ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 136, 2024-01-08 00:00

יוסף טייב: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט

יוסף טייב:  הנושא: סכנת סגירת כפרי הסטודנטים

יוסף טייב:  נחשפתי לנושא הזה של כפרי הסטודנטים מאז כניסתי, ולתקופה האחרונה בפרט לאור פינוי שלא ברצון, נקרא לזה כך, שחלק מכפר הסטודנטים, העבודה המדהימה שהם עושים

יוסף טייב:  וצריך גם לומר, אני חושב שהם מייצגים את כלל הסטודנטים מימין ומשמאל, ולכן, אין על זה בכלל מחלוקות בין קואליציה לאופוזיציה

יוסף טייב:  אני חושב שכולנו צריכים לבוא ולדאוג שכפרי הסטודנטים האלה אכן יוכלו קודם כל לסיים את השנה

יוסף טייב:  ואני שמח שחלק טופל בצורה כזו או אחרת

יוסף טייב:  תיכף נצלול

יוסף טייב:  אבל מדובר בתקנה - אני חושב שמזמן הדבר הזה היה צריך להיכנס לבסיס התקציב אם אנחנו מדברים בתקופה האחרונה בכל מיני כספים קואליציוניים שמקומם הטבעי היה צריך להיות כספים שנמצאים בבסיס התקציב

יוסף טייב:  אני חושב שאין נכון יותר מזה שאותה תקנה תיכנס, הכספים של התקנה ייכנסו לבסיס התקציב, כמובן זו מעלה משמעותית

יוסף טייב:       בתחילת דבריי, אני רוצה לברך את השר יצחק וסרלאוף, מנגב גליל, שהכניס את היד לכיס, והעביר באופן מידי עוד בשבוע שעבר סכום של כ-2 מיליון שקלים לתקנה ישירות למשרד החינוך

יוסף טייב:  מהלך מבורך, וכמובן, נתן חמצן, החייאה באופן מידי לכפרי הסטודנטים

יוסף טייב:       כפי שאנחנו נוהגים בכל ועדה, אנחנו שולחים תנחומים למשפחות הנופלים, ומתפללים להחזרתם המהירה של כלל החטופים

יוסף טייב:  בוועדה האחרונה היו פה נציגים מהמשפחות בנושא התרבות

יוסף טייב:  עלתה הצעה שבכל אולם תרבות וספורט במדינת ישראל, יהיה כיסא אחד ריק, עם השלט – "כיסא ריק", עד שכולם ישובו הביתה

יוסף טייב:  אני לקחתי על עצמי שמהיום, גם בוועדה, משמאלי יהיה כיסא ריק עם השלט, שאותו כיסא יישאר ריק עד שאחרון החטופים יחזור הביתה

יוסף טייב:       משפחות החטופים בבקשה

דריה גונן: אני דריה גונן, אחות של רומי גונן

דריה גונן:  אני בת 18

דריה גונן:  כרגע מתעסקת רק להחזיר אותה הביתה

דריה גונן:  אני פה

דריה גונן:  את האמת, שאין לי אפילו מילים לומר לך, אין לי מה להגיד לך

דריה גונן:  יש לי בעיקר להגיד שהנושא הזה – אני לא יודעת על מה מדברים היום בדיוק, סליחה, אבל לא כזה מעניין אותי

דריה גונן:  החטופים הם מעל הכול, אני רק רוצה להזכיר את זה

דריה גונן:  בדיוק אמרת שאתה משאיר פה את הכיסא הריק

דריה גונן:  זה אומר הרבה, אבל אני לא באמת יודעת מה יכול לצאת מהשיחה הזאת

דריה גונן:  אני רוצה שתזכור כל יום בבוקר שאתה קם – בטוב, אני אפילו לא יודעת

דריה גונן:  אני יודעת שהוועדה הזאת על חינוך תרבות וספורט, שרומי רוקדת, ועכשיו היא לא יכולה לרקוד

דריה גונן:  וגם כשהיא תחזור, אני לא יודעת אם היא תוכל לרקוד, אני מקווה שכן

דריה גונן:  היא פצועה ביד, אני לא יודעת אם יש לה עדיין יד

דריה גונן:  אנחנו צריכים לעשות הכול בשביל שהיא תחזור, בשביל שכולם פה יחזרו, כל המשפחות האלה

דריה גונן:  כל פעם שאתם קמים בבוקר, זה הדבר הראשון שצריך לקום איתו, והדבר האחרון לפני שהולכים לישון

דריה גונן:  זה חייב להישאר בסדר-היום, זה חייב

דריה גונן:  גם מה שאתם מדברים עליו בוועדה, זה טוב ויפה, וצריך, אבל החטופים חייבים להיות מעל הכול, וצריך לזכור את זה

יוסף טייב: תודה רבה

עמנואל עבדי: קוראים לי עמנואל, אני בת 17, אני בכיתה י"ב, וזה דוד שלי, חנניה בלונקה

עמנואל עבדי:  דוד שלי היה במשך 90 יום נעדר, לפני מספר ימים שינו את הסטטוס שלו לחטוף

עמנואל עבדי:  אומנם שינו את הסטטוס לחטוף, אבל אנחנו לא יודעים איפה הוא עדיין

עמנואל עבדי:  אני באתי להזכיר ולהראות את הפרצוף שלו, ושתדעו שעדיין יש חטופים, יש לחשוב עליהם ולשים אותם מעל הכול

עמנואל עבדי:  הנושא של הוועדה הזאת היא על חינוך

עמנואל עבדי:  בעצם, אני תלמידת תיכון, ואני לא מבינה ביום יום, בסדר שלי בלימודים, לא מעלים את הנושא של החטופים כל שעה וכל רגע נתון

עמנואל עבדי:  לדעתי, זה צריך לבוא במקום ראשון, וצריך להעלות את זה בפני הילדים ובפני התלמידים, כי תלמידים מפחדים ללכת ולהגיב, הם מפחדים לעשות, כי הם גם לא יודעים על מה ללכת

עמנואל עבדי:  אצלי בבית הספר, אני מנסה להקים דברים ופרויקטים כמה שאפשר, אבל זה לא קורה אני מאמינה בכל בתי הספר בארץ, ואני חושבת שצריך לעשות עם זה משהו

עמנואל עבדי:  בנוסף, אני אגיד שיש שעות מעורבות חברתיות לכל התלמידים בכל התיכונים בארץ שלדעתי, צריך להגיד לבתי הספר לנצל אותם בשביל לעשות מעורבות שקשורה למלחמה, ולתרום, וללכת ולצאת החוצה, ולדבר, ולהעלות את הנושא ולהסביר

עמנואל עבדי:  תודה

הדר דניאל: שלום, קוראים לי הדר דניאל, אני אחותו התאומה של עוז, שנינו בני 19

הדר דניאל:  אני אשתדל שזה לא ייצא מאוד חזרתי לאחר הדברים שכבר נאמרו

הדר דניאל:  אני רק אגיד שארבעתנו אמנם בוועדה הזאת ספציפית, אבל יש נציגי משפחות נוספות בעוד ועדות

הדר דניאל:  בניגוד לרבים שיושבים במשכן הזה, לא בחרתי שהחיים שלי יעסקו בעשייה כזאת מהסוג הזה

הדר דניאל:  בטוחה שכל מה שקורה פה וכל סוגי הוועדות למיניהן חשובות ומקדמות - עבודה מקודשת, אבל העשייה שלנו כאן, והנושא שבאנו לדבר עליו הוא לא מבחירה, וזה לא מתוך עניין שבחרתי שיהיה לי

הדר דניאל:  אני באמת לא יודעת מה עוד אנחנו כמשפחות יכולות לעשות

הדר דניאל:  אנחנו כן מגיעים לדבר איפה שאנחנו יכולים, אנחנו כן משתדלים להיות אקטיביים איפה שאנחנו יכולים

הדר דניאל:  אני פונה אליכם כאנשים, ולא רק בשם הסמכות הפוליטית כזאת או אחרת שיש לכל אחד שיושב פה, בין אם זה נציגים של תנועות נוער, שנראה לי שיש כאן גם

הדר דניאל:  אני אישית סיימתי שנת שירות לפני דקה וחצי בערך

הדר דניאל:  אשאיר את הנושא הזה חי, מדובר במקום ראשון, ולא בסוף, ולא אולי, ולא במקרה, ולא אחרי שנסיים לדבר והלאה

הדר דניאל:  גם כאן, יש מאחוריך את התמונות של משפחת ביבס, אבל יש עוד חטופים - עוד 134

הדר דניאל:       אני מבקשת שגם הם יהיו, וגם עליהם תחשבו

הדר דניאל:  הם לא פה

הדר דניאל:  לצערי, כרגע לא מרגיש שיש מספיק קידום ביחס לזה שהם יהיו פה כמה שיותר מהר ובקרוב

הדר דניאל:  אני לא רוצה לאבד את התקווה שהם יחזרו, זה תלוי הרבה בכם, ובעשייה שקורה במקום הזה

הדר דניאל:  אני פשוט מבקשת שגם בוועדות וגם בקידום חוקים ובכל עשייה שאתם יכולים לפנות אליה, תזכרו שזה לא עוד נושא שיעבר, ולא משהו שאנחנו נוכל להתקדם ממנו בחברה בלי שהם יחזרו הביתה

הדר דניאל:  זה אומנם המשפחה שלי, אבל הם חלק מהחברה הישראלית לכל דבר ועניין

הדר דניאל:  תודה

עדי שרעבי: אני בת 15

עדי שרעבי:  שתי הדודים שלי יוסי ואלי חטופים

עדי שרעבי:  יוסי, כל המשפחה שלו ניצלה, ואלי, כל המשפחה שלו נרצחה, אשתו ושתי בנותיו, אין לו משפחה

עדי שרעבי:  כשיחזור פשוט הוא יבוא, הוא ירוץ לחבק את אשתו והוא לא ימצא אותה

עדי שרעבי:  הוא ירוץ לחבק את  נויה, הבת הגדולה שלו בת 16, והוא לא ימצא אותה

עדי שרעבי:  אז הוא יחפש את הבת הקטנה שלו יהל, בת 13, וגם אותה הוא לא ימצא

עדי שרעבי:  אין לו את מי לחבק כשיחזור

עדי שרעבי:  אמא שלו תחבק אותו

עדי שרעבי:  אבל בעיקרון, אנחנו לא יודעים באיזה מצב הוא

עדי שרעבי:  אנחנו לא יודעים אם הוא פצוע

עדי שרעבי:  אנחנו פשוט חייבים אותו כאן

עדי שרעבי:  אנחנו לא יודעים על מה הוא חושב, או אם הוא בכלל יודע שהם לא בחיים

עדי שרעבי:  אנחנו פשוט חייבים אותם כאן

עדי שרעבי:  כבר 100 ימים הוא כמעט שם, אצלנו זה כפול, זה גם יוסי וזה גם אלי, ועוד שלוש לוויות שקברנו, עוד שלושה אנשים מהמשפחה

עדי שרעבי:  הם פשוט חייבים לחזור

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מאז ה-7 באוקטובר, הפכנו להיות משפחה אחת

יוסף טייב:  אותם החטופים נחשבים, לפחות בעיניי, כאחים שנמצאים שם

יוסף טייב:  אני יכול להגיד שמעבר לפתיחת הנושא הזה - אנחנו פועלים

יוסף טייב:  אני כיו"ר קבוצת ידידות צרפת וצרפת, מחר תגיע משלחת מאוד גדולה של חברי הפרלמנט של האסיפה הצרפתית, האסיפה הלאומית והסנאט

יוסף טייב:  אחד הנושאים העיקריים שיעלה בראש סדר היום הוא הנושא של החטופים, לראות איך ממשלת צרפת, איך כל חבר פרלמנט או סנאט יכול גם הוא לפעול אל מול הגורמים הרלבנטיים כדי שכלל החטופים יחזרו לפה לשלום

יוסף טייב:      נמצא איתנו בזום, ראש עיריית דימונה, וסגן יו"ר השלטון המקומי, בני ביטון

יוסף טייב:  בבקשה

עמנואל עבדי: 	זה בסדר אם אוסיף משהו

עמנואל עבדי:  אני רק רוצה להגיד עוד משהו אחד

עמנואל עבדי:  לדוד שלי חנן יש שני ילדים צעירים בבתי הספר היסודי וחטיבה, והרבה ילדים גם מפחדים ולא מבינים את המצב

עמנואל עבדי:  צריך להוסיף הסברה בבתי הספר

עמנואל עבדי:  אבל עולים עכשיו הרבה שמועות וסיפורים על הטרדות מיניות ועל אונס מהמלחמה, וצריך לעשות לזה הסברה, כי זה מפחיד ילדים, ילדים לא יודעים מה לעשות עם עצמם

עמנואל עבדי:  חשוב מאוד שתהיה הסברה בבתי הספר

דוד ליבשיץ: אני הבן של עודד ליפשיץ שחטוף עכשיו בעזה, בן 83

דוד ליבשיץ:  כיף לראות את הדור הצעיר פה מדבר

דוד ליבשיץ:  אבל יש משהו קצת נאיבי בדיבור הזה, הם לא יודעים מה לעשות, ועוד פעולת חינוך

דוד ליבשיץ:  החטופים מופקרים עכשיו – מופקרים, זאת המילה

דוד ליבשיץ:  כל אחד פה שחושב שיעשה עוד איזו ועדה, עוד איזה סטיקר, הוא ישים דיסקית - אנחנו כבר לא שם

דוד ליבשיץ:  אחרי 90 יום, הם גמורים

דוד ליבשיץ:  מה שייצא מזה, זה לא איזה – חייבים להוציא אותם

דוד ליבשיץ:  אנחנו כבר לא יודעים מה ייצא משם

דוד ליבשיץ:  הפצועים, הפצועות, מדברים פה על אונס והתעללות

דוד ליבשיץ:  לנו נגמר הזמן

דוד ליבשיץ:  אנחנו צריכים אותם עכשיו

דוד ליבשיץ:  לא מחר

דוד ליבשיץ:  לא כאשר הוועדה תתכנס

דוד ליבשיץ:  לא כשהקבינט יפסיק לריב

דוד ליבשיץ:  אנחנו צריכים אותם עכשיו

דוד ליבשיץ:  נמאס לנו וזהו

דוד ליבשיץ:  הפקירו אותנו

דוד ליבשיץ:  אני בן קיבוץ ניר עוז, הפקירו אותנו 15 שנה, חטפנו וכל הזמן אמרו לנו תתרגלו

דוד ליבשיץ:  העבירו כסף כל אחד לעצמו, לחמאס, אני לא יודע מה עשו

דוד ליבשיץ:  אבל זה המצב

דוד ליבשיץ:  הפקירו אותנו פעם שנייה ב-7 באוקטובר כשאף אחד לא הגיע

דוד ליבשיץ:  שמענו הרבה סיפורי גבורה, והיו סיפורי גבורה של חיילים, לניר עוז הם לא הגיעו

דוד ליבשיץ:  נשחטנו

דוד ליבשיץ:  נאנסנו

דוד ליבשיץ:  נלקחנו בשבי

דוד ליבשיץ:  ועכשיו, אנחנו לקראת השלב השלישי, גם הצבא וגם אנחנו, הוא ייצא החוצה, הוא יעשה רק פעולות קטנות, ואנחנו נקבור אותם לדיראון עולם, שם בפנים, יהיה לנו עוד "רון ארדים", ועוד משפחות שיכול להיות שיקבלו עוד כמה תקציבים, כדי שהשתדלו שלא לדבר

דוד ליבשיץ:  אבל לנו נגמר הזמן

דוד ליבשיץ:  היקירים שלנו שם נאנקים ומתים

דוד ליבשיץ:  חשוב להגיד את זה, שמצוות פדיון שבויים, אנחנו עושים פה משהו לא יהודי, שאנחנו ממשיכים כרגיל שהם בפנים

דוד ליבשיץ:  אנחנו עושים את היכולת שלנו להשתקם, כי מאיפה נצא מההפקרה השלישית? מה תהיה נקודת המוצא לגייס את הילדים, ולספר להם, ולגלגל את הבלוף, זה בלוף

דוד ליבשיץ:  להשאיר אותם שם ככה זה בלוף

דוד ליבשיץ:  אין תקומה

דוד ליבשיץ:  אין תמונת ניצחון

דוד ליבשיץ:  אין שום דבר

דוד ליבשיץ:  זה בלוף

דוד ליבשיץ:  זה אני בא להגיד לכם

דוד ליבשיץ:  כל אחד שיזכור

דוד ליבשיץ:  לעצור הכול

דוד ליבשיץ:  הכול לעצור

דוד ליבשיץ:  לעשות הכול שהם ייצאו, ולחשוב איך מתקדמים פה, וחושבים על היום שאחרי ועל ה-20 שנה שאחרי

דוד ליבשיץ:  בא לי לעזור להם, להכין איזו מצגת בבית הספר והכול, אבל הם מפספסים

דוד ליבשיץ:  הציניקנים יושבים למעלה, ומשחקים איתנו את המשחק הפוליטי כרגע, לפי מה שזה נראה

דוד ליבשיץ:  שכחו אותם

דוד ליבשיץ:  מפקירים את החטופים, וזה לא יהודי לעשות את זה

דוד ליבשיץ:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מעבר חד

יוסף טייב:  בני

יוסף טייב:  בבקשה

יוסף טייב:  בזום

בני ביטון: אדוני היושב-ראש, אני הספקתי להיות אורח קבוע אצלך בוועדה

בני ביטון:  אז להגיד לך, תודה רבה, ולכל חברי הכנסת שנמצאים, להגיד למשפחות החטופים שליבי, ליבי איתם, גם לנו יש חטוף מדימונה, שגב חלפון

בני ביטון:  ואני מבחינתי זו המשימה העיקרית בעיניי – החזרתם של כל החטופים והחטופות

בני ביטון:  אני גם אמרתי למי שצריך להגיד למעלה, זו המשימה העיקרית שלנו

בני ביטון:  קודם כל שאפו לך שאנחנו מארחים אותם בוועדה אצלך שזה לא מובן מאליו

בני ביטון:  אני איתכם

בני ביטון:  מי שלא יודע, אני מכיר את כל החברים

בני ביטון:  אני הייתי בגרעין בניר עוז, לאחר מכן, עברתי לגרעין - - - לגבולות, שם הכרתי את אשתי, אז אני מכיר את נושא העוטף

בני ביטון:  כסגן יושב-ראש השלטון המקומי, אני אומר שכולנו, כל ראשי הרשויות יחד איתכם

בני ביטון:  תשתמשו בנו כל מה שאתם צריכים - אנחנו לרשותכם

בני ביטון:       ולעצם הדיון, שהוא אחד מהדיונים החשובים בעיניי

בני ביטון:  במקרה נמצא איתי גם חבר מועצת העיר יהודה בצלאל, שהוא מחזיק תיק הצעירים, ומנהל אגף הצעירים וסגניתו עדיאל, הוא ממנהלי האגפים הטובים

בני ביטון:  נמצאים איתנו פה אנשי המתנ"ס שבקיאים בנושא ובכפרי הסטודנטים, ומה שחשוב

בני ביטון:  אני רוצה להגיד, כפרי הסטודנטים – לי יש שניים כאלה בדימונה, אבל אני לא מדבר רק על דימונה

בני ביטון:  אני מדבר על כל כפרי הסטודנטים במדינת ישראל

בני ביטון:  מה שכפרי הסטודנטים במדינת ישראל עשו בדימונה, או בכלל במדינת ישראל, או מחוץ למדינת ישראל, במרוקו, ואבי בוחבוט, היה שותף לטובת הדברים האלה

בני ביטון:  כפרי הסטודנטים נמצאים מצפון ועד הדרום

בני ביטון:  העשייה שלהם נרקמת בתרבות, בציונות

בני ביטון:  הסטודנטים עבדו למופת אצלנו

בני ביטון:  את כל ניקיון המקלטים במדינת ישראל, את כל הקטיף, שהם יצאו והלכו לאסוף

בני ביטון:  צביעת בתים לקשישים

בני ביטון:  עזרה במוסדות החינוך שלנו

בני ביטון:  באמת, אני אומר, היום רוצים לבוא ולהיכנס מתחת לאלונקה ולעזור לעוטף

בני ביטון:  מה שחשוב לנו היום, גם העוטף וגם קריית שמונה, וגם שלומי, וגם בצפון, ה- - - הממשלתית לאורך שנים, ולא משנה איזו ממשלה הייתה

בני ביטון:  אני פה רוצה לציין את נגב גליל

בני ביטון:  את השר יצחק וסרלאוף, את משרד החינוך, את שר החינוך לתמיכה הזאת

בני ביטון:       אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, אתה, כיושב-ראש ועדת החינוך, חברי וידידי יוסי, כמי שמכיר אותך, כמי שעושה עבודה יוצאת מן הכלל בנושא כפרי הסטודנטים, אסור לנו

בני ביטון:  ואני אומר אסור לנו שאנחנו לא ניתן תמיכה לנושא כפרי הסטודנטים

בני ביטון:  אני אומר לכם זו בכייה לדורות

בני ביטון:  זה דור העתיד שלנו

בני ביטון:  הסטודנטים האלה דור העתיד שלנו

בני ביטון:  אני אתן לכם בדימונה

בני ביטון:  יש לי כמעט 2,000 סטודנטים

בני ביטון:  אני מחלק 5

בני ביטון: 5 מיליון שקלים מלגות, זה מה שעשו פה בדימונה, מרכז הצעירים שלנו שהתחיל לפני 10 שנים בתקציב של 50 אלף שקלים, והיום הוא עובר תקציב יחד עם המלגות, יחד עם הכול, עם 12 מיליון שקלים – זה שינה את העיר מקצה לקצה

בני ביטון:  ומה שעשתה איילין, יחד עם שני כפרי הסטודנטים שלנו כפר אחד, שהוא באמת המון שנים, והכפר השני, שהקמנו אותו בשישה חודשים

בני ביטון:  הקמנו התנחלות לסטודנטים במהירות אדירה יחד עם נשיא מדינת ישראל

בני ביטון:  יחד עם היועץ המשפטי למדינת ישראל

בני ביטון:  ויחד עם איילין, שהם באו ואמרו, ועשו את כל הדברים האלה

בני ביטון:  אז אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אני חושב שבדיון כל כך חשוב, אני עוד פעם אומר את זה, שר האוצר צריך להכניס עמוק את היד שלו לכיס ולהגיד – זה לא כספי תמיכות

בני ביטון:  זה לא כספי ייעודיות, זה צריך להיות בבסיס התקציב

בני ביטון:  הדברים האלה צריכים להיות בבסיס התקציב

בני ביטון:  ולא כל שנה ושנה אנחנו צריכים לבוא לוועדת הכספים, או לוועדת החינוך או לוועדה אחרת

יוסף טייב: בהחלט

יוסף טייב:  כולם מסכימים עם האמירה הזאת

יוסף טייב:  תודה רבה, בני

יוסף טייב:       בבקשה, חבר הכנסת גלעד קריב

גלעד קריב: צהריים טובים, אדוני היושב-ראש, ראשית, עדיין נמצאות איתנו נציגות ונציג המשפחות, אז לומר לכם תודה, ושהקריאה שלכם, והזעקה שלכם לא נופלת על אוזניים ערלות, אנחנו יודעים את החובה שלנו, והמבחן הוא  מבחן התוצאה, לא מבחן המילים הטובות, ויש לכולנו תפקיד - אופוזיציה וקואליציה לדאוג באמת לממש את הערך היהודי והכלל אנושי הזה, ולהשיב אותם הביתה

גלעד קריב:  תודה שאתם כאן

גלעד קריב:      אדוני, אני אהיה מאוד קצר

גלעד קריב:  אנחנו מדברים באופן ספציפי על כפרי הסטודנטים, אבל מדובר על תופעה רחבה יותר שמסגרתה מזה שנים, בעיקר בתקציבי משרד החינוך סביב כל הנושא של חינוך בלתי פורמלי בגילאי התיכון, וגם בחינוך הבלתי פורמלי בעשייה הקהילתית במסגרת שהיא על תיכונית, אם במהלך הלימודים האקדמיים, אם במסגרות של דחיות שירות כאלה ואחרים

גלעד קריב:  אנחנו נמצאים במציאות של תת תקצוב מתמשך

גלעד קריב:  קודם כל תקציב, בסיס תקציב, לא בסיס תקציב, בסופו של דבר, מדינת ישראל לא מגדילה את הסיוע לאותן מסגרות של חינוך בלתי פורמלי של חיי קהילה בלתי פורמלי של אזרחים צעירים בהיקפים הנדרשים

גלעד קריב:  וכדי להוסיף חטא על פשע, לאורך כל התקנות תמיכה הרלבנטיות, אנחנו רואים מצב שמדי שנה, בשורה ארוכה של תקנות, אנחנו נדרשים לכספים קואליציוניים, להסטות תקציב וכו'

גלעד קריב:       כפי שניהל עמותה גדולה, עמותה קהילתית גדולה במשך למעלה מ-12 שנים, המציאות הזאת משבשת את יכולת הפעולה

גלעד קריב:  גם אם בסוף הכסף מגיע, מדובר על בזבוז אדיר של משאבי ניהול ופיתוח במרדף אחרי הכסף

גלעד קריב:  חוסר יכולת של ניהול אסטרטגי

גלעד קריב:  חוסר יכולת להתחייב לתהליכים של תמיכה

גלעד קריב:  את הפרסה הזאת צריך לשנות

גלעד קריב:  הסיפור של כפרי הסטודנטים הוא אולי הדוגמה הכי מובהקת, כי בעוד שבתנועות הנוער ובתקנות נוספות, אנחנו רואים חלוקה בין בסיס התקציב, לרוב זה בין חצי לשני שליש מהכסף השנתי, ושליש מותירים לנושא של כספים ייעודיים והסטות

גלעד קריב:  במקרה של כפרי הסטודנטים – הם באמת נופלים בין הכיסאות

גלעד קריב:  הכול לא נמצא בבסיס התקציב

יוסף טייב: לארגוני הנוער הם גם - - -     

גלעד קריב: אני אומר ארגוני הנוער, תנועות הנוער, שנות השרות, קהילות המחנכים, חלק בבסיס תקציב, וחלק לא, וגם זו קטסטרופה

גלעד קריב:  במקרה של כפרי הסטודנטים, זה על אחת כמה וכמה, כי זה תמיד מרדף עד ה-31 בדצמבר

גלעד קריב:  את הפרסה הזאת צריך להפסיק

גלעד קריב:  אם היו מדברים כאן על מיליארדים, ניחא, אז היה צריך לומר כל שנה צריך לראות מאיזה עודפים מביאים

גלעד קריב:  מדובר, שלוקחים את כל תחום החינוך הבלתי פורמלי, תנועות נוער, שנות שרות, וקהילות מחנכים, וכפרי סטודנטים – על מה אנחנו מדברים? וארגוני הנוער, על איזה תקציב אנחנו מדברים? תקציב שהוא פחות מרבע מיליארד שקלים לכל התקנות לכל תחום החינוך הבלתי פורמלי בכל המגזרים של החברה הישראלית

גלעד קריב:       ולכן, יש פה שתי משימות, ופרק הזמן הוא לא ארוך

גלעד קריב:   בתוך כמה שבועות, האוצר יציג את תקציב 2024

גלעד קריב:  אני חושב שצריכה להיות הבנה של הקואליציה ושל האופוזיציה, שאנחנו לא מאפשרים לתקציב הזה לעבור עד שכפרי הסטודנטים לא מעוגנים בתוך בסיס התקציב

גלעד קריב:  ועד שאנחנו לא רואים התקדמות, יכול להיות שזה לא יקרה בשנה אחת

גלעד קריב:  אבל בסיס התקציב של כלל תקנות החינוך הבלתי פורמלי, והפיתוח הקהילתי בקרב האוכלוסייה הצעירה, צריך לגדול, החלק בבסיס התקציב צריך לגדול בצורה משמעותית

גלעד קריב:  אני מבקש ממך, כי אנחנו אנשי אופוזיציה

גלעד קריב:  אתה חבר קואליציה, אני מבקש שהנושא הזה יהיה אחד מהנושאים המרכזיים שאתם חברי הקואליציה שמבינים את העניין הזה שמים לנגד עיניכם

גלעד קריב:  אנחנו כמובן נגבה ונעזור בכל מה שצריך

יוסף טייב: תודה רבה

תירא-אל כהן: תודה, חבר הכנסת טייב, יושב-ראש הוועדה, על קיום הדיון החשוב הזה

תירא-אל כהן:  באמת, הגעתי אליך בשבוע האחרון של השנה, לפני כשבועיים

תירא-אל כהן:  היינו בלחץ אטומי

תירא-אל כהן:  אני נציגה של "קדמה"

תירא-אל כהן:  כפרי הסטודנטים שלנו, 12 במספר, נמצאים לאורך גבולות המדינה

תירא-אל כהן:  כפרים רבים שלנו נפגעו ופונו

תירא-אל כהן:  יש לנו פה את שירז, נציגת כפר הסטודנטים ניר עוז

תירא-אל כהן:  שמענו קודם ממר ליפשיץ על מה שעברה הקהילה הזאת, וכפר הסטודנטים שלנו

תירא-אל כהן:  היו לנו סטודנטים שעברו את הטבח הנורא שקרה שם, וכפר הסטודנטים עצמו נשרף

תירא-אל כהן:  הסטודנטים שלנו עשו בחירה מדהימה – להמשיך וללוות את הקהילה, ולהמשיך בנתינה שלהם בחינוך, בקהילה, ברווחה

תירא-אל כהן:  גם באילת, וכיום בקריית גת, אחרי שהקהילה עברה לשם

תירא-אל כהן:  אשמח ששירז תקבל את רשות הדיבור

תירא-אל כהן:  וכפרי הסטודנטים שלנו בגבול הצפון פונו גם הם

תירא-אל כהן:  יש לנו פה היום נציגים ממטולה, וממשגב עם, וגם הם ממשיכים לעשות ולפעול למען הקהילות המפונות

תירא-אל כהן:       הכנסת כפרי הסטודנטים בבסיס התקציב, דיבר חבר הכנסת קריב על כל תחום החינוך הבלתי פורמלי זה נכון

תירא-אל כהן:  אבל כשאנחנו מגיעים לתחום הצעירים, העידוד של צעירים בגילאי 18-35, להיות בעשייה, להיות במעורבות אזרחית, מחזירה את עצמה פי כמה וכמה לא רק בעת הזאת, בשעה הזאת, אלא גם בטווח הארוך בזה שאנחנו יוצרים פה אוכלוסייה מגויסת שממשיכה בחיים האזרחיים שלה במסורת של נתינה ועשייה לאומית

תירא-אל כהן:  אנחנו מבקשים שיכירו בנו, שיכניסו אותנו לבסיס התקציב

תירא-אל כהן:  אני רוצה שוב להגיד תודה לחבר הכנסת טייב, ולשאר משרדי הממשלה שתומכים בנו, ובכל פעם הם איתנו במאבקים האלה בדקה התשעים

תירא-אל כהן:  אנחנו מקווים שנוכל בעקבות הדיון הזה, להפסיק במרדפים, להשקיע את מלוא מרצנו בפיתוח של כפרים חדשים, ובחיזוק אוכלוסיות, במקום לרדוף אחרי תקציבים

יוסף טייב: תודה רבה

יובל פיטרו: אני יובל מהתאחדות הסטודנטים

יובל פיטרו:  אני אעשה קצר, כי כן חשוב לי שישמעו בעיקר את הדברים מהסטודנטים עצמם

יובל פיטרו:  כפרי סטודנטים, זה מפעל חיים שהוא באמת חשוב

יובל פיטרו:  וכמו שאמר ראש עיר דימונה, זה לא רק בחינוך הבלתי פורמלי, זה באמת בהמשכיות של החברה הישראלית והתיישבות ציונית, בעיקר בזמן הזה

יובל פיטרו:  זה משהו שהוא באמת הכרחי לשים אותו על סדר-היום, שלא יהיה את הטלטול הזה כל פעם של התקציב, ובאמת, שזה יהיה גם בתוך התקציב, וגם באופן כללי, להבין שאנחנו מעריכים גם התאחדות הסטודנטים שבאמת יהיו עוד סטודנטים שירצו עכשיו לעבור ולהתיישב באזורים האלה, לשקם את האזורים האלה, וזה בסך הכול

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת נעמה לזימי

יוסף טייב:  בבקשה

נעמה לזימי: תודה רבה, כבוד יושב-ראש הוועדה, לפני כחודש, אני פניתי בנושא של כפרי הסטודנטים גם לשר החינוך, לשר האוצר, לשר השיכון, ואני יכולה למנות עוד משרדים שיכולים להיות חלק מהמענה הנדרש עכשיו

נעמה לזימי:  אני רוצה דווקא להגיד לך, יו"ר הוועדה, שאנחנו דיברנו פה בזמן האחרון לא מעט על מניעת נשירת סטודנטים

נעמה לזימי:  הרי חלק מהאתגרים שיהיו עכשיו איך לצלוח את הסמסטר הנוכחי, איך לא לאבד את שנת הלימודים, ואיך לא לייצר כך שהסטודנטים יוותרו על החלום האקדמי, ואולי על הגשמת עתידם התעסוקתי בגלל הסיטואציה שנוצרה

נעמה לזימי:       כפרי הסטודנטים, מעבר לזה שזה מפעל מבורך, ובאמת, שמייצר גם המון פעילות קהילתית וחברתית, גם אזורים מאוד פריפריאליים, זה גם בהכרח מעטפת תומכת של ליווי שהיא גם מסייעת כקבוצת התייחסות לצלוח את התקופה הזאת על-ידי תמיכה וסיוע ופעילות שהיא מאוד חשובה

נעמה לזימי:  ואני, את כפרי הסטודנטים מכירה כמה שנים, עוד מלפני שהייתי חברת כנסת

נעמה לזימי:  אני חושבת שהדבר הנכון הוא קודם כל, להכיר בזה שהתקציבים ששוחררו הם לא מספיקים, ושהמפעל הזה יעמוד בסכנה אם אנחנו לא נתקצב את זה כמו שצריך

נעמה לזימי:  ולא ייתכן כשאומרים לנו כל פעם, ומנפנפים בחלק מהשירותים האוניברסליים, הסוציאליים האלה – הינה, אבל הכספים הקואליציוניים הולכים גם לזה ולזה, אבל בעצם לאלה קיצצו, ולאלה לא

נעמה לזימי:  ואני אומרת לשירותים הכלליים קיצצו, ולשירותים הסקטוריאליים לא

נעמה לזימי:  זה דבר שהוא פשוט בעת מלחמה, כי ברורה המטרה הלאומית כרגע - לשמור על המצוינות האקדמית, ולשמור על המסגרת התומכת, ובזה ששוחררו כספים חלקיים, ולא כל מה שהם ציפו לו, יש כאן בעיה

נעמה לזימי:  אני רוצה לבוא עם הצעה, כי הדבר הזה כבר נעשה והם עומדים בסימן שאלה

נעמה לזימי:  אני חושבת שאפשר להוציא פנייה לשר נגב גליל, לשרה למשימות לאומיות, שאולי באמת תיקח איזו משימה לאומית לדבר הזה, לחינוך, לשיקום, לראות איך אפשר להגדיל באיזשהו מצ'ינג משרדי ולהשלים את הפער הזה

נעמה לזימי:  בו בושה שאנחנו מגיעים לזה חד-משמעית, אבל אפשר כבר עכשיו לראות איך משלימים את הפער הזה

נעמה לזימי:       אני רוצה להצטרף לחברי גלעד קריב

נעמה לזימי:  חלק מהמאבקים שלנו עכשיו על שקיפות ודיווח שספרי התקציב, הם גם כדי שלא נגיע לסיטואציה הזאת בלי שאנחנו מודעים לחסרים בסעיפי התקציב הממשיים, כדי שאנחנו נראה מה בכפרי הסטודנטים כמו כל שירות אחר, כמו שלל השירותים שישנם, איפה נגרע, ואיפה חסר

נעמה לזימי:  לכן, המאבק הזה בעצם על שקיפות, הוא תמיד מאבק על סדרי עדיפויות, ותמיד מאבק כדי להבין לאן הכסף הולך

נעמה לזימי:  זה לא איזה עניין טהרני של מינהל תקין בלבד, אלא זה עניין מהותי, ערכי, וכמובן, כלכלי

נעמה לזימי:  אני חושבת שתקציב 2024, יהיה חייב לשקף את החלת כלל הצרכים בתוך מערכת החינוך, בדגש על סימני השאלה ועל המקומות שאנחנו חייבים לחזק עוד יותר עכשיו

נעמה לזימי:  גם עכשיו אפשר פתרון

נעמה לזימי:  אני גם יושבת בכספים, ואני יודעת שאפשר להעביר תקציבים, ולשתף פעולה עם עוד משרדים

נעמה לזימי:  אם כל אחד יתרום שני מיליון, אנחנו נעשה איזושהי השלמת פער, כולנו מבינים

נעמה לזימי:  זה גרושים לעומת המיליארדים שעברו בשבועות האחרונים, גרושים

נעמה לזימי:  אני לא מבינה איך בכלל מתקיים דיון פיקוח פרלמנטרי על הסוגיה הכול כך קטנה הזו, אבל אין ברירה

נעמה לזימי:  אבל חובה עלינו לפקח, וחובה עלינו גם לתקן

נעמה לזימי:  תודה חברים

יוסף טייב: אני אגיד מה שאמרתי בתחילת דבריי

יוסף טייב:  ברכות לשר וסרלאוף, כי באמת התגייס, ונתן לשנת 2023, את הפער, ואנחנו מקווים שהדבר אכן ייעשה גם בשנת 2024

נחמי גייניס: תודה רבה

נחמי גייניס:  קודם כל על הבמה, ועל הזמן

נחמי גייניס:  יש לי את הזכות לעמוד בראש תנועת "איילים" שאני אוהבת לקרוא לו סטארט-אפ ציוני

נחמי גייניס:  כבר 20 בנגב, בגליל, ובפריפריות החברתיות

נחמי גייניס:  אני חייבת להגיד שאני מרגישה שאני עומדת כאן לא לבד

נחמי גייניס:  יחד איתי עומדים 2,500 סטודנטים בתשפ"ג, היו חלק לא פחות ממהפכה

נחמי גייניס:  מהפכה שקטה אבל זו מהפכה

נחמי גייניס:  כפרי הסטודנטים נמצאים במקומות שבה מדינת ישראל התקשתה להביא או להשאיר את בני המקום, ומייצרים, ובעצם, מנצלים את חלון ההזדמנויות של הפרק הסטודנטיאלי בשביל להפוך את הסטודנט מזה שהוא יהיה רק מרוכז בתואר שלו, ולהיות שותף למשימה שהיא משימה לאומית

נחמי גייניס:  אנחנו רואים את זה כל פעם מחדש

נחמי גייניס:  ראשי הרשויות מדברים את זה, ובטח, ובטח בזמן הלחימה מה-7 באוקטובר, כשבעצם חבר'ה, ואתה תראה פה, הם יושבים כאן לידינו, פה בחדר הזה, פשוט החליטו לרדת, לעשות מעשה, ולרדת לים המלח, לערבה, לפתוח את הבתים שלהם, לאפשר למשפחות המפונות להיקלט בתוך הכפרים, ולהיות חלק ממה שקורה כאן, להיות הזרוע הביצועית של המדינה

נחמי גייניס:  זה קרה עכשיו

נחמי גייניס:  זה קרה בזמן הקורונה

נחמי גייניס:  זה קרה בזמן שומר חומות

נחמי גייניס:  כל פעם שהם צריכים אותנו אנחנו שם, כי אנחנו הפנים היפות של הארץ הזאת

נחמי גייניס:  אבל מהפכות גדולות לא קורות עם תקציב שרובו לא נמצא בבסיסו

נחמי גייניס:       אני רוצה כן להגיד תודה רבה גדולה פעם אחת למשרד החינוך, לשר החינוך, ולצוות המקצועי במשרד שיצאו מגדרם כדי לאפשר לנו להתגבר על האתגר שהיה השנה, למשרד נגב גליל, משרד האוצר כמובן

נחמי גייניס:  אבל זה לא מספיק

נחמי גייניס:  נעמה לזימי שהייתה שותפה בשנת תקציב הקודמת, אנחנו זוכרים את כולם

נעמה לזימי: אפרופו כספים קואליציוניים שהם לכולם

נחמי גייניס: התקנה נחתמה ב-2017, כשהיינו סדר גודל של 964 סטודנטים עם כמעט 14 מיליון שקלים בתקנה

נחמי גייניס:  בחישוב מאוד פשוט, השקעה ממשלתית פר סטודנט לראש עומדת על 13

נחמי גייניס: 4 פחות או יותר

נחמי גייניס:  ב-2023, וזה בשורות נהדרות, מ-964, כבר הפך להיות 2,500

נחמי גייניס:  התמיכה הממשלתית אומנם גדלה ב-17

נחמי גייניס: 2 מיליון, אבל כשמסתכלים על זה פר ראש, ההשקעה הממשלתית בעצם נחתכה בחצי, ועומדת על 6

נחמי גייניס: 8

נחמי גייניס:  הדלתה הזאת לא מאפשרת לנו כארגונים, כתנועות שמניעות מהלכים גדולים במקומות שבהם אנחנו עושים, אנחנו נאלצים להיות עסוקים בהישרדות

נחמי גייניס:       נגע בזה חבר הכנסת גלעד קריב

נחמי גייניס:  יש לזה מחיר

נחמי גייניס:  מעבר להישרדות הקיומית היום-יומית, שבאמת, בדצמבר האחרון היינו בסכנה שכפרים שלמים, בעיקר, מאזור הנגב המערבי שנמצאים בקו ראשון למערכה ייסגרו, שחברה שנמצאים בצו 8 יחזרו הביתה ויגלו שהם צריכים לפנות את הבתים שלהם, זה פשוט לא הגיוני

סימון דוידסון: כמה מזה כספים קואליציוניים מהסיפור הזה? יש משהו בבסיס?     

נחמי גייניס: זה מאוד משתנה

נחמי גייניס:  גם היו פה כמה מערכות בחירות

נחמי גייניס:  יש 3

נחמי גייניס: 5 מיליון שקל בבסיס של משרד החינוך

נחמי גייניס:  כל שנה יש מרכיב קואליציוני, אבל הוא צריך להיות התוספת

נחמי גייניס:  הוא לא צריך להיות הלחם והמים של התקנה הזאת

גלעד קריב: 3

גלעד קריב: 5  מיליון שקלים זו בדיחה

סימון דוידסון: מה המספר שצריך?     

נחמי גייניס: כדי להחזיר בחזרה את התקנה למי שהיא הייתה ב-2017, מבחינת ההשקעה פר ראש, התקנה צריכה לעמוד על 40 מיליון שקל

גלעד קריב: כשהכנסת חוקקה את חוק המכינות הקדם-צבאיות, אז הייתה הבנה, מכיוון שזה פרויקט לאומי שמעוגן בחקיקה ראשית, ככל שמספר הדח"שים גדל, גדל גם התקצוב, יש תקצוב פר חניך

גלעד קריב:  אז היה צריך לשבת עם כפרי הסטודנטים, להגיע לסיכום דומה, זה בסדר, אי-אפשר להכפיל כל שנה

גלעד קריב:  אבל להחליט

גלעד קריב:  הרי מספר הסטודנטים בישראל גדל משנה לשנה, אז אתה רוצה שגם מספר האנשים בכפרי הסטודנטים יגדל

גלעד קריב:  צריך ולא לפתור את זה לשנה

גלעד קריב:  לשבת עם החבר'ה, בסך הכול חמישה ארגונים, הם הארגונים המשלחים היום

גלעד קריב:  זה לא שצריך לשבת היום עם 40 עמותות מכל המגזרים

יוסף טייב: נהיה מאוחדים

יוסף טייב:  בוא

גלעד קריב: בדיוק

גלעד קריב:  אנשי ביצוע, ולהגיע לאיזשהו מסלול רב-שנתי, עם גדילה אוטומטית, מוסכמת מראש, שאפשר לעשות תכנון אסטרטגי

גלעד קריב:  אני אומר שגם תורמים, כי תמיד צריך גם פילנתרופיה

גלעד קריב:  אבל תורם רוצה לראות שיש שותף אסטרטגי מצד המדינה, הוא אומר המדינה מתחייבת על גדילה, אז גם אנחנו – הפדרציות היהודיות, גורמים אחרים, רשויות אחרות התחייבו גם על גדילה

סימון דוידסון: קודם כל, יושב פה ראש מועצת תמר, והייתי שמח לשמוע גם ממך על הקשר בין מועצה לכפרי הסטודנטים

סימון דוידסון:  אבל אני רוצה לדבר על דבר אחד, וחייבים לסיים את זה, ואני בטוח שהקואליציה תסכים

סימון דוידסון:  יש פה דבר עקום עם הדבר הזה שנקרא כספים קואליציוניים, זה לא יאומן

סימון דוידסון:  זה במורים שהכסף מגיע מכספים קואליציוניים, חלקם אתה יודע על מה אני מדבר

סימון דוידסון:  בתנועות הנוער שהן כל כך חשובות למדינת ישראל, ואנחנו רואים במיוחד, גם בתקופת הקורונה למדנו את זה

סימון דוידסון:  ועכשיו, בתקופת הלחימה

סימון דוידסון:  ואנחנו יודעים ומדברים על זה שילד עסוק זה ילד בריא

סימון דוידסון:  וילד שמסתובב ברחובות, זה ילד שהוא לא טוב לחברה הישראלית בסופו של דבר

סימון דוידסון:  תנועות הנוער הן עוגן מאוד חשוב

סימון דוידסון:  וגם בתנועות הנוער, זה כספים קואליציוניים, וצריכים לריב על זה

סימון דוידסון:  והאם יש לך חבר כנסת שרוצה או לא רוצה, די

סימון דוידסון:  צריך לסיים את הסאגה הזאת

סימון דוידסון:  אני מבקש מהחברים שלנו שנמצאים היום בקואליציה, בפעם הבאה הם לא יהיו, אבל לא משנה, בינתיים בקואליציה, לדאוג לזה שבתקציב הקרוב - - -      

יוסף טייב: אני מציע שנהיה ביחד עם כולם, לא צריך אופוזיציה בכלל

סימון דוידסון: אבל די, מספיק עם הדבר הזה

סימון דוידסון:  הנושא הזה של כפרי הסטודנטים ותנועות הנוער, כל הדברים האלה שכל כך חשובים לחברה הישראלית, צריך וחייב להיות בתוך התקציב מסודר, בלי להתחנן, ובלי לבקש, ובלי איזה חבר כנסת שרוצה או לא רוצה, צריך לסיים את הסאגה הזאת

סימון דוידסון:  זה ממש עוד מספר חודשים קטן, וכבר הוועדה צריכה לצאת בקריאה, אם זה 40 מיליון, אז 40 מיליון

סימון דוידסון:  אם זה 50 מיליון, זה 50 מיליון

סימון דוידסון:  זה לא כספים מטורפים, וזה עושה טוב לחברה הישראלית

סימון דוידסון:  אני שואל אותך, ותגידי לי מה אתם עושים

סימון דוידסון:  ספרי מה אתם עושים לחברה הישראלית, אנשים צריכים לדעת

סימון דוידסון:  כמה אתם תורמים וכמה אתם נוגעים במקומות שמשרד החינוך ומשרדים אחרים לא נוגעים בהם

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  בבקשה, מבני עקיבא

יצחק רבין: שלום לכולם, אז קודם כל אני שמח לראות שאנחנו משכנעים את המשוכנעים

יצחק רבין:  אין לי הרבה מה להוסיף מעבר למה שנאמר, אולי אני אתאר על העשייה שלנו, אבל לפני זה אני רוצה לומר שאנחנו לא רק עובדים טוב ביחד, זה לא פלא

יצחק רבין:  הרבה פעמים ארגונים שבאותו כיוון עובדים טוב ביחד, ואנחנו ארגונים שונים

יצחק רבין:  אני מבני עקיבא, ונחמי מאיילים

יצחק רבין:  בקדמה מימין ושמאל והחלות, וכל הארגונים והיופי שאנחנו מבינים שיש פה משהו גדול יותר לכולנו, וכולנו משלבים ידיים ביחד

יצחק רבין:       מה אנחנו עושים לחברה הישראלית

יצחק רבין:  עברנו שנה מאוד לא פשוטה

יצחק רבין:  כולנו, אולי שנים, ואני חושב שמדינת ישראל משקיעה הון בחינוך, בילדים בנוער

יצחק רבין:  אני אישית בוגר מכינה מעורבת דתיים וחילוניים

יצחק רבין:  אבל בשלב שבו אני הייתי לפני שש שנים, שבע שנים פתאום כל אחד נכנס למגזריות שלו

יצחק רבין:  כל אחד נכנס לעולם שלו

יצחק רבין:  אנחנו כבר לא נפגשים

יצחק רבין:  אני אדבר גם ב"רחל בתך הקטנה"

יצחק רבין:  אני אסביר בדיוק במה מדובר, ומה העשייה

יצחק רבין:  אבל אנחנו ארגונים שחורטים על הדגל שלנו את המעורבות הזאת, את המפגש, את האכפתיות, לא  את הסגירות

יצחק רבין:  זה לא משנה עכשיו אם זה "בני עקיבא" או החלוץ, או קדמה, או שעלים או איילים

יצחק רבין:  כולנו ביחד במטרה הזאת, ובמובן הזה אני חושב שמדובר בפרויקט של חוסן לאומי, ולא ייתכן שהוא לא בבסיס התקציב, אבל שוב, זה משכנע את המשוכנעים

יצחק רבין:       עכשיו אגיד מה אנחנו עושים בפועל, ומה זה כפר סטודנטים

יצחק רבין:  כפר סטודנטים זה בעצם קבוצה של בין 20 ל-30 סטודנטים בגדול כחבורה אחת

יצחק רבין:  אנחנו פרוסים בכל הארץ, מקריית שמונה ועד אילת

יצחק רבין:  אנחנו בעצם לוקחים חבר'ה צעירים בשלב הזה, בנקודת הכרעה של החיים שלהם, ומנסים ביחד איתם לכוון אותם, לחיות חיים של שליחות, חיים של עשייה, חיים של מעורבות חברתית

יצחק רבין:  איך זה קורה בפועל? כל סטודנט מתנדב במגוון תחומים בין אם זה בחינוך הפורמלי, או הבלתי פורמלי, בחקלאות, בהתיישבות, בנוער בסיכון, בקשישים, כל אחד על פי הצורך של הרשות, זה אחד הדברים היפים שלנו

יצחק רבין:  זאת אומרת, אנחנו לא באים מבחוץ, אנחנו באים ועובדים יחד עם האנשים במקום

יצחק רבין:  הדבר הזה גורם לאנשים להתחבר ולהישאר במקומות שבהם הם גרים

יצחק רבין:  בטח עיירות פיתוח, מקומות מוחלשים, מדימונה, ואנחנו רואים שזה גורם לאנשים להישאר שם ולחזק את המקומות

נעמה לזימי: הייתי בתל חי בכפר סטודנטים, לפני יותר משנה, וזה היה פשוט מקסים לראות את זה

נעמה לזימי:  אהבה למקום גם נוצרת תוך כדי יצירת קהילה, והרצון גם לנטוע שם שורשים

נעמה לזימי:  אתה פשוט רואה קהילת סטודנטים, דבר שלא פעם כל כך חסר, וזה לא פחות חשוב

יצחק רבין: אני אסיים בזה

יצחק רבין:  אני באמת חושב שכחברה, בטח שנה אחרונה, אבל בכלל, אחד האתגרים שלנו, שאנחנו כאן בתוך מגזרים שלנו, רק בתוך המגזרים שלנו

יצחק רבין:  אנחנו מוסללים במעין מסלול כזה, ויש בה כפרי סטודנטים, זה צריך לגדול, זה צריך לגדול פר ראש

יצחק רבין:  זה צריך להיות משהו מסודר שלא כל שנה באים ומתחננים, כי יש פה בשורה ואפשרות לשינוי

יצחק רבין:  יש פה 300 אלף סטודנטים בארץ, זה צריך לגדול ולהיות מעוגן, ולעשות את זה נכון דרך ארגונים שמתמחים בזה

יצחק רבין:  אבל באמת בעזרת השם לעשות פה שינוי בכל היחסים בינינו

יצחק רבין:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת אריאל קלנר

יוסף טייב:  בבקשה

אריאל קלנר: גם אני לא אגזול יותר מדי מהזמן, אבל היה חשוב לי מאוד להגיע לדיון הזה

אריאל קלנר:  תודה לך על הדיון

אריאל קלנר:  גם תודה לשר וסרלאוף, על זה שהוא נרתם בשביל לסגור את מה שהיה צריך כדי שהמפעל המבורך הזה התקיים

יוסף טייב: שר החינוך גם הסכים לקבל את הכסף, זה לא היה פשוט

אריאל קלנר: אני גם מודה לחברי הכנסת מהאופוזיציה, ואני מודה בעיקר למי שעושה את המפעל המדהים הזה

אריאל קלנר:  מדובר בפעילות שהיא גם קהילתית, גם בבניית מנהיגות, גם בשימור העשייה הסטודנטיאלית כמו שנעמה ציינת, הסטודנטים עצמם בעצם משמר אותם, עוזר להם בכל התהליך הזה

אריאל קלנר:  ושוב, בונה פה את המנהיגות של העתיד

אריאל קלנר:  המנהיגות החברתית של העתיד

אריאל קלנר:  המנהיגות הקהילתית, אנשים שלוקחים אחריות

אריאל קלנר:       אני באתי לכאן בשביל להגיד שאני באופן אישי, ויחד עם כל החברים כאן, אבל באופן אישי מחויב לחלוטין שהעניין הזה ייכנס לבסיס התקציב לא בכספים קואליציוניים

אריאל קלנר:  אני בכלל לא חושב שהתופעה הזאת של כספים קואליציוניים זו תופעה שרצוי שתעבור מין העולם

אריאל קלנר:  אני שמח שכולנו פה מסכימים

אריאל קלנר:  אני לפחות באופן אישי אנחנו נרתם לעניין הזה שזה יהיה בבסיס התקציב, שיקבלו את התקצוב

אריאל קלנר:  זה לא כסף שאנחנו מוציאים, זה כסף שאנחנו משקיעי

אריאל קלנר:  מדינת ישראל משקיעה פה כסף בבניית העתיד שלה, והיא קוצרת רווחים הרבה יותר גדולים מאשר מה שהיא משקיעה

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  שירז סטודנטית בקדמה

יוסף טייב:  בבקשה

ישראל ברזילי: אני מהכפר בניר עוז

ישראל ברזילי:  ב-7 באוקטובר אני הייתי בבית שלי בכפר

ישראל ברזילי:  אני כן אשמח, אבל בגלל שאין זמן לדבר, יותר על העשייה שלנו בקיבוץ באופן ספציפי ופחות דיבורים כלליים

ישראל ברזילי:  לפני ה-7 באוקטובר, גם העשייה שלנו הייתה מאוג גדולה בקיבוץ

ישראל ברזילי:  הקיבוץ הוא קיבוץ שרובו מורכב מבני הגיל השלישי

ישראל ברזילי:  כמעט לכל סטודנט היה זוג או קשיש הורה מאמץ שהיינו מלווים אותם באופן אישי

ישראל ברזילי:  האמא המאמצת שלי זאת אופליה רויטמן שחטפה וחזרה

ישראל ברזילי:  קודם כל יש לנו את העשייה עם חברי הגיל השלישי, גם באופן פרטני עם קשישים, וגם באופן קבוצתי לעשות להם כל מיני פעילויות ואירועים

ישראל ברזילי:  המון עבודה עם הילדים

ישראל ברזילי:  אפשר להגיד באופן מוחלט שהכפר שלנו החייה מאוד את הקיבוץ

ישראל ברזילי:  הקיבוץ מאוד שמח על הפעילות שלנו, על האנשים שהגיעו

ישראל ברזילי:  הרבה סטודנטים גם מתכננים, אני גם באופן אישי להישאר תושבי ניר עוז גם אחרי הלימודים

ישראל ברזילי:       מאז ה-7 באוקטובר, הסטודנטים התגייסו באופן מלא לעזור לקיבוץ בכל מה שצריך

ישראל ברזילי:  בשבועות הראשונים כל חברי הקיבוץ, וכל ההתנהלות בקיבוץ כולם היו מפורקים לגמרי

ישראל ברזילי:  אף אחד לא תפקד

ישראל ברזילי:  אף אחד לא התנהל בצורה שהוא כביכול אמור

ישראל ברזילי:  אז הסטודנטים לקחו אחריות מלאה גם על החינוך, גם על חלוקת חדרים בבתי מלון על כל ביורוקרטיה, כל דבר שהיה צריך להתעסק בו, פשוט לקחנו את הקיבוץ כביכול תחת חסותנו המלאה ודאגנו לכל מה שצריך לדאוג - אם זה לתרומות, אם זה לכספים, אם זה לביורוקרטיה מול המלון

ישראל ברזילי:  כל דבר שהיה צריך – ריכוז של החינוך

ישראל ברזילי:  בעצם, שום צוות חינוכי לא נמצא חוץ מאנשים מאוד בודדים ביחד עם הקיבוץ

ישראל ברזילי:  אז יצא שאנחנו בעצם ביחד עם הש"ין-ש"ינים של שנים קודמות שחזרו, אנחנו בעצם ניהלנו את כל נושא החינוך מא' עד ת'

ישראל ברזילי:  וכרגע בכרמי גת, אנחנו נהיה אחראים גם לשמור על הקהילה המגובשת, לדאוג לנהל איזשהו פאב, או איזשהו משהו שידאג קצת לקיבוץ בגלל שעכשיו הם נמצאים בבניינים שזה משהו שהוא מאוד קשה להם

ישראל ברזילי:  לדאוג איכשהו לשמור על חיי קהילה כמו שהם היו לפני

ישראל ברזילי:  אני יכולה להגיד שיש לנו תפקיד מאוד משמעותי בקיבוץ

ישראל ברזילי:  הקיבוץ אוהב אותנו ומחבק אותנו

ישראל ברזילי:  ומאוד רוצים אותנו שם, במיוחד גם השנה באופן ספציפי, כאשר השי"ן שי"נים עזבו את הקיבוץ, אנחנו כרגע הכוח עזר היחיד שיש לקיבוץ

ישראל ברזילי:  מעבר לקרבה שלנו למשפחות, למשפחות של חטופים, וחטופים שכמובן יש לנו קשרים אישיים איתם

ישראל ברזילי:  אני גרה שם כבר שלוש שנים

ישראל ברזילי:  יש לי קשרים אישיים כמעט עם כולם

ישראל ברזילי:  אנחנו חיים את המקום הזה, זה הבית שלנו לכל דבר ועניין מעבר לזה שאנחנו כביכול רק כפר סטודנטים שבאים ומעבירים שם את הלימודים שלנו

ישראל ברזילי:  זה הרבה מעבר לזה

ישראל ברזילי:  זאת הקהילה שלנו, זה הבית שלנו

ישראל ברזילי:  אנחנו רוצים לעשות כל מה שאפשר כדי להמשיך לתת ולהמשיך לתרום

ישראל ברזילי:  ואנחנו לא יכולים לעשות את זה בלי העזרה שלכם

ישראל ברזילי:       החונכות שלי היו עם רויטמן, וגם פרח, גם ארז קלדרון היה חניך שלי

ישראל ברזילי:  עכשיו אני בחונכות עם ילד שגם שני הדודים שלו חטופים, ודודה שלו ובנות דודות שלו חזרו בעסקה שהייתה

ישראל ברזילי:  אנחנו משמעותיים בניר עוז באופן ספציפי, ואני בטוחה שבכל הארץ ובכל הגבולות והמפונים, בין אם זה בצפון, ובין אם זה בדרום

ישראל ברזילי:  הכפרים חייבים להמשיך להתקיים

ישראל ברזילי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת עמית הלוי

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש, הגעתם לפה בזמן נכון, כיוון שאנחנו בדיונים על תקציב 2024

עמית הלוי:  ברור לגמרי שחייב להיות בתקציב הזה קיצוץ משמעותי, אני מתחיל מזה בכוונה

עמית הלוי:  קיצוץ מהותי בביורוקרטיה במקומות שדרוש קיצוץ בסעיפים מיותרים, המסקנה ברורה מהמלחמה שאנחנו בה – צה"ל צריך לגדול מבחינת הסד"ק וכתוצאה חד-פעמית, כמו שאמר שר הביטחון, אנחנו רואים שבע זירות מסביבנו

עמית הלוי:  ולכן, על כל יחידה שאנחנו נסגור, נוכל להקים עוד גדוד, נוכל להקים עוד קו ייצור של חימוש, ולכן, ברור שהתקציב צריך להיות שונה, לא איזה פלייט קטן או משהו כדי לצאת ידי חובה

עמית הלוי:       ועם זאת, יש כמה חריגים, אחד מהם אי קיצוץ בהוצאות שהן למעשה השקעות, הן לא הוצאות ממשלתיות רגילות, אלא הוצאה שהן השקעה

עמית הלוי:  זכיתי לבקר את כפרי הסטודנטים של קדמה, נרקיס, על כל הפעילות, וזה נכון כמובן לכל כפרי הסטודנטים, כמו שהצגת איילים, בני עקיבא ואחרים, ואני אסביר למה זה השקעה, אדוני היושב-ראש, ולמה באמת אני מסכים שאנחנו צריכים להתעקש גם על בסיס התקציב, וגם להיכנס לפרטים ולראות באמת איך מרחיבים אותו

עמית הלוי:  דבר ראשון, זה ציונות

עמית הלוי:  זו מילה שנשחקה לאורך השנים

עמית הלוי:  מה שהם עושים, בסופו של דבר, זה חיזוק המפעל הציוני, זה נכון בפריפריות שונות

עמית הלוי:  אפשר לחזק את המפעל הציוני גם בתל-אביב

עמית הלוי:  אני שומע כל מיני קולות מחברים שלי, ונדמה לי שדרוש גם שם חיזוק של היסודות העיקריים של המפעל הגדול הזה של הרעיון הלאומי הגדול הזה של הרעיון הציוני

עמית הלוי:  ובוודאי במקומות האחרים שאתם נמצאים

עמית הלוי:  למעשה, ישראל הייתה צריכה להיות

עמית הלוי:  ממשלת ישראל היום, אמרתי את זה גם לראש הממשלה, הייתה צריכה להציג לציבור תנופה, לא מנהלת תקומה בכל הכבוד והדברים שצריכים לעשות, ודיברת עליהם, גברתי הסטודנטית, דיברת דברים חשובים

עמית הלוי:  צריך לעשות פי כמה

עמית הלוי:       היה צריך להניח היום על השולחן הישראלי עשרות נקודות התיישבות חדשות, בנגב, בבקעה, בגליל, ביו"ש, זה מה שהממשלה הייתה צריכה לעשות – תנופה אדירה, לא פרחים על איזה מקום, ולתת לפלוני או לקיבוץ כזה עוד דבר, או למושב כזה עוד או ליישוב קטן

עמית הלוי:  תנועה – 20 יישובים בגליל

עמית הלוי:  20 יישובים חדשים בנגב

עמית הלוי:  בבקעה, ביו"ש, זה מה שהיה צריך להיות, ודאי מה שאתם עושים, שזו גם השקעה באזורים הללו והשקעה בציונות

עמית הלוי:  גם השקעה חברתית, כמו שתיארת, וזה נכון, בכלל הסיוע תוך כדי, וראיתי את זה בעיניים בכפרים שלכם תירא-אל

עמית הלוי:  גם כמו שאמרת השקעה באזור, כיוון שיש פה היבט גיאוגרפי, ואתם, כפי שאמרת, רוצה להמשיך לגור שם

עמית הלוי:  גם יש היבט דמוגרפי, לפחות בעשרות הסטודנטים שישבתי, עשיתי שם איזה מחקר קטן, גיליתי שנוצרים גם שידוכים שם, גם את זה אנחנו מכבדים ומייקרים

עמית הלוי:  בעיקר, בטווח הארוך, ההון האנושי שצומח בעקבות השנה הזאת, ההון האנושי שזה עיקרה של מדינת ישראל, צריך להחזיק את הבניין כאן

עמית הלוי:  והעובדה שבשנה הזאת במהלך הלימודים אתם מתעצמים גם בעולם המחשבות שלכם, גם בשייכות שלכם לעם, למדינה ולארץ, זה דבר גדול

עמית הלוי:       	ולכן אני חושב שבצד קיצוצים אחרים שאנחנו צריכים לעשות, אדוני צריך להתאמץ

עמית הלוי:  זה בהחלט השקעה

עמית הלוי:  אני אומר באופן ספציפי

עמית הלוי:  אני לא נכנסתי למה שאמרת בפרטים, לא יודע אם זה המקום

עמית הלוי:  אני חושב שצריך להשקיע במיוחד ביום שאחרי השנה, בשנה שאחרי, בשנים שאחרי מסוג הדברים שאמרה כאן סטודנטית מניר עוז, בתוך התקציב צריך לייחד לזה כדי להפוך את השנה הזאת שנה אסטרטגית, ולא שנה שנגמרת בסוף השנה, אלא שנשארת לא רק במובנים שאמרתי, אלא גם בפועל אנחנו מייצרים פה השקעה ארוכת טווח

יוסף טייב: תודה רבה

אריה כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אתה מכיר היטב את האזור שלנו, וגם כמובן חברי הכנסת כאן מכירים היטב

אריה כהן:  אני רק רוצה לתת פן אחר, כי בדרך כלל כפרי סטודנטים הם נורא יישוביים, הם נורא מקומיים, ואצלנו שאנחנו בעצם אזור עצום בגודלו, 100 תושבים, יש לכפר נופך אחר, ובעצם, הם מרימים  את כל האזור בהרבה מובנים

אריה כהן:  קודם כל, ההחלטה האסטרטגית הראשונה שקיבלתי להקים כפר סטודנטים, צריך להבין את זה, ובאמת, פתאום שמתי לב במושבים, בקיבוצים, בגיל 21 חוזרים מהצבא, ולא חוזרים בדיוק למושב

אריה כהן:  יוצאים וחסר את הגיל הזה בין ה-21 ל-28

אריה כהן:  אז בוודאי כפר הסטודנטים ממלא אותו ויוצר איזושהי סביבה חדשה וחשובה

אריה כהן:  ואחר-כך, כל התרומה בנושא החינוך, החונכות, אני לא רוצה להרחיב על זה, וכמובן, נושא ההתיישבות

אריה כהן:  נושא ההתיישבות הוא חשוב

אריה כהן:  כפר סטודנטים נמצא באלמוג, אבל לעומת זאת, הקמנו שכונת קדמה בבית הערבה

אריה כהן:  זה נותן איזשהו נופך אחר לגמרי

אריה כהן:  מרים את כל האזור

אריה כהן:  אני חושב שצריך לתקצב את זה גם בבסיס התקציב, וגם כפי שאמרו פה, פר קפיטה במשרד החינוך, לעשות משהו לאורך שנים, ולא רק השנה תקצבנו וגמרנו, ורק השנה זה ייכנס

אריה כהן:  בשנה הבאה גם על בסיס התקציב לפעמים רבים כי צריך קיצוצים

אריה כהן:  צריך משהו חזק טוב ונכון

אריה כהן:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

סימון דוידסון: אין הרבה כמו אריה, וצריך לעודד פה את ראשי הרשויות, את הממשק הזה

סימון דוידסון:  אצל אריה אני הייתי, וראיתי מה עושה בשביל זה

סימון דוידסון:  אבל ראשי רשויות שגם שומעים אותנו עכשיו, וגם בכלל, יבינו את הפרות שיש לדבר הזה כפי שתיארת פה

לימור סון הר-מלך: אני זכיתי לבקר בכפרי הסטודנטים

לימור סון הר-מלך:  תקשיבו, יש פה אישה שאולי לא מדברים עליה, אבל קוראים לה תירא-אל כהן, עכשיו זה מקצתו, אבל היה לה חלום, והחלום הזה בעיניי זה החלום שאולי מבטא הכי בעומק את הפנים היפות של הארץ הזאת

לימור סון הר-מלך:  אין מילה בלקסיקון העברי חיובית ומוארת שאני לא יכולה לייחס למפעל המדהים הזה שקוראים לו כפרי סטודנטים

לימור סון הר-מלך:      זכיתי לפגוש סטודנטים שיכלו להיות בעמדה של קבלה

לימור סון הר-מלך:  אבל נקודת המוצא שלהם הייתה – אנחנו רוצים להשפיע

לימור סון הר-מלך:  אנחנו רוצים להוסיף טוב

לימור סון הר-מלך:  אנחנו רוצים לחזק

לימור סון הר-מלך:  באמת, אני זכיתי להיות שם

לימור סון הר-מלך:  אני מוכרחה לומר שהיה שם מפגשים מאוד מרגשים עם הסטודנטים עצמם

לימור סון הר-מלך:  ממש, ישבתי איתם

לימור סון הר-מלך:  פגשתי אותם

לימור סון הר-מלך:  שמעתי את הקולות

לימור סון הר-מלך:  שמעתי את המגמות

לימור סון הר-מלך:  את הרצון

לימור סון הר-מלך:  את הנכונות

לימור סון הר-מלך:  את אהבת העם

לימור סון הר-מלך:  אהבת הארץ

לימור סון הר-מלך:  אהבה, אמונה

לימור סון הר-מלך:  חזון – לפגוש את הדבר הזה, אני לא סתם אומרת הפנים היפות של הארץ

לימור סון הר-מלך:  זה הפנים היפות של הארץ

לימור סון הר-מלך:  לא יכול להיות שמפעל כזה מדהים צריך להיות מקושש וקבצן שהולך כל פעם ופשוט מקושש כסף כל פעם מחדש כדי לנסות לשרוד

לימור סון הר-מלך:  זה אינטרס לאומי

לימור סון הר-מלך:  זה אינטרס של עם ישראל שיהיו לנו כאלה מגמות

לימור סון הר-מלך:  המגמות האלה זה מגמות שבסוף הן נותנות מענה לכל כך הרבה דברים וחסרונות שאנחנו פוגשים במציאות

לימור סון הר-מלך:  וצריך להבין, לא מדובר במעט, זה 60 אלף אזרחים במדינת ישראל שנהנים מהמפעל המדהים הזה

לימור סון הר-מלך:  זה צריך רק ללכת ולגדול המגמה הזאת

לימור סון הר-מלך:  ואנחנו צריכים לעודד את המגמה הזאת

לימור סון הר-מלך:       אני רוצה להודות לשר הנגב והגליל, השר וסרלאוף, שהבין, שרואה באמת את החשיבות של הדבר הזה, אבל זה לא צריך להיראות כך

לימור סון הר-מלך:  אנחנו צריכים לייצר את הדבר שיהיה מוגדר בבסיס התקציב

לימור סון הר-מלך:  שיהיה לו סעיף מאוד ברור

לימור סון הר-מלך:  שלא כל שנה המפעל הזה יצטרך ללכת וממש לקושש נדבות, ולראות איך הוא שורד

לימור סון הר-מלך:  אנחנו צריכים פה לדחוף את הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  ונעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי שהדבר הזה יקרה בעזרת השם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:       הוועדה מודה לכלל המשתתפים בדיון

יוסף טייב:  הוועדה שולחת תנחומים למשפחות החללים

יוסף טייב:  מאחלת רפואה שלמה לפצועים

יוסף טייב:  מתפללת ומקווה להשבתם המהירה של כלל החטופים והחיילים

יוסף טייב:      הוועדה מציבה כיסא לצד שמאל של היו"ר לציון החטופים עד אחרון שבהם ישוב

יוסף טייב:  הוועדה קוראת לציבור במדינת ישראל לנהוג גם כך

יוסף טייב:  אגב, באופן אישי, אני בבית הכנתי כיסא בשולחן שבת לחטופים

יוסף טייב:  ואני קורא לכולם לעשות כך

יוסף טייב:      הוועדה קוראת לאפשר לכלל כפרי הסטודנטים, להמשיך לפעול

יוסף טייב:       הוועדה קוראת לכלול תקציב לכפרי הסטודנטים בבסיס התקציב

יוסף טייב:      הוועדה מברכת את השר וסרלאוף, ואת מנכ"ל משרדו דרור, על שנרתמו יחד ונתנו תקציב לכפרי הסטודנטים לשנת התקציב 2023 לתקציב 2024

יוסף טייב:      הוועדה קוראת גם למשרדי ממשלה נוספים, משרדי ההתיישבות והמשימות הלאומיות

יוסף טייב:  החינוך

יוסף טייב:  בינוי ושיכון, להעביר את יתרת התקציב הנדרש לכפרי הסטודנטים, ולקבוע זאת בבסיס התקציב כפי שהעביר משרד נגב גליל לשנת 2023

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הדיון

יוסף טייב:       תודה רבה לכולם