנסת הרבה ימים ובהרבה ועדות

יאסר ג'דבאן:  שאפו גדול על מה שהיה בישיבה הזאת

יאסר ג'דבאן:  אופיר, כאן דיברתם על אחדות

יאסר ג'דבאן:  כשאני שומע אחדות, זה אומר אחדות העם ואזרחי ישראל

יאסר ג'דבאן:  מה שאתה עושה, אופיר, למען האחדות הזאת, במיוחד למען שילוב העדה שלנו בחברה הישראלית, זה לא ברור מאליו

יאסר ג'דבאן:  ראיתי אותך בהרבה ועדות שאתה נלחם למען העדה ואנשי העדה

יאסר ג'דבאן:  אם מדברים על מנהיגות, על רוגע, על קור רוח, על ניהול הוועדות ללא צעקות, עם כבוד הדדי בין אחד לשני, צריך להגיע לאופיר כץ

יאסר ג'דבאן:  הוא כל כך צעיר בכנסת, אבל הוא עושה מעל ומעבר

גלית דיסטל אטבריאן: ובשקט, בלי יחסי ציבור, בלי פופוליזם

עבדאללה ח'יראלדין: אני מזדהה עם כל מילה שנאמרה כאן

עבדאללה ח'יראלדין:  אני פונה לכל עם ישראל לשמור על אחדות

עבדאללה ח'יראלדין:  אנחנו לא רוצים פילוג גם אחרי הפסקת האש, אנחנו רוצים לחזור למדינה מסודרת, מתוקנת, חזקה לכולנו

עבדאללה ח'יראלדין:  אנחנו מודאגים מאוד מהעתיד ורוצים להיות בטוחים שהעתיד בטוח לכולם

אופיר כץ: תודה רבה

אופיר כץ:  תודה למוזמנים, ושנהיה מאוחדים