ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 134, 2024-01-07 00:00

יוסף טייב: זה התירוץ לא לעשות שיעורי בית?     

יוסף טייב: זה התירוץ למה לא מביאים לנו שיעורי בית

ד"ר נתי קרנות: הוא לא מקבל שיעורי בית, זה אני שמקבל

קריאה: מה אתם עושים אחרי שאתם מגיעים למלון כל אחר הצוהריים?     

קריאה: יש את פעילויות הנוער של הקיבוץ, שממשיכות גם כדי להוציא אותנו מהאווירה

ע"ש: הקיבוץ שלנו התברך באנשים מאוד טובים שעובדים עם נוער, המדריכים - - -     

קריאה: אתם השתלבתם לפרויקט של הפועל חדרה במגרשים ממול? כי אני חיברתי את זה עשיתי     

ע"ש: יש אנשים שכן, נגיד מישהי מהשכבה שלנו הצטרפה להפועל חדרה של הבנות

קריאה: אתם לא?     

ע"ש: לא, אנחנו פחות בתחום

ד"ר נתי קרנות: אני רוצה רגע למקד את השאלה הזו, ברשותכם

ד"ר נתי קרנות:  כי אנחנו חודשיים לפני קו גמר כלשהו במערכת החינוך של מדינת ישראל, הבגרות, על הפניות ללמידה

ד"ר נתי קרנות:  יש איזה קו יעד, הבגרות בלשון, הבגרות באזרחות, הבגרות במתמטיקה – איך אתם מרגישים כתלמידים גם?     

ע"א: זה קשה לבוא ולחשוב על בגרויות אחרי מה שעברנו לפני רק שלושה חודשים, בהמון מזל הקיבוץ שלנו לא נפגע מדי, אבל עדיין אתה חייב לעשות את זה

ע"א:  אז אתה עובד כמה שיותר קשה וגם כשזה קשה, אתה לא מוותר לעצמך ואתה עושה את הכי טוב שאתה יכול

ע"ש: לדעתי הבעיה המרכזית זה שאיבדנו קרוב לחודשיים של לימודים, אנחנו ספציפית בשנה מאוד משמעותית כיתה י"א שיש בה את רוב הבגרויות ולומדים בה את רוב החומר החשוב והרציני לבגרויות וזה משהו שאנחנו, יחד עם הצוות של בית הספר, שהקימו פה, צריכים להחזיר את זה, וגם עם העזרה שלכם אם יש הקלות וכדומה

ע"ש:  אז זה גם משהו מאוד חשוב שמתקשר לפניות, כי אנחנו צריכים לפנות יותר זמן ממה שהיינו אמורים, בגלל כל המצב הזה שנקלענו אליו ומה שאיבדנו

ע"ש:  אז צריך להחזיר את זה בלהשקיע אפילו יותר ממה שהיינו משקיעים לולא המצב הזה

קריאה: אתה חושב שלא היה צריך להיות לכם מבחני בגרות? זה עוזר לכם שיש לכם את זה? זה נותן לכם משהו? - - -     

ע"ש: מה זאת אומרת? לא הבנתי את השאלה

ע"ש:  כאילו, שאם לא הייתה המלחמה, לא היו לנו בגרויות?     

קריאה: לא, אם היו מוותרים לכם על כל בחינות הבגרות

ע"ש: אז לא היה לנו תעודת בגרות, מה היינו עושים עם זה?     

קריאה: כלומר, צריך להיות מענה שגם יתאים למצב שלכם כרגע וגם יוציא אתכם עם אותן זכויות ואפשרויות להתקדם

ע"ש: נכון

ד"ר נתי קרנות: טוב, מעולה

ד"ר נתי קרנות:  יש דברים ספציפיים שאתם יכולים להגיד לוועדת החינוך של הכנסת שאתם חושבים שיעזרו לכם במקום הזה של למידה?     

ע"ש: אני לומד חמש יחידות מתמטיקה, חמש אנגלית, פיזיקה וספורט

ע"ש:  היום הייתה לנו שיחה עם המחנך שלנו לגבי המסמ"רים והבגרויות ואיך שהכול יתנהל, והוא אמר לנו שהמסמ"ר של פיזיקה החליט שאין הקלות

ע"ש:  מסלול פיזיקה נשאר כמות שהוא, כי אחרת לא יקבלו את זה באוניברסיטאות ועוד כל מיני סיבות

ע"ש:  אנחנו לא למדנו פיזיקה מתחילת שנה בגלל כל מיני בעיות, שבכלל אין לנו פיזיקה בבית ספר הקודם, והמצב עכשיו הוא שגם כאן אין לנו פיזיקה כי המורים לפיזיקה הם לא מהקיבוצים פה

ע"ש:  או שאין מורה לפיזיקה שאפשר להביא

ע"ש:  אז אנחנו בבעיה כי אנחנו צריכים להשלים את כל החומר שהפסדנו, ואין שום הקלות בכלום

ע"ש:       אני מבין שאם ייתנו לנו הקלות אולי לא יראו את זה באוניברסיטה אותו דבר אבל זה כן דבר שאפשר לשנות בעזרת גורמים יותר בכירים

ע"ש:  זהו

יהודית נאות: ברשותכם, אני יהודית בר-און, מהמינהל הפדגוגי במשרד החינוך

יהודית נאות:  יצא מתווה בגרויות חדש עם שלושה מתווים-מעגלים ומענים לפי היישוב המסוים

יהודית נאות:  מבגרויות שמתקיימות באופן פנימי, לא חיצוני, הארכת זמן, מיקודים, צמצום למידה

יהודית נאות:  ככל שאתה לא יודע, אשמח לדבר איתך ועם המנהל, הכול מפורסם בפורטל משרד החינוך, אז אני מעדכנת את זה בשמחה, נתי אתה יכול להיכנס לפורטל

קריאה: יהודית הם מכירים

ד"ר נתי קרנות: אני מכיר את המתווה אני מדבר על שלוש פלוס

ד"ר נתי קרנות:  את זה אף אחד לא מכיר

קריאה: הם מכירים, הקושי הוא שכשאין מורה לפיזיקה ואתה לא יכול ללמד, אז

יהודית נאות:  שמעתי מה שאמרת, ונבחן את זה

קריאה: גם בתוך מתווה צריך מורה בסוף

ד"ר נתי קרנות: אחרונה אליכם

ד"ר נתי קרנות:  איפה חגית?     

קריאה: חגית תגיע עוד רגע

ד"ר נתי קרנות: בוודאי אצל הילדים הצעירים אנחנו מנסים לנצל את ההזדמנות

ד"ר נתי קרנות:  גם תושבים פה באזור חדש וזר להם לחלוטין, עשיר ויפהפה מזמין ומזמן

ד"ר נתי קרנות:  אנחנו מאוד מנסים לספוג כמה שהאזור הזה יכול להציע לנו ואני רוצה לשאול אתכם, שנמצאים תמיד במתח הזה שבין בגרויות וחיים על האיזון בין הפעילות החברתית לבין הלימודים

ד"ר נתי קרנות:  עוד, פחות, היית רוצה יותר פעילות חברתית ופחות להשקיע בבית ספר? או אחרת?     

ע"ש: מאיפה שאנחנו באים ובבית ספר שלנו ספציפית כל העניין הזה של פעילויות חברתיות ולימודים הוא עלינו בעצם

ע"ש:  כי את הלימודים אנחנו מקבלים לימודים ושיעורי בית, אבל דברים מעבר למערכת - זה עלינו

ע"ש:  אנחנו צריכים לשבת ולעשות את זה, ומעבר לזה הפעילות החברתית אנחנו יוצרים אותה

ע"ש:  ליד בית הספר יש מוסד שקמה ששם אנחנו נמצאים יותר מאשר בבית וזו בעצם הפעילות החברתית שלנו

ע"ש:  אנחנו עושים שם הכול – מתפאורה והגברה, שאני הייתי השנה מול הרכזת צוות הגברה שם, תוכן, הופעות פעילויות, פרויקטים בגובה שני מטר שאנחנו בונים מכלום

ע"ש:  את כל זה אנחנו עושים

ע"ש:       אז עכשיו תלמידי י"א, הפרויקט הכי גדול שלנו זה פורים

ע"ש:  זה פרויקט של שבוע, מאוד גדול ואנחנו מנהיגים אותו

ע"ש:  החלטנו בשכבה שלנו שאנחנו לא מוותרים על הפרויקט הזה והתחלנו לעבוד על זה ועל מצגת ולתכנן איך לעשות את זה ואיך נבנה את זה ולדבר עם אלדד שיש לנו היום שיחה איתו

ע"ש:  ואנחנו מתחילים להפעיל את הדבר הזה כי פעילויות חברתיות מאיפה שאנחנו מגיעים, מלמדים אותנו שאנחנו יכולים ואנחנו נעשה את זה ולא נחכה שמישהו יעשה את זה בשבילנו

ע"א: לקחת אחריות על פעילויות חברתיות

ע"ש: בדיוק

ע"ש:  ולימודים מניסיוני נותנים לך את כל הכלים שאתה צריך מעל ומעבר ואתה צריך, באחריותך לקבל אותם ולהשתמש בהם בצורה הכי טובה

ד"ר נתי קרנות: יש לנו עוד כמה דקות

קריאה: אני קצת עוף מוזר פה אז אשאל שאלה מכיוון אחר

קריאה:  באמונה שלי אני מאמין שבחינוך הבלתי פורמלי מה שקורה רגע אחרי שיוצאים מבית ספר, בעיניים שלי, יותר חשוב, אבל לפחות – לא פחות חשוב

קריאה:  מתמטיקה, פיזיקה – הכול חשוב

קריאה:  אבל מה שקורה ביום שאתה חוזר הביתה הוא מבחינתי קרדינלי בהקשר של ההתדרדרות למקומות שאנחנו לא רוצים

קריאה:       אני סיירתי במלון אצלכם גם וראיתי את החיים הלא-פשוטים כשאתה נכנס חזרה לחדר

קריאה:  השאלה שלי היא מה אתם עושים או מה הקהילה עושה או מה גם עיריית חדרה עושה, כי אני יודע שהיא עושה, לדקה שאתם מגיעים למלון, מבחינת ספורט, מוזיקה, פעילות חברתית וכן הלאה

קריאה:  למלא את החלל הזה אצלכם, תנועות נוער, נכון?     

ע"ש: היו הרבה דברים שנפתחו אצלנו

ע"ש:  יש כל מיני פעילויות חד-פעמיות כאלה, שעדיין יש והיו יותר בתחילת המלחמה

ע"ש:  יש גם למשל שיעור גיטרה למבוגרים וצעירים, פתחו את זה במלון, הם מקבלים גיטרה ולומדים

ע"ש:  זה יכול לקחת שעות

ע"ש:  יש מכינה שנקראת "עשר אצבעות", שבאה להעביר לנו אימונים הרבה זמן

קריאה: אבל זה הפסיק? הבנתי שלא היה לזה תקציב?     

ע"ש: זה לא שלא היה לזה תקציב כי מדובר בשני תלמידי מכינה, אחד מהקיבוץ שלנו ואחד ממנשה, הם באים ופשוט מעבירים לנו אימון

ע"ש:  זה לא מצריך משכורת או תקציב

ע"ש:  הבעיה היא שהם עכשיו עם המפונים באילת, אז להגיע מאילת לפה שני בקרים בשבוע זה בעייתי

ע"ש:  אז אם במקרה הם שניהם יוצאים ביום שישי ושניהם נמצאים ומשהו מסתדר, הם שולחים לנו הודעה ובאים ואנחנו עושים אימון

ע"ש:       אבל הקטע הזה של ה"עשר אצבעות", לפחות אצלי, זה השריש מסוגלות לעשות את האימונים לבד, ואני מדבר איתם ומתייעץ איזה אימון לעשות, מה להוסיף, מה להוריד והם מתכווננים איתי על זה

ע"ש:  כלומר, הם עדיין שם, פשוט הם לא מעבירים לנו את האימונים

ע"ש:  יש את "הנעורים" של הקיבוץ שקוראים לזה "מוסד בית"

ע"ש:  הם עושים מעל ומעבר, עושים לנו מלא פעילויות, עכשיו הם שלחו לנו לו"ז שבועי, ראשון, שני, שלישי, רביעי, חמישי – יש לנו פעילות

ע"ש:  שישי-שבת זה כבר ימים שלנו להירגע מהפעילויות האלה

ע"ש:  אבל דואגים לנו מעל ומעבר בקיבוץ

קריאה: לי יש שאלה

קריאה:  מה מהחיים של לפני הכי חסר לכם עכשיו?     

ע"א: לי עוד לא יצא לחזור לקיבוץ באמת אז מה שאני הכי מתגעגע אליו ורוצה לחזור אליו הכי מהר זה סתם ככה ללכת בקיבוץ, להסתובב בלי לפחד, סתם ככה ללכת, ליהנות, להסתכל, להיות עם חברים שלי בחוץ

ע"א:  זה הדבר שאני הכי מתגעגע אליו

ע"ש: אני יש שני דברים שאני הכי מתגעגע אליהם

ע"ש:  אחד מהם זה מה שאמרתי קודם מוסד שקמה, החינוך הבלתי פורמלי שלנו שהזכרתי קודם

ע"ש:  אנחנו מבלים שם יותר ממה שאנחנו מבלים בבית, זה החיים שלנו שש שנים

ע"ש:  והדבר השני זה פינה בקיבוץ שנקראת "השחזור" שזה מן פינת דשא כזו  שיש עליה סלים של חיילים ומשחזרת את הקרב על יד מרדכי במלחמת השחרור ולמעלה יש תצפית כזאת עם פרגולה ומקום יפה כזה ורואים שם את השקיעה טוב כזה, מעל העצים של הפרדס, היינו עושים שם פק"ל עם המוסד בית

ד"ר נתי קרנות: דברים מסובכים נורא, כן?     

קריאה: מתגעגעים לחיים

ד"ר נתי קרנות: מה? השעון?     

קריאה: תודה אתם מהממים

קריאה: תודה אתם חמודים שתחזרו לשם מהר

ע"ש: אמן

ד"ר נתי קרנות: ארבעה אל"פים, זוכרים? על האירוח עוד נדבר, על אנשים ראינו, אני רוצה את שני העיקריים אולי ובזה נסגור את החלק שלי פה

ד"ר נתי קרנות:       כמו שהוקם בית הספר כך אני התגלגלתי לנהל פה, לא בטוח שרציתי אבל זה הדבר שהיה צריך לעשות ושני הדברים האלה הם קריטיים, לי

ד"ר נתי קרנות:  יכול להיות שזה משקף ויכול להיות שזה רק אני

ד"ר נתי קרנות:  אם מיניתם אותי, בין אם כי אני הכי מתאים ובין אם כי לא היה אף אחד אחר, שזה אותו הדבר בעצם, אז תנו בי אמון, ואם אתם נותנים בי אמון, תפסיקו לבקש ממני טבלאות בבקשה, תשאלו אותי מה אני צריך ולא מה המשרד צריך

ד"ר נתי קרנות:  תשאלו אותי ואני אשאל את הגר ואת חני או את האנשים שלי שאני איתם ושרק בזכותם העסק הזה עובד

ד"ר נתי קרנות:  אנחנו נדע להגיד, סתם לדוגמה, אנחנו צריכים לא 40,000 שקל אלא תקציב פתוח וממנו לגזור 80% לדברים טיפוליים או 50% לדברים טיפוליים, 20% לסדנאות, וכדומה

ד"ר נתי קרנות:  זה הצורך שלי בתור מי שמנסה להקים פה שותף להקמה יש מאין, של מוסד חינוכי שחי באי-ודאות נוראית, נחזור בעוד חודשיים? נחזור ב-1 ביולי? לא יודע

יוסף טייב: תגיד לי אולי פספסתי ואמרתם בהתחלה

יוסף טייב:  שאר התלמידים איפה הם?     

ד"ר נתי קרנות: שאר התלמידים חגית היא - - -     

יוסף טייב: לא, לא של השלוחה

קריאה: כן, כן, חגית

ד"ר נתי קרנות: בשביל זה חגית פה

ד"ר נתי קרנות:  אני מדבר המון אבל מנהלת בית הספר יושבת פה, חגית וקנין

ד"ר נתי קרנות:  תודה רבה

חגית וקנין: תודה נתי

קריאה: רק שאלה, נתי, כשיש לך אתגרים, בקשות, מול מי אתה עומד במשרד?     

ד"ר נתי קרנות: מול המחוז שלי, מול המפקחת נוגה

קריאה: המחוז היוצא או - - -     

ד"ר נתי קרנות: מחוז חינוך התיישבותי במקרה זה אותו מחוז, זה מחוז על-התיישבותי, זה מינהל

ד"ר נתי קרנות:  בעיקר מולה

ד"ר נתי קרנות:  היא מתפעלת אותי לאן שצריך

קריאה: מה קורה עם כספי הגמישות הניהולית של בתי הספר, שלא עובדים כרגע, שפונו? כל הכספים שהועברו - - -     

קריאה: חגית מיד תספר לך, זה כבר מגיע

ד"ר נתי קרנות: אנחנו עושם זום-אאוט ומסתכלים רגע על בית הספר כולו, בית הספר המקורי ומה שהתגלגל איתו

חגית וקנין: בוקר טוב לכולם, אני חגית וקנין, מנהלת בית ספר שקמה החל מאמצע אוגוסט האחרון

חגית וקנין:       בית ספר שקמה הוא אחד משני בתי ספר אזוריים של מועצה אזורית חוף אשקלון

חגית וקנין:  המועצה האזורית מונה חמישה קיבוצים, 11 מושבים וארבעה יישובים קהילתיים

חגית וקנין:  מצב סוציו-אקונומי בינוני-גבוה

חגית וקנין:  בבית ספר בתחילת השנה היו 812 תלמידים ותלמידות לצערי הרב שלושה תלמידים שלנו נרצחו בבוקר אותה שבת כשיצאו לדוג בזיקים

חגית וקנין:  זו התמודדות מאוד משמעותית וגדולה בפני עצמה אבל אני לא ארחיב על זה עוד

חגית וקנין:       היינו 128 אנשי צוות

חגית וקנין:  זכאות לבגרות 91% עוד לפני שהגעתי, 11% מתוכם היו זכאים לבגרות מצטיינת, שזה מאוד משמעותי, זה אומר מתמטיקה, אנגלית, פיזיקה –  ברמות של חמש יחידות עם הישגים של 90 ויותר

חגית וקנין:  שיעור מתגייסים של מעל 96% בנים ובנות ואחוז נשירה מזערי של 0

חגית וקנין: 2%

חגית וקנין:  בית ספר חזק, אוכלוסייה חזקה, ילדים מדהימים כמו שראיתם, שישבו פה מולנו

חגית וקנין:       ואז הגיע 7 באוקטובר ובראייה שלי, בית הספר פשוט התנפץ לרסיסים

חגית וקנין:  לא הבנתי מה קורה ואיך להתחיל בכלל

חגית וקנין:  מה הולך שם

חגית וקנין:  בסוף אחרי שעשינו כל מיני איתורים ו-reaching-out לאנשים להבין איפה כל אחד נמצא

חגית וקנין:  יש לנו איזשהו סד"כ שאני מאמינה שהוא יציב

חגית וקנין:  עכשיו 66% מחברי הצוות החינוכי שלנו מפונים, זה אומר 85 אנשים מתוך 128

חגית וקנין:  כ-50% מהתלמידים מפונים זה משהו כמו 400, ובית הספר עצמו שממוקם בכניסה לקיבוץ יד מרדכי הוכרז כאזור צבאי סגור ואי אפשר להגיע אליו מאז ועד היום

חגית וקנין:  עכשיו אנחנו קצת באישורים ובליווי יכולים

חגית וקנין:  למשל בשבוע שעבר נסעתי כדי להביא ספרים לתלמידים שנמצאים פה

חגית וקנין:  לתלמידים שנמצאים במועצה עדיין לא חילקנו

חגית וקנין:       ונוצר מצב כזה שאלת מה עם יתר התלמידים

חגית וקנין:  אז יש בערך 410 תלמידים שנמצאים ביישובי מועצה שלא פונו זה בעיקרון היישובים שנמצאים בצפון המועצה

חגית וקנין:  בת הדר, באר גנים, גהה, תלמי יפה, בית שקמה וכו

חגית וקנין:  זה בערך 430 תלמידים שנחלקים באופן הזה 250 תלמידים מתוכם חטיבה עליונה ו-190 תלמידי חטיבת ביניים

חגית וקנין:  נאלצנו לפצל כי לא מצאנו מקום שמכיל את כולם

חגית וקנין:  אז תלמידי חטע מתארחים בבית ספר גימנסיה דרכא שבקריית מלאכי

חגית וקנין:  קיבלנו שם את הקומה השלישית, 12 כיתות ואנחנו מלמדים שם ב-12 חדרים - - -     

קריאה: אנחנו זה מי? את מנהלת את זה?     

חגית וקנין: אני מנהלת את זה וכמובן יש שם את מנהלת התיכון עצמו, שהיא אחראית על שלה, פשוט הקומה השלישית שם הייתה ריקה מטעמים של הגירה שלילית בקריית מלאכי, והעמידו את זה לרשותנו עד שיימצא המתחם שלנו

חגית וקנין:       190 תלמידים נוספים נמצאים ביחידה ללימודי חוץ זה סוג של מתחם באזור התעשייה הדרומי, מן מתחם we-work עם כמה כיתות וקצת חללי למידה ומצליחים לנהל שם איזו שגרת למידה של תלמידי חטיבת הביניים

חגית וקנין:       ל-440 הללו מתווספים אלינו כמעט מדי שבוע או משפחות שפונו והיו בתל-אביב והחליטו שדי להם לגור בבית מלון והם עוברים כקבוצה של כמה משפחות נגיד לשכור דירות ביבנה או באשקלון והם מצטרפים אלינו כך לבית ספר, או תלמידים שלכתחילה לא רצו להשתלב בשום מקום אחר ואמרו איפה ששקמה אנחנו מגיעים

חגית וקנין:  אז המועצה האזורית שלנו מממנת להם הסעות והם מגיעים בערך 20-30 ילדים כל יום או ממעלה החמישה או מתל אביב

חגית וקנין:  אז הם מצטרפים אלינו, מלבדם יש עוד 240 תלמידים - - -     

קריאה: ממעלה החמישה הם מגיעים לפה?     

חגית וקנין: לא לפה, לאשקלון

חגית וקנין:  או לקריית מלאכי

חגית וקנין:  כן

חגית וקנין:  כל יום, ארבעה-חמישה ימים בשבוע

קריאה: כמה זמן נסיעה זה?     

חגית וקנין: זה בערך שעה ורבע משהו כזה, לכל כיוון

קריאה: משרד החינוך מממן את ההסעות?     

חגית וקנין: לא משרד החינוך, המועצה האזורית

קריאה: משרד החינוך מממן ב-100% את ההסעות לכל המפונים

חגית וקנין: אז אנחנו מקבלים את זה מהמועצה, אני לא יודעת, זה שירות שהמועצה נותנת לנו

קריאה: יש 100% מימון של הסעות על ידי משרד החינוך

חגית וקנין: יכול להיות, אז בסדר, הילדים מוסעים

קריאה: הערוץ זה מועבר דרך הרשות והמועצה אבל המימון המקורי הוא של משרד החינוך 100%

חגית וקנין: תודה על התיקון

חגית וקנין:      50 תלמידים שהסתדרו עם ההשתלבות בבית ספר הר-טוב בצרעה, עוד 50 אותו דבר בבית ספר שמעון פרס בתל-אביב

חגית וקנין:  והיתר זה בערך 100 תלמידים שמפוזרים, יש לנו ילדים שלומדים במקווה ישראל יש ב"מוזות", ויש עוד, ואנחנו עליהם

חגית וקנין:  אנחנו – אני והצוות כל הזמן בקשר עם מי שאחראי עליהם, מנסים לעשות התאמות גם במתווה הבגרויות, גם במגמות שלהם וההשלמות שלנו כי למשל יש בתי ספר שאין להם מגמת עיצוב המוצר והילד כבר בכיתה י"א או י"ב וצריך להמשיך איתו אז כל האילוצים האלה

קריאה: כמה מתוכם להערכתך נשרו?     

חגית וקנין: תודה לאל, מעטים ממש

חגית וקנין:  באמת שכך

חגית וקנין:  ניסינו בשבוע שעבר לעשות את המיפוי הזה לטובת פתיחה של מרכזי יחד, גם אצלנו וגם פה, כאן יש בערך חמישה שעוד לא הצליחו להביא אותם ללמידה סדירה - -  - 

ד"ר נתי קרנות: את יכולה להגיד מילה על מרכזי "יחד", אנחנו עוד נדבר על זה בהמשך אבל תעשי על זה רגע תקציר

חגית וקנין: מרכזי "יחד" אלה מרכזים שמי שבנה את התוכנית שלהם זה אגף שח"ר של המשרד

חגית וקנין:  הם בנו תוכנית מאוד מסודרת, מי ילווה את התוכנית ומי ינהל ומה יינתן שם ברמת הטיפול הרגשי-חברתי וכו', החל משי"ן-שי"נים, מורות-חיילות, עובדים סוציאליים של נוער, תרפיסטים כאלה ואחרים, פסיכולוג, קצינות ביקור סדיר

חגית וקנין:  באמת איגמו את המשאבים לטובת זה, אבל צריך שיהיו 40 ילדים כדי לפתוח כזה מרכז והם מוכנים לפתוח כזה בכל מקום שנאמר להם שצריך

חגית וקנין:  תודה לאל, כאן אין צורך ונכון להיום גם לא בקריית מלאכי וגם לא באשקלון אצלנו

יהודית נאות: חגית רק נבחין שמרכזי "יחד" הם מרכזי הלימודים בבוקר

קריאה: מה שמך?     

יהודית נאות: יהודית בר-און ממשרד החינוך אלה המרכים שהוקמו בבוקר לטובת אוכלוסיית המפונים ומהנולים על ידי המינהל הפדגוגי מינהלת מרכזי יחד

יהודית נאות:  את מדברת על מרכזי נוער, 30-40 מרכזים ל-40 ילדים

יהודית נאות:  מענה מאוד חשוב וקריטי שבהם כל עשרה ילדים מקבלים מחנכת, פסיכולוג צמוד, יועצת, וככל שצריך אפשר לקבל את זה, את אומרת שפה לא צריך – זו בשורה טובה

חגית וקנין: נכון

חגית וקנין:  זהו באמת מבחינת טראומה וטיפול, מי שנמצא במרכזי הפינוי של המפונים יש להם מעטפת טיפולית מהיום הראשון שהם הגיעו

חגית וקנין:  יש כמובן ביישובים עצמם

חגית וקנין:  אצלנו בבית ספר אנחנו מקבלים סיוע ממרכז מטיב ש"דרכא" רכשה עבורנו, ואת מרכז החוסן המועצתי כמובן וחוץ מזה פסיכולוג בית הספר והשפ"י איתנו ובשבילנו בשביל כל דבר ועניין

חגית וקנין:       בשתי דקות אחרונות, אתגרים יש המון ובחרתי עם גיל את אלה שחשוב שאתם תשמעו

חגית וקנין:  לפני כחודש נתבקשנו להתחיל להחזיר אנשים לעבודה

חגית וקנין:  צוות מפונים ושאינם מפונים, כל אחד איפה שנכון לו ונוח לו לעבוד

חגית וקנין:  העניין הוא שהאמירה הזו הייתה מאוד עמומה, בלי שיניים מה שנקרא

חגית וקנין:  "תגידו להם שצריך לחזור", אז אמרנו שצריך לחזור ויש כאלה שלא צריך להגיד להם פשוט באו ברור

חגית וקנין:  ויש כאלה שהיה להם מאוד קשה, לא רצו, "עכשיו תגידי לי למה אני צריך לבוא", לדוגמה, "אני מפונה עכשיו בירושלים, גרה לי ב"אוריינט", נוח לי, טוב לי, הכול טוב, המשכורת ממשיכה להיכנס, אני לא פנויה לזה, למה אני חוזרת? ואללה לא יודעת", אני יכולה להגיד ציונות, לאומיות, תחושת שייכות, שליחות, הילדים, אחריות, עניינים

חגית וקנין:  אבל בסוף, אם המשכרות שלה לא נפגעת והיא יכולה להמשיך לא להגיע, היא יכולה לבחור לא להגיע

חגית וקנין:  ואני בבעיה

חגית וקנין:  אני רוצה שהמשרד יישר קו עם האמירה הזאת ויאמר "רבותיי מי שלא מיישר קו מתחילים לקצץ לו"

קריאה: יש לזה היבט אחד כמו שאמרת כרגע שבו בגדול אין לי מה להפסיד, אני בא רק כי יש משהו שגורם לי להגיע

קריאה:  האם יש גם כאלה שלא מגיעים מסיבות אחרות?     

חגית וקנין: לא, מי שמסיבות אחרות כמובן זה לא לשיח כאן יש מי שבאמת –  לא עלינו –  עם קשיים משפחתיים או רגשיים מאוד קשים, שם אנחנו לא נוגעים ורק מנסים לעזור

חגית וקנין:  אני מדברת על אלה שהם טרמפיסטים על הסיפור

קריאה: כמה הם באחוזים?     

חגית וקנין: אני לא יודעת להגיד לך בדיוק אבל בערך 15%

קריאה: 15% מאותם אנשים שלא מגיעים זה מהסיבה שהם יכולים?     

חגית וקנין: נוח

קריאה: אבל את התקן הם תוקעים, זה מה שצריך להסביר, התקן שלהם תקוע

חגית וקנין: התקן שלהם, המשרה שלהם, השכר שלהם - איש לא מוכן לגעת ולהרע ואני יכולה להבין את זה אבל - - -     

קריאה: התקופה הזאת בהחלט הייתה תקופה מאתגרת - - -     

קריאה: שנייה, אני רוצה להבין

קריאה:  את אומרת מתוך אלה שלא מגיעים, מתוכם את אומרת 15%?     

חגית וקנין: לא

חגית וקנין:  אני אומרת, מתוך כלל המורים שיכולים היו להגיע, אני מוציאה את אלה שכרגע לא יכולים ואני לא נוגעת ולא מדברת עליהם בכלל, לא פנינו אליהם אפילו

חגית וקנין:  אני מדברת על אלה שכן יכולים כי הילדים שלהם במסגרות והבעלים שלהם הכול בסדר ולא במילואים וכולם בריאים והכול בסדר אבל הן נמצאות עכשיו נגיד, בירושלים וצריכות להגיע לקריית מלאכי או שהן נמצאות בתל אביב ולא בא להן, לא מתאים להן ולמה שיתאים להם? המשכורת ממשיכה - - -     

קריאה: צריך להבין כמה דברים

חגית וקנין: מה אתה מבקש לדעת?     

קריאה: כמה מורים יש לך?     

חגית וקנין: 128 מורים

קריאה: 128 זה בערך 20 מורים

יהודית נאות: אז המסר של המשרד הוא שככל שמורה יש לו מסוגלות כי התקופה הזאת היא מאוד קשה

חגית וקנין: מי מודד את המסוגלות?     

יהודית נאות: אז אנחנו בודקים את זה לגופו של עניין מול המחוז ומול הפיקוח

יהודית נאות:  יש פה בסוף אנשים נפשות שעברו טראומה

יוסף טייב: אבל אם אני מבין נכון המסר של המנהלת הוא "אני צריכה עזרה כדי להחזיק את המערכת הזאת"

חגית וקנין: בדיוק

חגית וקנין:  מבקשים ש-450 ילדים יגיעו ללמוד מדי יום

חגית וקנין:  מי עומד בשורה הראשונה לקבל אותם שם?     

יהודית נאות: יחד עם זאת, אל מול הרגישות לצרכים של המורים, שהתפנו בעצמם ועברו חוויות כאלה ואחרות, אנחנו מבינים כמובן את צורכי המערכת ואת הצורך במורים מקצועיים

יהודית נאות:  ולכן יצא נוהל, את אומרת שהוא היה עמום, ובימים האלה יוצא נוהל יותר מדויק שככל שמורה לא פנוי אחרי שבדקנו את כל הסיבות המשפחתיות והאישיות שלו, ככל שהוא לא מעוניין בלמידה, הוא ייקח חופשה כזו או אחרת אפשר יהיה לפנות את התקן שלו למורה אחרת

חגית וקנין: אז אני רוצה להגיד בנושא "חופשה כזו או אחרת", אחת, אנחנו ממש ממעטים לאשר חל"תים וגם מזהירים אותנו אל תגידו להם שיש אפשרות לחל"ת

חגית וקנין:  אני לא יודעת מאילו טעמים זה, אבל המשרד לא בעד זה

חגית וקנין:  מעבר לזה כשמאשרים לאדם חל"ת, צריך לדעת שיש לי מישהו במקומו שיעשה את זה

חגית וקנין:  אלה אנשים בעיקר בחטיבה העליונה שהמקצועיות שלהם היא מאוד ספציפית, נורא קשה למצוא אנשים שיעשו את זה במקומם

קריאה: בעיקר בנקודת הזמן הזו

יהודית נאות: המסר הוא חד משמעי, לחזור לעבודה ולחזור להוראה, אל מול צרכים אחרים

חגית וקנין: באותה נשימה, משפט אחרון

יהודית גידלי: אנחנו חייבים לסיים

חגית וקנין: בבקשה משפט אחרון

חגית וקנין:  עניין של תקנים

חגית וקנין:  אנשים שהתפנו למשל לכאן

חגית וקנין:  הם היו רכזי מקצוע, רכזי שכבה, מחנכים, סגנים, וכדומה

חגית וקנין:  הם נשארו עם התקן שלהם, עם הגמול שלהם, אני לא אומר על זה שום דבר זה באמת שלהם, גם אם הם לא מצליחים פה להביא לפועל את התפקיד הזה אבל מנגד אני חייבת מישהו אחר שיעשה את זה אצלי

חגית וקנין:  במתח שאנחנו מקימים בבית הספר העורפי וכן צריך להבין שנדרשת איזו גמישות עכשיו אז שיהיה תקן של ארבעה סגנים רק לשנה הזאת

קריאה: להוסיף תקנים?     

חגית וקנין: כי שניים מפונים ולא יכולים לעשות אבל שניים אנחנו צריכים שיעשו איפה שאנחנו נמצאים

יהודית נאות: אז אנחנו בודקים את זה אל מול הקיים

יהודית נאות:  יחד עם זאת, המחוז קיבל שעות נוספות גם שעות תקן בודדות

חגית וקנין: נכון אבל שעות זה לא גמול, תסכימי איתי, שעות זה לא גמול

יהודית נאות: אני אומרת שאנחנו בודקים את התקנים אבל המחוז קיבל שעות נוספות שאפשר לפחות עכשיו לתגמל כוח-אדם ולהוסיף כוח-אדם, עוד משהו

חגית וקנין: שעות אנחנו נותנים אבל שעות זה לא גמול

גיל מושקוביץ: חברים אנחנו ניתן למארחים בכל זאת את הזמן שלהם, אלדד יציג את כל המארחים

יהודית גידלי: גיל אין לנו

ד"ר נתי קרנות: לא אני רוצה לקרוא לראש המועצה –  אסיף איזק

ד"ר נתי קרנות:  בוא תעמוד לידי, אתה ראוי לזה

יהודית גידלי: יש לכם דקה

ד"ר נתי קרנות: כאדם ציוני שחי במדינת ישראל אחרי 7 באוקטובר דבר אחד ברור לכולנו

ד"ר נתי קרנות:  הלב יוצא למען אותם מפונים ואני אומר בכובע של מנהל בית ספר –  אנחנו נעשה הכול עבורם

ד"ר נתי קרנות:  הכול זה כספים, הכול זה לוגיסטיקה, הכול זה אנשים, פנסיונרים, פגשתי פה עכשיו בבוקר מרצה בטכניון בפקולטה למתמטיקה שאמר לי, "הכי חשוב עכשיו זה ללמד מתמטיקה לילדי כיתה ח' של המפונים"

ד"ר נתי קרנות:  אז הוא פה

ד"ר נתי קרנות:  הוא אחד מההורים פה, יש לו שלושה נציגים

ד"ר נתי קרנות:  זו הרוח

ד"ר נתי קרנות:  והרוח הזו עוברת ומחלחלת והצוות שלנו למען המפונים

ד"ר נתי קרנות:  אסיף בבקשה

אסיף איזק: בוקר טוב לכולם וברוכים הבאים למועצה האזורית הכי יפה בארץ

אסיף איזק:  נמצאים איתי פה גם ד"ר גבי אוסם, שהיא ראש אגף חינוך שלנו ורפי אבני שהוא סגן ראש המועצה, ממלא מקומי, מחזיק תיק החינוך

אסיף איזק:  אני מתנצל על ההפרעה, רק בקצרה

אסיף איזק:       אתם נמצאים פה במועצה של 35,000 תושבים שגדלה בשבוע בכמעט 10%

אסיף איזק:  יש פה 3,000 מפונים, ביניהם בין 500 ל-700 איש מניצולי "נובה", שהיו עד לפני שבועיים בכוכב הים שבשדות ים

אסיף איזק:  שם כפר איזון לקח אחריות מקצועית כי לא היינו יכולים לטפל בדבר כזה

אסיף איזק:  אנשים שניצודו והיו פה למעלה מחודשיים ופה עם תרומות שהמועצה גם לקחה בזה חלק בטיפול הוליסטי לניצולים

אסיף איזק:  יש פה גם מהצפון  מקיבוץ מצובה שנמצאים בתורן ויערות הכרמל

יהודית גידלי: הדקה הסתיימה

אסיף איזק: כיוון שאני ראש הרשות, אז

יהודית גידלי: אני מתנצלת, זה סדר היום

אסיף איזק: אני רק אגיד, אני בטוח שיש דברים יותר חשובים מזה אבל יש פה 3,000 איש ואת הבית ספר הזה הקמנו בפחות משבועיים

אסיף איזק:  אשרי המאמין אתה לפעמים צריך לחכות לאישור ממשרד החינוך במשך שנה

אסיף איזק:  פחות משבועיים מועצה שלמה שהתנפלה על זה עשרה מיליון שקל עם שיחת טלפון משר החינוך, שהיה פשוט יוצא מן הכלל אמר לי, "רוץ תזמין את הקרוואנים"

אסיף איזק:       מדברים הרבה על מיגון ועל נשקים

אסיף איזק:  חוסן קהילתי נמדד בהרבה מאוד דברים, אחד הדברים המרכזיים שהתעקשנו ברמת המועצה זה לפתוח את מערכת החינוך כמה שיותר מהר

אסיף איזק:  מערכת חינוך יוצרת חוסן קהילתי ויש לו הרבה מאוד רבדים

אסיף איזק:  אחד מהם, המרכזי, זה מערכת החינוך

אסיף איזק:  צריך לפתוח את מערכות החינוך

אסיף איזק:  בהתחלה יפה בן-דויד פחות אהבה את זה, פתחנו פה תוך שבוע, בהתחלה המורים, הסייעות, המנהלים לא רצו להגיע, לאט-לאט האוטובוסים התמלאו בילדים

אסיף איזק:  זה גרם לתחושה של חוסן גם למפונים

אסיף איזק:      בעניין הפינוי הייתה פה תקלה מתמשכת של המדינה

אסיף איזק:  אנשים הגיעו בצורה לא מסודרת

אסיף איזק:  אנחנו במשך שנים מארחים את זיקים ואת כרמייה פה

אסיף איזק:  אם הייתה חשיבה מראש, שחוף הכרמל תארח את חוף אשקלון, מלכתחילה לא היו מפזרים אותם בכל הארץ וכל הרשויות פזורות כאשר ראשי רשויות ואחד מהם זה אופיר ליפשטיין זיכרונו לברכה, כל ראשי הרשויות ב-18 נקודות בארץ

אסיף איזק:  אנחנו מארחים פה את איבים – זה יישוב קהילתי אתיופי, 450 איש שנמצאים פה בניר עציון

אסיף איזק:  אין חשיבה של המדינה איך עושים פינוי כמו שצריך ועוד לא דיברתי על הצפון

אסיף איזק:       אז ככל שיידרש מאיתנו, חוף כרמל תהיה מוכנה לעשות כל מה שנדרש כדי שזה יצליח כי ככה בונים חוסן של קהילה ושל אומה

אסיף איזק:  אנחנו שמחים שהיה לנו חלק בזה, בית הספר המשותף מוביל בעניין הזה

אסיף איזק:  תודה רבה

יוסף טייב: אנחנו נוסעים לסינמה סיטי גלילות רבותיי

יוסף טייב:    (מתחם אורט קריית שמונה סינמה סיטי גלילות 1#)     

עופר זפרני: אני מבין שהתחלתם כבר את הסיור אבל אביגיל ביקשה לומר כמה מילים

אביגיל סאמין: שלום לכל חברי הוועדה שהצטרפו אלינו כרגע, אביגיל סאמין, יושבת-ראש שותפה של ארגון מנהלי בתי הספר "מנהיגים", שותפה עם חברתי כאן, אורית גור-כהן, והמנכ"ל שלנו גיל, שמנופף לכם בידו

אביגיל סאמין:  הערת ביניים בסוגריים אבל הערה מאוד חשובה

אביגיל סאמין:  איך הייתה לכם הדרך?     

קריאה: בסדר

אביגיל סאמין: נהדר, זה חלק קטן מתוך סדר יומו של מנהל, שבית הספר התפזר לכמה וכמה מוקדים, המנהלת שפגשתם בה הבוקר נודדת ונוסעת מרחקים כפולים ומכופלים על הדרך שנסענו כרגע כדי לפגוש את הצוות שלה, את התלמידים שלה

אביגיל סאמין:  אני לא יודעת מי מכם היה מספיק קרוב כדי לשמוע את המנהל המקומי שם שאמר לה, "בואי, בואי, הצוות צריך לך ומחכה לך"

אביגיל סאמין:  זאת אומרת, המנהל המקורי סובב יומם וליל בין המקומות השונים שנמצאים בהם החלקים של הפאזל השלם וזה סדר יומו

קריאה: צריך לדעת שיש כאלה שמתפרקים גם ל-16 חלקים, לא ארבעה חלקים כמו שראינו הבוקר, אלא 16 מקומות שונים, שזה טירוף בפני עצמו

אביגיל סאמין: עופר בבקשה

עופר זפרני: תודה

עופר זפרני:  שמי עופר, אני מנהל "אורט דנציגר" בקריית שמונה, בית ספר של 1,400 תלמידים מכיתה ז' עד י"ב, בימים כתיקונם

עופר זפרני:  לצידי גם שותפתי כאן הגב' שולה בן שטרית

עופר זפרני:  היא מנהלת בית ספר יסודי מצודות בקריית שמונה

עופר זפרני:   שנינו נעקרנו מבתינו, ב-7 באוקטובר הכול פסק, וקיבלנו משימה להקים בית ספר לכל הילדים שהתפזרו בקריית שמונה

עופר זפרני:  סדר הדברים הוא כזה אני אתן סקירה כללית לאחר מכן שולה תעשה לכם סיבוב במרחב של הקטנטנים, מ-א' עד ו' ואני אעשה סיבוב מ-ז' עד י"ב

עופר זפרני:  בשני המרחבים גם ניכנס לפגוש תלמידים, אלה היותר גדולים גם ישמחו לשמוע אתכם ולהשמיע

עופר זפרני:  את הקטנים, אתם יותר תראו - - -      סך הכול יש פה 500 תלמידים אבל נתחיל מהתחלה

עופר זפרני:  כחבר ארגון מנהיגים אני נמצא בקשר עם גיל כבר מתחילת המלחמה

עופר זפרני:  אני חייב לומר ארגון שבאמת רואה אותנו, המנהלים

עופר זפרני:  יש עוד שני ארגונים אבל לראות את המנהלים זה לא דבר שקורה בדרך כלל ולכן לארגון הזה יש מבחינתי ערך מוסף גדול ואני שמח שאתם כאן גם כדי לתת מקום לארגון הזה ולמשמעות שיש לו משום שאני חושב שהיא צריכה אפילו לגדול

עופר זפרני:       יושבות כאן שתי יושבות-ראש שעושות עבודה מצוינת

עופר זפרני:  אבל לגופו של עניין אני רוצה לתמצת כי עיקר המטרה היא שתראו את הדברים לאשורם

עופר זפרני:      ב-7 באוקטובר קריית שמונה נחשפה כמו כולם לטרגדיה הנוראה של החברה הישראלית וב-20 לחודש התקבלה החלטת מדינה שהעיר צריכה להתפנות

עופר זפרני:  אלא מה, מה שקרה עם קריית שמונה לא קרה עם שום עיר אחרת

עופר זפרני:  בגלל לחץ נוראי שנוצר כי ההיסטוריה של קריית שמונה רוויה היסטוריה ביטחונית, אפשרו לכל תושב להתפנות לאן שהוא רוצה

עופר זפרני:  וכך תוך שבוע ימים אנחנו כמנהלים הבנו שהילדים שלנו מפוזרים מיסוד המעלה בצפון עד אילת בדרום

עופר זפרני:  אני אתן כמשל כי מחר אציג את הנתונים בצורה מסודרת אז יש לי את הנתונים של "אורט דנציגר", שמונה 1,400 תלמידים

עופר זפרני:  אני אתן לכם נתונים מעודכנים לרגע זה

עופר זפרני:       1,400 תלמידים שמפוזרים ב-400 יישובים וב-110 בתי ספר

עופר זפרני:  אתם בתוך אחד מתוך 110

עופר זפרני:  ברוב המקרים זה השתלבות בבתי ספר קטנים, בינוניים וגדולים

עופר זפרני:  נמצא פה גם מתן ראב"ד –  מנהל בית ספר ש"י עגנון בנתניה, שמארח חבורה לא קטנה של תלמידים - - - 60-50

עופר זפרני:  אבל יכולים להיות גם שבעה תלמידים בבית ספר ושלושה או עשרה בבית חינוך בירושלים

עופר זפרני:  110 מוקדים שאני צריך לשמור איתם קשר

עופר זפרני:  שאל אותי חבר הכנסת הנכבד עד כמה אני בקשר, אז אתן לכם עוד נתון, נכון לרגע זה למעלה מ-400 תלמידים עדיין לא דרכו בשום מסגרת חינוכית אצלי בבית הספר

קריאה: כמה?     

עופר זפרני: מעל 400, אם לדייק 414

קריאה: חברינו מוועדת חינוך, אתם זוכרים ששאלו את השאלה בשבוע שעבר במשרד ולא היה נתון? אז רק נבין, בית ספר אחד, כ-1,400 תלמידים, 400 ללא מסגרת

עופר זפרני: ללא מסגרת

עופר זפרני:  עכשיו אני יכול להגיד לכם שבכל מקום זו סיבה אחרת ואין מישהו שהוא אשם, יש ילדים בים המלח ויש בקיסריה או אפילו בתל אביב שלא יכלה לקלוט את התלמידים שלנו ולכן הקימו את המסגרת הארעית הזו עבורם

עופר זפרני:  יש מקומות שבהם לא הוקמה מסגרת ארעית

עופר זפרני:  הוקמו שלושה בתי ספר ארעיים בכל המדינה עבור ילדי קריית שמונה

עופר זפרני:  אחד, בטבריה במכללת כנרת, שגם היא כרגע נודדת מכנרת לפורייה כי המכללה התחילה ללמוד

עופר זפרני:  השני, הוקם באוניברסיטת תל-אביב, שלי, עד לפני שבוע ימים הסיור הזה היה מתוכנן להתקיים באוניברסיטה

עופר זפרני:  אני הייתי באוניברסיטה, היינו במרחבים גדולים וכיפיים, אוניברסיטה

קריאה: אבל יכול להיות, עופר, שמה שהם ראו כאן לא היה שם באוניברסיטה כי היו מרחבים הרבה יותר גדולים והילדים היו מתפזרים בהם

עופר זפרני: אנחנו קיבלנו צו פינוי כי הלימודים התחילו ובשלושה ימים היינו צריכים להקים את המתחם הזה והוא היה ריק, זה היה מתחם ה-wix של ההייטק, אתם רואים את החדר הזה, כך היו כל החדרים

עופר זפרני:  אלמלא מחוז תל-אביב נמצא פה הנציג, אבי הראל, סגן מנהלת המחוז, שפשוט אין לי מילים

קריאה: גם למנהלת המחוז חיה - - -     

עופר זפרני: דאגו לנו תוך שלושה ימים לשולחנות, כיסאות, פלזמות, מחשבים, כל דבר

עופר זפרני:  מכונות שכפול, צילומים

קריאה: ועדיין

עופר זפרני: ועדיין, וכל פעם נולד עוד צורך ועוד צורך כדי לקיים את בית ספר

עופר זפרני:  המתחם לא אידיאלי, אין פה מרחבים גדולים, חשתם את ההפסקה ואת הצפיפות, איך צריך לפלס, תחשבו מה זה לילדים שמגיעים מבתי מלון, רובם המכריע מגיעים מ-70 בתי מלון במערך הסעות מטורף, נמצא פה שלומי שאחראי על הדבר הזה יחד עם משרד התחבורה ויפעת, שהצליחו זה גם סוג של נס לתפעל מהלך שבכל בוקר ב-08:00 יוצאים מהמלונות אוטובוסים אוספים אותם

קריאה: 44 מלונות, עם שמונה אוטובוסים

קריאה:  איסוף של תלמידים

גיל מושקוביץ: 73 מלונות עם 12 אוטובוסים

עופר זפרני: יש גם ילדים שמגיעים באוטובוס עצמאי לא מהמלונות בעיקר מהגדולים יותר, מגיעים גם באופן עצמאי

עופר זפרני:  הביקוש והרצון ככל שאנחנו מבנים שאנחנו נישאר כאן יותר, כי לפני שבועיים אני ושולה התבשרנו בשוק, כי היינו בטוחים שזה בעוד חודש נגמר וחוזרים צפונה שתתכוננו לסיים פה את השנה

עופר זפרני:  ואז הרבה ילדים שעוד התלבטו אם לצאת או לבוא לבית ספר, הבינו שאין לאן לברוח וצריך לבוא וכך אנחנו חווים כל יום תלמידים חדשים ומנסים לתת להם מענה, ככל האפשר

קריאה: יש תנועה מתמדת כל הזמן

קריאה: לגבי אותם 400 תלמידים ללא מסגרות לימוד

קריאה:  איפה הם נמצאים?     

עופר זפרני: הם נמצאים בבית או במלון

משה סולומון: אלה שלא התפנו? 

עופר זפרני: הם כולם התפנו

קריאה: כשאתה אומר, "הבית", למה אתה מתכוון?     

עופר זפרני: אני אתן לך דוגמה ספציפית

עופר זפרני:  באזור טבריה יש קרוב ל-100 ילדים

עופר זפרני:  בשתי המסגרות שמאכלסות ילדים כרגע שם, שזה בית ספר שהשתלבנו בו "אורט במעלה" ועוד מכללת כנרת, הגיעו לתפוסה מלאה שלהם, אין אפשרות לקלוט

משה סולומון: כלומר הם רוצים ואין להם מקום?     

עופר זפרני: בדיוק

משה סולומון: 400 כאלה?     

קריאה: לא, זה לא - - -      

עופר זפרני: חלק גדול מהם? חלק גדול כך, וחלק גם עדיין מבולבלים, לא רוצים, בחרדה, מפחדים, תהיה אזעקה, ההורים לא רוצים

עופר זפרני:  אגב, אנחנו באים מקריית שמונה, הכול מאוד קרוב, לשלוח ילד באוטובוס בכיתה א' ממלון דן פנורמה לכאן, בנסיעה ארוכה, וההורים רצו בהתחלה לעלות איתם לאוטובוסים אבל אז הבנו שאם נרשה להם לעלות לא יהיה לנו מקום לילדים

עופר זפרני:  ולכן אנחנו לא מרשים זאת היום, והילד צריך לעלות לבד, זה לא פשוט

קריאה: עופר רק כדי לסבר את האוזן, היום הגיעו לבית הספר היסודי, שזה פה משבעה בתי ספר יסודיים שמאכלסים, הגיעו ארבעה תלמידים שלא היו שלושה חודשים בכלל

קריאה:  לא היו

קריאה:  קלטתי היום

קריאה:  איפה הייתם? בבית, במלון

קריאה:  בבית היו שלושה חודשים וזה יום הראשן שלהם

יהודית נאות: חשוב לי להדגיש שהמחוז ומשרד החינוך יודע איפה כל ילד נמצא, חד-משמעית הם לא במערכות במובן של הלחיצה הטכנית אבל אנחנו יודעים איפה נמצא כל ילד, וכל ילד, שמהסיבות שפרטת לא יכול להגיע למוסד החינוכי, מקבל מענה רגשי-לימודי בתוך מרכז "יחד"

יהודית נאות:  אין ילדים שאין עבורם מקום, חד-משמעי, אין דבר כזה, אפשר לקלוט

ד"ר נתי קרנות: יש ילדים שנמצאים בטבריה שרוצים להשתלב בבית ספר

קריאה: אז אולי בבית ספר מסוים אין מקום, אבל יש בתי ספר אחרים שמוכנים לקלוט וככל שצריך נפתח – יש לנו 45 בתי ספר חדשים וככל שצריך וכל מי שרוצה – ייקלט

קריאה: עופר - - - אמרת כנרת?     

עופר זפרני: כנרת, תל-אביב ואילת

עופר זפרני:  אילת הוא המוקד השלישי שלנו

עופר זפרני:  אלה שלושת בתי הספר העיקריים לילדי קריית שמונה

עופר זפרני:  כל יתר התלמידים יכולים וצריכים להשתלב בבתי ספר קיימים, קרובים למקום שבו הם גרים

עופר זפרני:  אני בהרצלייה ויש בית ספר, או אני בקיסריה או אני בעפולה או בחדרה

עופר זפרני:  אני כל בוקר פותח את הבוקר בשיחה עם שניים-שלושה מנהלים, יש לי ילדים שלך, מה אני עושה איתם, איך הם עושים את הבגרויות, מה הם למדו, האם אני יכול לדבר עם איזה מחנך שקצת יספר לי מה מצבם

קריאה: עופר, סינמה סיטי פתוחה לכל אחד

קריאה: עופר, אנחנו חייבם לזוז אחרת ייגמר לנו הזמן

עופר זפרני: אז נתחיל להתקדם

עופר זפרני:      (מתחם אורט קריית שמונה סינמה סיטי גלילות 2#)     

שמעון שטרית: אני מנהלת ותיקה בקריית שמונה וכמו שעופר הדגיש, באנו למשימה הזאת וזו המשימה השנייה, זהו בית ספר שני שאנחנו מקימים שנינו ביחד

שמעון שטרית:  אבל בבית ספר יסודי כאן, יש 280 תלמידים, שהם מ-7 בתי ספר שונים בקריית שמונה

שמעון שטרית:  זאת לא כיתה אורגנית

שמעון שטרית:  אלה באים משבעה בתי ספר יסודיים והם נקלטים כאן מהמפונים

שמעון שטרית:  קחו בחשבון שגם המורים עצמם שמלמדים אותם הם מורים רק מהמפונים

שמעון שטרית:  כלומר אין לך כיתה אורגנית, אין לך מורים, אין צוות

שמעון שטרית:       אני כארגון מנהלים מעבירה לכם עם מה המנהל מתמודד –  עם צוות עם תרבות ניהול אחרת, שהוא צריך להכיר אותי ואני צריכה לארגן וליישם איזשהן תרבויות אחרות

שמעון שטרית:  נושא הפדגוגיה, איך הוא בכלל מכיל את כל הצוות הזה ואיך אני מחדירה את הדברים

שמעון שטרית:  ילדים מקצוות שונים קשיים של תלמידים, ילדים שאתה לא מכיר, חינוך מיוחד, אבל אנחנו עושים את זה בשליחות

שמעון שטרית:  כולל חינוך מיוחד וגן

שמעון שטרית:  בבית ספר יסויד יש גם גן ילדים שהוא קולט את ילדי המורים על מנת לאפשר לכוח האדם לעבוד

שמעון שטרית:  הוא עובד מגיעים אבל יחד עם זה כל המורים כאן מגויסים מאוד עם הרגשה של שליחות, לעשות, לתת, לחבק, להתחיל את כל התלמידים וכאן אנשים עושים את מה שהם לא עשו

קריאה: המורים זה המורים שלך הקבועים?     

עופר זפרני: לא, המורים היא אמרה משבעה בתי ספר

שמעון שטרית: משבעה בתי ספר

קריאה: אבל הם מקריית שמונה?     

שמעון שטרית: כן

שמעון שטרית:  מקריית שמונה

שמעון שטרית:  למשל, שני מורים שלי ממצודות, אבל כל היתר מכל בתי ספר אבל התחושה של ההתגייסות אפילו מורים שלא לימדו אף פעם מתמטיקה - הם מתגייסים ומלמדים ועושים כאשר המטרה של כולנו לעשות את הכי טוב עם מה שיש

עופר זפרני: אנחנו חייבים להתקדם

יוסף טייב: יש לי שאלה אחת, אני יושב-ראש ועדת החינוך, מה המענה הנקודתי שמשרד החינוך נותן לכם כתמיכה, כמנהלים? כי בסוף יש לכם אתגר לא פשוט כמו שאמרת, מספר מנהלים, מספר בתי ספר

עופר זפרני: קודם כל, בזכות משרד החינוך המקום הזה קיים

יוסף טייב: זה ברור אבל אני מדבר על מענה פדגוגי

שמעון שטרית: נותנים כל מה שאנחנו מבקשים

שמעון שטרית:  אם זה ספרי לימוד, אם זה שיחה, אם זה התייעצות, מטפלים רגשיים, כמנהלת אני מקבלת תמיכה, שיחות עזר, מחוז תל-אביב שבא לקראתנו, חיה שיטאי היא מנהלת המחוז שלנו, אורנה שמחון, שיתוף הפעולה בין שתיהן יוצא מן הכלל, כולם נותנים פה את היד והכול כדי להתקדם

שמעון שטרית:  והיום אנחנו במצב, דוגמה אחת  שתשקף את המצב במתמטיקה ומקצועות הליבה

שמעון שטרית:  בחנתי היום שעתיים מתוך זה, אנחנו נראה את המיפוי וניתן את הצרכים הדיפרנציאליים בכיתתה ונבנה את זה

שמעון שטרית:  זו המציאות שלנו ומפה אנחנו צריכים לצמוח

שמעון שטרית:      ((מתחם אורט קריית שמונה סינמה סיטי גלילות 3#)     

עופר זפרני: יש לנו פה לוחות זמנים קפדניים ואני הבטחתי לגיל שנעמוד בזמנים אז אנחנו ניכנס לשתי כיתות

עופר זפרני:  לכיתה י"א שיש לה בחינות בגרות השנה

עופר זפרני:  בחינות בגרות הן עניין ממדרגה ראשונה, תחשבו על השליטה שלי כמנהל על התלמידים, אלה שלומדים ואלה שלא לומדים ובכל זאת –  נוע ינוע

עופר זפרני:  משרד החינוך מקיים את בחינות הבגרות, אומנם במתווה

יהודית נאות: גם בדחייה וגם במתווה עם שלושה מעגלים

עופר זפרני: יש 30% מאפס, 70% מאפס, 20% מאפס –  זה עדיין אפס

עופר זפרני:  ויש ילדים שעדיין לא למדו כלום ויש מקצועות שלא נלמדו בכלל

משה סולומון: למה אמרת את זה? למה? 

עופר זפרני: לדוגמה, כי יש ילדים שלא לומדים את מקצועות המגמה, הם לא נלמדים בכל המרחבים כי אין מורי מגמות פה

עופר זפרני:  אני לא אומר את זה בביקורת כי יש מורה מגמה אחד בכל שכבה וכשאתה ב-110 בתי ספר הוא לא יכול להיות בכולם

עופר זפרני:  - - -     אנחנו ניכנס לכיתה י"א, נשמע אותם ומשם לכיתה י' ואז לפאנל

עופר זפרני:      (מתחם אורט קריית שמונה סינמה סיטי גלילות 4#)     

עופר זפרני: נמצאת איתנו פה ועדת החינוך של הכנסת בביקור של ארגון מנהיגים, שזה ארגון שמייצג את מנהלי בתי הספר

עופר זפרני:  חבר הכנסת יוסי טייב שהוא יושב-ראש ועדת החינוך בכנסת נמצא פה איתנו וחברי כנסת נוספים

עופר זפרני:  נמצאים פה איתנו תלמידי כיתה י"א

עופר זפרני:  אני דווקא בשונה מיתר הביקורים, הייתי רוצה לתת לכם את ההזדמנות, תלמידי י"א ניגשים לרוב בחינות הבגרות, המסה הקריטית של בחינות הבגרות, לשמוע קצת מכם על החוויה שלכם, גם בתור בית ספר ארעי, גם ביחס לבגרויות וזו הזדמנות

עופר זפרני:       אז אם מישהו מעוניין בבקשה להשמיע קצת על החוויה שלו, התחושות שלו, על החששות שלו, על הדברים הטובים אולי, שקורים לו תוך כדי בכל הקשר שקשור לעובדה שאנחנו נמצאים כאן ולא בבית

עופר זפרני:  אז בבקשה מי מוכן? רק תציג את עצמך

ש"נ: ש"נ מקריית שמונה

ש"נ:  מעבר ללימודים יש גם הרבה טלטלות רגשיות שאנחנו עוברים

ש"נ:  כי יש לנו גם חיים מעבר ללימודים ולבית ספר

ש"נ:  הלימודים חשובים לנו כי בסוף המלחמה תסתיים והעתיד שלנו בסוף ימשיך קדימה, וברגע שמציבים לנו את הקשיים ככה אנחנו בעוד התנגשויות עם עצמנו

ש"נ:  אנחנו רוצים שיבואו לטובתנו ולקראתנו לא מתוך התמסכנות, אלא כי באמת מגיע לנו

ש"נ:  מכיתה ז'-ח' לא למדנו בצורה רציפה, אנחנו כל הזמן במרדף הזה של לעלות על הגל ולהתחיל ללמוד ואז עוד פעם זה נקטע בגלל קורונה, בגלל מלחמה

ש"נ:  משרד החינוך והגופים שאחראים על זה צריכים לבוא ולעזור ולראות את הצד שלנו

עופר זפרני: אופרטיבית, מישהו יכול לתת דוגמאות מה קשה לכם לבגרויות?     

קריאה: ומה אתם מבקשים ואיזו עזרה הייתם רוצים?     

ש"נ: למשל לשון, עוד מעט יש לנו בגרות בלשון, אבל עד עכשיו אנחנו אפילו לא לומדים פה לשון, לא למדנו בכלל, לא היה לנו שיעור אחד ועוד מעט יש לנו בגרות

ש"נ:       גם בבגרויות אחרות אנחנו לומדים פחות, יש לנו בגרויות שם במגמות, אנחנו לומדים פעם בשבוע וזה בזום, אז איך אנחנו עומדים לעשות את זה פנימי? חיצוני? זה יהיה קשה

קריאה: אני מוסיף על מה שהוא אמר, לא כל המגמות לומדים בזום אני המגמה שלי לא היה לנו שיעור אחד מתחילת המלחמה

יוסף טייב: איזו מגמה אתה?     

קריאה: תקשורת ויש פה עוד כמה שאיתי במגמה

קריאה:  אין לנו שיעורים בזום, אין לנו כלום

קריאה:  איך ניגש לבחינת בגרות במגמה אם אנחנו לא לומדים? למדנו שיעור או שניים בבית הספר ואז התחילו החגים

יוסף טייב: למי יש פה מחשבים ניידים כדי ללמוד בזום?     

עופר זפרני: אמורים לקבל מחשבים, אני חייב לומר, מי פה קיבל מחשב? שירים את היד

עופר זפרני:  אמורים ללמוד בזום כשיהיו מחשבים

עופר זפרני:  עוד לא הגיעו מחשבים, הוא צודק, היה אמור להיות להם מועד חורף לבגרות בלשון פשוט לא הצלחנו למצוא מורה ללשון

עופר זפרני:  עוד תלמידים שרוצים להוסיף?     

קריאה: על המקום פה פיזית, אין פה חלונות בכיתה, אין לי חצר לצאת אליה, יש שני מטרים, על ידינו ילדים בכיתות א'-ב'-ג'

קריאה:  אני לא רואה איך אפשר ללמוד ככה

קריאה:  אם עכשיו יש פה בחינה, עם כל הצעקות של הילדים בחוץ אי אפשר להסתדר ככה, זה לא עובד, גם אין לנו את כל המקצועות אין מספיק מורים, אי אפשר

קריאה: אין את האמצעים ללמוד, לכל מקצוע פה יש שעות בסיסיות, למתמטיקה ואנגלית זה שלוש עד שש שעות בשבוע ואני לא רואה את עצמי כתלמיד, אחרי כל כך מעט שעות שבועיות, ניגש לבחינת בגרות שתהיה כמה וכמה שעות, ובין אם אני לומד בזום שעה אחת בשבוע למגמה שהיא עשר יחידות, אני לומד פעם אחת בשבוע ואני צריך לגשת בסוף השנה לבגרות

קריאה:  אז איך אני אגש לזה?     

קריאה: אז הייתם מעדיפים שלא יהיה בית ספר? ברשותכם, אני חושב שהלימודים הם מאוד חשובים אבל לביחד הזה יש גם כן ערך

קריאה:  אתם מסכימים איתי? הייתם מעדיפים שלא היה דבר כזה וכל אחד היה הולך לבית ספר אחר?     

קריאה: אין ספק שהתחושה פה ולהיות פה בבית ספר זה סבבה אם זה לפגוש חברים עם הקהילה אבל בכל זאת אחרי הלימודים אנחנו גם צריכים להתקדם איכשהו - - -     

קריאה: לתשומת ליבכם גם בפגישה הקודמת ילדים בכיתות י"א-י"ב דיברו על החששות שלהם מהבגרויות אבל הם עדיין לא יודעים בכלל איך נראה מתווה שלוש

קריאה:  בינתיים לא ידוע גם לצוות

עופר זפרני: לא, הם יודעים איך נראה מתווה שלוש אבל מתווה שלוש לא ייתן מענה למצב שהן נמצאים בו כרגע, משום שעדיין במתווה שלוש הם צריכים לעשות בחינת בגרות חיצונית בלשון והם לא לומדים לשון וגם במתווה שלוש הם צריכים לעשות בחינת בגרות במגמה והם לא לומדים מגמה וגם צריך לומר על האפקטיביות של הלמידה מרחוק –  אני לא יודע מי מכם יודע מ זה בגרות טכנולוגית – שזה רוב הבגרויות שלהם פה, בתקשורת, בביוטכנולוגיה, באומנות, זה בגרות של פרקטיקה, של מעשה, של פרויקט שאתה עושה

עופר זפרני:  אני קצת מתקשה לדמיין איך עושים את זה בזום

משה סולומון: עופר שאלנו קודם תלמידים האם הם רוצים להוריד את הבגרויות מסדר היום, כלומר, יעשו דברים חברתיים או למידה רכה ועם זה יסיימו

משה סולומון:  וחלק מהתלמידים אמרו, "מה פתאום, אנחנו רוצים את הבגרויות"

עופר זפרני: אני רוצה להגיד לזכותם של הילדים הלה שמגיעים לפה ולומדים כמו נינג'ות מתמטיקה ואנגלית וכל מה שרק אפשר וכל הכבוד להם

משה סולומון: בהנחה שזה מה שאנחנו אומרים ואנחנו מבינים את העתיד והילדים רוצים לעשות את הבגרות הזאת השאלה היא מה הדברים שיסייעו להם?     

עופר זפרני: אנחנו בסוף נסתכל על הדברים, יש דברים שנצטרך להכיל אותם, אני גם אומר את זה לילדים, אנחנו במלחמה, אנחנו לא בבית

עופר זפרני:  יחד עם זאת, אני רוצה לאפשר להם להגיע לבחינה, לעשות אותה ולהצליח בה

עופר זפרני:  ואם לא לבחינה, לתת להם איזו משימה שתהיה בת-ביצוע ואפשרית ועל כך אני אשב עם דויד גל, מנהל אגף הבחינות ועם איילת מוזס, מנהלת החינוך העל-יסודי ובדיאלוג איתי כמנהל שמכיר את השטח נחשוב על איך נסיים איתם את אירועי ההארחה באופן כזה, שהם לא נפגעים בגלל שהייתה מלחמה

קריאה: עופר זה גם המקום להגיד שכרגע התוכנית היא רק לשנה הנוכחית ואנחנו כבר מבינים שיהיו לזה השלכות גם לשנים הבאות והתוכנית צריכה להיות יותר ארוכה בתוך בתי הספר

קריאה: אולי צריך לשתף את האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה גבוהה כבר בשלב הזה

קריאה:  הם צריכים לדעת שהם יהיו בתחרות מול תלמיד תל-אביב והרצלייה

קריאה:       (מתחם אורט קריית שמונה סינמה סיטי גלילות 5#)     

עופר זפרני: שלום לכולם נמצאת איתנו כאן ועדת החינוך של הכנסת ועוד נכבדים ממשרד החינוך, יועצים, ארגון מנהיגים, ארגון המנהלים

עופר זפרני:  אנחנו ביקרנו בכיתה י"א, אנחנו עכשיו בכיתה י'

עופר זפרני:  מבחינת הנוכחות של התלמידים –  הם מגיעים לפה באדיקות, הכיתות מלאות, כאן לדוגמה, זו לא כל הכיתה

עופר זפרני:  יש עוד חלק גדול מהתלמידים שנמצאים עם המחנכת של הכיתה, ממש מיניתי מחנכים באופן זמני

עופר זפרני:       יש פה צוות מגויס, למשל, שכבה י' בתיכון, 11 כיתות יש ב"דנציגר" בכל שכבה

עופר זפרני:  פה יש כיתה אחת, מהחינוך המיוחד עד המצוינים

עופר זפרני:  תחשבו על מורה שצריך ללמד כזו כיתה פדגוגית, זו חתיכת להטוטנות

עופר זפרני:  חדרי הספח נועדו שבשיעורים מסוימים כשלומדים לפי רמות, כמו אנגלית ומתמטיקה, אנחנו נוכל לחלק אותם ולתת להם בכל זאת מענים דיפרנציאליים, על מנת שנוכל לכוון למה שהם צריכים באמת

עופר זפרני:       תלמידי כיתה י' פחות בלחץ מפני בגרות של סוף שנה, אבל הם בהחלט רוצים להצליח ולא רוצים לפספס, ודיברה פה אחת מיושבות-הראש על כך שהמתווה הוא לשנה אבל החבר'ה האלה בעוד שנה יצטרכו לעשות פה בגרויות כאשר השנה הזו מתפספסת להם והם מאוד מודאגים

עופר זפרני:       הייתי רוצה לשמוע אתכם, תלמידי כיתה י', ממש בקצרה, שניים-שלושה תלמידים, כי אנחנו צריכים להמשיך

עופר זפרני:  הם ממש ביקשו להיפגש אתכם, אני חייב לומר, הנה ח"כ יוסי טייב, יושב-ראש הוועדה

עופר זפרני:  הינה, יש לכם הזדמנות, רציתם, הבטחתי –  אתם פה

עופר זפרני:  כן, ע"מ בבקשה

ע"מ: יש לנו המון כבוד לפגוש אתכם פה, שירדתם לשטח כדי להיפגש איתנו, התלמידים, אלה שבאמת חווים את התקופה הזאת

ע"מ:       השאלה שלי אליכם - אנחנו רואים את העתיד שלנו כאן לעוד הרבה מאוד זמן

ע"מ:  בראייה שלכם,  כיצד אנחנו, כתלמידי כיתה י', מתקדמים הלאה לכיתות י"א, י"ב ומבחני הבגרות

ע"מ:  יש לנו השנה מבחני מגן והשנה הזאת מתפספסת לחלוטין, אין למידה של מגמות, אין למידה של כל המקצועות כמו שצריך

ע"מ:  אשמח לתשובות

יוסף טייב: אני אגיד לך, אני חושב - - -     

עופר זפרני: אולי נשמע את כולם ואחר כך?     

יוסף טייב: לא אני אגיב לו נקודתית

יוסף טייב:  אי חושב שיש גמישות במשרד, ונמצאת איתנו כאן יהודית בר-און, הגמישות רחבה מאוד ולכן גם במתווה שלוש הקיים, המשרד פתוח, מול המנהלים, מולך, אם ישנם אתגרים וצריך לעשות שינויים מסוימים, המשרד פתוח, המערך הפדגוגי רוצה לשמוע את מה שיש לכם לומר וכמובן אנחנו מבינים שיש השלכות רוחב לשנים הבאות והמשרד יעשה כל מה שהוא יכול כדי לתת לכם את האפשרויות ואת המענים הטובים ביותר כדי שתוכלו להצליח בשנים הבאות בבגרויות

יוסף טייב:  וועדת החינוך של הכנסת שמפקחת על המשרד תדאג שזה יקרה

יוסף טייב: כן עוד מישהו בבקשה שרוצה? כן, רק להציג את עצמך

נ"ר: אני נ"ר, ואני רוצה לשאול איך יהיה מבחינת המורים, כי חסרים הרבה מורים וקשה מאוד ללמוד עכשיו כשכל הדברים בזום

יוסף טייב: מבחינת המגמות אתה מדבר? כמו שאמרתי קודם, יש גמישות, יש פתיחות, במידה שאתם רואים ואני מדבר ככנסת כי נמצאים פה חברי כנסת רבים – סימון, "קינלי", אליהו ברוכי, משה סולומון, מיכל וולדיגר, יש פה באמת חברי כנסת רבים, שבאו לראות את הצרכים בשטח

יוסף טייב:  אם מנהל יבוא ויגיד שיש בעיות מבחינת מגמה מסוימת וצריך לתת מענים מסוימים כדי להביא מורים נוספים –  אנחנו נדאג שזה יקרה

קריאה: אנחנו לומדים את הסיטואציה הנוראית הזו יחד איתכם

קריאה:  אף אחד לא תיאר לעצמו שמדינת ישראל תגיע למצב כזה ולכן בוועדת החינוך אנחנו עושים דיונים כל הזמן כדי לשפר

קריאה:  וזה שהגענו לפה ולמקומות אחרים זה לא סתם כדי לשתות כוס קפה, אלא לחזור לוועדה ולראות איך שומעים אתכם, מגיעים לוועדה, יושבים במשרד החינוך ומשרד החינוך מאוד פתוח וקשוב כדי לעשות לכם יותר טוב

קריאה:  ואנחנו יושבים שם ואנחנו מרגישים את המצוקות שיש לכם, אבל דברים, אני מקווה מאוד, ישתפרו במהלך הדרך ותהיו חיוביים ותהיו עם חיוך

קריאה: שאלה אחרונה מה בכל זאת טוב קורה פה? יש למישהו משהו להגיד?     

קריאה: כשאני רואה את התלמידים, זה הדבר הכי טוב לחשוב שאפילו שאין להם את הבית שלהם או את ההווי החברתי בסוף הלימודים, הם באים לפה ומקבלים פה וזה דבר מדהים

קריאה:  אני רואה ומתרגש

קריאה: כן, ע"מ

ע"מ: זה שיש לנו, את ההווי החברתי ואת הלמידה, מעבר לשהייה פה, היינו קרוב לשבועיים בבתי מלון ללא מעש, ולבוא למקום כזה שמאפשר לנו למידה והתפתחות ולהניע את המנועים מחדש, זה נותן המון אנרגיה וזה אחד הדברים הטובים יותר שהמערכת העניקה לנו בתקופה הזו

יהודית נאות: יהודית בר-און ממשרד החינוך

יהודית נאות:  ברשותכם אוסיף שמרגש אותי מאוד לשמוע אתכם

יהודית נאות:  זה שאתם רוצים ללמוד, מחפשים את הערוצים ללמידה, מבקשים מאיתנו עוד מענים, כל הכבוד על זה

יהודית נאות:       יחד עם זאת, זו מציאות שנכפתה עלינו, אתם יודעים את זה, לא צפינו אותה, לא ציפינו למסה הזאת, ומצאנו מהר מאוד את המקומות שבהם אתם יכולים ללמוד

יהודית נאות:  אנחנו הכי גמישים לתת לכם את המענים המקסימליים להצליח

יהודית נאות:       מבחינתנו אתם הגיבורים, יש הרבה גיבורים בסיפור הזה, אבל גם אתם, שנתלשים מהבית שלכם נמצאים במקומות לא אידיאליים, אבל אנחנו כמשרד מחויבים לעזור לכם

יהודית נאות:  אז ככל שתעבירו את הבקשות אל מול מנהל המחוז, אנחנו זה משרד החינוך ומחוז תל אביב ומחוז צפון –  כולנו יחד משלבים ידיים ומבטיחים שתקבלו את כל המענים כדי להצליח

עופר זפרני: ד"ר מגי מועלם המורה, מילה ממך, בבקשה

ד"ר מגי מועלם: אני רוצה ברשותכם להפנות את תשומת ליבכם לשתי נקודות

ד"ר מגי מועלם:  הראשונה וצריך לשים אותה על השולחן כי אף אחד לא מדבר עליה – אנחנו, המורים, שבאים לעבודה

ד"ר מגי מועלם:  לא בקטע של מסכנות, יש פה עניין של הכוח שמניע את המקום הזה, הכוח הזה רואה את הילדים אני רואה - - - עם עוד קבוצות אחר הצוהריים בזום, לא מעניין אותי הבגרות אלא בשביל לשמור על קשר עם הילדים כי הם הולכים לנו לאיבוד, ילדים נעלמים לנו, גם מורים מתעייפים, ההתייחסות למורה צריכה להיות ממקום של הבנה, הוא יושב במלון עם הילדים הקטנים וצריך להכין מערכים וצריך לשמור על הילדים, הבעל בקריית שמונה, גם החיים של המורה מאוד מאוד מורכבים, וגם את זה אני מבקשת מכם – חברי כנסת של ועדת החינוך –  צריך להסתכל גם על מי שמניע את היום-יום, זו לא שגרה

ד"ר מגי מועלם:       מורים מחנכים את הכיתות הראשונות וגם את הכיתות שהם קיבלו עכשיו

ד"ר מגי מועלם:  כך לגבי כיתות לימוד שם צריכים גם וגם

ד"ר מגי מועלם:  יש לי בקשה נוספת והיא לא עוסקת רק בבגרות

ד"ר מגי מועלם:  אני מסתכלת על הדור הזה וזה דור נפלא יש בקריית שמונה ילדים יוצאים מהכלל, יש להם עתיד והפער שלהם מתחיל עוד לפני שהגענו לפה

ד"ר מגי מועלם:  עוד לפני שנורתה ירייה, עוד לפני שנשמעה אזעקה, יש פער, הוא קיים והפער הזה בימים האלה מתרחב, אין עונה

ד"ר מגי מועלם:       הפחד שלי שכאשר בעוד שנה-שנתיים נחזור, מי יזכור שהיינו פה בכלל? קורים כל כך הרבה דברים כל הזמן

ד"ר מגי מועלם:  התפקיד שלכם, חברי כנסת יקרים, משרד החינוך היקר, זה לצמצם את הפער הזה גם ביום שאחרי

ד"ר מגי מועלם:  צריך לחשוב על היום שאחרי, לא רק בעזה אלא גם בחינוך

ד"ר מגי מועלם:  איך חוזרים לכאן, איך מארגנים את הכוחות של המורים מחדש, המורים נעלמים, לוקחים חל"תים כי הם מותשים ועייפים והילדים נעלמים ונאלמים, ב-א' וב-ע', והתפקיד שלכם זה לחשוב גם על ההווה ובעיקר גם על היום שאחרי, לתת כוחות לצדדים וגם להחזיר את הכוחות מחדש

יוסף טייב: אנחנו הולכים למליאה של הוועדה

יוסף טייב:       (ישיבת סיכום פאנל מנהלי בתי הספר)     

גיל מושקוביץ: טוב חברים אני לא רוצה לגזול הרבה זמן המטרה של החלק האחרון של הסיור שלנו, להשלים את התמונה ולראות עוד חלקים, מורכבויות, בעיות, צרכים של המערכת, מתוך השטח ומתוך עיניהם של מנהלי מנהלות בתי הספר

גיל מושקוביץ:  זה המשך ישיר לסיור ומפגש עם עופר ועם שולה

גיל מושקוביץ:  מתן אני מבקש שאתה תפתח כי אתה גם נותן לנו תמונה משלימה של תלמידי קריית שמונה

גיל מושקוביץ:  רק כל אחד שיציג את עצמו

קריאה: אני רוצה לפניך בבקשה להגיד מילה, ירדתי מקריית שמונה ישבתי עם ראש עיריית קריית שמונה, בדרך חזרה נכנסתי לש"י עגנון – זה בית ספר בנתניה, זו גם אשתי, היא ממוצבת בבית ספר, והגעתי למתן והזכרתי לו על הנושא של קריית שמונה הוא הסתכל עליי ואמר לי, "שבוע הבא אני מתחיל, אני מקבל את כולם"

קריאה:       אז ח"ח על כל מה שאתה עושה ותודה רבה

מתן ראב"ד: אני מתן ראב"ד מנהל שש-שנתי בש"י עגנון בנתניה

מתן ראב"ד:       הסיפור שלי בחינוך פורמלי התחיל ב-2010 בקריית שמונה, עבדתי שם ארבע שנים, מחנך, רכז חברתי, רכז שכבה

מתן ראב"ד:  קריית שמונה הייתה אז עבורי ונשארה גם היום כמו בית שני

מתן ראב"ד:  אין עיר חמה כמותה

מתן ראב"ד:  כשהתחילה המלחמה היה ברור לי שבבית ספר שאני מנהל אנחנו מחויבים לקחת חלק ולעשות דברים משמעותיים ולהיות מעורבים

מתן ראב"ד:  התקשרתי לעופר, ידיד יקר, ואמרתי שאנחנו פותחים את הבית, מי שמגיע לנתניה ומה שצריך ואיך שצריך – אנחנו נעשה

מתן ראב"ד:  מעבר לנתינה, יש לנו זכות לתרום לתלמידים שלנו, שמשתתפים במלחמה ולא נמצאים באיזו בועה בזמן תקופה מאוד קשה שהמדינה עוברת

מתן ראב"ד:       האתגר, אנחנו קולטים מעל 70 מפונים, רובם מקריית שמונה, קבוצה לא קטנה מנטועה ועוד יישובים נוספים

מתן ראב"ד:  התלמידים הגיעו בהפתעה, בהתחלה לטווח קצר, הוגדר להם להגיע ליום לימודים של שלוש שעות

מתן ראב"ד:  המטרה הייתה רגשית וחברתית

מתן ראב"ד:  ככל שהזמן מתארך, אנחנו מבינים שצריך לייצר שגרה בטוחה כי בית ספר זה המקום הבטוח, כי ללכת למלון הצפוף והלא נכון זה פחות נכון מלהיות בבית ספר

מתן ראב"ד:  צוות בית הספר נרתם בצורה בלתי רגילה

מתן ראב"ד:  התלמידים שולבו בכיתות כקבוצות, כיוון שיש פה 70 מפונים הם כמה בכיתה אחת

מתן ראב"ד:  לכל ילד בנינו תוכנית אישית, נטע, שנמצאת איתנו כאן בקבוצה, מונתה לפרויקטורית, שהיא כמו מנהלת בית ספר בתוך בית ספר כדי שלכל ילד יהיה תוכנית מותאמת אישית, שמשלבת תוכנית לימודים מותאמת, עזרה אישית

מתן ראב"ד:  לדוגמה, יש ילדים שהולכים בימי שלישי לגלוש ב"גל שלי" ויש ילדים שהולכים לקיר טיפוס עם מורה מבית ספר ויש ילדים שמקבלים תוכנית של מנטורים לליווי אישי

מתן ראב"ד:  ואלה דברים שקרו גם בסיוע של עיריית נתניה שסייעה לממן את התפקיד החדש בבית ספר

מתן ראב"ד:       המטרה שלנו לפתח חוסן

מתן ראב"ד:  שהילדים יסיימו את המלחמה ויחזרו לקריית שמונה עם כוחות להמשך

מתן ראב"ד:  זו תקופה שאנחנו נערכים ומבינים שיש סיכוי גבוה שאנחנו מסיימים את השנה ביחד

מתן ראב"ד:  הקהילה נרתמת, כולם סביבנו ועוזרים 

מתן ראב"ד:       מה אנחנו צריכים כדי לדייק עוד? לאחרונה משרד החינוך השיק תוכנית עם אגף שח"ר

מתן ראב"ד:  היא נקראת, מרכז "יחד" לנוער

מתן ראב"ד:  על כל 10 תלמידים יש מחנך, מתרגל, תקציב מכובד שיאפשר לזה לקרות

מתן ראב"ד:  האתגר הוא השילוב בבתי ספר קיימים, ששם אין אסדרה בהירה, יש שעות בודדות שעושים את זה שם

מתן ראב"ד:  ודאי שיועצת, שיש לה מעל 70 ילדים, כל ילד מביא איתו סיפור אישי

מתן ראב"ד:       ילדי קריית שמונה רוצים לסיים בגרות ולהצליח ולהמשיך אחר כך לתפקידים משמעותיים

מתן ראב"ד:  אנחנו מאוד רוצים לקלוט

מתן ראב"ד:  יש אתגרים

מתן ראב"ד:  גם הצוות בקריית שמונה – יש לנו ארבעה חברי צוות שמגיעים ומתמודדים בעצמם אבל חשוב להם להגיע ולחבק את הילדים, לאו דווקא את אלה שהם לימדו אותם לפני כן, כי בסוף כל אחד פה פונה לפי המקום שההורים בחרו, חשוב להגיד את זה

מתן ראב"ד:  צריך גם בהיר, גם מהיר וגם גמיש – לתת לבית ספר את מה שהוא צריך, אפשר לקחת מתוכנית של מרכז "יחד" לנוער אפילו 50% מהמשאבים שלה ולתת לבית ספר שמשלב בתוכו

מתן ראב"ד:  זה ייתן מענה מעולה

קריאה: מה שאתה רוצה זה אסדרה של שילוב מרכזי "יחד" בתוך בתי ספר קולטים?     

מתן ראב"ד: בדיוק ככה

קריאה: ומה המניעה?     

מתן ראב"ד: זה פשוט תהליך וזמן, הדברים קורים זה פשוט משהו מאוד חדש

קריאה: מבחינתנו זה בסדר גמור, זה אמור להתקיים

קריאה: ניתן לקיים - - - בתוך בית ספר ש"י עגנון?     

קריאה: כן, כן אפשר בתוך בית ספר, אפשר בתוך מתקן אחר של העיר ואפשר בתוך בית המלון, אלה המענים ההוליסטיים

מתן ראב"ד: אנחנו מאוד שמחים, אם ייתנו עוד יועצת ועוד מחנכים בתוך בית הספר - - -     

קריאה: יועצת ככל שיש לך יועצת קיימת, אם היא עבדה קודם במשרד החינוך היא תמשיך לקבל את השי"ן-שי"נים שלה, וככל שהיא חדשה ומועסקת חדשה היא יכולה לקבל מהמחוז שעות בודדות

קריאה:  אין מניעה

קריאה:  החוכמה היא למצוא את כוח האדם, אם האדם קיים אין שום מניעה

מתן ראב"ד: כולם רוצים להירתם ולעזור גם בקריית שמונה עם עופר וגם עם עיריית נתניה ובוודאי צוות בית הספר ומשרד החינוך

מתן ראב"ד:  צריך להסדיר את זה ברור, במסלול קל וקצר

מתן ראב"ד:  תודה לכולם ושנעבור את זה ביחד

יוסף טייב: תודה

ינון בן דויד: שלום לכולם, שמי ינון בן דויד, אני מנהל 15 שנה, 9 שנים באולפנת צביה באשקלון, משם אני מגיע כרגע, אני בדרך חזרה למילואים

ינון בן דויד:  מהיום הראשון של המלחמה אני במילואים בגדוד חי"ר ומנסה במקביל כמה שיותר לשלב את עבודת הניהול בשעות המעטות הפנויות, כי גם העורף הפך להיות חזית

ינון בן דויד:       המציאות של אשקלון היא שאנחנו חווים את המלחמה בצורה מאוד אינטנסיבית

ינון בן דויד:  רעמי התותחים, גם שלנו, נשמעים מאוד חזק מרעידים את כל דרום העיר

ינון בן דויד:  מי שנמצא וחווה את זה ולא מכיר את זה מלפני כן, מזדעזע מזה בשעות הראשונות

ינון בן דויד:  מרבית התושבים בעיר לא פונו באופן מוסדר וביניהם התלמידות שלנו

ינון בן דויד:  מכל מיני טעמים

ינון בן דויד:  בסופו של דבר, התלמידות שלי ותלמידי אשקלון בכלל, חווים טראומה מתמשכת

ינון בן דויד:  אצלי יש לנו בין 30% ל-40% של תלמידות פוסט-טראומטיות, חרדות ברמות שונות, ועוד דבר שייחודי לנו – שהתחלנו ללמוד חודש וחצי אחרי כולם

קריאה: כמה תלמידות יש לך באולפנה?     

ינון בן דויד: 560

ינון בן דויד:      זה אומר שהתחלנו ללמוד חלקית אחרי חודש בזום והתחלנו ממש אינטנסיבית רק לפני שבוע

ינון בן דויד:  משרד החינוך מאוד עזר לנו עם כל הגורמים, מתווה שלוש, אבל אנחנו חייבים שזה יהיה תלת-שנתי זה לא יעזור לנו שזה יהיה שנה אחת, גם התלמידות של י' בפער של שנה

קריאה: אולי תסביר קצת על מתווה שלוש, למי שלא מכיר

ינון בן דויד: מתווה שלוש בלי להיכנס לפרטי-פרטים אומר שהבגרויות יהיו מותאמות יותר למה שהתלמידים לומדים בפועל ולא למתווה החיצוני

קריאה: פנימיות ולא חיצוניות, צמצום חומר, בחירה מתוך נושא אחד של שאלות ולא מתוך כל המבחן, באמת הרבה הקלות

ינון בן דויד: נכון, זה משמעותי מאוד וללא זה לא היינו מתחילים לדבר אבל זה חייב להיות תלת-שנתי אחרת זה לא עוזר

קריאה: הייתה לי שיחה עם רם אחרי הוועדה בשבוע שעבר וזה הכיוון, אנחנו לא רוצים להוציא את זה באופן גורף אלא כל מנהל יהיו התאמות - - -     

ינון בן דויד: אני מדבר בשם מנהלי אשקלון, כולם אומרים שזה חובה

קריאה:  כשבית ספר נערך הוא צריך לדעת שזה תלת-שנתי, יש משמעות לדבר הזה, להשאיר את הכול תלוי במצב של אי-ודאות גם ככה, זה בעייתי

קריאה: תהיו בקשר מול רם, יש רצון אבל התאמה אישית מול כל בית ספר ולא להוציא את זה בצורה רגילה

ינון בן דויד: אז אני אומר, פה באשקלון חייבים לדעת שזה יהיה גורף כי התכנון - - -      דבר שני שהוא מאוד משמעותי וקריטי ומשרד החינוך יכול לעזור לנו

ינון בן דויד:  יש לנו המון מורות, אצלי לבד יש 20% מהן, ומורים, שהם מהעוטף

ינון בן דויד:  לא רק מילואים אלא הם פונו

ינון בן דויד:  לאילת, לים המלח, לירושלים וכדומה וכרגע אנחנו עומדים באוויר, אף אחד לא אמר להם אם להגיע או לא להגיע, אמרו לנו תדווחו על היעדרות מוצדקת ונראה מה יהיה אחרי זה עם השכר

ינון בן דויד:  כלומר, מורה לא יודעת אם היא תקבל או לא, תגיע או לא, אני יכול להעסיק מישהי אחרת במקומה? חסרה לי מחנכת לכיתת חינוך מיוחד, רכזת חינוכית, רכזת טיולים, מחנכת לכיתה י', מורה של מגמה חמש יחידות אנגלית, חמש יחידות מתמטיקה

ינון בן דויד:  אני לא יכול להעסיק אף אחד במקומם כי אין לי תקן

ינון בן דויד:        צריך להוציא חוזר ברור מה קורה איתן, אם הן נשארות שם, אני מבין את המצב ומתאר לי מה עובר עליהם, אבל אני חייב במקום זה שעות תקן, אנחנו לא יכולים לקבל מורות ממלאות מקום כי אף אחד לא יבוא - - -     

קריאה: הנושא הזה עלה במהלך היום ואתה צודק בעיקרון זה נכון הייתה רגישות רבה בתחילת התהליך, ובשבוע הקרוב יצא נוהל שישקף למורים שלא חוזרים לעבודה ויכולים לחזור לעבודה מה יהיו ההשלכות

ינון בן דויד: מה זה אומר יכולים? כי אם מורה מפונה עוד חודשיים בשדרות היא לא יכולה - - -     

קריאה: זה המחוז והמפקח - - -     

עופר זפרני: השאלה לא רק מה קורה מול המורות אלא מה קורה עם המוסד מה קורה עם מנהל בית ספר אילו פתרונות יש לו כרגע בלי קשר למה מייחד את המורה

קריאה: קשה לנהל במצב של עמימות

יהודית נאות: אני מסכימה נכון אנחנו במצב מאתגר

ינון בן דויד: אני לא יכול לגייס מורות

ינון בן דויד:  ומי יגיש תלמידים לבגרות מתמטיקה חמש יחידות? אני לא יכול לגייס סטודנטית ממלאת מקום

יהודית נאות: המציאות הזו מאתגרת, כולנו מבינים אותה

יהודית נאות:  יחד עם זאת ככל שמורה יבחר שלא לעבוד והוא מסוגל, התקן שלו מן הסתם, יילקח לטובת מורה, זה אחת

יהודית נאות:  שתיים, וזה לא מחליף את המורות חלילה, יש הרבה מענים של מתנדבים וכל אחד שיכול לתגבר בהנחיה של מורה

יהודית נאות:  אני לא אומרת שזה מחליף, אני אומרת שזה עוד תוספת לעבודת הקבוצות הקטנות - - -     

קריאה: סליחה שנייה, צריך לשחרר גם את התקן של מורים שלא יכולים אמיתית, גם את התקנים שלהם צריך לשחרר

קריאה: למה אי אפשר לעשות את זה משחרר תקן? כמו מורה במילואים, לי יש מטפל במילואים

קריאה: לשחרר תקן

קריאה:  תשחררו את התקן

קריאה: להמשיך לשלם להם ולעזור לבתי הספר

עופר זפרני: יש לנו מספרים של כמות מורים כאלה שלא עובדים?     

יהודית נאות: לדעתי פחות מ-10%, אפילו שקודם אמרו כאן מספרים גבוהים יותר

ינון בן דויד: אצלי 20%

ינון בן דויד:  דבר שלישי ואחרון - - -     

קריאה: יהודית, יש כאן שתי זוויות, הזווית של המורים והזווית של המוסד, לא תמיד זו אותה ראייה, אם המורה לא יכול להגיע, יש לו סיבות טובות

יהודית נאות: איך אמר חבר הכנסת, אנחנו לומדים תוך כדי תהליך ומייצרים את הפתרונות אחרי שאנחנו גם מקשיבים לצרכים מהשטח

עופר זפרני: יש לי שאלה, אני לא יודע אם תדעי לענות לי עליה, משהו שקרה לי

עופר זפרני:  הרי התלמידים שלי השתלבו בבתי ספר אחרים, ומה שעשו מנהלי בתי הספר האחרים הם פשוט רשמו את הילדים אצלם והם נגרעו מהמצבת שלי

עופר זפרני:  נכון לעכשיו יש לי בית ספר בלי בית ספר

יהודית נאות: עופר אני יודעת לענות לך אני כתבתי את הנוהל

עופר זפרני: האם שעות התקן שלי ייפגעו?     

יהודית נאות: לא

יהודית נאות:  שום דבר לא נפגע, גם לא שרתים ומזכירים

עופר זפרני: כי כרגע במית"ר של נובמבר הייתה לי צמיחה במספר השעות וכאילו אין לי כסף להעסיק את המורים

יהודית נאות: שום דבר לא נפגע

יהודית נאות:  יש הבטחה חד-משמעית של האוצר מול משרד החינוך ששני בתי הספר ממשיכים לשמור על התקציבים שלהם גם בשעות אבל גם ברמה של שרתים ומזכירים - - - בית הספר הקודם לא ניזוק, ובית הספר החדש מקבל שיפוי עבור התלמידים שלו

עופר זפרני: זה שהם לא נמצאים אצלי במצבת כרגע זה לא ישפיע בשום אופן על התקציב שלי?      

יהודית נאות: זה לא ישפיע

עופר זפרני: המית"ר יביאו לי שעות?     

יהודית נאות: יש צילום מסך, לכאורה, צילום תמונת מצב של מה שהיה עד המלחמה וזה נשמר

קריאה: יהודית אבל אם ירדנו במית"ר כדאי לסדר את זה

קריאה:  - - -     

יהודית נאות: תכתוב לי, עופר, נבדוק את זה לגופו של עניין

ינון בן דויד: יש לנו הצעה קונקרטית להגדיר את אותן מורות כמו מורה מגויס או כמו מורה בחופשת לידה שישחרר לנו תקן

ינון בן דויד:      דבר שלישי ואחרון אנחנו חייבים בנוהל לשנים הקרובות – ואני אומר לשנים הקרובות אני לא יכול להרחיב פה על המשמעויות ולראות איך זה להיות בבית ספר שרובו פוסט-טראומטי – לפחות לכל בית ספר עוד תקן של יועצת ותקן של עובדת סוציאלית

ינון בן דויד:  אני אמצא, תנו לי תקן ואני אמצא, זו עבודה שלי כבר

ינון בן דויד:  כי אם אנחנו יושבים אפילו לפני המלחמה - - -     

יהודית נאות: עובדת סוציאלית זה תיקנון של רשות, מי שמעביד את העובדים הסוציאליים זה הרשות

יהודית נאות:  אפשר לדבר, יש תקציב גפן, סל רשותי, סל מוסדי

יהודית נאות:  סיפור אחד

יהודית נאות:  יועצות אין

קריאה: אבל אולי יש כאן אמירה של ארגון המנהלים, "אנחנו מנהלים חברה, אנחנו יודעים מה הצורך, אנחנו יודעים מה הפערים, יודעים להציג את האנשים, במקום לתת לי תקנים, תגידו לי "אלה הדברים שלך תנהל אותם נכון"

קריאה:       הוא אומר הרי דוגמה מצוינת, הוא אומר "תנו לי, אני אמצא את הפסיכולוג, תנו לי תקן, אני יכול לעבוד

קריאה:  אולי זה שינוי פרדיגמה, אפשר לנצל את ההזדמנות שקרתה עכשיו, לראות איך מנהל בית ספר שאנחנו סומכים עליו ומחזיק 1,400 תלמידים, הוא יכול לנהל את המערכת הזו שלו באופן עצמאי, כשאני נותן לו גבולות גזרה כאלה ואחרים, רחבים ככל האפשר, ואז הוא ידע למצוא את העובד הסוציאלי, את הפסיכולוג, את המורה המתאים, את המורה המחליף

קריאה:  הוא יכול לגייס גמלאי שיחזור אליו כי יש לו קשר אישי איתו ובצורה הזו אנחנו מאווררים את המערכת

יהודית נאות: אני לא חלוקה עליך בכלל, רק שעובדים סוציאליים מועסקים על ידי הרשות ובתקציב הגפן הרשותי אפשר - - -     

קריאה: בדיוק, הפרופורציות הן לא הגיוניות - - -     

מתן ראב"ד: יש לנו עוד הרבה דוברים שחשוב לנו לשמוע, אז אני מבקש, תודה רבה לרב ינון

מתן ראב"ד:  בת-חן פלד-כהן, מנהלת שש-שנתי אשל הנשיא, בואי תציגי את עצמך

בת-חן פלד-כהן: כן, אני בת חן פלד כהן מנהלת שש שנתי ב"אשל הנשיא", כפר הנוער נמצא בין באר שבע לאופקים ומי שלא מכיר את כפר הנוער אשל הנשיא אני מזמינה אתכם לבקר

בת-חן פלד-כהן:       ב-7 באוקטובר בית הספר קיבל פגיעה ישירה, שמונה מבנים הושבתו, שמונה כיתות יצאו מכלל שימוש

בת-חן פלד-כהן:  בית הספר מונה, בימים כתיקונם, 1,130 תלמידים, ילדי פנימייה וילדים משאר יישובים, כולל להבים

בת-חן פלד-כהן:  התחלנו לחזור ללמידה שגרתית וקיבלתי שיחה היברידית, "אנחנו רוצים שתקלטי עוד 170 תלמידים ממועצה אזורית שדות נגב"

בת-חן פלד-כהן:  אמרתי, "אין בעיה רק אין לי מספיק מבנים, כי אני גם ככה בתת- מבנים כי נהרסו לי", "אין שום בעיה, ביום ראשון כבר יגיעו ויתחילו להציב מבנים חדשים"

בת-חן פלד-כהן:  זה היה השיעור הראשון שלי בלא להגיד תמיד "כן", אבל בסדר, לא מסוגלת להגיד לא כשמדובר בילדים

בת-חן פלד-כהן:       התחלנו את תהליך הקליטה, הוא היה מורכב, ברובו נעשה לבדי, על ידי בסוף, עם צוות שלי, קיבלנו את הרשימות של כלל הילדים ממנהל מחלקת החינוך ופשוט כל הליקוט של כל המידע על הילדים נעשה דרך בית הספר, לא היה עם מי לדבר אחר

בת-חן פלד-כהן:  לא בית הספר שהילדים עזבו, הפיקוח עזר לנו קצת בתיווך של דברים אבל כלל העבודה של השטח הייתה שלי

בת-חן פלד-כהן:  נאלצתי להיכנס למחול מטורף של קליטת מורים מהיקב ומהגורן, מהפנסיה הגדלתי משרות לאנשים, גייסתי סטודנטים, שזו צרה בפני עצמה כי צריך להכשיר אותם תוך כדי תנועה, הורים שהתנדבו שהם דוקטורים, והתנדבו ללמד, קלטנו מעל 25 אנשים, הורים, ועוד כמעט 20 מתרגלים שונים לטובת הילדים

בת-חן פלד-כהן:  זו משימה מורכבת בפני עצמה והתחלנו לנוע

בת-חן פלד-כהן:       הקליטה היא קשה מאוד, הילדים עם צרכים שונים, אני לא תמיד יכולה לספק להם את המענים, לדוגמה הילדים מכיתות שח"ר, לי אין עוד תקנים, כיתות שחר אלה ילדים מאתגרים, כיתות - - - מי שלא יודע, ואני בהיעדר חדרים עד היום

בת-חן פלד-כהן:  לא כל בית הספר חזר ללמידה, לומדות ארבע שכבות כי אין לי מספיק מיגון בבית הספר

בת-חן פלד-כהן:  בית הספר מלכתחילה היה בתת-מיגון, נוספו עוד 170 ילדים, לא יעלה על הדעת ש-25 כיתות יצאו החוצה עם ידיים על הראש

בת-חן פלד-כהן:  פיקוד העורף אמר, "אתם בירוק, אתם יכולים לחזור", אבל עם כל הכבוד לכולם, אני בסוף מנהלת בית הספר ומי שצריך להתמודד עם המציאות של ילדים עם ידיים על הראש זו אני

בת-חן פלד-כהן:       ואני לא הייתי מוכנה לקחת אחריות, הנהגת ההורים כמובן גיבתה אותי והחלטנו שארבע שכבות ילמדו ביום, מה שיוצר טירוף על המערכת כי כל יום צריך לבנות מערכות חדשות של חדרים וכדומה

בת-חן פלד-כהן:  לצד זה התחילו פניות אישיות אליי מצד מועצה אזורית אשכול ששמעו שאנחנו קולטים, וביקשו שאקבל רק חמישה ילדים שרוצים להגיע באופן עצמאי, ואמרתי, "אוקיי, חמישה ילדים נעזור, אנחנו מתחת לאלונקה ממילא"

בת-חן פלד-כהן:  ואז נפתח סכר, שלא צפיתי אותו

בת-חן פלד-כהן:  זה היה עצוב, מצאתי את עצמי מדבר כל אחר הצוהריים עם מורים שבוכים, כמו ב"רשימת שינדלר", אני צריכה להחליט מי מתקבל ומי לא, כי אין לי מקום בבית ספר, אין לי מבנים

בת-חן פלד-כהן:  הלב שלי ושל הצוות פתוח אבל צריך ללמוד בכיתה, צריך מורה שייכנס לכיתה, אנחנו מוכנים לעבוד קשה אבל אני לא יכולה לעבוד בלי כיתות, מורים אני עוד אקלוט, נעבוד קשה, אין לנו בעיה

בת-חן פלד-כהן:  אז פנינו שוב לפיקוח, עצרו בינתיים את הקליטה, נקלטו רק 40 ילד, יש לא מעט ילדים שיושבים כרגע בבית ולא מקבלים מענה

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו כל הזמן בלחץ בלתי פוסק של הורים שמתחננים אלינו לקבל עוד ילד, ועוד ילד ואין לנו פשוט מקום פיזית בבית ספר

בת-חן פלד-כהן:       חבל, כי עם תכנון נכון והתערבות נכונה ואם היו ממגנים לנו את בית הספר לפחות באופן זמני עם מיגוניות - יכולנו לתת מענה יותר רחב

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו בסך הכול כפר נוער גדול, שהיה יכול לתת מענה יותר רחב ליותר תלמידים

יוסף טייב: כיתות ממוגנות זה מה שחסר לך?      

קריאה: כיתות או מיגוניות

יוסף טייב: שני ממ"דים ומיגונית?     

בת-חן פלד-כהן: כן, כן, אמרנו תביאו יבילים, תביאו ממ"דים – אנחנו יכולים לקלוט

בת-חן פלד-כהן:  יש רצון טוב, יש צוות חזק ומנוהל, אנחנו מתפקדים ומגויסים מאוד

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו מתחת לאלונקה כדי להציל ילדים, אבל זה נופל על מיגוניות ומיגון וכל דבר במדינה לוקח המון זמן וזה חבל

בת-חן פלד-כהן:       דבר נוסף, לא היו מסרים חד-משמעיים

בת-חן פלד-כהן:  במקום להגיד, "אנחנו נותנים לילדים ללמוד עד סוף השנה", לתת להם יציבות, קביעות, תחושה של ביטחון, המסרים התחילו להיות מאוד סותרים גם דרך המועצות וגם דרך בית ספר שער הנגב, שממנו קלטנו, "לא, אתם תוך חודשיים חוזרים, תוך חודשיים חוזרים", כאשר למעשה התוכניות שלנו משתנות חדשות לבקרים, בהתחלה מקימים בית ספר חורפי, לא מקימים, הילדים מתוזזים, חוסר העקביות הזה גורם להם גם לחוסר רצינות בתוך המערכת, כאילו "אנחנו אורחים פה אנחנו נתנהג יפה, אבל תעזבי אותנו, אנחנו לא רוצים ללמוד, זה גם בית ספר של חכמים, לא מתאים לנו"

בת-חן פלד-כהן:  אני לא מוותרת כמובן, "אם אתם פה אתם עד סוף השנה"

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו ניתן לכם כל מה שאתם צריכים אבל המסר צריך להיות אחיד, מה גם שהתוכניות של המועצות מול הממשלה משתנות כל שני וחמישי, חייבים לתת לילדים האלה משהו בטוח וקבוע, שהם יודעים

בת-חן פלד-כהן:  אי אפשר לשנות כל חודשיים

קריאה: ודאות בתוך אי-הוודאות שקיימת ממילא

בת-חן פלד-כהן: בדיוק

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו עדייין חסרים בכוח-אדם טיפולי, זה מאוד חשוב ואני כל הזמן מחפשת בנרות

קריאה: חסרים גם באנשים או בתקציב?     

בת-חן פלד-כהן: לא, אני חייבת להגיד לזכות הפיקוח של המינהל ה - - - התיישבותי, מה שביקשתי מבחינת תקצוב קיבלתי

בת-חן פלד-כהן:  יש לי תמיכה

בת-חן פלד-כהן:  מי שתמכה בי זו המפקחת הישירה שלי והמפקחת המחוזית במינהל החינוך ההתיישבותי אבל לא הכול בידיים שלהן

בת-חן פלד-כהן:  החלטות של מועצות, החלטות על מיגון, זה לא בידיים שלהן

בת-חן פלד-כהן:  מה שאני צריכה מבחינת שעות יש, כלומר, "תשיגי את האנשים אנחנו נעזור", על זה אני מברכת על מזלי הטוב מול הפיקוח

בת-חן פלד-כהן:  אבל יש דברים שלא תלויים רק במשרד החינוך אלא בגורמים שיתכללו את כל האירוע הזה ויסתכלו עליו במבט האזורי

בת-חן פלד-כהן:  בואו, תמפו, יש בית ספר שיכול לקלוט, עם הרבה מאמץ מקצועי שלנו, אומנם

בת-חן פלד-כהן:  אנחנו מוכנים להושיט יד

בת-חן פלד-כהן:  יש הרבה בתי ספר באזור שלא יחזרו, לא בחודשיים הקרובים ולא בשלושה, יש אינטרסים פוליטיים שונים של כל מיני אנשים, ראשי מועצות למיניהם, שכל אחד רוצה את המבנים אצלו ואת האינטרסים שלו ואני לא נכנסת לעניינים שלהם אבל בסוף מי שחשוב אלה הילדים

בת-חן פלד-כהן:       אני רואה את הילדים, אני הפה שלהם, הם צריכים קביעות

בת-חן פלד-כהן:  את הפוליטיקה תנהלו אתם, הגדולים, לנו תנו לעבוד מול הילדים בצורה קבועה

בת-חן פלד-כהן:  אפשר להחליט שעוד שנה מחזירים ילדים, שנותנים להם שנה לנשום כי לא בטוח שהם יחזרו ללמוד בקו גבול

בת-חן פלד-כהן:  אז אנחנו יודעים להתארגן על שנה ולא על חודשיים, גם הצוות שלי יוכל לעבוד בצורה רציפה והגיונית וכן לנסות למצוא פתרונות למקצועות הבחירה, להציע להם אלטרנטיבות אחרות, כשבאים ואמרים לילדים שהם תוך חודשיים הולכים ואנחנו תוך חודשיים אז הכול נראה פרטאץ'

קריאה: ספרי איפה המנהל הפדגוגי שלך נמצא ואיפה היועצת שלך נמצאת ומי עושה את כל התפקידים האלה?     

בת-חן פלד-כהן:   אז, אני

בת-חן פלד-כהן:  אני אגיד משהו קצת ציני, בדיחה שחורה, אני התאלמנתי השנה וזה הדבר היחידי שמאפשר לי לעבוד 24/7

בת-חן פלד-כהן:  המנהל הפדגוגי שלי, הסגן שלי, נמצא במילואים שלושה חודשים, היועצת החדשה שקלטתי השנה מפונה מבארי, היא גם כן בחצי קלאץ', נרצח לי מורה לפיזיקה שלנו, היה צריך למצוא לו מחליף

בת-חן פלד-כהן:  כלומר גם כוח-האדם, שני בוגרים שלנו הם חטופים ונקברו החודש, אז מעבר לכל קשיי הקליטה שאנחנו עוברים גם בית הספר חטף טראומות לא מועטות

בת-חן פלד-כהן:  מורה שנרצח, המורה לפיזיקה, הוא היה לנו טראומה כפולה

בת-חן פלד-כהן:  אבל קיבלתי ברוך השם שלושה מורים, דוקטורים מהפקולטה באוניברסיטת באר שבע, שהתנדבו

בת-חן פלד-כהן:  תוך שבוע השגתי שלושה מורים לפיזיקה, שניים מהם הם מנהלי מחלקות להנדסה גרעינית והילדים שלהם לומדים אצלי אז הם נרתמו אבל המצוקה היא מאוד קשה, המצוקה של הילדים, המצוקה הרגשית של הצוות ושל הילדים, לא פשוט, אני נאלצת למלא תפקידים של לא מעט אנשים, גם אין בתקינה אפשרות להחליף סתם, למנות מישהו במקומו, אין תקן כזה, רכזי השכבות שלי עובדים סביב השעון, אני אפילו לא יכולה לשלם להם על זה

משה סולומון: למה אם הוא יצא למילואים, למה אין תקן על זה?     

קריאה: אתה צריך לשחרר את התקן שלו

קריאה: מילואים לא משחרר תקן

קריאה: מנהל החטיבה שלי מגויס מ-7 באוקטובר

קריאה:  ביקשתי שהסגנית תקבל משהו עבור העבודה שהיא עושה אמרו לי, "היא סגנית, זה מספיק

קריאה: "

קריאה: משה, ההבדל בין זה שאתה מנהל את כל התקציב לבין כשהוא מנוהל במשרד

קריאה:  כשהוא מנוהל במשרד אז כביכול המשרד מקבל את הכסף ואז את הגמול אתה לא יכול לקחת

בת-חן פלד-כהן: אצלי הכול מנוהל במשרד

בת-חן פלד-כהן:  אני בית ספר ממשלתי אבל אף אחד לא חשב על התגמול של בעלי תפקידים

בת-חן פלד-כהן:  אני עומדת מול אנשים והם נותנים לי את כל המחויבות שלהם ואני לא יכולה לתגמל אותם על עבודה של 20/7

בת-חן פלד-כהן:  אבל לא לשם כך התכנסנו

בת-חן פלד-כהן:        המורכבות של הקליטה היא קשה

בת-חן פלד-כהן:  מה שחשוב ואני קוראת - - - לעשות את הדברים מתוכננים לטווח יותר רחוק, לא לעבוד לחודש או לחודשיים הקרובים, זה מבלבל את השטח מאוד

בת-חן פלד-כהן:  קחו רגע אוויר אפשר גם להחליט שבתי ספר קולטים עד סוף שנה, תנו לילדים האלה יציבות וגם לנו ואז תבנו את הדברים

קריאה: כן

קריאה:  בדיוק

קריאה: בדיוק

קריאה:  לא לקצר אלא קודם כל להגיד להם שזה ארוך

יוסף טייב: תודה רבה, אנחנו עוברים לאלה מור, מנהלת בית ספר פסיפס במודיעין, בואי תציגי את עצמך

אליהו מזור: שלום, אלה מור, מנהלת בית ספר פסיפס

אליהו מזור:       זה בית ספר רב-לקותי ורב-שנתי, כלומר שהתלמידים שלנו הם גם על הרצף האוטיסטי, גם תלמידי מש"ה – מוגבלות שכלית התפתחותית, עם ובלי נכויות פיזיות

אליהו מזור:  יש לנו 65 תלמידים כאלה, שכולם מוגדרים חסרי ישע, זקוקים להשגחה צמודה לאורך כל היום, גם בשגרה וודאי שבחירום

אליהו מזור:  ואני כאן כדי להעלות את הקושי שלנו בפינוי התלמידים האלה למרחבים מוגנים

אליהו מזור:  למזלי במודיעין אני מרגישה, לא נעים לי להגיד מול כל מה שאתם מתמודדים, זה פשוט מרחף מעל הראש תודעתית יותר משזה נוכח, תודה לאל, ביום-יום אבל זה משהו שגורם להמון שחיקה והמון שאלות מוסריות אצל הצוות

אליהו מזור:  את מי מכניסים ב-90 שניות, על מי סוגרים את הדלת

אליהו מזור:       אני אספר שבשנה שעברה אירחנו את התרגיל המחוזי של ירי טילים, למדנו בו המון במשך חודשיים, התנסינו והתאמנו ולמדנו שאנחנו לא מצליחים להכניס את התלמידים ומן הסתם גם צוות לא מוכן להיכנס ולהשאיר בחוץ אז גם צוות שנשאר

אליהו מזור:  אנחנו כל הזמן לומדים את זה ואני חייבת לציין לטובה את משרד החינוך, תמי אומנסקי, שפתחה עכשיו קבוצה שמתעסקת בזה ולומדת את זה

אליהו מזור:  הם גם פנו אליי כדי לשמוע מהשטח ומהניסיון שלנו

אליהו מזור:       מה שמיוחד בבית ספר שלי שיש בו את כל הלקויות אז אנחנו לומדים את כל הסוגים של המורכבויות שבאות איתן

אליהו מזור:  זה סיפור לא פשוט כי זה מעמיד אותנו כל הזמן במקום המוסרי הזה שצריך להחליט החלטות בניסוי וטעייה בסוף אנחנו פוגעים גם ביום-יום שלהם

אליהו מזור:       מכם אני צריכה כמה דברים

אליהו מזור:  אחד זה תוספת תקציבית, מיגון ייחודי, אלה לא דברים שאני יכולה לקנות, היה נציג של פיקוד העורף והוא הציע כל מיני הצעות, לא בתחום הידע שלי, ההבנה שלי ובטח שלא התקציב שלי והיכולת שלי לרכוש את זה

אליהו מזור:       הדבר השני, שנשים על שולחן את הנושא התקינה

אליהו מזור:  הביחד בין מבוגר לתלמיד בשגרה הוא לא - - -      

יהודית נאות: סליחה אלה, לא כולם מכירים את האופציות שאת מדברת עליהן, שמשרד החינוך הציע לך

יהודית נאות:  אפשר לדבר עליהן?     

אליהו מזור: אני אזכיר אבל זה נכון לבית ספר שלי, אבל נכון להכניס נציגים כאלה לכל בית ספר ולעשות את ההתאמות האלה

אליהו מזור:  למשל הוא הציע לרכוש איזו יריעה כמו יריעה קרמית של האפודים, שאם צוות נשאר בחוץ הוא יכול לפחות לכסות את עצמו ואת התלמיד עם זה

אליהו מזור:  או למשל מדבקות "ממוגן-ירי" ששמים על חלונות, לעשות כמה כיתות שיהיו ממוגנות ירי כך וזה במשהו יקל אפילו ברמת התודעה, שצוות יודע שהוא ממוגן גם כך, זה לא פחות חשוב

אליהו מזור:  אם דיברנו לאורך כל הדרך גם על הנושא של שימור הצוותים והחוסן שלהם זה משמעותי

אליהו מזור:       הדבר השני שאני צריכה זה נושא התקינה

אליהו מזור:  התקן היום הוא באמת מתחת לכל אפשרות לפעול בו

אליהו מזור:  הוא לא הגיוני ולא סביר בשום צורה ואני מדברת על תקן של סייעת ומורה על תלמידים מאוד-מאוד מורכבים ונכון שמשרד החינוך בנדיבות נותן לי את מה שאני צריכה, כמובן אני צריכה לפעול לטובת זה ויש לי - - -     

קריאה: סייעת ומורה לכמה ילדים?     

אליהו מזור: זה תלוי בכיתות, אני לא אכנס לזה, אם תרצי אחר כך אסביר לך, יש לי שלוש אוכלוסיות, זה כמו שלושה בתי ספר, אז אני מקבלת שעות תגבור וזה באמת מאוד עוזר אבל מספיק שמישהי חולה, אין לי את היכולת להגיד, "טוב, אני לא בתקן, אני סוגרת כיתה", כי אני בתקן, זה התגבור, זה השמנת

אליהו מזור:  אני לא יכולה להתייחס לזה כאילו זה לא נוכח, אז אני חושבת שבאופן כללי צריך לשים את זה על השולחן ועכשיו עוד יותר צריך להתייחס לזה

אליהו מזור:       הדבר השלישי קצת יותר מורכב להסביר

אליהו מזור:  אני מקבלת גיבוי מלא, גם ראש העיר, חיים ביבס, אמר לי, "אלה, תעשי מה שאת מבינה"

אליהו מזור:  ולכל אורך התקופה של מלחמה פתחנו בכל מיני מתווים ותמיד קיבלתי גיבוי מלא

אליהו מזור:  אבל זה פוגש אותי מול האימא שאני צריכה להגיד לה, "אני לא יכולה להחזיק את הילד שלך היום בבית ספר, הוא מסכן את עצמו, הוא מסכן את הסביבה

אליהו מזור:  יש לנו תלמיד שמכה את עצמו עד כדי עיוורון, אלה סיטואציות-קצה באמת, אני צריכה להחזיק את הסיטואציה הזו במצב חירום, זה מורכב מאוד, אני יכולה להגיד לה, "הוא לא יכול להגיע עכשיו לבית ספר", אבל אני גוזרת עליה בכך סכנה שיפטרו אותה מהעבודה, אני מסכנת את כל המרקם המשפחתי שם

אליהו מזור:       אז נכון שמשרד החינוך לא יכול ולא צריך להחזיק את זה, אבל בין המשרדים חייבים להיות הקשרים האלה ולאורך כל הבוקר הזה אני חושבת כל הזמן על משפט שמלווה אותנו בבית ספר מתוך שיר של זלדה, "שלומי קשור בחוט לשלומך", ואני חושבת שלכל מקום שהלכנו אליו, כל אדם שפגשתי, משהו קרה לי ובטח גם אתם מרגישים ככה

אליהו מזור:  וצריך לחזק את הקשרים האלה הם יוצרים רשת ביטחון

אליהו מזור:  אני צריכה לדעת שכשאני אומרת לאימא הזאת שאני לא יכולה להחזיק את הילד שלה, זה לא מוגן בשבילו, אני לא גוזרת עליה פיטורים ולא אובדן יכולת פרנסה

אליהו מזור:  כמו שאסור לפטר אישה בהיריון צריך לעשות שאישה שיש לה ילד עם צרכים מיוחדים מורכבים והוא לא יכול להיות בבית ספר, אי אפשר לגעת בה ואז אני יכולה לעשות את המהלך הזה, שהוא לא נעים לי ואני לא רוצה לעשות אותו אבל אני יודעת שבצד השני יש מישהו שתופס, וזה משהו שיכול - - -     

יהודית נאות: את מנסה לומר שהחירום העצים קשיים שגם היו קודם

אליהו מזור: חד-משמעית

יהודית נאות: ובאמת יש קבוצה במשרד שעוסקת בנושא של המיגון, יש הפקת לקחים ותובנות 

אליהו מזור: גם על העתיד הקרוב, איך בונים בתי ספר כאלה כי אם לא, אנחנו נחיה על החרב

יוסף טייב: אלה, תודה רבה

יהודית גידלי: כל הנקודות שאלה העלתה, כמו כל הקודמים לה, כתובות במסמך שקיבלתם הבוקר, תוכלו לעבור עליהם כשתרצו לטפל בהן

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  יש לנו עוד הרבה דוברים, בואו נעשה ממש מצומצם

צבי פינקל: נעים מאוד שמי נתן צבי פינקל אני מנהל חטיבה ותיכון לתלמידים עם הפרעות התנהגות והפרעות נפשיות בבני ברק

צבי פינקל:  אני רוצה לברך על האמון הרב שיש לוועדת חינוך עם ארגון מנהלים, הדיבור עם השטח משקף את המציאות לאמיתה ולכן אני מברך על כך והקולות פה חשובים מאוד

צבי פינקל:       אני מתמודד כבית ספר לתלמידים עם הפרעות נפשיות עם מצב נפשי מאוד-מאוד מורכב של התלמידים, דיבורים על אובדנות, שעלו מצד התלמידים

צבי פינקל:  זה מצב שקיים לא רק אצלי בבית ספר, שמענו פה תלמיד בכיתה י"א שסיפר שמכיתה ז' הוא לא נמצא בתהליך למידה

צבי פינקל:  עד שהוא מגיע לאיזושהי ישורת עם רמה של סבירות, שוב יש לו איזושהי נסיגה ובסוף אין לו פניות ללמידה

צבי פינקל:  צריך לתת מקום למצב הנפשי של התלמידים ואני מתייחס בכך להרחבה של סל שח"ם, של השעות הפרה-רפואי שיש לנו

צבי פינקל:  יש לנו מצוקת כוח-אדם של מטפלים, זה נכון, אבל חייבים הקלות בתנאים הקשוחים שיש למטפלים בפרה-רפואי

צבי פינקל:       יש מקום להרחיב שעות של עבודה סוציאלית בבתי ספר, גם להוסיף שעות של ייעוץ, אבל גם לתת הכרה בעוד תחומי טיפול, כמו מטפלים ב-CBT, מנהל יודע מי המטפל שיכול לעזור לתלמיד שלו אבל הוא לא נמצא בתנאי הסף של שח"ם אז הוא לא יכול להביא אותו לבית הספר

צבי פינקל:  מטפלים ב-CBT, מטפלים בבעלי חיים, ויש גם תחומי טיפול שלא נמצאים בהכשרה שעומדים בתנאי הסף האקדמי שיש לסל שח"ם, זה הזמן להקל קצת את התנאים הקשוחים וזו תהיה ברכה גדולה

טל חריר: טל חריר, מנהל בית ספר יסודי בראש העין, תודה רבה שהגעתם כולם 

טל חריר: המפגש הזה בעצמו הוא דבר מאוד חשוב

טל חריר:       בית הספר שלי הוא הוותיק ביותר בראש העין

טל חריר:  כשנכנסתי לפני ארבע שנים, הוא מנה כ-160 תלמידים, היום כבר, ברוך השם, קרוב ל-300

טל חריר:  ישנם שלושה מקלטים בבית החינוך, לצערי רק אחד מהם פעיל מתוך השלושה, שניים נמצאים אבל אינם תקינים

טל חריר:  מהשנה הראשונה כשנכנסתי ראיתי את זה והעליתי את זה, אמרו לי ששם אי אפשר להיכנס, הכול מלא טחב

טל חריר:  העליתי את זה מול הרשות והבנתי שיש שם קושי כלכלי לשפץ אותם ולהכין אותם

טל חריר:  בשנה האחרונה רכז הביטחון שלי ניבא את מה שניבא בלי שהתכוון, זה צרם לו והוא עלה מול הרשות והעלה את הסיכון של מה יקרה, חס וחלילה, אם תתפתח מלחמה ומה עושים כי בית הספר מאוד גדול היום והמקלטים לא יכולים להכיל את כולם, ודבר טבעי נוסף כשילדים יורדים, ודאי ביסודי בכיתות א', ב' ו-ג' לוקח להם הרבה זמן לרדת למטה, נוצר צוואר בקבוק מאוד גדול וכפי שסיפרו קודמיי, חילקנו את התלמידים לשכבות שמגיעות בימים מסוימים

טל חריר:  השכבות הקטנות מגיעות שלושה ימים בשבוע והשכבות הגדולות יותר מגיעות יומיים בשבוע

טל חריר:  הדבר הזה החזיק לתקופה מאוד קצרה

טל חריר:  נוצר סיר לחץ מאוד חזק מההורים, הייתה תקופה שההורים כבר היו חייבים לחזור לעבודה והילדים הקטנים חייבים להגיע למסגרת, כינסתי את ההורים לשני מפגשים ועוד מפגש אחד בזום, את כל ההורים של בית הספר, כדי להסביר את המצב, שאין לי יכולת להביא אותם, אני אחראי על החיים שלהם ואם יש להם רעיונות מה לעשות בתוך המציאות שאליה נקלענו

טל חריר:  הם הגיעו לעירייה, הם פנו לרשות והגיע גם מישהו מטעם הרשות לבדוק אבל לא ניתן מענה

טל חריר:  הבנתי שבסוף חשבו לתת מענה בתור מקלט חיצוני הבינו את הנושא הכלכלי שזה דורש, אני לא יודע איפה הדברים האלה עומדים, אני רק יודע שאם אנחנו נחזור עכשיו אם תהיה התפתחות בלבנון, נקווה שלא - - -     

קריאה: רגע אז אתם עדיין בחלק - - -     

טל חריר: אז לא, אנחנו ירוקים, בהגדרה של הכי מוגן שיש, ההורים עדיין כועסים על זה, הם נמצאים בתוך הכיתה, או - - -      

קריאה: במקלט היחיד שיש לך, כמה תלמידים יכולים להיכנס?     

טל חריר: 150

קריאה: בעצם כולם?     

טל חריר: לא, חצי

טל חריר:  אנחנו 300

קריאה: באשקלון היו שלוש אזעקות השבוע ואנחנו צריכים להתמגן תחת עץ הקלמנטינות

קריאה: אצלנו 1,300

טל חריר: והפתרון פה הוא מאוד פשוט כי יש לנו כבר את המקלטים

טל חריר:  אני רק יודע שזה פשוט תקוע איפשהו ואני מצר על סיר הלחץ שנוצר בין ההורים לרשות לבית הספר

טל חריר:  אנחנו מנסים לתת את המענה הרחב בכל מה שאנחנו יכולים, בהתחלה הייתה הצעה שנביא אותם לחצי יום, בסוף ההורים עצמם התנגדו לרעיון הזה כי הבינו שזה לא פרקטי לעבוד עד השעה 12:00

טל חריר:  אבל הדבר הזה יצר הרבה כעס, ההורים רצו להפגין  - - - לצערי לא ניתנה עד היום תשובה

חגית וקנין: אז אנחנו כרגע נסכם את הביקור ואחר כך נעבור לחברי הכנסת יושב ראש הוועדה והחברים השונים

חגית וקנין:       אנחנו מבינים שאנחנו במציאות לא נורמלית ואי אפשר לעשות מעשים סטנדרטיים כדי לעבור את התקופה הזאת

חגית וקנין:  אנחנו צריכים לצאת מהסטנדרט ומהנורמה, ולתת מענים שונים

חגית וקנין:  במצב הזה לא יכול להיות דבר יום ביומו לעבוד עם גאנט שהכינו אותו לפני המלחמה

חגית וקנין:  ולא צריך למשוך הרבה זמן עד שאין ברירה ואז נשנה את הגאנט

חגית וקנין:       או למשל בקרות, כל מערכת רגילה לבקרות וכל מערכת צריכה בקרות, זה דבר תקין

חגית וקנין:  אבל לא יכול להיות מצב כרגע שמתקיימות בקרות, לדוגמה בשבוע שעבר בבית הספר אני קיימתי בקרת הצטיידות כאשר המנהל האדמיניסטרטיבי שלי היה בשיחת זום מתוך הנגמ"ש בכוננות ספיגה, אחרת הרשת שלי לא הייתה מקבלת 200,000 שקל שהשקענו בקניית ציוד

חגית וקנין:  יש מנהלים שמדווחים על בקרות של איתנות כלכלית כאשר שלושת הקודקודים נמצאים בלחימה

חגית וקנין:       משרד החינוך צריך להבין – אנחנו נמצאים במצב לא נורמלי וצריך לשחרר ורק לבוא למנהיגי השטח ולשאול מה צריך

חגית וקנין:  במצב של מה שאתה צריך גם אם אתה בית ספר כאילו רגיל ולומד לכאורה מלא, גם לבתי ספר כאלה, ובוודאי לבתי ספר שמתמודדים עם מציאות כמו שנחשפנו אליה היום, חייבת להיות גמישות

חגית וקנין:       אני, כמנהלת בית ספר למשל, לפני כארבעה שבועות הבנתי שאני לא יכולה לעבוד מהיום למחר כינסתי את ההנהלה שלי ואמרתי להם אנחנו מתחילים להבין ואני כרגע מחליטה אנחנו במצב מלחמה עד סוף שנה נקודה

חגית וקנין:  כולם נשמו לרווחה וכל המערכות הסתדרו

חגית וקנין:  כל בעלי התפקידים שמיניתי תוכ בין אם אלה שמתוגמלים ובין אם אלה שטרם נמצאה הדרך לתגמל אותם יודעים מה המשימה שלהם מכאן עד סוף השנה

חגית וקנין:  אם אני יכולה לעשות את זה משרד החינוך יכול לגבות אותנו מנהלי בתי הספר בהחלטות האלה

קריאה: רציתי להגיד שאת לא דוגמה

קריאה:  כי את מרשה לעצמך ואת יודעת ויש מנהלי בתי ספר שלא מעיזים להגיד את זה וצריך לתת להם את הגיבוי להגיד את זה ולאפשר להם ולעשות את ההתאמות הרלוונטיות

חגית וקנין: אם דיברנו למשל על בגרויות, כבר במתווה שכתבנו בנובמבר, פנינו למשרד החינוך וביקשנו שישחררו את בתי הספר שאמורים להיות במתווה שלוש ארבע וכדומה

חגית וקנין:  תגידו להם מראש איך הם הולכים להיבחן, וגם לנו

חגית וקנין:  לא להגיד דברים אמורפיים, לומר לנו בדיוק מה צריך ללמד

חגית וקנין:       אני כמורה שנכנסת לכיתה צריכה לדעת איך התלמידים שלי בדיוק הולכים להיבחן ועל מה הם בדיוק הולכים להיבחן כי כך השיעור שלי ייראה

חגית וקנין:  הזמן שאומרים לנו, "דברו איתנו באפריל" כל מיני כאלה דברים – זה לא מסייע לאף אחד

חגית וקנין:  ולכן גם האמירה התוכנית שלכם צריכה להיות "ינון, לשלוש שנים קדימה וכרגע אתם הולכים להיבחן על א' ב' ג' ואצלך שאין תקשורת הולך להיות כך וכך", לחתוך, לקבל החלטות בהתאם למנהל עם מה שהוא מסוגל ולחתוך

חגית וקנין:  לא למשוך דברים כי כשיש עמימות במערכת זה הדבר הקשה ביותר לניהול וכולכם יודעים זאת, כולכם מנהלים

חגית וקנין:  תודה רבה לכולכם

חגית וקנין:  אורית?     

אורית גור-כהן: תודה, אני חושבת שאמרת הכול, אני רק אחזק פה את חבר הכנסת שיצא כרגע ואומר שבסוף כל בית ספר הוא מענה לקהילה ספציפית שלו

אורית גור-כהן:  אי אפשר לעשות מענים גלובליים, לתת למנהלי בתי הספר לבקש את הבקשות, לעשות את ההתאמות כמו שידעו להתאים פה את המבנה מרגע לרגע, להתאים כל בית ספר מרגע לרגע במקום שלו

יוסף טייב: זה לא קיים היום הגמישות הזאת?     

אורית גור-כהן: לא, להלן הנה תראה את הדוגמאות, מנהלים מבקשים דברים שהם זקוקים להם וקשה מאוד לשחרר את זה כי נמצאים בתוך מערך וסדרים מאוד מסודרים, כי לא משחררים להם תקנים, כי לא מאפשרים להם להביא עוד תקנים של אנשי טיפול למיניהם, כי יש להם לכל אחד את הצורך שלו

יוסף טייב: הבעיה של הפרה-רפואי זה עוד מלפני המלחמה נשים את זה בצד

אורית גור-כהן: לא, אני מדברת על היועצות ועל פסיכולוגים ועל בעלי תפקידים ועל סגן פדגוגי שלא נמצא ואפשר להביא מישהו ולתת לו, ישנן כל כך הרבה אפשרויות רק צריך לשחרר ולראות מה צריך ולאפשר את הגמישות הזו והיא שונה, בכל בית ספר היא אחרת, וכל אחד זקוק למשהו אחר, שימו לב הבאנו בכוונה מגוון והמגוון הזה הוא 5,000 כלומר לכל מנהל בית ספר יש את הצורך האישי שלו עם מגבלות שלו עם צוות שונה עם תלמידים שונה עם משפחות אחרות

קריאה: יוסי אפילו שכל בית ספר בגפן יקבל הגדלה של סל מבתי הספר האלה, כל מנהל דרך הגפן יכול לשחק במשחק שלו, זה כבר בידיו

קריאה: השאלה היא אם אפשר הכול דרך הגפן

קריאה: לא, אי אפשר הכול דרך הגפן, כי גם אם אני רוצה לשלם למורה שעות נוספות כי הוא עובד בבית עד 00:00, כי הוא עוזר לי להקים מערכת למחר ולשבץ, אני לא יכולה לשלם לו

קריאה: כי הגפן הוא חיצוני

קריאה: לא, כבר התגברתי על זה, אי אפשר לשלם לו יותר מתשע שעות ביום

קריאה:  המערכת לא יכולה לקבל שעות נוספות - - -      

יוסף טייב: אני רוצה שמשרד החינוך יתייחס לאמירות האלה - - - תודה

יוסף טייב:  יהודית, אם תוכלי להתייחס

קריאה: כסף יש לי אני רק טכנית, רגולציה אין

יהודית נאות: שימו לב לתאריך של היום

יהודית נאות:  היום 7

יהודית נאות: 1

יהודית נאות: 2024

יהודית נאות:  שלושה חודשים בדיוק מהאירוע הטראומטי הנוראי שאירע לנו כמדינה

יהודית נאות:  משרד החינוך כבר בחודש הראשון שמענו מנהלים שכבר בסוף אוקטובר כבר היו מתקנים של למידה אז אף אחד לא צפה דבר כזה ואף אחד לא התכונן אליו אבל כבר מהיום הראשון היו אחראים ומנהלים של מרכזי "יחד", בהתחלה במעונות מיד אחר כך בתוך בתי הספר ביישובים הקיימים ובהמשך הקמת בתי ספר חדשים

יהודית נאות:       אז יש התארגנות עם הבנה של צורכי השטח ותפיסה של המשכיות

יהודית נאות:  מקיימים קבוצות מיקוד עם מנהלים, עם תלמידים, עם מפקחים ועם מחוזות וכל הזמן שומעים מה עוד חסר כי אנחנו לא מגיעים ברזולוציה לכל אחד

יהודית נאות:  אני שמעתי היום מנהלים שאמרו שהם שבעי רצון ותודה על מה שיש וששומעים אותם ושרואים אותם, אל מול אתגרים, לא הכול מושלם, נכון

יהודית נאות:  שמעתי מאוד חזק את נושא המיגון, אנחנו מקיימים על זה דיונים, זה לא משהו שפתיר בין יום, אבל ודאי שניתן עליו את הדעת ושמעתי את הנושא של כוח-אדם ותקנים ואנחנו גם נתייחס לזה מן הסתם

יהודית נאות:       מעבר לזה, שעות לא חסרות, תקציבים לא חסרים, והעניין של גפן, משרד החינוך לא גרע את תקציב החינוך של בתי הספר המקוריים, 96 בתי ספר בעוטף המשיכו לקבל וקיבלו את הפעימה הראשונה, 40% והם יקבלו גם את הפעימות הבאות

יהודית נאות:  הם ממשיכים לקבל את מלוא תקציב גפן שלהם שהם יכולים לקחת בו תוכניות פרה-רפואי - - -     

קריאה: הם לא לקחו, הם לא מתפקדים     

יהודית נאות: רגע דקה, אני אומרת, הוא עדיין לא גרע, ובתי הספר, המנהלים המקוריים, ככל שהם יכולים, אני אומרת את זה בהבנה הזו, או מי מטעמם, יכולים לקחת את התקציב הזה, שזה מיליוני שקלים, שיכולים להגיע לבית ספר ולתלמידים שלהם שפזורים ונמצאים במקומות כאלה ואחרים

קריאה: באפיון אחר? לא באפיון הבסיסי שאישרו להם את התשלום עליו?     

יהודית נאות: מה זאת אומרת, באפיון אחר?     

קריאה: בתוכנית אחרת? - - -     

יהודית נאות: יש סלים בגפן כמובן אבל יש סל ייעודי לחירום, בנינו סל כזה, המנהלים מכירים את זה, עם צרכים ייעודיים לרכש, גם אם צריך פנס או איזה מכשיר אבל גם אם אני צריך מענים רגשיים כאלה ואחרים

יהודית נאות:  הסל הזה הוא מאוד גמיש הוא בסל הגמיש

יהודית נאות:  זה מתוך הגפן - - -      בנוסף, זה התקציב הקיים הבסיסי שלא נגרע מבתי הספר שפונו והתפזרו, קיים ונשאר עד סוף שנה

יהודית נאות:  בנוסף כל תלמיד במצבת – ואנחנו מאוד מבקשים לעדכן תלמידים במצבת – ואני פונה לחברי הכנסת אפרופו הסוגיה של הנתונים, אנחנו שומעים פה על מנהלים, גם במפגש הראשון מנהל אמר, משרד החינוך רוצה נתונים, אנחנו לא פנויים לזה

יהודית נאות:  זה הסיפור שאנחנו לכאורה לא יודעים, לא רואים אותם במערכות אבל כן יודעים איפה כל ילד נמצא ואני מתעקשת וחוזרת על זה והסיפור של הנתונים הוא לא גחמה של המשרד שרוצה לראות את הטבלאות שלו מסודרות והכול 100%, אלא באמת בהיבט המוסרי הערכי העמוק איפה כל ילד נמצא ולוודא שכל ילד מקבל את המענה שהוא זקוק לו, כל מענה

יהודית נאות:  ושחס וחלילה לא נפספס

קריאה: 	 אם זה היה אחריות של מנהל בית ספר, כל מנהל יודע איפה הילדים שלו והיה יכול לרכז את הדבר הזה

קריאה:  אתם מפזרים את הטבלאות האלה לכל כך הרבה אנשים וזה מעמיס

יהודית נאות: גם פנינו למנהלי בתי ספר כי אנחנו פועלים בכל הערוצים מתוך הדאגה לדעת איפה כל ילד

יהודית נאות:  זה העניין

יהודית נאות:       לגבי גפן וגם חינוך מיוחד

יהודית נאות:  מעבר לתקציב שמקבלים בתי הספר המקוריים ולא נגרע, בנוסף מקבל כל ילד שמדווח במצבת – זה איזשהו רצון שלנו גם לעודד שהילדים יהיו במצבת ונדע איפה הם – 160 שקל פר תלמיד

יהודית נאות:  בנובמבר-דצמבר הרשות קיבלה 100 שקלים לחודש פר תלמיד, מינואר זה 160 שקלים פר תלמיד לחודש, לכל הצרכים והמענים מתוך סל גפן

יהודית נאות:  זה תקציב נוסף, לרשות הקולטת עבור בתי הספר ככל שתדווחו במצבת אתם תוכלו לקבל את הכסף באופן מיידי

יהודית נאות:  בבית הספר הקודם מנהל אגף החינוך סיפר שביסודי הוא קיבל את כל התקציב

קריאה: וזה גם גמיש? זה בתוך הסל הגמיש?     

יהודית נאות: כן, כן, זה תוספתי

יהודית נאות:  ובעל-יסודי היא סיפרה שהיא לא קיבלה

יהודית נאות:  שוב, זה פר מצבת

יהודית נאות:  אז ככל שזה מדווח זה מיידי

יהודית נאות:  השר קיש, שר החינוך, הנחה פה מהיום הראשון – "מינימום בירוקרטיה, מקסימום מענה" – זו אוכלוסייה שמגיע לה הכול עם שלושה סימני קריאה - - - וזו הכוונה

קריאה: יהודית, רציתי להגיד השר באמת הנחה את זה, הוא אומר את זה לכל אורך הדרך

יהודית נאות: וזה נעשה

קריאה: כשזה נגזר לשטח הרבה פעמים יוצאות מזה נגזרות - - - קשר ישיר יכול להיות שדברים היו עובדים אחרת ככל שזה נגזר למטה אנשים בדרך מכניסים את הבירוקרטיות שלא מאפשרות להזיז את הדברים

יהודית נאות: אוקי, קחו את הטלפון האישי שלי שתפו לי את הדברים בשמחה

יהודית נאות:  רגע, עוד מילה

יהודית נאות:  - - -     

קריאה: אמרת 160 פר חודש?     

יהודית נאות: 160 שקלים לתלמיד פר חודש

יהודית נאות:  רגע, חינוך מיוחד נתן, נתן היה המחנך של הבן שלי, לכבוד הוא לי זכיתי

יהודית נאות:       אבל אתייחס, החינוך המיוחד וגני הילדים לא מקבלים תקציב ישיר של גפן

יהודית נאות:  יחד עם זאת, הם מקבלים תקציב לרשות, סל רשותי, והרשות בתקציב הרשות, ברצון שלה לקדם את החינוך ברשות אמורה לתת את המענים גם לחינוך המיוחד וגם לגני הילדים וגם לבלתי-פורמלי

יהודית נאות:  אז ככל שיש פערים פה בכל הכנות אפשר לכתוב לי מייל ואנחנו משתדלים לתת מענה ממש מהיר

קריאה: זה ייעודי לחשבון ברשות?     

יהודית נאות: לחשבון גפן לסל הרשותי ברשות

יהודית נאות:  נתן רגע רצה?     

ד"ר נתי קרנות: דיברנו על 160 שקלים לתלמיד לחודש, רגע להיגד אנחנו לא גובים תשלום נוסף, הרי שילמו, הילדים יוצאים איתנו לטיול שנתי לחודש, למסע ישראלי, אז אני אומר זה לא תמיד מדביק את הפער, יש צורך גדול יותר מ-160 שקלים

ד"ר נתי קרנות:  כמו כן, דיברנו על יועצת לכל ה-40 תלמידים, לא מוצאים יועצת - - - גמישות פדגוגי, השאלה היא אם אפשר להביא פסיכולוג או עובדת סוציאלית או משהו בסגנון

יהודית נאות: אתה יכול בהחלט,     

ד"ר נתי קרנות: אבל דיברנו על שעות נוספות

יהודית נאות: יש לך את התקציב המקורי, יש לך תקציב של שעות במחוז, גם המחוז קיבל המון שעות של תקן

יהודית נאות:  אבי פה נמצא איתנו - - -     

ד"ר נתי קרנות: תקן לא מגיעות לנו מגיעות בעיקר שעות בודדות ושעות תקן זה הבדל גדול מבחינת שכר ותנאי עבודה

קריאה: זה בדיוק ההבדל בין השטח בפועל לבין מה שאתם רוצים לתת

קריאה:  זה העניין, כי אם נותנים 160 שקלים לטיול שעולה 600 שקלים, כבר נגמר הכסף קדימה

קריאה:  צריך לדעת ולהכיר את הנתונים האלה

יהודית נאות: זה בנוסף לתקציב המקורי

קריאה: אבל בתקציב המקורי - - - יש עוד הרבה הורים שאין להם

קריאה: אבל במצב רגיל הילדים היו משלמים, השאלה היא אם יש להם כסף כעת לשלם 600

קריאה:  - - -     

יהודית נאות: אז עוד פעם, יש פה סל מחוזי שהמחוז אמור לתת מענה לתלמידים המפונים

יהודית נאות:  אנחנו מדברים על 48,000 תלמידים לא ברמה הארצית ויש פה את השעות ואת התקציב המקורי של גפן ויש פה את התקציב התוספתי פר חודש

יהודית נאות:  לא יוצאים לטיול כזה כל חודש, אם אתה צובר ארבעה חודשים יש פה סכום לא מועט

קריאה: יש מענים נוספים מעבר לטיול בסוף - - -     

קריאה: הכסף נשאר בבית ספר ששלח אליי את הילדים

קריאה:  היא גבתה כסף עבור תשלומי הורים, המנהלת של שער הנגב, היא לא מוכנה להעביר אליי את התקציב הזה כדי שאני אוכל לתת הפעילות לתלמידים שלה

קריאה:  אין לה כסף, לא ספרי לימוד, לא כלום

יהודית נאות: הרשות המפנה קיבלה ממש בתחילת המלחמה 300 שקלים פר תלמיד

קריאה: אז הם קנו לי ספרי לימוד ואני ידעתי לדרוש, - - - הרשות כן אבל בית הספר, שאת אמרת שהתקציבים שלו נשארו - - -     

קריאה: קחי את הטלפון של יהודית, תסגרי איתה את העניינים

יהודית נאות: אני חושבת שזה פרטני

קריאה: אני יכול רק משפט אחד ברשותכם, ואם הגעתי בשביל המשפט הזה אז היה כדאי

קריאה:  יש לכם משימה אולי הכי גדולה כפי שאני רואה והיא מעבר למלחמה, אני לא חושב שכולנו רואים מה עובר במערכת החינוך מבחינת כוח-אדם

קריאה:  אני חש את זה עם כל המנהלים שלי, אשתמש בביטוי קיצוני אני מרגיש שיש פיגוע אמיתי במערכת החינוך, יכולים להיות הרבה תקציבים אבל כשאין אנשים שעונים לזה והמורים המחליפים שאנחנו צריכים למצוא חדשות לבקרים, במערכת החינוך נמצאות בסוף לרוב נשים ולהן יש היריון וצריך למצוא תחלופה, אני אומר באמת אני לא יודע

קריאה: מילואים זה יותר גרוע מהיריון

קריאה: בדיוק וחייבים זו אולי סוגיה הרבה מעבר למלחמה ואני צועק את הצעקה של כל המנהלים לפחות בעיר שלי, אין כוח-אדם לא במורים לא בעובדים

קריאה: ולא במנהלים

קריאה: ולא במנהלים בדיוק, אני מרגיש חברים שלי שהתחילו איתי, אני מנהל זו השנה השביעית, אבל התחילו איתי כשאני עברתי ליסודי, התחילו איתי שני מנהלים, הם יצאו אחרי שנה כי פשוט נגמר להם הכוח ואנחנו מרגישים כולנו את סיר הלחץ הזה שאני שומע מהמנהלים שאיתי אני לא יודע כמה זמן אני עוד אשרוד כאן אם זה עוד שנה, אתם יש לכם תפקיד מאוד גדול

יהודית נאות: באמת יש לכם תפקיד גדול, שאפו למנהלים שהם אלה שמחזיקים במנהיגות ובחוסן וראויים לכל הערכה

יוסף טייב: ברשותכם חברי הכנסת, משפטי סיכום קצר 

משה טור פז: אני אומר משפט אני לוקח מכאן שני עקרונות שלמדנו וכמובן את חשיבות המנהלים אני לא אכביר

גלית דיסטל אטבריאן: אפשר רק להציג את עצמך כי אני לא מכירה את כולם

יוסף טייב: חבר כנסת משה טור פז מיש עתיד

משה טור פז: משה טור פז

משה טור פז:  נעים מאוד

משה טור פז:  הייתי גם מנהל חינוך התיישבותי

משה טור פז:  גמישות למדנו פה, אפשר למשל להוריד בקרות בשנת מלחמה

משה טור פז:       השנייה זה בהירות אמרה פה בצדק אביגיל, שאמרה בבית הספר שלה עד סוף השנה מלחמה, נדמה לי שאנחנו יכולים לדרוש ממשרד החינוך משהו דומה עם כל המשמעויות של מלחמה

משה טור פז:       והדבר השלישי, שלא נאמר פה ואני רוצה להדגיש, מאוד בקלות אפשר להתמודד עם הבעיות על ידי הורדת סטנדרטים, נורא קל כי בואו נוריד בבגרויות, התלמידים לא אמרו את זה, שימו לב, הם אמרו את ההיפך, הם אמרו, "אנחנו לא יכולים להוריד סטנדרטים כי אז יהיה חסר לנו", לכן אני אומר לנו הכי קל להוריד סטנדרטים, אנחנו צריכים לא הורדת סטנדרטים אלא תקצוב מה שנדרש כדי לשמור על הסטנדרטים של יחס אישי, של בגרויות, בכל דבר

משה טור פז:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אליהו בבקשה

אליהו ברוכי: חבר כנסת אליהו ברוכי מיהדות התורה

אליהו ברוכי:  להיות פה ולראות את המקום הזה, זה מדהים ולשמוע שזה בכלל ורסיה שנייה שלך זה בכלל להצדיע לך

אליהו ברוכי:  ולראות את כל המנהלים פה שכל אחד ואחד חווה מהשליחות זה מדהים ונותן הרבה עידוד ותקווה שיש לנו דור חדש, דור עתיד

אליהו ברוכי:  תודה רבה לכם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ח"כ מיכל וולדיגר, הציונות הדתית

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  אני התרשמתי באמת, אני בת למורה ואני אימא למורה והנושא של החינוך הוא החשוב ביותר, זה העתיד שלנו, ההנהגה שלנו לעתיד וצריך להשקיע שם את הכול, גם במשאבים, גם בתקציבים ולשים את זה במרכז כי זה הכי חשוב לנו ולכן אני מברכת על הסיור ומקווה שנוכל לעזור לכל הנקודות שעלו פה כי זה העתיד

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  סימון בבקשה

סימון דוידסון: סימון דוידסון יש עתיד

סימון דוידסון:       אנחנו נמצאים פה באקווריום, אני כבר קשה לי להיות פה, באמת כל הכבוד לכם, מה שאתם עושים פה, אני מוריד בפניכם את הכובע

סימון דוידסון:       כשאתם הסתובבתם, אני נשארתי עם תלמידי בית ספר יסודי, נכנסתי איתם לכיתה ושאלתי אותם מה הם עושים אחר הצוהריים

סימון דוידסון:  הם הסתכלו עליי כמו על עב"ם

סימון דוידסון:  רובם ענו, "כלום, נשארים בחדר"

סימון דוידסון:  ואני רוצה שיהיה לכם ברור כל הזמן משרד החינוך, המנהלים, המורים – מה שקורה אחר הצוהריים עם הילדים הוא יותר חשוב ממה שקורה בבוקר

סימון דוידסון:       הילדים האלה צריכים להיות בפעילות, בתנועות נוער, בקבוצות ספורט, אני מבטיח לך שכל פנייה של כל ילד מקריית שמונה, אני אמצא להם סידור

סימון דוידסון:  עשיתי תוכניות אדירות בכל הארץ בנושא הספורט

סימון דוידסון:  סעו לים המלח ותראו איזה מרכז ספורטיבי הקמנו תוך שבועיים, ילדים עד 01:00 יש להם מגרשי כדורגל ומגרשי כדורסל והכול מואר ועושים פעילויות

סימון דוידסון:  כי הבנו שחוסר המעש שלהם מוביל אותם לאלכוהול ולסמים ולדברים נוראים

סימון דוידסון:  ואם אתם תשמעו על המספרים של העלייה של הנושא הזה, אתם תזדעזעו

סימון דוידסון:  ואנחנו יודעים שבעולם פתרו את הדבר הזה על ידי פעילות לילדים

סימון דוידסון:       אז אני לא אומר "בואו נקים עכשיו אולמות ובריכות", למרות שחסר המון במדינת ישראל, אנחנו צ'צ'ניה בעולם הזה, עולם רביעי אפילו לא שלישי, אבל זה כבר עולם אחר שעל השולחן של משרד החינוך והמנהלים כל הזמן בראש יהיה מה עושים הילדים אחר הצוהריים ואפשר לפתור להם את הדברים האלו, כולם רוצים, הרי יש את המתנ"סים שנתנו לנו כסף ותנועות הנוער רוצים לחבק, רק להביא את הילדים לשם

יהודית נאות: יש רכז חברתי בכל מלון ובכל מרכז ויש חוגים

סימון דוידסון: אבל הרבה מאוד לא, את יודעת איפה הכי קל? כשהקיבוצים ביחד, כשהמושבים ביחד – זה טס

סימון דוידסון:  בנושא של קריית שמונה, של שדרות, שהם מפוזרים בכל הארץ, זה לא עובד

סימון דוידסון:  לכן אנחנו צריכים להנגיש להם זאת בקלות ואפשר לעשות את זה, תודה רבה

מתן ראב"ד: מנהלי בתי הספר יכולים להיות גשר מעולה לזה

סימון דוידסון: את הפרויקט שלך בנתניה יום אחד אני מבטיח לך שבוועדת החינוך תספר להם, כי זה הולך לשנות את התפיסה במשרד החינוך

יוסף טייב: ברשותכם כמה מילות סיכום

יוסף טייב:       אנחנו החכמנו

יוסף טייב:  אין כמו להיות בשטח ולהיחשף גם למנהלים של בתי הספר אבל גם לתחושה של התלמידים בשטח

יוסף טייב:  נחשפנו גם למנהלי בתי ספר שבסוף עם כל מסירות הנפש ועם כל הקושי בסוף אלה קהילות שעקרו ממקום אחד ועברו למקום שני, בצורה כזו או אחרת, קרוב יותר, רחוק יותר, זה רק מעצים אצלי ואני חושב גם אצל חברי הוועדה בשיחות שלנו בין לבין, שאותם מקומות בפריפריה שמהם התלמידים התפזרו לכל עבר ולא התפנו בצורה מרוכזת קהילתית, לצערי התופעה שם מדאיגה מאוד

יוסף טייב:       היינו בהרבה מקומות, בהרבה בתי מלון, בכל העיריות ובכל המחוזות, בסוף הפחד שלי הגדול עם האוכלוסיות שהתפזרו

יוסף טייב:  אני בטוח שאם היינו נפגשים עם מנהלים של אותן אוכלוסיות שהתפזרו אז האתגר הוא פי כמה וכמה ואנחנו צריכים גם על זה לתת את הדעת

יוסף טייב:       מה שעולה מהיום מהביקור זה המסירות של הצוות ושל מנהלי בתי הספר

יוסף טייב:  שמענו את דברי המורים והמנהלים, אנחנו צריכים לשים אותם בראש סדר היום, כי אם אין קמח אין תורה, איך אנחנו נותנים להם את המענים ואת החופשיות, בצורה כזו או אחרת צריך בקרה, אבל צריך לעשות את זה בצורה חכמה

יוסף טייב:       אני שומע את הדרישה של לרדת בדרישה ובבקרות וזו הייתה אחת הדרישות הראשונות של הוועדה למשרד

יוסף טייב:  אבל בלי נתונים איפה כל תלמיד ואיזה תלמיד נמצא או לא נמצא במערכת, ועד כמה שאפשר לעבות את הנתונים האלה ולהגיד לי על תלמיד מסוים אנחנו שומעים היום שאצלך עופר 414 תלמידים לא נמצאים במסגרת, איפה הם? מה קורה איתם איזה מענה הם מקבלים? בלי הרשימות האלה אנחנו לא נוכל לדעת

עופר זפרני: יש אותם למשרד החינוך לפי שם ותעודת זהות

יוסף טייב: בסדר, אז במקרה שלך יש

יוסף טייב:  ישנם עוד 8,000 תלמידים שאין לנו אותם ואין לי ספק שמשרד החינוך יודע מה קורה עם התלמידים האלו אבל אנחנו כוועדה, כרגולטור, אם אנחנו רוצים לראות על מה לשים את האצבע - - -     

קריאה: אם מנהלים מקבלים תקן, כל השמות יהיו לך באותו יום

יוסף טייב: בסדר אז יכול להיות, אבל השמות גם חשוב כי בלי זה לא נוכל לדעת ולא נוכל לתת את המענה הנכון וההולם לתלמידים, ואני אומר אם בקבוצה כזו, עיר שנעקרה ועברה למקום מסוים והתפזרה ומנהל חזק, בפריפריה מנהל פחות חזק, עם תלמידים שהתפזרו לארבע רוחות ואני לא יודע איפה הם והסיפור הזה מדאיג אותי מאוד

יוסף טייב:       אני ממשיך להסתובב ואנחנו נכנסנו גם לסיור בוועדה באותם מקומות של פריפריה דרום, צפון

יוסף טייב:  תלמידים ומנהלים שבסוף אנחנו צריכים לשים עליהם את תשומת הלב

יוסף טייב:       אני רוצה לברך גם את משרד החינוך, גם את מנהלי בתי הספר, את "מנהיגים", כל אחד ואחד, אתם עושים עבודת קודש

יוסף טייב:  האתגרים הם עצומים, מחינוך מיוחד ומיגון, תגמולים, באמת עבודה אדירה

יוסף טייב:  והאתגרים הם גדולים אבל כולכם אנשי חינוך ומה שמניע אתכם זו השליחות כלפי התלמידים, ולא רק שלכם וזה אחד הדברים הגדולים שנחשפנו אליהם במלחמה הזו, פתאום הכול יוצא החוצה ורואים צוות בית ספר, מרכז, מורה, מנהל, שהתגייסו בסוף לתת מענה לתלמידים שהם לא מכירים והם לא במחוז הזה ואיך אמר היום ראש הרשות, "הלב יצא החוצה"

יוסף טייב:       כולם מתגייסים לסיפור הזה, ממשרד החינוך ועד מנהלי בתי ספר, האתגרים הם גדולים, אין מענה לכול

יוסף טייב:  יש עוד הרבה לעשות אבל משרד החינוך התעורר בזמן, עשה את מה שהיה צריך בזמן, יש עוד הרבה נתונים שצריך לאסוף ומענים שצריך לתת ואני מתחבר למה שאמר חבר כנסת סימון – בסוף המענה הבלתי-פורמלי הוא המענה הנכון כי תלמיד יצליח או לא יצליח בלימודים, אם אחרי הצוהריים אנחנו נצליח לגבש אותו ולראות מה קורה איתו ולתת לו את המענים אז בסדר, אז הוא הפסיד את השנה הזאת, הוא יצליח בשנה הבאה, אבל אם אנחנו לא ניתן לו את המענים בצוהריים, אנחנו נמצא תלמידים עם נשירה סמויה וגלויה בטווח הקרוב מאוד

קריאה: זה לא סותר, הילד צריך לאורך כל היום את המענה שלו, כולל רגשי

קריאה:  השדרה המרכזית זה בתי הספר כי שם נותנים גם מענים יותר מקצועיים מהבלתי-פורמלי

יוסף טייב: אני מסכים, אבל בלי הבלתי-פורמלי הילדים האלה לא יישארו בבית הספר ואנחנו צריכים לשים על זה את הדגש

יוסף טייב:  תודה רבה