הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 48, 2024-01-23 00:00

אליהו (אלי) רביבו: ברוכים הבאים לכל הנוכחים, אני הרבה פעמים שואל את עצמי, מה רף הנופלים היומי שמצדיק לפתוח דיון, מאיזה רף עומדים דקת דומייה, מאיזה שלב מעלים פוסט, האם מעשרה? האם שמונה זה כבר נורמאלי, האם על אחד כבר לא צריך להתייחס, כשברור שכל אחד ואחד שרק נשרט, הלב שלנו באמת, יוצא ממקומו ואסור לנו להתרגל, מדינת ישראל שיכלה עוד 24 נופלים מטובי בניה, ביממה האחרונה, במספר אירועים טרגיים, ברצועת עזה

אליהו (אלי) רביבו:  חשבתי לעצמי בבוקר, כשיש משהו קריטי, אנחנו יכולים לחשוב שאולי אנחנו מתמכרים לכאב ולשכול, שכן את האירועים והמספרים, לפחות חלקנו, מכירים החל מאתמול בשעות הערב המוקדמות ועדיין, שש ודקה בבוקר היום, זה יצא קצת יותר מאחור, הנפש מטלטלת, למקרא נוסח ההודעה, דובר צה"ל התיר לפרסום

אליהו (אלי) רביבו:  מכאן אני מבקש לשלוח, את תנחומי הכנים, לכל משפחות הנופלים, לכל חבריהם שנאלצים להמשיך להילחם ובשל המשימה הקדושה הזאת, נמנעים מלהגיע ללוויות, אנחנו בליבנו ותפילותינו, נמשיך להתפלל שהקדוש ברוך הוא יגיד, די לצרותנו

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש בשם כל הנוכחים כאן, לשלוח את איחוליי הכנים להחלמת הפצועים, לזכור להזכיר לכולנו ש-136 בני ערובה, הם עדיין בראש סדר העדיפות שלנו וכל חלל וחלל שנופל בקרב, רק מנציח את ההצדקה במלחמה העיקשת ובשאיפה לשחרר אותם ולהשיב אותם הביתה

אליהו (אלי) רביבו:  באופן אישי, בכל פעם שיש לי רגע נכון, של כוס קפה, של להדליק את המזגן, של להתכרבל מתחת לשמיכה, הלב שלי נחמץ ש-136 אחרים, שהם כילדנו ואבותינו, אין להם את זכות הבחירה הזאת ובאופן פרדוקסלי, אנחנו נאלצים לחזור, לכאורה, לשגרת היום, אבל שידעו אויבינו, אנחנו מנהלים דיונים, הם מבקשים להטיב עם אזרחי מדינת ישראל, תוך כדי התקופה הזאת, רק כדי להוכיח לכם, שלא תשברו אותנו ולא את רוחנו, אנחנו חזקים, אנחנו איתנים, אנחנו לא מתבלבלים ואנחנו זוכרים שהצדק איתנו ואנחנו נמשיך לתפקד ולתת לעורף הישראלי, את כל החוסן הנדרש והמענה, תוך כדי ימי המלחמה, כדי שהגיבורים האמיצים שנמצאים בשדה הקרב, ידעו שיש מי שדואג להם כאן, לבתיהם, לעסקיהם, למקומות העבודה שלהם וגם אם נשמע שאנחנו נכנסים לעומק עניין ולדיון היבש, בכל רגע ורגע, בכל פעימה ופעימה בליבנו, ההלוך מדמם על הנופלים והחזור מתפלל ומייחל, להשבת החטופים

אליהו (אלי) רביבו:      ולעניין הדיון הנוכחי, הוועדה לעובדים זרים, פותחת את הדיון השישי, מאז פרוץ המלחמה, בעניין סטטוס הבאת עובדים זרים לבניין ובחינת הגדלת מספר חברות הביצוע והיקף העובדים שהם יכולים להביא וברשותכם, אני אתחיל מהסוף

אליהו (אלי) רביבו:  בחלוף כמעט מאה ימים, מאז שהמדינה על כלל מערכותיה, נדרשה לסוגייה, מצאה מגוון מאוד מאוד רחב, של אמצעים לסייע להביא עובדים זרים, עד היום, חבריי, חברי הכנסת, לא הגיע ולו עובד זר אחד

משה סעדה: השאלה, אם יש מי שרוצה את העובדים הזרים, או מחכה לפלסטינאים, זה מה שאני שואל את עצמי

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו הולכים לבדוק את זה, אנחנו הולכים לברר את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אפילו לא עובד אחד, כי בהתחלה הייתה טענה שצריך לאפשר הבאה יעילה יותר והתאגידים והקבלנים שעודדו את גישת התאגידים, גרסו שהבאת עובדים, באמצעות בי טו בי, תהיה יעילה יותר מג'י טו ג'י, אפשרנו להם, נתנו להם מכסות, נפגשנו איתם כאן, בסיורים

קריאה: נסעו לחו"ל

אליהו (אלי) רביבו: נסעו לחו"ל, מיינו, הגעתי למצב שאני, מכאן מהארץ, מדבר עם חברות כוח אדם בחו"ל, לנסות לנטר באמת, את האתגרים, לנסות לייעל את התהליך, דיברתי עם חברות תעופה, ניסיתי להפעיל את לשכת ראש הממשלה ולשכת שר האוצר, בהקלת מציאת נתיבי טיסה, זמינים יותר שיקלו על המהלך, פנינו לחברות נסיעות, הגענו למצב שאנחנו מדברים עם עובדים שמתמיינים, מתחננים לקבל נתונים, כדי שיציבו באמת, את הכשלים שמעכבים את הבאת עובדים, שכן, ב-26 בנובמבר, כבר התחילו להתמיין עובדים, בפועל, אנחנו שלושה ימים לפני, עוד 26 בחודש, כן? 500 עובדים התמיינו ב-26 לחודש

משה סעדה: לפני חודשיים

אליהו (אלי) רביבו: אף עובד לא הגיע עד עכשיו

משה סעדה: למה?     

אליהו (אלי) רביבו: תיכף, אנחנו הולכים לברר את זה אדוני

משה סעדה: הבעיה שכל דיון אנחנו מבררים ועוד דיון מבררים

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו באים להציף את זה, אתה תראה שבסוף, בסוף, בסוף, אנחנו לא נאפשר להם, לחכות עד שהפריץ ימות, או עד שהכלב ימות

משה סעדה: או שעד שהפלסטינאי יכנס

מאיר שמש: הכלב כבר לא יהיה

אליהו (אלי) רביבו: לא יהיה כבר, חבר הכנסת סעדה

אליהו (אלי) רביבו:  המחסור בידיים עובדות, מאז המלחמה, גורם לעיכובים רבים ולמשבר גדול בענף הבנייה, לחוסר הבהירות של מדיניות הממשלה, לגבי כניסת עובדים פלסטינאים, עזיבת חלק מהעובדים הזרים והחוסר המערכתי, בגיבוי כלשהו, יצר משבר בענף הבניין, שהולך להשתקף במחירי הדיור, בשנים הבאות, הולך להכניס את המשק לצלילה, הולך להסב לנו נזקים רבים, כל זה שאני עדיין, מבודד, את האתגר שיש לנו, עם חבל תקומה, בהמשך לדיון הקודם

סימון דוידסון: תשתיות וכבישים

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית, אני מודה לך שהצפת את זה עכשיו, חד-משמעית אתה צודק, מאה אחוז

אליהו (אלי) רביבו:  בלי נדר, אני מקווה לגעת ולצלול לזה לעומק, כי אני ממש מודה לך שביטאת את זה

אליהו (אלי) רביבו:  מאז שפתחנו כאמור, את האפשרות להבאה פרטית של עובדים, שלא בהסכמים בילטרליים וכאן התודה והערכה לרשות האוכלוסין ומנהל עובדים זרים, שגם הבינו את צו השעה, גם נרתמו, גם מצאו פתרונות יעילים, סייעו במה שפנו אליהם, אולי לא סייעו בהכול, כי אולי לא חשפו אותם לכל האתגרים, פתחו מדינות בהיקף רחב, כפוטנציאליות, להבאת עובדים זרים, בחלק מהמקרים, אפילו הפתיעו אותי, לגבי היקף המדינות, שניתן להביא מהן, מכך היצע מדינות קטן מאוד, לאיתור מועמדים פוטנציאלים לעבודה, על אף המאמצים הרבים של הוועדה בנושא, כפי שסקרתי ואצלול לכך יותר מאוחר

אליהו (אלי) רביבו:  במונופול על הבחינות במדינות המוצא, ערבויות גבוהות בעת הגדלת מכסות לתאגידים קיימים, השתלבות איטית ולא מספקת של התאגידים החדשים וכאן אני פונה גם כן, כמובן, לרשות האוכלוסין, למנהל עובדים זרים, נדרוש את התייחסותכם

אליהו (אלי) רביבו:  עבודה טורית ולא מקבלית, בהוצאת תעודות יושר ואישורים רפואיים במידות המוצא ואני שב ואומר, חוזר ואומר, כמעט שלושה חודשים, כאן בוועדה, בכל פגישה ושיחה אפשרית, נוהל המיונים המקצועיים, צריך להיות תעודת יושר והנפקת אישור רפואי מתאים, זה פשוט מתבקש

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש טיפה להרחיב בפני החברים והנוכחים שמעט פחות מעורים בתהליך, כדי שעובד זר יגיע לארץ, לאחר שמאתרים אותו בלשכה חיצונית, חבר הכנסת סעדה, משרד השיכון שולח את נציגיו שהם אנשי התאחדות הקבלנים בוני הארץ, לבחור אתר ואז לאחר מכן, למיין אותם וכדי שהם יגיעו לכאן בפועל, צריכים לקבל אישור עקרוני, ממנהל עובדים זרים, יאמר לזכותם, הם אתגרו את עצמם והם התחייבו שעד 48 שעות, הם יחזירו תשובה, הם עושים את זה בהרבה פחות מזה, אגב, אפילו בדרך כלל, זאת האמת ואז מה שחסר, להכין צרופות מסמכים, שבתוכה תעודת יושר והנפקת תעודה רפואית ולאחר מכן, הברקה לאישור עלייה למטוס והגעה לארץ, לאתר, לכאורה, נשמע פשוט, אם כל אחד מאיתנו, היה נדרש לעשות את זה, בשביל לתת מענה, כדי להתפרנס, לקיים את העסק שלו, אנחנו אומרים, חבר'ה, זה ממש עניין פשוט ונגיש, רק שלפני כשלושה חודשים, אני זיהיתי שאותם תאגידים, שברוב חוצפתם וחדלונם וסיבותיהם שהם שומרים עימם, הם רק חושבים שאני לא יעלה על הסיבות האמיתיות, אבל הם טועים ושבאופן לא מפתיע, מאז שהתחלתי לשאול שאלות, יכול להיות קשות, יכול להיות מביכות, הם הפסיקו להגיע לכאן והמקסימום שלהם זה לעלות בזום, אז הם אף פעם לא אומרים שהם לא מגיעים והם מאשרים את השתתפותם, רק שבטווח של חצי שעה-שעה לפני הדיון, הם מודעים שנבצר מהם מלהגיע ובמקסימום, בחלק מהמקרים, כמו היום, מבקשים להשתתף בזום, אז אני הודעתי להם שאני מוותר על השתתפותם, במקרה הטוב, הם לא תורמים לנו, במקרה העצוב יותר, הם מפריעים למשק הישראלי ואני הולך לבדוק אותם, הנה אני מודיע לכם

אליהו (אלי) רביבו:  אלדד ניצן שלא תחשוב, שאם אתה הפסקת להגיע לכאן, אני לא אשאל את השאלות הנוקבות, אל תתבלבל, אתה יכול להיות לא זמין, אתה יכול לבקש עוד יום, אתה יכול למרוח אותי בעוד נתון, אני בסוף אגלה את הסיפור

משה סעדה: מה הוא בעל חברת תאגיד?     

אליהו (אלי) רביבו: הוא יושב ראש - -     

משה סעדה: איגוד

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, הנה אני אומר, אז אני לפני כשלושה חודשים, מבקש, שכשתאגיד פונה לחברת השמה בארץ המוצא ודורש, כדרישת סף, להזמין אנשים להתמיין, כמו שהוא דורש שהם יהיו בעלי מקצוע, שידאג גם, להמציא כבר את המסמכים, זה עולה מעט כסף, נכון, אני מעוניין שהאחוז שמגיע להתמיין, יעבור באחוז גבוה כמה שיותר, על ידי כך, בין היתר, שאני כבר אבצע סינון, כי אם בעל חברת השמה יודע, שהוא שולח עובד, לא מקצועי, או לא בריא, או ללא תעודת יושר, אני סתם יממן את התהליך, אני מראש, לא אשלח אותו, אבל משום מה, זה לא מתבצע, בסירוב, בחירוף נפש, בהגנה על חברות ההשמה, כולל של חלק מנציגי התאחדות קבלני בוני הארץ, הנה אני מודיע את זה כאן, כולל של חלק שממש מרגישים נבוכים, שאני דורש נתונים בסיסיים, מבעלי חברות השמה, שכן, אני לא מגיע לשם, אני נמצא כאן, אז עד שאני כבר אחרי תחנונים רבים, מצליח להשיג טלפונים של חלק מחברות ההשמה ומדבר עם בעל החברה, אני פשוט מתבקש, תוך כדי שיחת וועידה, לנהוג באיפוק, שמא לא יפגעו, כי בעל חברת השמה, מוסר נפש למען מדינת ישראל והוא חודשיים משבית את עסקיו, כדי לאפשר לעובדים להגיע לכאן והוא אפילו הגיע לארץ ונאלץ להיות בבית מלון, כמה שבועות, כדי להכיר את הצרכים, רק אותו נציג, שכל כך חושש על כבודו של בעל חברת ההשמה, שכח לציין בפניי, או לא לקח בחשבון שאני יודע, מעט מעט חשבון בסיסי, שאותו בעל חברת השמה, משתכר, לא מי יודע מה, שלא נחשוב, לא מי יודע מה, אבל סכום סביר, אותה פעילות בסיסית שהוא מבצע בלאתר עובדים ולשלוח אותם למיונים, מכניסה לכיסו בסבב הראשון, סכום צנוע, של כ-14

אליהו (אלי) רביבו: 5 מיליון שקלים

משה סעדה: על כמה עובדים?     

אליהו (אלי) רביבו: לא משנה, בעל חברת השמה אחת, במחזור אחד, מהודו, על אותה פעילות, של לגייס עובדים, שמתאימים לעבוד בישראל, מרוויח 14

אליהו (אלי) רביבו: 5 מיליון שקלים, על סבב אחד, אחד, אבל זה כנראה לא מספיק, לגישת אותם נציגים, מהתאחדות הקבלנים, כדי שאני אהיה מספיק חוצפן לבקש ממנו, שלושה נתונים בסיסיים, שלושה נתונים בסיסיים, סטטוס, כמה עובדים הבאת? כמה מהם עברו את המיונים? כמה מהם אחרי חודש, הצליחו להוציא תעודת יושר וכמה מהם הנפיקו כבר תעודה רפואית? לגישתו של אותו נציג, שרק דרכו, כתיווך, הצלחתי להגיע לאותו בעל משרד, אלה שאלות פוגעניות מידי וצריך לנהוג באיפוק, שמא אותו בעל חברת השמה, לא יפגע, מופיע במקורות שלנו, חבר הכנסת סעדה, סופו של מי שמרחם על אכזרים, שיתאכזר על רחמנים, לא פשוט, אבל זה המצב, זה בדיוק המצב

אליהו (אלי) רביבו:  מיד אני אשמח להתייחסות, גם כן, של מנהלת אגף הבכירה, הגברת מיכל רם ממשרד השיכון, שכן היא חלק מהתהליכים הטריחה את עצמה ומכירה את תהליכי המיונים, מביקור במקומות

משה סעדה: קודם כל, אני מצטרף לדברים שאמרת בפתיח של הישיבה, על הלוחמים, על החיילים שלנו ואי אפשר להתחיל ישיבה, בלי להגיד את זה, זה מתבקש

משה סעדה:  ברשותך היושב ראש, לפני שנכנסתי לישיבה, קראתי מכתב שכתב חייל, אלקנה ויזל, חייל מילואים שנפל בקרב, הוא כותב בסוף המכתב, 'בצוק איתן כבר נפצעתי, הייתה לי את הבחירה להישאר מאחור, אבל אני לרגע לא מתחרט, על כך שחזרתי להיות לוחם, להיפך, זאת החלטה הכי טובה שהחלטתי אי פעם', הוא כותב את זה כמכתב פרידה אלטרנטיבי, שהוא לא יודע, אם הוא נפרד, או לא, זה הסוף של המכתב, הוא לחם בצוק איתן, יודע מה זה להיות קרוב לאש, מזה סיכון חיים ובוחר להמשיך להילחם, זאת הגבורה ובמכתב שלו הוא כותב, 'אם אתם קוראים את המילים, כנראה שקרה לי משהו', הוא כותב ככה, 'הניצחון המוחץ שלנו, יותר חשוב מהכול, אז אנא, פשוט תמשיכו לפעול בכל הכוח, כדי שניצחוננו יהיה כמה שיותר מוחץ, אנחנו צריכים להתגאות ולשמוח, אנחנו דור של גאולה, אנחנו כותבים את הרגעים הכי משמעותיים בהיסטוריה של העם שלנו ושל העולם כולו, אז בבקשה מכם, תהיו אופטימיים, תמשיכו לבחור בחיים כל הזמן, חיים של אהבה, תקווה, טוהר ואופטימיות', הוא ממשיך, אני קורא את המכתב הזה ואני מתפעל מהגבורה, מהעוצמה של העם הזה, זה העם שלנו, זה הילד שלנו, זה האח שלנו, זה הנופלים שלנו וכולם מודעים לצדקת הדרך של המלחמה הזאת וכמה אנחנו כאומה, באמת, מתגוננת, מתגוננת על עצם קיומה וברוך השם, מצליחה ומנצחת

משה סעדה:       וקרה לנו אירוע, לא פשוט ב-7 באוקטובר, אירוע לאומי מטלטל, אחד הקשים בהיסטוריה של העם היהודי והחובה שלנו להתפקח, אז ההתפקחות הראשונה, זה שכולנו מבינים את החובה לנצח וללכת עד הסוף, לא כאמירה כדברי רהב, אלא שעושים דברים, שמנצחים, שנלחמים, כמו שצה"ל עושה, ברוך השם

משה סעדה:  הדבר השני שזה לפתחנו שלנו ופה אני מתחבר, זה עניין של העסקת פלסטינאים ובסוף, בסוף, זה מה שמרחף בחלל האולם הזה

משה סעדה:  מדינת ישראל העסיקה, בין היתר, גם בבנייה, כ-170 אלף פלסטינאים, 21 אלף בעזה, קנינו שקט והשקט הזה, התפוצץ לנו בפנים, בענק, אף אחד לא שיער, אף אחד לא חשב, אף אחד לא העריך ועכשיו, אותם גורמים שביקשו מאיתנו להכניס את ה-21 אלף ואמרו לנו, כדי שנקנה שקט, אמרו לנו, בואו, תכניסו את ה-150 אלף ותכניסו אותם לתוככי מדינת ישראל ולהשאיר למעשה, את מדינת ישראל, חסרת הגנה, אין מכשול שצריך לעבור, לא צריך טרקטור, לא צריך כלום, הם יהיו בערים שלנו, בבתים שלנו ותחשבו מה יקרה, כאשר 150 אלף פלסטינאים יכנסו לארץ

משה סעדה:  אנחנו פנינו לראש הממשלה, מספר חברי כנסת בליכוד, 14 חברי כנסת, יחד עם השר ברקת, השר שיקלי וביקשנו להפסיק את התופעה הזאת, הגיע הזמן, שכאומה חפצת חיים, להתפקח ולצערי, עד היום, לא התקבלה החלטה

משה סולומון: זה יעשה בעיה

משה סעדה: פה הבעיה שלנו וזאת הבעיה, עכשיו תבינו, זה שלא מתקבלת החלטה, אני בדקתי מול נציגי האוצר בדיון הקודם, זה עלות של 3

משה סעדה: 1 מיליארד לחודש ומי שמשלם את זה, זה אתם, בגלל שהממשלה שלנו, לא מקבלת החלטה, היה אמור להתקיים דיון ולא התקיים דיון

משה סעדה:  עכשיו ברור לי שהקבלנים וכולם מחכים, ממתינים, אומרים, בעזרת השם, עוד חודש-חודשיים, יתנו להם להיכנס, אין מה לעשות, אני מבין את ה-     

משה סולומון: - - -     

אליהו (אלי) רביבו: רק רגע, אתה מנהל את הדיון ושכחתי, אני לא יודע, באיזה חוצפה אתה קוטע כל פעם חבר כנסת אחר

משה סעדה: ברור לי שיש פה אינטרס, ברור שיש אינטרס כלכלי ואני מבין את התעשיינים, את הקבלנים, אני מבין אותם ולכן, קודם כל זה לפתחה של הממשלה, לקבל החלטה כאן ועכשיו, כן, או לא, הנזק הוא נזק משמעותי למשק כולו ואני ברור לי שאחרי שתתקבל החלטה ואנחנו נעשה את הכול שתתקבל, לא להכניס פלסטינאים, אתה תראה, אליהו, שדי מהר, יסתדרו ופתאום יתחילו, יפתחו השערים ונקבל עובדים זרים, כי אין מניעה, הם רוצים לבוא ואם אנחנו נרצה לקלוט, זה WIN-WIN והכי חשוב, הגנו על בטחון מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו: ראשית אני יותר ממתחבר לדבריך, לפחות לחלק גדול מהם, כידוע זה שלושה חודשים שאני מבקש, קיימתי על זה אגב, שני דיונים, ספציפית על זה, נפגשתי עם ראש הממשלה ונשיא המדינה בעניין, אני מבקש דבר אחד, פשוט תקבעו, זו החלטת מדיניות, תחליטו, אנחנו והמעסיקים, ניערך בהתאם, אז ציינתי את זה בדברי הפתיחה שלי, זו הגישה גם של חברינו, חבר הכנסת סימון דוידסון, אבל לצד זאת, אני מבקש רגע שנשים את הזרקור בכך, שתאגידים כבר מיינו, זאת אומרת, אנשים כבר נסעו לחו"ל, איתרו עובדים, עברו מיונים, עדיין עובד אחד, אין עובד אחד, זה לא שאין הרבה, אין אחד, מישהו צריך לדעת לספר לי, מה הסיבה? מה ההיגיון? לא מצליח להבין את זה, חבר הכנסת סעדה, אני שואל שאלה, אני אומר, חבר'ה, מה קשה? אני אנסה לפתור, יכול להיות שזאת גזרת גורל ואז אומרים לי תשמע, אין זמינות של מטוסים, פניתי לחברות תעופה ואז אמרו לי, לא, סוכן הנסיעות אמר, אין בעיה, מי משרד הנסיעות, אני אפנה אליו וכן הלאה, אני עובר עוד שלב ועוד שלב ועוד שלב ופונה באמצעות השגרירים המקומיים שלנו, באותם מדינות ופונה לרשויות אכיפת החוק שם ויותר מזה, היה פעם אחת שעד איזה שלוש דקות לפני כניסת שבת, אני בקשר עם מרכזים רפואיים, לנסות לאתר, כי רק בדיעבד הודיעו לי, שהמרכזים הרפואיים שהם מכירים, יכולים לקבל, בין 30 ל-50 מועמדים ביום, אמרתי, חבר'ה, זאת שערורייה, בוא נפתח ופתרנו, עבדתי עד כניסת שבת וממוצאי שבת, נתנו מענה והנה ניתן לתת מענה ל-500 ביום

אליהו (אלי) רביבו:       נתנו מענה, אתה אומר, אוקי, אז עכשיו יגיעו? לא, עד שלא יסיימו בדיקה רפואית, לא יחתמו עליה, לא הולכים להוציא תעודת יושר, אני אומר, אוקי, למה אבל? למה? ואז בדיעבד אומרים לי, תשמע, לא, הבדיקה הנדרשת פה, היא בין שבועיים לארבעה שבועות, אז למה אתם לא מספרים לי? אולי ניתן לפנות לרשות האוכלוסין, כדי שיקלו את התנאים, הנה, אני עובר את זה עכשיו, ביממה האחרונה, באמת, עם מדינה שאנחנו בוחנים, אמרו לי שיש איזושהי דרישה, פניתי לקונסול, פניתי לראש רשות האוכלוסין, לשר, מנסים, תספרו, תגייסו אותנו, אנחנו ממש פה בשבילכם, הרי אתם מתפרנסים, לא אנחנו, זה עבודה שלכם ואז אני אומר, אוקי, בוא נלך למקרה המחמיר ביותר, הנה זה ארבעה שבועות וכולם ארבעה שבועות, עדיין אנחנו חודשיים ימים, חודשיים ימים זה קצת יותר מארבעה שבועות, איפה העובדים? תספרו איפה העובדים, מה אתם מתווכחים, איך מחלקים את הרווח? ספרו, בסוף אנחנו נדע את זה, זה קרה לנו בענפים אחרים, טרטרו אותנו, טרטרו אותנו, היום הם היו מתחננים לתת לנו תשובות, אנחנו כבר לא רוצים אותם כבר, שאחרים יבדקו את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אז לכן אני מבקש רגע לפצל, נבהיר שאנחנו מדברים בדיון הזה, רק על ענף הבניין, בתוך ענף הבניין, אני ארצה התייחסות לתתי-הענפים, שזה מעבר לארבעת המקצועות הרטובים, בתוך זה תשתיות, בתוך זה פיגומים - - -     

קריאה:  ושיפוצים

אליהו (אלי) רביבו: שיפוצים, אני רוצה להתייחס להכול, אני רוצה רגע להבין, אז גם את זה אנחנו נחלק, למי שיש מכסה ולא ממש ולמי שעדיין, אין מכסה, אז אלה הם החלוקות שאני מבקש באמצעותם ולכן, חבר הכנסת דוידסון, או חבר הכנסת גואטה, מבקשים

סימון דוידסון: אני קצר מאוד, אני לא אהיה ארוך

סימון דוידסון:  קודם כל, חבר הכנסת סעדה, מה שאתה אמרת עכשיו, אני אמרתי כבר לפני חודש חודש וחצי וזה חד משמעית, עניין של החלטה, שאתה נמצא בהנהגה שלא יודעים להחליט כן, או לא, אנחנו בבעיה - - -     

משה סעדה: ויש לזה מחירים

סימון דוידסון: ויש לזה מחירים, אבל צריכים להחליט, אי אפשר להישאר במטולטלת הזאת, זה פעם אחת

סימון דוידסון:  פעם שנייה, אדוני היושב ראש, אתמול, נגיד בנק ישראל, הגיע לוועדת – אתה היית?     

אליהו (אלי) רביבו: כן

סימון דוידסון: הגיע לוועדת הכספים, שלוש פעמים הוא חזר על ההשלכות של עובדים בענף הבנייה, על המצב הכלכלי של מדינת ישראל, פעם אחת בנושא של האינפלציה, פעם שנייה, זה יוקר המחייה, עכשיו ופעם שלישית זה הנכדים שלנו, אנחנו נמצאים באירוע שהוא אירוע דרמטי למדינת ישראל, תתעוררו כולם, לא אכפת לי התאגידים, לא אכפת לי החברות, לא אכפת לי, מי צריך ללחוץ על הכפתור הזה, אבל אם אנחנו, בגלל זה אני נמצא פה ואני מדבר מדם ליבי, יש לנו אחריות, אם אנחנו לא נדע לשחרר את הפלומבה הזאת ולהביא עובדים לחברות במדינת ישראל, אני אגיד לך, מה יקרה ודיברתי גם עם יושב ראש תקומה, יבואו חברות חיצוניות, על הראש שלכם, עם העובדים שלהם והם אלה שיבנו את הדרום ולא החברות הישראליות

סימון דוידסון:  כולם צריכים להתעורר, אנחנו נמצאים במצב, אנחנו לא מאמין שהיושב ראש התחיל את הדיון, במשפט, אפס עובדים הגיעו למדינת ישראל, אני לא מאמין

סימון דוידסון:  כמה דיונים היו, כמה שיחות היו, חשבנו כבר, הסכמים בילטרליים ויפעת נסעה ויפעת חזרה ויפעת נסעה ואישרו, לחו"ל אני מדבר ואישרו ועוד פעם אישרו ועשו מיונים ועשו בדיקות, הייתי בטוח שזהו, שזה קורה, אבל זה לא קורה, לא קורה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מאוד מודה לך, אני יודע, עד כמה אתה מדבר מדם ליבך, אני רק אומר לך שהפתרון שאותו העלית כאפשרות, הוא לחלוטין, לא פתרון רע, הוא פתרון שיושב על השולחן, הוא נבחן והוא לחלוטין, שווה התייחסות

משה סעדה: להביא חברות שהן יביאו את העובדים

אליהו (אלי) רביבו: אין ברירה, הם גוזרים את זה על עצמם, הם לוקחים אותנו לשם וזו האפשרות שגם משרד האוצר, בוחן את זה

סימון דוידסון: במקום שהחברות שלנו, שירוויחו כסף

אליהו (אלי) רביבו: קודם כל, העלית שאני אציין את השאלות שמופנות, גם למנהל עובדים זרים, גם למשרד העבודה, גם למשרד השיכון, כל אחד, אולי גם משרד המשפטים, כן, יש לי גם למשרד המשפטים שם ואתם, כל אחד יציין לו, מה התחום העניין והאחריות שלו, הופקד עליה כדי לענות לי ואז אני אבקש לתת גם רשות דיבור, למוזמנים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת ראשית, כמה עובדים זרים, יש בישראל היום, כמובן, כל מה שאני אומר, שיהיה ברור, אני מדבר רק על ענף הבניין, בסדר? אני לא רוצה כל פעם להכריז על זה, כמה מהם חוקיים, כמה מהם לא חוקיים, לעומת המכסה? כמה עובדים זרים, נכנסו לישראל מאז פרוץ המלחמה? מן הסתם, כולו בבילטרלי, כמה מהם עובדים חוזרים, כמה מהם מגויסים חדשים? אני מבקש לדעת, מה היקף הפעילות באתרי הבניה היום, אני מבקש לקבל סקירה, על המיונים להגעת עובדים זרים ומהו סטטוס ההבאת העובדים זרים מהודו, סרילנקה ואוזבקיסטן

אליהו (אלי) רביבו:  כמובן שאם אני כבר נגעתי באותו חלק רלוונטי, נרוויח את הזמן, כדי שלדוברים יהיה יותר זמן, לבטא את הזמן וכאבם, אז לא צריך לחזור על זה

אליהו (אלי) רביבו:  מהם החסמים, או הקשיים המרכזיים, בהבאת עובדים זרים בבניין? שאף אחד לא ינסה לצייץ לי עוד פעם, בבי טו בי, כי ראינו למה אתם מסוגלים, תתביישו לכם וגם מי ששלח לי את המכתבים ואמרתי לו בעבר, שאני מוכן לשקול את זה בחיוב, 'טול קורה מבין עיניו'

אליהו (אלי) רביבו:      מדוע לא קובעים בנוהל, תנאי לביצוע המיונים של העובדים הזרים, הצגת תעודות יושר ובדיקה רפואית, כפי שביטאתי, כיצד מבטאת המדינה שלא נגבים דמי תיווך אסורים? האם המדינה יודעת, על דמי תיווך אסורים, אולי מישהו מהנוכחים, שהוא לא נציג משרד ממשלתי, יודע לספר, אם יש, אם לא, אז אני אתן לכם ספוילר, נגבים דמי תיווך אסורים, אני יודעת את זה ממקור ראשון, הצלחתי לפגוש בשיחות זום שאני מקיים, על הראש שלכם, עם עובדים שמגיעים להתמיין בארצות המוצא שלהם, אני כבר מכיר את זה, אז אל תנסו להסתיר

אליהו (אלי) רביבו:  האם התאגידים ערוכים לקליטת אלפי עובדים זרים? היום יש פתרונות למקומות דיור? האם הסיבה שתאגידים מסוימים, לא נערכו למקומות קליטת עובדים, זו הסיבה שבגללה, הם לא מביאים אותם לארץ? כמו כן, בהחלטת הממשלה 1002, מ-27 באוקטובר 2023, נרשמה הודעת שר הפנים, להאריך עד לסוף 2024, את רישיונות העבודה של העובדים הזרים, אשר שוהים בישראל, מעל 36 חודשים, אני אשמח לדעת, אם ההחלטה הזאת, יושמה

אליהו (אלי) רביבו:  לכמה עובדים, אשר שהו מעל 36 חודשים, הוארך רישיון והם נשארו בישראל? האם רשות האוכלוסין, שאלה אחרונה במקטע הזה, נערכת לקליטת פקחים נוספים לבקרה על ענף הבניין, אני אבקש לדעת, גם האם הסתדרות העובדים, שאמונה על תהליכי הכשרה ופיקוח בעבודה בגובה, בין היתר, נערכת לקליטת קפסיטי מוגדל, האם נערכים בפתיחת אתרים נוספים? בקליטת עובדים חדשים וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח לקבל, את התייחסותו של נציג האוצר, מר רום בר-אב, שהיום מסתתר מאחרי המחשב, כמו שבדרך כלל, גברת משש מסתתרת, אבל זה רק בגלל שהוא צנוע, בבקשה ומראש, אני אומר לך שאני אחרי כל מפחי הנפש, גם הלאומיים וגם ההישגיים כאן, אני זקוק נואשות לבשורות אופטימיות והיום אני מטיל את המשימה המאתגרת הזאת, לפתחך, אז מראש, אם יש לך בשורה שהיא לא מעודדת, אל תבשר אותה, תודה

רום בר-אב: לפני שאני אתייחס בצורה קונקרטית, למה שאתה שאלת, אני רוצה רק לציין בפני כולם, שהנושא של ענף הבנייה ופעילות החסר של ענף הבנייה, זה נושא כלכלי מאוד מאוד משמעותי, עם השפעות מאוד מאוד משמעותיות, גם על התוצר וגם על הכלכלה ואנחנו עוסקים בנושא הזה, לא מעט, זה חוצה את כל האגפים, אצלנו במשרד ואת כל הצוותים אצלנו באגף, גם בגלל הגודל של הענף הזה וההשפעה שלו והשפעה של מחירי הדיור ולא צריך להרחיב, אני חושב שכולנו מבינים את זה

רום בר-אב:  אנחנו עושים את זה, גם ניתוחים שלנו בתוך האגף, בתוך המשרד ובתוך הממשלה וגם כחלק משיתוף הפעולה ההדוק עם הוועדה, כבר חודשים ארוכים, נראה לי, בין חודשיים לשלושה חודשים, שאתם יושבים עלינו חזק עם הנושא הזה

רום בר-אב:  אנחנו מבינים שהסיטואציה היא מאוד מאוד ייחודית בענף הבניין, אני אנסה לסבר את האוזן, למה, קודם כל, השיעור של העובדים הפלסטינים, בענף הבניין, הוא מאוד מאוד גבוה, ביחס לענפים אחרים, בין 20-25 אחוז, זה אומר שהיום, רבע מהעובדים בענף, לא נמצאים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: המוצהרים, רבע מהעובדים המוצהרים, חשוב, בסדר?      

רום בר-אב: אני מתייחס כרגע - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, אבל, אין ברירה, חייבים לבטא, רבע מהעובדים המוצהרים, שכן יש אחוז לא מבוטל שהם לא מוצהרים ולא חוקיים

רום בר-אב: אז 25 אחוז מהעובדים של הענף, שהם עובדים חוקיים, לא נמצאים, זה כמובן, פוגע בצורה מאוד משמעותית, ביכולת של הענף לייצר תפוקות עבודה וזאת סיטואציה מאוד מאוד חריגה, כלומר, אין לנו עוד ענף, שיש נתח כל כך משמעותי , מתוך העובדים שלו, שהם פלסטינים והם מנועי כניסה בעת הזאת, זה נקודה ראשונה

רום בר-אב:  נקודה שנייה, בגלל חלקו של הענף בתוצר, זאת אומרת, זה ענף מאוד מאוד גדול, עם נפח פעילות כלכלית מאוד משמעותי, אם ניקח את גובה הפעילות הנוכחי ונמשיך אתו לאורך שנה שלמה, אנחנו מדברים על הפסד תוצר שנתי של שני אחוז, שזה משהו שקשה לי לתאר, כמה אנחנו נלחמים כאילו על כל אחוז תוצר, כל אחוז גרעון - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כל רבע אחוז

רום בר-אב: אין הרבה ענפים במשק, שיש להם כזאת השפעה, על כל הפעילות הכלכלית ולכן אנחנו מבינים שיש פה אירוע, בסדר גודל מאוד מאוד משמעותי ואנחנו כולנו, כל משרדי הממשלה, אני חושב ומשרד האוצר בפרט, נרתמים לטובת מציאת פתרונות לאירוע הזה וכפועל יוצא, גם של כל הניתוחים האלה וגם של העבודה המשותפת עם הוועדה ועם יושב ראש הוועדה, לאורך החודשים האחרונים

רום בר-אב:  אנחנו מבינים את הצורך בשינוי, בכל מיני דברים בענף וגם בהגדלת מכסות, כחלק מזה, קודמה ומקודמת, הצעת מחליטים של משרד האוצר ומשרד השיכון, שהייתה אמורה לעלות כבר ביום ראשון האחרון, בסוף, היא לא עלתה, שמכילה תוכנית כוללת להצלת ענף הנדל"ן, הסעיפים הראשונים בתוכנית, מתייחסים לעובדים זרים, גם הגדלת מכסת התאגידים, מ-50 אלף, שזה המכסה שהוגדלה באוקטובר, כפי שציינת, ל-65 אלף וגם הגדלה של מכסת חברות הביצוע, שהוגדלה באוקטובר, ל-15 אלף, ל-25 אלף, זה אומר, רק כדי שאני אסבר את האוזן, המכסה טרם המלחמה, בתחילת חודש אוקטובר, מכסת התאגידים עמדה על 30 אלף עובדים, עכשיו אנחנו מדברים על הגדלה ל-65 אלף, זאת אומרת, זה יותר מפי שתיים - - -     

משה סעדה: כמה הענף צריך? כמה חסר?     

רום בר-אב: אז אולי, תיכף ידעו להתייחס פה, החבר'ה ממשרד השיכון, אבל אני רוצה רק להגיד שכיום - - -      

משה סעדה: אתה משלים את המכסה, צריך להיות התאמה, בין המספר של העובדים הזרים, לצורך

רום בר-אב: כמות העובדים שיש היום בפועל, היא באזור, תיכף ידייקו אותי אולי, 20-22-23 אלף, זה אומר שהמכסה - -      

משה סעדה: לא התכוונתי, כמה - -     

רום בר-אב: אני מבין, אני אומר, משרד השיכון, תיכף ידעו להתייחס, אני רק רוצה לחדד את זה, שמדובר בכמות שהיא פי שלוש, מכמות העובדים הקיימת, זה רגע לעניין מכסת התאגידים

רום בר-אב:  לעניין חברות הביצוע, היום יש באזור, יש 7, או 7

רום בר-אב: 5 אלף - יכולים לדייק אותי - עובדים למכסה הזאת ואנחנו מדברים על להגדיל אותה ל-25 אלף, זה אומר יותר מפי שלוש, מהמכסה הקיימת, זאת אומרת, שלאחר שהצעת המחליטים הזאת תעבור, אני מקווה שכבר בשבוע הבא, המכסה היא בוודאי, לא צפויה להיות החסם להגדלת נפח העובדים בענף וכך צריך להיות במצב הנוכחי ואנחנו סבורים שהדבר הזה, צפוי לתת מענה וככול שהמכסות האלה, עסקתם רבות בנושא של מילוי המכסות, אני מקווה, כולנו מקווים שנראה את המכסות מתמלאות במהרה, נבחן את המצב ואם זה יהיה עדיין החסם, אז כולנו, כל משרדי הממשלה, נתכנס יחדיו ונבין רגע, מה אפשר לעשות, אנחנו לא חושבים שזה ייקרה ושברגע שהמכסות האלה יתמלאו, אנחנו סבורים שנגיע למצב עולם אחר

אליהו (אלי) רביבו: ראשית, אני מודה לך שנענית לציפיותיי ובאמת, בפיך בשורות חיוביות, זה המקום להודות לך באופן אישי, חשוב שתדעו שבחלק לא קטן מהתקופה, מאז פרוץ המלחמה, רום היקר שעושה שירות מילואים משמעותי מאוד מאוד מאוד, היה בצו 8 וחרף כל זאת, בכל רגע פנוי שהוא יכול להרשות לעצמו, חתר ליצור קשר ולתת מענה ולטייב את התהליכים ועל כך, אני מודה לך ומאחל לך שאתה ביחד עם כל חיילינו האהובים, תסיימו את השליחות בהצלחה, יתרה, בביטחון ובשלום, תחזרו הביתה למשפחותיכם, בריאים ושלמים, בעזרת השם ומכאן, אני שואל אותך בבקשה, כשאתה אומר, ענף הבנייה, לאיזה פעילות בענף הבנייה, אתה מתכוון?     

רום בר-אב: אז מי שמגדיר את אופן הפעילות שנכנסת בתוך המכסה, הם משרד השיכון ורשות האוכלוסין, אם אנחנו רוצים להיכנס לזה, אני מציע שהם ירחיבו על הסוגייה

אליהו (אלי) רביבו: יפה, זאת אומרת, שאתה מדבר על הגדלות מכסות וגיוסים וזה, לארבעת המקצועות הרטובים, נכון?     

רום בר-אב: נכון, העובדים בארבעת המקצועות הרטובים

אליהו (אלי) רביבו: יפה מאוד וזה מוביל אותנו - - -     

משה סעדה: רק, מה זה? לא כולנו מבינים

אליהו (אלי) רביבו: טיח, ריצוף, טפסנות, ברזלנות

משה סעדה: שלד

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת שאנחנו מדברים על ענף הבנייה, אנחנו עדיין, לא אומרים, אנחנו מבדילים ומתייחסים, רק לארבעת המקצועות ואני רוצה לספר לכם, למה אני שואל את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכיר כמה פרויקטים שסיימו את כל עבודתם, הכול מוכן, על הצד הטוב ביותר, חסר רק דבר אחד, השלמת ביטוח, אי אפשר להגיע לבית, יש בניין, יש מיזוג, יש מטבח, יש מעלית, יש גינון, בתוך הבניין, אין פיתוח, אין פיתוח פשוט, נזק אדיר כשלעצמו, לפעמים זה יותר כואב, כשרואים כבר את הכול מוכן, אבל אי אפשר להיכנס ואז נדרשים לכל ההשלכות והפרות חוזה ואיחורים וגרימת ממש, נזקים ועוול נוראי ומכאן אני שואל את גברת ארן, האם נופל לנו האסימון, אחרי אינספור שיחות, פגישות, דיונים, על תתי-הענפים בענף הבניין, כמו פיתוח, תשתיות, פיגומים, אם אנחנו רוצים רגע, להתחיל להבין את האירוע

דני פיין: כבוד היושב ראש, אפשר רק לומר הערה, על מה שנאמר כרגע?     

אליהו (אלי) רביבו: כן, מי אדוני?     

דני פיין: שמי דני פיין, אני מנהל הכספים של צ'יינה סיוויל אנג'ינירינג, אנחנו אחת מחברות הביצוע הסיניות באר, היושב ראש גם של כל החברות הסיניות בישראל

דני פיין:  רציתי רק לומר, לגבי הנושא של המכסות, אנחנו עקרונית יכולים להביא היום כ-1,600 עובדים, כלומר יש עשר חברות סיניות אבל יש לנו רק 600 עובדים בארץ, אז לעלות מכסות זה דבר טוב, אבל צריך גם להיות קשובים למוטיבציה למלא אותם ואחת הבעיות המרכזיות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אתה יכול בבקשה להסביר את עצמך, כי אני קצת הולך לאיבוד - - -     

משה סעדה: איפה הפער?     

אליהו (אלי) רביבו: אם יש לכם מכסה, ביקשתם הגדלה, קיבלתם אותה, יש עכשיו עוד ואתם מעוניינים לעבוד, אז למה אתם לא מביאים את העובדים?     

דני פיין: אז אני מגיע לזה, הבעיה המרכזית שלנו היום, היא שאנחנו מביאים עובדים והם נעלמים לנו - -     

משה סעדה: בארץ?     

דני פיין: בארץ, כן, כל שנה, עשרה אחוז מהעובדים נעלמים לנו

אליהו (אלי) רביבו: אתה מסכים להגיע איתי בבקשה לבג"ץ, לשכנע את השופטים אולי שיסכימו, שהעובדים יפקידו פה את דרכונם, יפקידו ערבויות, לפני שהם עולים למטוס, לא יודע

משה סעדה: כמה אחוזים נעלמים?     

דני פיין: עשרה אחוז

אליהו (אלי) רביבו: 600 עשרה אחוז, זה 660, איפה?             

דני פיין: הבעיה שהעובדים האלה שנעלמים לנו, זה מוריד מהמוטיבציה שלנו להביא עובדים חדשים, כי עובדים נעלמים ואנחנו צריכים להמשיך - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, אבל אנחנו רוצים רגע לדבר, אבל על המכסות ועל הדרך להביא, כי אם יש צורך ולא על להתמודד עם ההשלכה, עם ברחנים, נתייחס לזה, אבל זה לא הדיון, בסדר? זה לא הדיון ואני אשמח ללמוד את זה לעומק, כי אני לא שמעתי את זה עד עכשיו

אליהו (אלי) רביבו:           הוא אומר לך שאין לו תמריץ להביא

ששון גואטה: לא, יש לך 1,600, נכון?     

דני פיין: כן

ששון גואטה: יש לך 600 בארץ?     

דני פיין: כן

ששון גואטה: למה אתה לא מביא עובדים אז?      

אליהו (אלי) רביבו: אומר לך, אין לו מוטיבציה

ששון גואטה: אתה עושה עסקים, או אתה מחפש איזה מוטיבציה

דני פיין: אנחנו חברה עסקית, כן ודרך אגב, ביקשתם חדשות חיוביות, החודש הבאנו 30 עובדים חדשים לארץ, אנחנו מביאים עובדים, אבל יש לנו - - -     

ששון גואטה: אחי, אתה יכול להביא הרבה יותר, אנשים פה נלחמים, רוצים להביא

דני פיין: אז אני מסביר עוד פעם, יש לנו בעיה, שעל כל עשרה עובדים שאנחנו מביאים לארץ, אחד נעלם לנו ועובדים שנעלמים, אנחנו צריכים להמשיך לשלם להם אגרות, לרשות האוכלוסין - - -     

ששון גואטה: אז היית מגיע לנקודה הזאת, שאתה משלם כסף ולא מוטיבציה וזה בעיה שאתה צריך להציף ליושב ראש ונטפל בה

דני פיין: אם אפשר רק משפט אחרון, אני רוצה להגיד שזה נקודה חשובה, כי יש לנו בארץ את כל הלוגיסטיקה והיכולת להביא הרבה יותר עובדים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אז תראה, אני רוצה רגע לומר לך משהו, המתחרים שלך ממלאים את פול המכסה המותרת להם, מתחננים לעוד, מוכרים להם פחות, אני לא אומר, אני אומר אבל אולי שווה לבדוק, את תנאי ההעסקה שלכם והיחס שלהם אליהם ולבדוק, אם יש לזה השלכה, כי המציאות שאתה מתאר, לא מקבלת ביטוי, אצל המתחרים שלכם, בסדר? ואם זה משהו שהוא רוח עורפי, אז אני יכול באמת להבין שיש בעיה, אבל אם זה משהו מצומצם, אז שווה לבדוק את זה, מעוד היבטים, לא כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  הגברת מיכל ארן מתאפקת כבר איזה שעה, תאפשרו לה

מיכאל אורן: רק כמה דיוקים, כי התאפקתי שעה

מיכאל אורן:  המיון הראשון של הפרטי, התחיל ב-26

מיכאל אורן: 12, לא ל-11

מיכאל אורן:  אלדד ניצן אמנם לא פה והאמת שהייתי שמחה שהוא יהיה בזום, כי הרבה מהשאלות ששאלת, הן שאלות שהתאגידים באמת, צריכים רגע שנייה, לענות עליהם, אנחנו לא הרגולטור של התאגידים, אנחנו נשענים עליהם לא מעט, במסלול הפרטי פה וזה שווה שאלה, אבל רגע, שנייה, אני אגיד, זה המצב הקיים

מיכאל אורן:  ממה שאני מבינה מאלדד, כי הוא לא פה לענות על זה, זה שב-8 בפברואר, אמור להיות מטוס ראשון, של 200 עובדים שנכנסים, בעקבות המיונים ואם יש חסם מרכזי שהוא הציף מכיוונו, שוב, אני לא רוצה לדבר בשמו, פשוט הוא לא כאן ואני רוצה שנייה לשקף, מה הוא אמר לך, לנו יש ישיבה, אגב, ביום חמישי - - -     

אליהו (אלי) רביבו: דוברת שלום

מיכאל אורן: לא

אליהו (אלי) רביבו: אל תדברי בשמו

מיכאל אורן: אני לא אדבר בשמו

אליהו (אלי) רביבו: אז דברי רק בעניין משרדך, אתם לא, לא, לא - - -     

מיכאל אורן: אין בעיה, קיבלתי, קיבלתי

אליהו (אלי) רביבו: אני מבהיר את זה, כי אני קצר, קצר, קצר, נבצר ממנו מלהגיע, לרצף בלתי נגמר של ישיבות ודיונים, בסדר? בואו, עכשיו אני רוצה לספר לכם עוד איזשהו ספוילר, אני בתחילת חודש דצמבר, בתחילת חודש דצמבר, הם מסרו לי את התאריך שהמטוס הראשון ייצא, הם כבר ידעו מראש, מה יהיה התאריך הראשון שייצא המטוס, הם לא אמרו לי, אין בעיה, ברגע שנמלא את המכסה הראשונה, נעלה אותם על מטוס, לא, מה פתאום, מראש, שריינו טיסה ל-26 בינואר, מראש - - -     

מיכאל אורן: 8 בפברואר

אליהו (אלי) רביבו: לא, אז מראש הם שריינו ל-26 בינואר, תבדקי איתם

מיכאל אורן: אני אבדוק

אליהו (אלי) רביבו: עכשיו זה נדחה ל-8 בפברואר, סיפרו לי סיפורי פוגי

מיכאל אורן: לנו ביום חמישי יש ישיבה מסודרת, כדי להבין סטטוס - -     

אליהו (אלי) רביבו: עם מי?     

מיכאל אורן: עם התאגידים

אליהו (אלי) רביבו: אה, איזה כיף לכם

מיכאל אורן: לא, זה מה יש

אליהו (אלי) רביבו: אליכם הם מסכימים להגיע, אליי לא

סימון דוידסון: למה הם לא באים לפה? למה הם לא באים לתת תשובות?     

מיכאל אורן: אני לא יודעת לדבר בשם-     

סימון דוידסון: אני אגיד לך, אני תשמעו, טיפש אני לא, הם הגיעו בהתחלה, היה להם דבר מאוד חשוב, לבטל את האגרות לחודש אחד

אליהו (אלי) רביבו: נכון

סימון דוידסון: הם הגיעו לפה ונלחמו ושמענו אותם, עד השמיים, זה מה שהיה חשוב להם

אליהו (אלי) רביבו: חבר הכנסת דוידסון, אתה צודק

סימון דוידסון: לבטל את האגרות לחודש למחרת וזהו

מיכאל אורן: אני לא הדוברת שלהם, לא רוצה להיות גם, אני משרד ממשלתי, אני רוצה להגיד שאנחנו, חשוב לנו להבין, מה קורה עם סטטוס הגעת העובדים וביום חמישי עושים איזושהי בקרה, בין שאר הנושאים, אנחנו צריכים להבין גם מה קורה עם תעודות היושר, כי אני מבינה שזה אתגר, זה מזוויתנו

אליהו (אלי) רביבו: שאגב, האתגר הזה, לא צף, עד שלא הוצף בפני אתגר של הבדיקות הרפואיות והמרכזים הרפואיים שרק אחרי שנתתי לזה מענה, האתגר הזה עלה

מיכאל אורן: כשהייתי בסיור בסרילנקה, הלכנו לראות עוד בתי חולים, כדי לראות, מה עוד אפשר לאשר, אנחנו גם תוך כדי תנועה, הבנו שזה אירוע מהזווית שלנו

מיכאל אורן:  טוב, מה שרציתי לדבר, על נושא המחליטים ועדכון, שאלתם לגבי המכסות, כרגע, נכון, אנחנו מדברים על ארבעת המקצועות שאנחנו יודעים לעבוד איתם, הנושא - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מזה יודעים לעבוד איתם?     

מיכאל אורן: אני אסביר, אני יודעת למיין היום, יש מסלול מיון שנכתב, בצורה מקצועית, לפני הרבה זמן, שבאמת, בשעתו הייתה גם וועדה מאוד רווחה, אגב, עבודה מאוד מקצועית שנעשתה, אני מדברת על פעם, אני לא מדברת על היום, לראות, מה עקב האכילס של ענף הבנייה, במצב שגרה, עקב אכילס של התקדמות הבנייה, הייתה באופן הכי בפרטו, השלד, בסדר? והבנייה המהירה שלו והצורך בעבודה בידיים שיודעות לעבוד בעבודות רטובות ולכן המסלולים נבנו בהלימה בהקשר הזה - -      

אליהו (אלי) רביבו: מתי כונסה הוועדה הזאת?     

מיכאל אורן: כונסה הרבה פעמים, אני לא יודעת להגיד מתי הפעם האחרונה

אליהו (אלי) רביבו: מתי הבנתם שזה מה שחסר? אתם אומרים, אנחנו הגענו למסקנה שרק את זה צריך ולכן תאריך של המיון היה רק לאלה, אני רוצה לדעת, מתי בדקתם פעם אחרונה, מה מצב התשתיות במדינת ישראל? אני לא מדבר על מלחמה, עוד לא מלחמה

מיכאל אורן: רגע, אני מבינה, במצב של שגרה, לא צפו אלינו בעיות בעולם התשתיות, אני רגע רוצה לשים את זה על השולחן, מעולם ואני עומדת מאחורי האמירה הזאת, באופן מלא, של המשרד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני מדבר על זה שמונה חודשים

מיכאל אורן: לא, אני מדברת על שגרה, שוב

נילי ברוש: אנחנו מדברים על זה כבר עשור, אבל לא עם משרד הבינוי והשיכון, אנחנו מדברים על זה, מול משרד התחבורה שמאגד מזמיני עבודה משמעותיים

מיכאל אורן: אני גם חושבת שמשרד התחבורה הוא פונקציה מאד מרכזית באירוע וזה קצת מוביל אותי לנקודה הבאה של מה שאני רוצה להגיד, פעם היה פורום של תשתיות על והוא לקח את כל השחקנים של התשתיות בממשלה והושיב אותם סביב שולחן ואמר את הדרישות שלהם ואמר את הצרכים שלהם, משרד הבינוי והשיכון עסק במגורים לבניינים, מאז מצב הדברים הזה, זה בשגרה, בסדר? אני באמת, יש למשרד התחבורה מודל שלו, הוא צריך לדבר בשם עצמו, לגבי החברות שהוא מביא לפה לארץ, עם העובדים שלהם וכדומה, נוצר מצב בשמונה חודשים, מאז המלחמה, נכון? שיש פה מענה אחר שצריך לתת, לעולם התשתיות, בגלל באמת, החוסר בכוח עבודה, יחד עם זאת, אני עדיין צריכה את השחקנים בממשלה סביבי, הם יעזרו לי לגדר מקצועית, איזה מקצועות חסרים להם, איך בוחנים את המקצועות האלה, אני לא בוחנת את המקצועות האלה היום, כאילו זה מערך מסוג אחר

מיכאל אורן:       ממה שאני כמשרד הבינוי והשיכון יודעת, מגורים, תעירו אותי באמצע הלילה, אני יודעת לדבר על מגורים, גם תשתיות תומכות מגורים, כמו שאמרת לרמת האבנים משתלבות בשכונה, גם את זה אנחנו יודעים לתת, גם עובדים בעבודות רטובות, יודעים לעשות את הפעילות הזאת, אני רגע אגיד, אבל העניין עכשיו של כבישים, של גשרים, של תשתיות אנרגיה, של תשתיות תקשורת, כל עולם החשמל, וואלה, זה דברים, שנייה, אני רגע אגיד, למיין אותם, להגיד, האם זה עובדים מקומיים שצריך הכשרות עליהם, או האם זה עובדים מחו"ל, זה לא משהו שמשרד הבינוי והשיכון יודע

מיכאל אורן: ב-DNA שלו, מעצמו, עכשיו להחליט, אני צריכה פה, שותפות של שחקנים, סביב השולחן בממשלה, כדי להבין את הצרכים ולחשוב

מיכאל אורן:       יכול להיות שיש עוד סל פתרונות נוספים, לא צריך לקחת את הסל הקיים היום, להיבט הזה ולשכפל אותו במדויק, צריך אולי לחשוב יותר יצירתי, יותר חכם, אני לא באה לתת את כל התשובות, אני חושבת שזה עבודה ממשלתית נדרשת, אני מקבלת גם את האמירה, אני נציגת הממשלה כרגע, לצורך העניין, בהיבט הזה, אז אני גם עונה את הזווית שלי

מיכאל אורן:  אני מבינה שזה צריכה להיות עבודה ממשלתית, דיברתי הבוקר עם משרד התחבורה, אנחנו מדברים עם עוד שחקנים, על הצורך להסביר מה עושים פה, בסדר? אז ההחלטה הנוכחית היא לגבי הכלים שעומדים לרשותי כרגע והיא נכון, היא לא כוללת את הכבישים, גשרים וכדומה, אני לא יודעת, כרגע, מה נתיבי ישראל, מה הצרכים שלהם ואני כן צריכה יותר את משרד התחבורה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מדבר על הצרכים של תשתיות לאומיות, בואו תפרידו

מיכאל אורן: אני מפרידה, אבל אני רגע אגיד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אל תבלבלו אותי שם

אליהו (אלי) רביבו:      אני רק רוצה שחברי הכנסת, יכנסו טיפה לאירוע, בסדר? תמיד אנחנו איכשהו נשאבים ואם לא מספיק ערניים, אז הדיון הולך למקום אחר, אני לא מדבר כרגע על תשתיות לאומיות

מיכאל אורן: אבל ברמת השכונה, בעבודות הרטובות, יש פעילות, אבל אני מדברת על עכשיו - -     

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אז בואי שנייה, סליחה, יש פה נציג של חברת פיתוח ותשתיות?     

נילי ברוש: כבוד היושב ראש, אני יכולה להגיד לך בדיוק, על איזה מקצועות מדובר

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

מיכאל אורן: לא רגע, אנחנו בדלת פתוחה פה, אני רגע שנייה, רוצה להגיד, אני אשמח להתייחסות של ויויאן

אליהו (אלי) רביבו: אוקי, מי גברתי?      

ויויאן בן עמי: ויויאן בן עמי

אליהו (אלי) רביבו: ברוכה הבאה, גברת ויויאן, את בעלת חברת תשתיות?     

ויויאן בן עמי: כן

אליהו (אלי) רביבו: מי הם קהל הלקוחות שלכם?      

ויויאן בן עמי: חברות הבנייה בעיקר והמדינה, בכל הנושא של תשתיות, כמו גשרים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, בואי תבודדי לי רגע, בסדר?      

ויויאן בן עמי: תגיד לי מה?     

אליהו (אלי) רביבו: בואי נדבר על חברות בנייה והזמנות פרטיות שהן לא מוסדיות, לא מטעם המדינה, בסדר? כמה עובדים אתם מעסיקים?      

ויויאן בן עמי: פלסטינאים וישראלים?     

אליהו (אלי) רביבו: כן

ויויאן בן עמי: בוא ניקח חברת תשתיות אחת הגדולות שלנו, היא מעסיקה 180 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: היום כמה? כמה פלסטינאים מתוכם?     

ויויאן בן עמי: פלסטינאים מתוכם, בערך 130

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

סימון דוידסון: 70 אחוז

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת, שהיום את בחסר של 130, הבנתי

ויויאן בן עמי: הנתונים האלה של ה-25 אחוז

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי וחבל שרום יצא, אני שחררתי אותו, אני אשאל אותכם רגע שאלה, זה לא תת-ענף שמחייב התייחסות, עזבו רגע, מה הצורך שהוא עוד לפני המלחמה, עכשיו, עכשיו מלחמה

סימון דוידסון: אבל זה לא חדש

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל אתכם, זה לא תת-ענף שמחייב, הצדקת מתן מכסות? פשוט

מיכאל אורן: אני לא אומרת שלא, אני רק אומרת שזה צריך להיות עבודה שאני לא לבד בה, זה כל מה שאני אומרת, מאה אחוז

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, מי חסר לך?      

מיכאל אורן: תחבורה, אנרגיה, או מים, מה שזה לא יהיה, כי זה תשתיות –     

סימון דוידסון: התחבורה נמצאים פה גם כל דיון

מיכאל אורן: מצוין

סימון דוידסון: הרי שמענו פה לפני חודשיים, אין להם עובדים, אין להם

אליהו (אלי) רביבו: נכון, הוא היה גם שבוע שעבר, יש לנו פה נציג משרד התחבורה?     

אורי סבג: כן, אני נציג משרד התחבורה, מנהל תחום ממשקים, ביחידה לתאום תשתיות לאומיות

אליהו (אלי) רביבו: המשרד תומך בגיוס עובדים, בוודאי, חלף פלסטינאים, לתחום התשתיות? לא הלאומיות

אורי סבג: המשרד והיום דיברתי בבוקר עם מיכל ארן, אנחנו גם בקשר עם התאחדות הקבלנים, אנחנו נשמח לשיתוף פעולה עם משרד השיכון ועם משרד העבודה, בהגדרת הרשימות הנדרשות, לתחום התשתיות, במסגרת התיקון להחלטת הממשלה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, לגישת משרד התחבורה, טרם המלחמה, יש מחסור בידיים עובדות בתחום?      

מיכאל אורן: כן, זה לגישתי - -      

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, אני שואל אותך

אורי סבג: טרם המלחמה, אני לא קיבלתי פניות בנושא, אני נציג - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מתי פעם אחרונה יצאת לשטח? מתי פעם אחרונה, הנעת את הרכב, נסעת לאתר בניה, ראית שופל עומד, גרדר מעלה אבק, שאלת, חבר'ה, מי בעל הבית, אני רוצה לדעת למה זה לא עובד, מתי עשית את זה פעם אחרונה?     

אורי סבג: לשטח יצאתי לפני, אני כל יום בדרך למשרד, אני רואה עבודות, אבל גם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אתה רוצה לבדוק? לאפיין? לשאול? אתה קורא לקבלני תשתיות? את האישה הזאת, אתה מכיר?     

אורי סבג: את האישה לא, אבל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מעסיקה במשק, מאות עובדים בחודש, אתה יודע מיהי? אתה יודע מה הפעילויות שלה? אתה יודע עם מה היא מתמודדת ביומיום? שואל אותך, אני עם כל הצניעות, אין נושא שאני מעלה לדיון פה, שאני לא מגיע, בכמה חזיתות לאותו מקום, בכמה חזיתות, מגיע לסיור וועדה מוגדר, מגיע כחבר כנסת עצמאי, מגיע כאזרח, כלקוח סמוי, צוות הלשכה שלי, מגיע לאותם מקומות, צורך שירותים, מתחזה לחולים, מתחזה לנכד של זקנה בבית אבות, מגיע לקטוף הדרים, אנחנו מכירים את זה מהשטח, אתם עושים את זה? אתה אומר שאתה לא מכיר את הצורך הזה, טרם המלחמה, כמה שנים אתה עוסק בתחום?     

אורי סבג: אני פחות משנה במשרד ה-     

אליהו (אלי) רביבו: אז גם אני פחות משנה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, הפנייה היא לא ישירה אליך, תעביר את זה לממונים עליך, תעביר את זה לשרה שלך, או תעביר את זה לעובדים תחתיך, אני רוצה לדעת, אין ספק שנעים להיות בפלורסנט ולהגיד, אני ראיתי את הצורך, כשנסעתי מהבית למשרד, מתי איבקתם את עצמכם, נכנסתם לאתר בנייה, נכנסתם לשכונה מתפתחת, הנעתם את האוטו, נסעתם לראש עיר, שלום אדוני, כמה פרויקטים העיר שלך סיימה, כמה מתוכם לא מאוכלסים, רק כי אין תשתיות, מתי עשיתם את זה? איך תדעו באמת את הצורך?     

אורי סבג: אתה רוצה תשובה, או ש-     

אליהו (אלי) רביבו: חובה

אורי סבג: אז מה שידוע לי, הצורך עלה, בעקבות המלחמה, לפני המלחמה, אנחנו כולם יודעים פה, מה נאמר בתחילת הישיבה, לא עלה, לפחות בפני, או בפני האגף שבו אני נמצא, איזשהו מחסור משמעותי בכוח אדם שהיינו צריכים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: למה לא עלה, אני מקבל, אני מבין, זאת תשובה שענית, אני השאתי לך עצות, בסוף אני לא הבוס שלך, אתה תעשה איתם כחומתך

סימון דוידסון: לא, אבל לפני שבועיים היה דיון על תשתיות, היה דיון - - -     

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, זה בדיוק מוביל אותי לשם, שנייה, לא לפני שבועיים, אומר מכובדי שמאז פרוץ המלחמה, הוא מכיר בצורך שנוצר ואני שואל, שלושה וחצי חודשים עברו מאז, מה אתה ושאר המשרד שלכם, שאמון על הנושא הזה, עשה לטובת העניין? איזה תהלכים הנעתם, תגידו לי מה?     

אורי סבג: אוקי, קודם כל, הייתה פה ישיבה ב-26 בדצמבר, אם אני לא טועה והיה בדיוק בדיון ממוקד, בנושא התשתיות, היו כמה החלטות, כמה שאני זוכר, היה אמור לקום שולחן עגול, עם רשות האוכלוסין, דיברנו וגם זה היה כתוב בסיכום, אני ציינתי שאנחנו בהקשרים עם התאחדות הקבלנים, באמת היינו בקשר עם התאחדות הקבלנים ומיפינו את הצרכים, מבחינת החסמים שיש היום, בהחלטות הממשלה הקיימות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: ואת זה הגשתם לבקשה להצעת מחליטים? אה, בעצם לא הגשתם, הבנת? בדיוק לזה, אני מתכוון, בוא נחכה, נפגש עוד איזה חצי שנה-שנה - -         

משה סעדה: העסק שלה יכול לקרוס

אליהו (אלי) רביבו: מזה יכול לקרוס, אני לא יודע, איך הוא לא קורס, הנה, אני אומר לך, אני לא יודע

ששון גואטה: אני אספר לכם, שהיה לי פגישה איתה, יש לה עסק סגור בכפר גלעדי, המפעל שלהם סגור, לא עובד המפעל

משה סעדה: מפעל למה?     

ויויאן בן עמי: לגריסת בזלת

ששון גואטה: סגור, אין עובדים, כמה החבר'ה היו עובדים במפעל הזה?     

ויויאן בן עמי: 26

ששון גואטה: אין, לא עובד העסק

אוראל פרץ: היי שלום, אני אוראל פרץ מחברת אוראל עבודות חשמל

אוראל פרץ:  החברה שלנו מתעסקת בכל התשתיות ותאורת הכבישים, אם זה עם נתיבי איילון, עם נתיבי ישראל וכל החברות הגדולות, SRTG וטר ארמה וכל החברות הענקיות שעובדות בתוך התחום הזה

אוראל פרץ:  כיום יש לי 14 אתרים מושבתים

אליהו (אלי) רביבו: כמה?     

אוראל פרץ: 14 אתרים הם מושבתים

אליהו (אלי) רביבו: זה לא מספיק, תנסה להגיע ל-100-140 אולי הצורך הזה יעלה ואז יחשבו על פתרון

משה סעדה: כמה עובדים?     

אוראל פרץ: יש לי 60 עובדים

משה סעדה: כמה עובדים חסרים לך?     

אוראל פרץ: אין לי כרגע עובד אחד, יש לי 14 אתרים מושבתים

אוראל פרץ:  אני לא יודע, מה לעשות

משה סעדה: פניתם למשרד התחבורה?     

אוראל פרץ: אני דיברתי - - -     

ששון גואטה: הקבלן חייב בתאריך מסוים, לספק לו את הבית, הוא לא מצליח לספק לו, הוא משלם קנסות, יש שכירויות - -     

אוראל פרץ: יש לי אתר ברעננה, שכונה שלמה ענקית, אין עובדים, אין עובד אחד

אליהו (אלי) רביבו: ומה השלב של האתר, חוץ מהצורך בך?     

אוראל פרץ: אני העמדתי לבד, אני יכול להגיד לך, 100 עמודים בשלושה חודשים, לבד, הגב שלי שבור

אוראל פרץ:  אין עובדים, אין עובדים ישראלים

משה סעדה: למי אתה פונה להגדיל מכסות? למי פנית?     

אליהו (אלי) רביבו: לא להגדיל מכסות, הוא לא זכאי למכסה, חבר הכנסת סעדה, הוא לא זכאי, הם עוד לא מבינים שהוא צריך בכלל, אין הצדקה

משה סעדה: מי שאחראי עליו זה משרד התחבורה? מי אמור לבקש לתת - -     

אליהו (אלי) רביבו: תשתיות זה תחבורה

משה סעדה: תחבורה לא עשו כלום

אליהו (אלי) רביבו: לא, הנה הוא אומר לך, עד המלחמה, אנחנו לא יודעים שצריך, שלושה וחצי חודשים זיהינו, אבל אנחנו חושבים מה לעשות, פשוט, פשוט

סימון דוידסון: יש לי שתי שאלות, אחד, אני יודע שהנושא של התשתיות, אתם בתוך התאחדות הקבלנים?     

אוראל פרץ: כן, אבל זה משויך לענף

סימון דוידסון: אז אני רוצה לשמוע מההתאחדות, מה עשיתם בנושא הזה ודבר שני, אני רוצה לשמוע ממשרד התחבורה, מתי יש החלטת מחליטים? מתי דואגים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: יש והולכים לעדכן אותה תיכף, אנחנו נגיע לשם, אנחנו נעזור להם להבין שאין מנוס, זה מה שאנחנו עושים עכשיו

סימון דוידסון: וכמויות

אורי סבג: אתם מתפרצים לדלת פתוחה

אליהו (אלי) רביבו: ברור, ברור

משה סעדה: לא עשיתם את זה, מה דלת פתוחה?     

אליהו (אלי) רביבו: ברור, מזה אנחנו - - -     

אורי סבג: יש את הפרוטוקולים של הוועדות

משה סעדה: לא, אבל, פרוטוקולים לא עוזר לקיום של אנשים, אתה עובד ציבור, התפקיד שלך לחשוב, קם בבוקר ולחשוב, איך אתה עובד בשביל הציבור, זה אומר שהוא לא צריך לזעוק אליך, לפני שהוא זועק, אתה מבין שיש מלחמה, יש בעיה עם האוכלוסייה הפלסטינאית ואתה יוצר פתרון, אבל שלושה וחצי חודשים, מה הדבר היחיד שאתה אומר לנו, הייתי בוועדה בסוף דצמבר ואז אמרנו, איך זה עוזר? איפה האחריות?     

אורי סבג: מסוף דצמבר היו החלטות, שעד כמה שאני מבין, לא התקיימו, הלכנו לציר אחר, הלכנו לציר של התאחדות הקבלנים - - -     

משה סעדה: למה לא התקיימו?     

אורי סבג: ההחלטות, לא חייבו דווקא את משרד התחבורה, אתם רוצים לעבור? אני מנסה ללכת קדימה, לא אחורה, בסדר?     

משה סעדה: אבל אם לא נפיק לקחים, איך נלך קדימה?     

אליהו (אלי) רביבו: אבל מכובדי, הוא ממנהל תחום ממשקים

אורי סבג: נכון

אליהו (אלי) רביבו: נכון? זה לא משהו וועדת קישוט, זה תפקיד, זה בדיוק העניין, אתה אמור, אתה בין אלה שאמורים לתכלל את האינטראקציה הזאת, נכון? זה המינימום, אני לא חושב שזה, לא הבנתם את זה, עד המלחמה ומאז המלחמה, עד סוף דצמבר, לא הספיק לכם, אז טיפה ניסינו לסייע לכם להבין, הבנתם את זה, מה מאז? מה מאז? מה אתם רוצים לראות עוד חברה פושטת רגל? מה מאז?     

רוני פנחס: אני יכול להגיד לך, מה אני עשיתי מאז

אליהו (אלי) רביבו: מי אתה אדוני?     

רוני פנחס: אני בנאדם פרטי

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, אני רוצה להקשיב לך

סימון דוידסון: רגע, אבל אתה לא תשתיות, נכון?     

רוני פנחס: לא

סימון דוידסון: לא, אני רוצה לסיים תשתיות, אני חייב לדעת - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, כמובן, בואו, זה לא - -     

אוראל פרץ: אני מפורק

סימון דוידסון: לא רק אתה, תקשיב, ישבו פה לפני שלושה חודשים, קבלנים של תשתיות ודיברו מדם ליבם

אוראל פרץ: זה מה שאני מדבר

ששון גואטה: דוידסון, תקשיב, הם היו יתומים, הנושא של התשתיות, הם גם מה קורה, הם צריכים לקחת מתוך התאגידים עובדים, הרי, עכשיו מה אני אמרתי, למה אני לא אתן, נבדוק את הקיפי הפעילויות, ניתן להם מכסות לעובדים שיהיו אצלם

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שאנחנו עושים עכשיו

ששון גואטה: זה מה שצריך להיות, זה הפתרון שצריך להיות לתשתיות, לא כל התאגידים האלה, אחד כמו כל קבלן, יודע מה בערך הצורך שלו וייתן לו אנשים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, מנכ"ל אשטרום, שי אתרוגי, ברוך הבא

שי אתרוגי: צוהריים טובים

שי אתרוגי:  תראו, מדינת ישראל, אני אתן לכם כמה נתונים, כי חשוב שנצא משם ואני אתחבר לדברים שגם אתה אמרת, חבר הכנסת אליהו רביבו וגם משה סעדה

שי אתרוגי:  ב-91 היו פה 81 אלף עובדים זרים בישראל, היום בערך יש 20-22, יושבים פה נציגים שיוכלו לדייק את המספר הזה, 22 אלף עובדים זרים, הכול בענף הבנייה ועוד הכול נכון ל-6 באוקטובר ועוד סדר גודל של 80 אלף פלסטינאים עם רישיון, לצד, מערכות מדברות על בין 10-30 אלף עובדים שהתפלחו לישראל, נגיד את זה ככה, אבל הם עבדו, לא עבדו אצלנו בוודאי, אבל עבדו במקומות אחרים ובנוסף, 20 אלף עזתים, זאת אומרת, נעלמו מפה ב-7 בחודש, 120-130 אלף עובדים, כי הפועלים הזרים עבדו קודם לכן, הם לא היו מובטלים, בשכר של 900 שקל ליום, זה השכר של פועל סיני ביום, שתבינו, ערב ה-6 באוקטובר, היום פועל סיני בזול, זה 1,350 ואם אין לך מזל, מה זה אין לך מזל, הפועלים מפחדים שלא תשלם להם, אז 2,000 ₪

משה סעדה: כמה מקבל עובד פלסטינאי?     

שי אתרוגי: עובד פלסטינאי הרוויח 600-650 ₪ ליום, הכול נכון ל-6 באוקטובר

שי אתרוגי:  עכשיו, תראו, זה אומר שיש פה ביום אחד, זה אומר שמ-91, מדינת ישראל מכוונת אותנו, לעבוד עם פועלים פלסטינאים, נכון? כי אם היו 81 אלף פועלים זרים, פה, ב-91 וערב ה-6 באוקטובר, היו כ-20 אלף, זה אומר, לצד גידול אוכלוסיית ישראל גדלה, זה לא הרצאה דמוגרפית, אבל בגדול, 91 ו- - -     

משה סעדה: ב-60 אחוז ב-     

שי אתרוגי: בדיוק, תודה, אז אנחנו מבינים את ההיקפים, זה אומר שמדינת ישראל שלחה אותנו לעבוד עם פועלים פלסטינאים וזה הגיע לממדים של - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אינטרסים, אינטרסים

שי אתרוגי: 110-120 אלף ואכן, כמו שאמר חבר הכנסת סעדה, קודם כל, תחליטו, מה מכסת הפועלים הפלסטינאים שתיכנס בסופו של יום, תחלקו, תתנו החלטה, קודם כל, תתנו החלטה, לא, אפשר לצחוק עד מוחרתיים, אבל בסוף זה גופים עסקיים - - -      

רוני פנחס: לאן אתה רוצה להכניס?     

שי אתרוגי: אני לא רוצה להכניס כלום, אבל אני לא חושב שמדינת ישראל צריכה, או קבלני ישראל צריכים לשלם 1,800 שקל של פועל זר, שכל הכסף הזה עף מפה החוצה, מומר לדולרים ועף מפה החוצה

אליהו (אלי) רביבו: מר אתרוגי, שאלה ברשותך, אתה מעסיק עובדים זרים?     

שי אתרוגי: כן, בוודאי

אליהו (אלי) רביבו: דרך תאגיד?     

שי אתרוגי: נכון

רוני פנחס: אתם תאגיד, לא?     

שי אתרוגי: לא, אנחנו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, הבנתי, אתה עכשיו בוחן כליות ולב, לא הבנתי, מה זה הם תאגיד? הוא אומר לך שהוא לא תאגיד

אליהו (אלי) רביבו:  יש לך עובד זר, דרך תאגיד שהועסק אצלך לפני המלחמה והיום, עדיין עובד אצלך, אבל העלות היומית שלו השתנתה?     

שי אתרוגי: בוודאי, של כולם

אליהו (אלי) רביבו: תן לי בבקשה דוגמא

שי אתרוגי: אתם רואים את המגדלים שאנחנו בונים ואת הגשר בגלילות, אז הגשר בגלילות נעצר והוא עומד, זה אייקון שאתם מכירים, כולם מכירים אותו, אני מניח אז הוא עומד ויש בו היום, במקום 60 פועלים שעבדו ב-6 באוקטובר, או 80 פועלים, רק על הגשר, רק על הלונה-פארק הזה באוויר, אז היום יש חמישה, השכר שלהם היה 600 שקל והפלסטינאים והיום, יש שם חמישה סינים, בשכר של 1,350

אליהו (אלי) רביבו: זה אותם סינים?     

שי אתרוגי: זה לא אותם סינים, אבל במקומות אחרים, בבניה מגורים שאנחנו מקיימים, אז נדרשנו להוסיף להם כסף, זה מאוד פשוט

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אז תעצור את זה רגע, בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  האם עורכת הדין לינא סאלם, נציגת משרד המשפטים, מבינה שמדובר פה בשכר בבני אדם פר-אקסלנס וזו אולי, אולי, הסיבה שבעטיה תאגידים מעדיפים, לא להביא עובדים, כי אם יביאו עובדים, תהיה הצפה, יהיה פחות ביקוש, הביקוש ירד, המחיר ירד ואז שורת הרווח תפגע, יכול להיות?         

ששון גואטה: זה הנקודה שנגעת בה, זה הנקודה הכי משמעותית

אליהו (אלי) רביבו: יכול להיות, עורכת הדין - -     

רוני פנחס: יש לי פועל ב-60 שקל, הכול עניין של כסף

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, סליחה, בפוקס עליתי על זה, בלי שעזרת לי, בפוקס, תודה, אני שואל אותך, גברת סאלם, האם מה שאני מעלה בפניך כרגע, זה סצנריו סביר, האם את מבינה את זה כמוני, שמדובר בשכר בבני אדם?      

לינא סאלם: אז כידוע לכבודו, אני לא רפרנטית המתאמת למניעת שכר, אני רפרנטית עובדים זרים, בייעוץ וחקיקה, אבל בכל זאת - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה לא מעניין אותך בכובעך?     

לינא סאלם: כמשפטית של משרד המשפטים?     

אליהו (אלי) רביבו: כן

לינא סאלם: אוקי, אבל אם יכול לתאר לי בעצם, כבודו, מה בדיוק הסיטואציה שהוא מתייחס אליה

אליהו (אלי) רביבו: הסיטואציה שאני מתייחס אליה, אני שואל שאלה במשך זמן מאוד מאוד ממושך, באיזה היגיון, אם השוק דורש עובדים ויש מי שיכול להביא עובדים והוא מצא עובדים והמדינה מיינה אותם ויש חברות תעופה, זאת אומרת, יש את הכול, מה שנשאר לו זה להגיד לו, טוב, תבוא לארץ, למה הוא לא עושה את זה? כי הוא אומר להתפרנס, זאת השאלה שנשאלת, יש הבדל, אם עובד זר, אם עובד כלשהו, היה מבקש יומית 500, רואה שזה המצב, הוא אומר, אני רוצה היום 1,000, אני רוצה 1,600, אני רוצה 2,000, אתה מנצל את השוק, בסדר? אתה מוכר את עצמך ביותר, העובד לא מוכר את עצמו, העובד לא מוכר את שירותיו, העובד עדיין מקבל שכר מינימום - - -     

משה סעדה: אליהו, אומרים לנו פה שהם גוזרים התאגידים וזה מחזק את מה שאתה אמרת, היא אומרת לנו, 50 אחוז משכר העובד, אתה מבין מה האינטרס שלהם?     

אליהו (אלי) רביבו: אז יש להם לאן לשאוף, חבר הכנסת סעדה

סימון דוידסון: למה שיביאו עובדים?     

משה סעדה: הם מייקרים את המחירים

ששון גואטה: ברור, זה הכול היצע וביקוש, אין פלסטינאים, יש כרגע 10 אלף עובדים, עכשיו הוא בא אליו, הוא בא אליו, הוא איפה טוב לו במחיר, הוא הולך, אין עובדים לבוא, הוא חייב לשלם לו את ה-1,300 שקל, אונסים אותו במחיר והוא משלם, כי הוא חייב לסיים את הפרויקט

אליהו (אלי) רביבו: אתה מייצר יובש בשוק ואז הביקוש הולך וגובר ואז בנאדם אומר, אני במקום להגדיל את היקף העובדים שלי, יכול להישאר בכמות מצומצמת ולהרוויח הרבה יותר

שי אתרוגי: חברים, יש היום, תעשו חשבון, אנחנו עם 20 אחוז - - -     

משה סעדה: תקשיב, 32 שקל, העובד מקבל וכל הייתר, זה הרבה יותר מ-50 אחוז

אליהו (אלי) רביבו: אבל הרגע אמרתי את זה, הרגע

ששון גואטה: חברות הביצוע שהם מביאות עובדים, הרי שאני עכשיו מביא, אני בחקלאות מביא, שאני מביא לחקלאות עובד זר, הוא חייב להישאר אצלי, חמש שנים, נכון? זה הוויזה שלו

אליהו (אלי) רביבו: הוא לא חייב, הוא יכול

ששון גואטה: הרי יש משבר ענק בתוך הענף, הבחור פה, התשומות שלו, השכר שלו, הכול עלה שם, אם אני עכשיו נותן לחברות ביצוע, חברות ביצוע, בגלל שכל האלה פה, טוב להם שהם לא מביאות עובדים, אם אני נותן לחברות ביצוע, לשנה, להגדיל את העובדים, בשנה אחת יש ביצוע, שאני רוצה שיביאו עוד עובדים, כי הרי הם כל פעם באים אלינו, הם יכולים להביא עוד עובדים ועוד עובדים, אם חברות הביצוע יביאו לשנה עובדים, לשחרר את הפקק הזה בבנייה, אנחנו יכולים אחרי זה להחזיר את העובדים האלה לחו"ל, או שהם באים לתקופה מסוימת, כאילו, גם להם יהיה וויזה לחמש שנים? הבנת מה אני מתכוון, כאילו אני אוכל לתת להם וויזה לשנה, כדי לשחרר את הפקק

משה נקש: הבנתי מה אתה אומר

ששון גואטה: הכול יהיה בסדר, אנחנו לאט לאט לומדים, אני לא בא מהתחום כמוך, אנחנו לומדים הכול

קריאה: הקבלנים ייקחו להם אותם

ששון גואטה: אז בוא נשאל, אנחנו רוצים לדעת

משה נקש: לא, אני אתן למיכל תיכף להתייחס, אבל אני כן אגיד

משה נקש:  היום המכסה לתאגידים זה 50 אלף עובדים ולחברות הביצוע זה 15 אלף עובדים, אוקי? אם רוצים לעשות שינוי במתווה הזה, אז זה באמת - - -     

מיכאל אורן: מה ההחלטה, רוצים להוסיף עוד מכסות

משה נקש: מה שאתה מציע, זה באיזשהו מקום לעקוף את זה, להכניס אותם דרך חברות הביצוע ואחר כך שיעברו לתאגידים?     

ששון גואטה: לא, לא שיעברו

אליהו (אלי) רביבו: חבר הכנסת גואטה, אפשר רגע לגשר? אני אסייע

אליהו (אלי) רביבו:  חבר הכנסת גואטה שואל, האם ניתן לסכם עם עובד שהוא מגיע לארץ, מראש, לתקופה קצובה של שנה, זה מה שאתה שואל

ששון גואטה: כן

מיכאל אורן: זה לא קשור לחברות ביצוע, זה משהו אחר

משה נקש: כן, זה בכל הענפים

אליהו (אלי) רביבו: לכן אמרתי

משה נקש: בכל הענפים, עובד זר מגיע היום, עד 36 חודשים, עזבו את החריגים של הסיעוד וזה, אני שם את זה בצד, בבניין, העובדים באים לעד 36 חודשים, זה מה שהם יודעים, זה לא שהם מקבלים מראש, וויזה לחמש שנים, כל שנה מחדשים להם את הרישיון

משה נקש:  חוץ מעניין של השתקעות - - -         

סימון דוידסון: יש הבדל, בין לאסוף ביצים בלול ולבין לעבוד עבודה מקצועית בבניין, זה משהו אחר, יש פה נושא מקצועי

ששון גואטה: לא, אבל באו חברות ביצוע, תקשיבו, אני יודע מה אני זה, אני גם חוקר, אני מעניין אותי, כי אני מכיר את המשבר, מה שהוא מדבר איתי, אני חי את זה, חצי נהריה עומדת, בנהריה אין בנייה, אנשים מחויבים, רוצים, לא יודע מאיפה, לקפוץ, אנשים קבורים

ששון גואטה:  יש חברות ביצוע שהיה להם עובדים שעבדו אצלם בעבר, שאומרים, אנחנו יכולים להביא עובדים מקצועיים, עכשיו אני רוצה לשחרר את הפקק הזה, אני רוצה לשחרר את הפקק

משה נקש: אז חבר הכנסת גואטה, יש היום מכסה פנויה, לתאגידים, אתם בוודאי שומעים ויודעים - - -     

ששון גואטה: אבל עד שהתאגידים יבואו ואיפה העובדים?     

קריאה: אבל גם לחברות הביצוע יש היום מכסה פנויה, המכסה היא 15 אלף, היום יש בישראל, בסביבות 7,500

סימון דוידסון: וברגיל 25 אלף

מיכאל אורן: אני אסביר, איך הגענו עד היום, ברשותכם, לעניין חברות ביצוע

מיכאל אורן:  א', חברת ביצוע שהולכת, היא מביאה עובדים שלה מחו"ל ושמה אותם כאן, היא לא מביאה סתם עובדים, שהיא ממיינת, זאת אומרת, היא חברת ביצוע, היא לוקחת, היא מסיטה מפרויקט א' לפרויקט, זהו, אז זה אמירה הראשונה לעניין הזה

מיכאל אורן:  עכשיו, פרויקט של בנייה, שנייה ברציונל, הוא פרויקט שהוא היום, אנחנו מה, 33 חודשים לבנות בניין?     

קריאה: כן

ששון גואטה: אבל יש פרויקטים שתקועים שיכולים לגמור, יזמים באמצע פרויקטים, לא, אני טועה במה שאני אומר?     

אליהו (אלי) רביבו: ודאי

ששון גואטה: אני לא טועה

שי אתרוגי: יש פרויקטים שעומדים, תזכרו, כוח העבודה בישראל, הפועלים, נשארנו עם 20 אחוז, מכוח העבודה, זה המספר, ענף הבנייה היום עובד עם 20 אחוז מהכוח

מיכאל אורן: אני לא מבינה, למה לרצות לקצר את השהות שלהם כאן?     

ששון גואטה: לא רוצה לקצר, את לא הבנת אותי - - -     

מיכאל אורן: לא הבנתי

ששון גואטה: יש לי פקק, הוא תקוע עכשיו עם 800 יחידות, ההוא בנהריה, יש לי פקק, אני רוצה להביא איקס עובדים עכשיו, לשחרר את הפקק, עד שהתאגידים יתארגנו ועד שזה

מיכאל אורן: אבל חברות ביצוע מביאות עובדים שלהם, לטובת פרויקטים שלהם, לאן הם יעברו? אם הם עוברים מרצונם זה משהו אחר, אבל - - -     

ששון גואטה: לא, את לא מבינה

אליהו (אלי) רביבו: אני אקשר בינכם, אבל בואו לא נצלול לזה, לאט-לאט, אומר חבר הכנסת גואטה, מכיוון שיש צוואר בקבוק, אני מבקש לשחרר אותו, על ידי זה שמגייסים עובדים, שמראש אומרים להם, שהם מגיעים לשנה, בסדר? לתקופה קצובה, קצרה

אליהו (אלי) רביבו:      [התפרצות הדוברים]     

קריאה: מה יצא מזה?     

קריאה: כדי לא לפגוע בתאגידים - - -     

קריאה: מה אכפת לנו מהתאגידים?     

קריאה: שיבואו לחמש שנים, למה לשנה?     

מיכאל אורן: אינטרס של עובד להגיע לחמש שנים, כן

אליהו (אלי) רביבו: תקשיבו טוב, כל זמן שמדינת ישראל, לא תתפקח וסליחה על חוסר הצניעות, לא תתפקח ולא תענה לדרישתי, שהתאגיד, לא יהיה מעסיק, אלא יהיה מתווך בלבד, כל עוד שלא תבינו את זה ותמשיכו לשמש כלוביסטים שלהם, החיים של כולם יהיו חיי מרור, כי מספסרים את העובדים, כי הם מייבשים את השוק, כי הם פועלים ממניעים זרים ואני מבקש שכל אחד יבצע את עבודתו, התאגיד הוא לא באמת מעסיק, תאגיד אמור לשמש כמתווך, כשהוא יהיה מתווך, הוא יבוא על שכרו, בצורה הוגנת, לצד זאת, הגיע הזמן שנקבל החלטה, שאתם תקבלו החלטה, שניתן יהיה לגייס עובדים, שלא באמצעות מיונים, אלא באמצעות התחייבות והוכחת מקצועיות, על תעסוקה קודמת, כי אם עובד מגיע למיונים, באיזשהו אתר בהודו והוא יודע לבנות פיגורה, טפסנות של עמוד טיפוסי של 40 על 60, כי זה מה שלימדו אותו לפני כן, הוא יודע לעשות את זה, זה כמו שלעובד בסיעוד, לימדו אותו להגיד, אבא, אמא, מזל טוב, לילה טוב, אומרים הוא דובר עברית, זה מה שלימדו אותו פשוט, אבל בפועל הוא לא יודע לתת מענה לאתגרים באמת רציניים, אז לכאורה, הוא עבר את המיון, אבל הוא לא באמת, בעל מקצוע מיומן, לעומת זאת, אם יש עובד שעבד באמירויות, חמש שנים בבנייה, זאת הוכחת תעסוקה, הוכחת מצוינות, בוא ננסה לאפשר הבאה כזאת, זה בוודאי יקל את התהליך, זה יפתח את קצב ההבאה, זה יאפשר לכם, להוריד את ההתנגדות, שהתאחדות הקבלנים, תוכל לקבל מכסה לתאגידים שהיאה פתחה, כדי לתפעל אותם, באופן וולונטרי, לשאר בעלי המקצוע ונתחיל להניע את המשק

מיכאל אורן: ההחלטה היא החלטה גורפת לכלל התאגידים הפועלים ובעצם, זה אומר, שאנחנו כמשרד, מקבלים את זה שכל תאגיד יכול, כל תאגיד באשר הוא, ללכת ולהקשר עם איזשהו גוף, להבין שיש עובדים מקצועיים, להביא את האסמכתאות, ההתאחדות צריכה לבדוק אותם ולראות ואני מבינה, תקני אותי נילי, אם אני טועה פה, לאור הסבב המיונים במסלול הפרטי, הדבר מעלה קשיים, נכון?     

נילי ברוש: כן

רוני פנחס: אין מיונים

מיכאל אורן: יש מיונים, בוודאי שיש

רוני פנחס: ב-9 בחודש היה באוזבקיסטן וביטלו אותו

מיכאל אורן: בסדר, המשטרה עצרה את הכול, מה אתה רוצה שאני אעשה עם זה?     

רוני פנחס: המשטרה עצרה, הגשם עצר

מיכאל אורן: הגשם לא, משטרה זה משטרה

רוני פנחס: לא משנה, נעצר, יש לך תשובה, מתי יהיה?     

משה סעדה: אליהו, למה צריך את התאגידים האלה?     

רוני פנחס: מישהו פה בשולחן, יודע מתי יהיה?     

אליהו (אלי) רביבו: מה? עובדים באוזבקיסטן? לא יהיה

רוני פנחס: היה מבחנים, המשטרה עצרה אותם, מתי יהיה פעם הבאה?     

אליהו (אלי) רביבו: רוני, הופעת אצלי כמה פעמים בעבר

רוני פנחס: כל הזמן אני בא, הפעם זה הפעם האחרונה, כי בפעם הבאה, אני פושט רגע ולא יהיה לי כסף לבוא לפה

אליהו (אלי) רביבו: חס וחלילה, אתה קבלן בניין?     

רוני פנחס: אני קבלן בניין וקבלן פיגומים

אליהו (אלי) רביבו: יופי, אתה עכשיו מדבר על - - -     

רוני פנחס: על כולם, על כל המדינה אני מדבר, אני לא מדבר עליי, אני מדבר עם עליו, הוא לא צריך שהיא - -     

אליהו (אלי) רביבו: אבל לא הבנתי, אבל אתה לא לוביסט שלו, אתה לא דובר שלו, רוני, תקשיב, תחלק את זה לכמה חלקים, אתה יכול לדבר על מה שנוגע לך, מה שנוגע לך, תחלק לשני חלקים, ענף הפיגומים, אתם צודקים לחלוטין, אני מחכה להתייחסותם, כדי שתקבלו הכרה ומכסה ותוכלו להעסיק עובדים זרים, זה עניין אחד, הם צריכים להתעורר על עצמם, אומר הנה את זה כאן, עוד פעם

אליהו (אלי) רביבו:  עניין שני - - -      

מאיר שמש: התאגידים?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא קשור לתאגידים, עכשיו אם אנחנו מדברים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, אתה בעל חברת בניין?     

מאיר שמש: אני צריך לבכות?     

אליהו (אלי) רביבו: אתה בעל חברת בניין?     

מאיר שמש: לא

אליהו (אלי) רביבו: לא, אתה לא קבלן

מאיר שמש:  	אני לא קבלן, אבל אני מתפרנס מהקבלנים - - -   

אליהו (אלי) רביבו: תקשיב, אני שואל אותך שאלה, , מיכה רוני מחזיק שני כובעים, הוא קבלן בניין, הוא גם קבלן פיגומים, אז הוא יכול לדבר על צורך במתן מענה לקבלני בניין, כי הוא קבלן, אתה לא קבלן בניין ואני מייצג פה את הדרישות שלהם, איכשהו באופן סביר, גם בלי שאתה עכשיו דובר שלהם, אז אל תעכב, לא, אין לנו עוד - - -     

מאיר שמש: במחילה, אם קבלני הבניין יפשטו את הרגל, אנחנו פושטים את הרגל יחד איתם

אליהו (אלי) רביבו: אבל מה רלוונטי?     

מאיר שמש:  	700 אלף שקל

ויויאן בן עמי: אני רק רוצה לומר שברגע שעובד מגיע והוא לא מוכשר מספיק והוא זה שנשא בעלות כרטיס הטיסה וברור לו שכאן, אנחנו לא נעסיק אותו, אם הוא לא מיומן, פתרנו את הבעיה הזו

אליהו (אלי) רביבו: לא

ויויאן בן עמי: למה?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני אסביר למה, כי אז הוא יהיה ברחן, הוא ילך לעבוד באיזשהו מקום ואז זה פוגע בעיקרון מדיניות ההגירה, אבל יש מישהו ששלח אותו, יש מישהו שאמור להתפרנס מזה, אם אותו בעל חברת השמה, ידע שהוא שלח עובד שהוא לא מקצועי, כמו שהוא התחייב וזה לא משתקף בפועל, כמו שזה משתקף באותן תעודות שהוא הציג, אזי, הוא לא יקבל בגינו ובגין עשרה אחרים, את דמי התיווך, זה יכול לתפוס ואז הוא ישלח רק ממוינים, זה בדיוק העיקרון, אפשר לתת לזה מענה, אפשר לתת לזה מענה

סימון דוידסון: אדוני היושב ראש, מה שאני עד רגע זה, אני רוצה להבין שני דברים, אחד, אני מבקש מהמנכ"ל של אשטרום, אתה התחלת משהו ולא סיימת, לגבי הנושא של תשתיות ויש לי עוד שאלה אליך, האם יש עוד חברות בנייה גדולות שיש להם תאגידים, אני יודע שיש

שי אתרוגי: יש, יש

סימון דוידסון: סיבוס למשל, נכון?     

שי אתרוגי: כן, יש

סימון דוידסון: ואיך העולם שלהם, שונה משלך? ואנחנו לא מסיימים את הדיון עדיין, אבל אני לא טוב לי עם הדיון, אני באמת מרגיש שיש פה, שמדברים על תאגידים, תבינו, התאגידים יחליטו, אם יבואו, או לא יבואו וכמה ישלמו וזה משפיע על הילדים והנכדים שלנו, זה יוקר המחייה, זה ישפיע על האינפלציה של מדינת ישראל, זה ישפיע על הממשלה שלך, שאתה בקואליציה, אם לא נדע לפתור את הדבר הזה ואני מדבר בנוחות עכשיו, לא בעצבים, אני מרגיש שכאילו, יש פה איזה גוף, שכאילו שם את הרגל בדלת וזהו, הוא יחליט מתי לשחרר, ככה אני, אני טועה? משרד השיכון, אני טועה? זה המצב?     

מיכאל אורן: אני אגיד מהחוויה שלי רגע, כי אני לא יודעת להיכנס לכל זה, אנחנו מקבלים טלפונים מתאגידים, אחת לעשר שניות, מה קורה עם העובדים שמוינו ומתי הם עוברים את הזה, אני חווה אותם כמנסים להביא אותם, אני לא רוצה להיות דוברת שלהם, אבל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, בואי ספרי לנו, היית בהודו?     

מיכאל אורן: הייתי בסרילנקה, כן

אליהו (אלי) רביבו: לא, היית בצ'נאי, או שהיית ב-     

מיכאל אורן: עובד שלי היה, אני אבל מדווחת לגמרי, מה היה שם

אליהו (אלי) רביבו: מדווחת, האם הנתון כ-3,500 מוינו בהצלחה, בהודו, הוא נתון נכון?     

מיכאל אורן: יותר, יותר, רגע, אני אגיד את הנתונים, אין לי שום בעיה, אני אגיד גם, מה קרה

מיכאל אורן:  היו תאגידים שהביאו רשימות מראש, ברשימות היו עובדים שלא התייצבו, תכלס, הגיעו בפועל 2,500 מאלה שנרשמו מראש, יחד עם זאת, התאגידים שם, הביאו עוד עובדים שאומרים להם, אני יודע לתת אותם ובמספר הזה, הגיעו 3,000, זאת אומרת שבפועל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני מבקש, בשביל שלא נתבלבל כולנו, לא תאגידים שם, חברות השמה שם, בסדר? לא נגיד מאכערים

מיכאל אורן: לא, זה לא מאכערים, זה חברות

אליהו (אלי) רביבו: בטח, ברור, בדקתי, צודקת, בואי נמשיך - -      

מיכאל אורן: רגע, שנייה, אני עכשיו אגיד את הנקודה הזאת, בסדר? והיא חשובה לי, כל מדינה שאליה הגענו בסוף, יש לה את הרגולציה שלה, לגבי מי הגופים שמותר להם לעבוד, לא מותר להם לעבוד ואיפה דווקא בהודו- -      

אליהו (אלי) רביבו: וככה אתם עובדים?     

מיכאל אורן: זה בי טו בי, אבל אני צריכה שהם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אבל ככה זה באמת מתמיין ונבחר ומתופעל?     

מיכאל אורן: אני יודעת להגיד בסרילנקה, שהגיעו עובדים, שלא הגיעו מתאגיד מקובל על ידי הרשות השלטונית שם והם לא נכנסו להתמיין, זה אני יודעת להגיד

אליהו (אלי) רביבו: וזה גם מה שעשיתם באוזבקיסטן, או שאת רוצה לספר לי, קצת יותר על אוזבקיסטן?     

מיכאל אורן: לא, אוזבקיסטן, אני בעצמי בתחקיר אירוע, אני מודה

משה סעדה: מה היה?     

אליהו (אלי) רביבו: יבוא הרגע שגם זה יפתח

משה סעדה: מה היה?     

אליהו (אלי) רביבו:  תחכה

רוני פנחס: היה מבחנים וסגרו

אליהו (אלי) רביבו: אני רק שלושה חודשים, חבר הכנסת סעדה, אני רק שלושה חודשים, מתריע בכל פעמון אפשרי, אני מצלצל, תזהרו מאירוע אוזבקיסטן, בפוקס, הדרכונים רק צולמו לנציגים והוחזרו להם והם גורשו, בבושת פנים ונמנענו מתקרית דיפלומטית, בפוקס, בסדר? אז אני יודע, כשאומרים סרילנקה, סרילנקה, אין בעיה, סרילנקה, יש שם חברת השמה, ממש מדהימים, שלחו עובדים התמיינו, לא משנה, אם כי הוזמנו מראש, או כי הציעו אותם, הם עברו מיונים בהצלחה

מיכאל אורן: נכון

אליהו (אלי) רביבו: בסדר? למה הם לא פה?     

נילי ברוש: היושב ראש, אני אשמח להתייחס

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

מיכאל אורן: לא , אני רגע אגיד, כרגע עניין הזה של ההגעה שלהם ספציפית, התייחסנו בתחילת הדיון, אני מבינה, שוב, שצריך את עניין, בדיקות הרפואיות ותעודות היושר, לפתור, כדי שהם יגיעו

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי 26 בדצמבר, זה חודש אחורה?     

מיכאל אורן: כן, המיונים נמשכים, כ- - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא שאלתי, אני רוצה לדבר על עובד כלשהו בהודו, עובד מספר שמונה, שהתמיין ב-26 בדצמבר ועבר את המיונים בהצלחה, אמור להיות פה בארץ?     

מיכאל אורן: לא עשו את זה טורי, לא עשו את זה לצערי, במקביל, זה הכוונה

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני אומר, למרות טורי, למרות שלא נענו להפצרותיי ותחנוניי, אמור להיות כבר בארץ? 26 בדצמבר, אמור להיות בארץ?     

מיכאל אורן: כן, המיונים הסתיימו ב- - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא שאלתי מתי הם הסתיימו

מיכאל אורן: בסדר, זה היה טורי

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, את לא מבינה למה אני מתכוון, זה שיצא מאנגר המיונים, ב-26 בדצמבר ואמרו לו, התקבלת - - -     

מיכאל אורן: לא אמרו לו את זה, לדעתי, ב-26, זה הנקודה

אליהו (אלי) רביבו: המעסיק שלו, בעל חברת ההשמה ידע שהוא עבר, הרי הוא ישב שם עם לפטופ, ידע שהוא עבר, הרי התאגידים התארחו אצלו בבית, הרי הם מכירים את תאריך הלידה של אשתו ושל הבת שלו, יודעים עליהם הכול, הוא יודע שעובדים שלו עברו מבחנים, הוא יקבל את העמלה שלו, רק שעובד יגיע לארץ, נכון?      

משה סעדה: יש לו אינטרס

אליהו (אלי) רביבו: מן הסתם, הוא יודע שהעובד שלו עבר, או לא עבר את המיונים, כי בהתאם לאחוז ההצלחה, הוא גם דאג לגייס עוד שהם לא הוגשו כרשימה מקדמית, 26 בדצמבר, היו 500 שנגשו למבחנים, 370 ומשהו, עברו בהצלחה, בהודו, הם יכולים להיות בארץ?         

משה נסים: אני משה נחום, נשיא לשכת הקבלנים

משה נסים:      יהודה בן ש

משה נסים:  נציג תאגידי כוח אדם, שבמקרה גם עמיתים אצלנו בלשכה, מדווח לי, לאחר שאתה העלית את השאלה, שכל עובד ועובד, חייב בין היתר, להביא תעודת יושר מהמשטרה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מפסיק להגיד את זה שלושה חודשים, זה לא להאמין, אני כל הדיון מדבר על זה

משה נסים: שנייה, אבל מסתבר, שכדי לקבל תעודת יושר, צריך שוטר שיגיע לכל עובד ועובד

אליהו (אלי) רביבו: יודע, יודע

משה נסים: זה לוקח זמן

אליהו (אלי) רביבו: כמה זמן?         

נילי ברוש: כבוד היושב ראש, צריך לבטל את ההליך

אליהו (אלי) רביבו: צריך, אבל לא רציתם לספר ששם זה עובד, אני אשאל שאלה - - -     

נילי ברוש: זה לא נכון, כבוד היושב ראש, זה לא נכון, אנחנו אמרנו מספר פעמים שלא הגיוני לבקש תעודת לידה מקור, לי אין תעודת לידה מקור

אליהו (אלי) רביבו: בואי, גברתי, למזלי, אני ממוסמך בכתובים ובתיעודים נוספים, בסדר? אני יודע להגיד בדיוק, מי טען, עד איזה שלב טען, שהוצאת תעודת יושר היא תהליך שבמקרה הגרוע ביותר, לוקח 48 שעות וממתי הוא סיפר לראשונה, את העניין של השוטר וההתמשכות, אין צל של ספק, לכו לעלמא, לרבות משרד ההשמה ההודי, לרבות ההסבר שקיבלתי מהשגירות שלנו בהודו, לרבות הבדיקה שהקונסולית שלנו עשתה בהודו, לרבות נציגי משרד השיכון, כולם, כולם, כולם אומרים שהתהליך המורכב הזה, יכול להימשך, אפילו שבועיים ובמקרים מסוימים, ארבעה שבועות, אני אומר, אנחנו אחרי ארבעה שבועות? נאמר שהמקרה הקיצון, חל לגבי כולם, נאמר שהמקרה הקיצון, חל לגבי כולם, כולם ארבעה שבועות, כולם, עברנו? זאת אומרת שבאופן המינימלי ביותר, אותם 370 ומשהו של ה-26 בדצמבר, עבר לגביהם ארבעה שבועות? כולם קיצון, עבר? כן, או לא?     

מיכאל אורן: לא עבר

אליהו (אלי) רביבו: לא עבר?         

משה נסים: מחר

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, מחר זה עובר? אז מחר הם פה?     

משה נסים: מחר הם יקבלו תעודת יושר

אליהו (אלי) רביבו: אז מחר הם פה, קיבלו, יום אחרי, יומיים אחרי?     

משה נסים: כנראה עוד כמה ימים

אליהו (אלי) רביבו: למה? וזה שימו לב, איך לקחתם אותי, שימו לב, כולם מקרה קיצון, כולם ארבעה שבועות, כולם

מאיר שמש: מישהו צריך להרוויח כסף, מה זה בשביל מה?         

אליהו (אלי) רביבו: תשמע, לא נעים לי, סליחה-     

מאיר שמש: הוא שאל, עניתי

אליהו (אלי) רביבו: אתה לא עונה, מה שאתה לא יודע ולא התבקשת לענות, אל תענה

אליהו (אלי) רביבו:  חבר'ה, בואו, אני אומר במקרה קיצון, כולם ארבעה שבועות המתנה, מחר-מוחרתיים, הם אמורים להיות פה, נכון? ומה הסיבה שכבר בחודש אוקטובר, לא אמרתי לי שאלה הדרישות? ובנובמבר? וכשהגעתם כבר לשם בפועל? וכשביקשתי את השמות של מי שכן כבר קיבל, מה כוללת הרשימה, של כמה אלפי עובדים, לפי דעתך, חבר הכנסת סעדה? כמה אלפי עובדים קיבלתי בדוח אקסל, על אלה שכבר עברו וסיימו את הכול, שסיימו רק אישור משטרה, כמה?     

משה סעדה: כלום

אליהו (אלי) רביבו: אפס

משה סעדה: אפס?     

אליהו (אלי) רביבו: אפס וכולם מתפרנסים, מאותו אקט שהוא מגיע, כולם, כולם, זה מדהים, כולם, אפס, אני אומר, חבר'ה, תביאו לי, אני רוצה, אני אלך לריב בשבילכם, תביאו רק את השמות, רק תביאו את השמות, אני אריב בשבילכם, תביאו ואני עכשיו פונה למר נקש, האם הדרישה לאותה הנפקת תעודת יושר - - -     

נילי ברוש: תעודת לידה מקור

אליהו (אלי) רביבו: אז קודם כל, אני דווחתי אחרת, לעניין תעודת הלידה, בסדר? דווחתי אחרת

נילי ברוש: אין צורך בזה? דווחת שלא, שאין - - -     

אליהו (אלי) רביבו: שאין צורך, שאין צורך

אליהו (אלי) רביבו:  האם הדרישה להנפקת תעודת יושר, בגרסה המחמירה ביותר, נסמכת על חוות דעת של שירותי ביטחון, של ייעוץ משפטי וכדומה? והאם זה מה שאתם מתכוונים, או שבפועל אתם מחילים על עובדים שמגיעים בג'י טו ג'י, או בבי טו בי, שלא בענף הבניין?     

משה נקש: אנחנו דורשים מכל עובד זר, אגב, בכל הענפים, לא רק בענף הבניין, שמגיעים לישראל, בדיקות רפואיות ותעודות יושר

אליהו (אלי) רביבו: כאמור, מר נקש, ידוע שהנפקת תעודת יושר, יכולה לכלול, מדרג דרישות משתנה, אפשר לדרוש תעודת יושר שלוקח זמן להפיק אותה, 12 דקות, באינטרנט, מחמירה-יום, מחמירה מאוד-48 שעות וכזאת שצריכה לבדוק, לעשות לו, לא יודע מה, בנשמה, שבתוכה יש גם שוטר עד הבית, שבועיים, או אפילו ארבעה שבועות, אני שואל, האם הדרישה הזאת, של אותה דרישה מחמירה ביותר, מתקיימת, גם בהבאת עובדים, מסגרת ג'י טו ג'י, או בי טו בי, שהוא לא בבניין, כלומר בסיעוד, הרי מה זה משנה, אם הגיע עובד לסיעוד והוא לא מסונן מספיק, או שעובד לבניין, זה אותו דבר

קריאה: אדרבא

משה נקש: עוד פעם, כמו שאמרתי, בכל הענפים, גם בסיעוד, גם בבניין, גם בחקלאות, אנחנו דורשים מהעובדים, תעודת יושר ואישור רפואי, אנחנו לא רוצים שיגיעו לפה עובדים שיש להם עבר פלילי - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני שוב פעם שואל אותך מר נקש, את אותה שאלה, בדרך כלל, אני עוד לא מתחיל לשאול, אתה כבר יודע לענות לי

אליהו (אלי) רביבו:  יש, לצורך העניין, שתי דרגות של הוצאת תעודת יושר - - -     

משה נקש: אני לא מכיר שיש הבדל בדרישות של תעודות יושר בבניין, לעומת ענפים אחרים, אבל אני אבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו: אני יודע בכמה טסטים שערכתי, לדוגמא, בסיעוד, מהרגע שאופיין עובד בהודו, הנה, אני מדבר על הודו, עד הרגע שהוא היה פה בארץ, לקח שבוע וחצי-שבועיים, זה כולל הכול, זה כולל הכול, הכול, הכול, פה, רק אישור אחד לוקח, עד ארבעה שבועות ועדיין אומרים שזה לא מספיק, האם זה אותה דרישה, האם זה אותו תבחין נדרש?     

משה נקש: אז אמרתי, למיטב ידיעתי והיכרותי, הדרישה היא רוחבית לכל הענפים, אבל אני מוכן לבדוק, אם יש משהו חריג, או שונה, בענף הבניין

נילי ברוש: כבוד היושב ראש, אני אשמח להתייחס, לעניין התשתיות, בבקשה, אני יכולה להתייחס בבקשה, כהתאחדות הקבלנים, לעניין התשתיות? צודק מנכ"ל אשטרום, 130 אלף עובדים חסרים, בניכוי הפלסטינים, אנחנו נשארים עם מספרים מאוד מאוד גבוהים, צריך ליזום, החלטת ממשלה ייעודית, לעובדים לתשתיות לביצוע, שהדבר הזה מתקיים, בין מספרי - - -     

סימון דוידסון: זאת אומרת, רוצים להפריד את העולמות

נילי ברוש: זה מופרד, אנחנו אפיינו, בתשתיות, לא צריך רצפים וטייחים, זה מקצועות אחרים, אפיינו אותם, אנחנו מדברים עם משרד השיכון, מדברים עם משרד התחבורה ואני מאוד מקווה שזה יבשיל בקרוב

נילי ברוש:  חשוב לי להגיד, שאין צורך בחברות זרות נוספות, יש כאן את אשטרום, יש כאן את הגברת הזאת, יש עוד 5,500 חברות ישראליות כחול-לבן, שיודעות לבצע פרויקטים מורכבים ופרויקטים פשוטים, יש חברות גדולות, קטנות ובינוניות ואין שום סיבה להביא לכאן חברות זרות לביצוע, חדשות לישראל, שום סיבה

סימון דוידסון: אני רוצה לשמוע ממשרד התחבורה, אני לא יעזוב את הנושא של תשתיות, מה הולך לקרות בשבועיים הקרובים, בנושא של הבאת עובדים זרים לעולם התשתיות?     

אורי סבג: אוקי, אז כמו שכבר הוסבר, ההחלטות הקיימות, לקח לנו זמן, גם להבין את זה, לא נותנות מענה, כמו שאמרו פה לעולם התשתיות, יש רק את ארבעת המקצועות בעבודות הרטובות, שנותנות מענה מאוד חלקי ולכן, כמו שגם התאחדות הקבלנים הציגו, אנחנו גם פנינו לחברות תשתית, הבנו שיש רשימה של מקצועות, אני לא אקריא אותה עכשיו, שצריך לעדכן בה את החלטות הממשלה, 3156 כמדומני ואנחנו צריכים לעבוד על זה, יחד, או בנפרד, עם משרד השיכון, משרד העבודה, האוצר, אנחנו צריכים לבחון את זה, כי יש לזה השלכות, זה לא רק ההחלטה, זה איך מיישמים אותה אחר כך ואנחנו על זה, זה ברמה הקרובה, גם שתתקבל החלטה, לצערי, עד כמה שהבנתי, זה לא אומר שיומיים אחרי, או חודשיים אחרי, כבר יכולים להגיע עובדים, זה תהליך

אורי סבג:  לגבי מה שהעלו פה על חברות הביצוע, זה מה שאנחנו גם צריכים לבחון את ההשלכות שלו, טווח קצר, טווח ארוך ואנחנו נוציא מסמך מסודר לוועדה, מצד המשרד

סימון דוידסון: זה לא מספק אותי, אני אגיד לך למה, אתה בנאדם מאוד נחמד ונשמע גם מקצועי, אני נמצא בוועדה הזאת, אני הופך עולמות כדי להגיע לפה, כי הבנתי לפני שלושה חודשים, שאנחנו הולכים לאירוע דרמטי כלכלית במדינת ישראל ואמרתי, אני אהיה יד ימינו של אלי רביבו ואני אלך אתו כל הדרך, אבל אני אגיד לך, מה ההרגשה שלי, אני בא מעולמות הספורט, הייתי יושב ראש איגוד השחייה, וועד אולימפי, יושב ראש וועדת הספורט, בסוף, אני בנאדם של תוצאות, לא מעניין אותי פילוסופיה, אני לא אוהב פילוסופיה, תן לי תאריכים, מה ייקרה בעוד שבוע, מה ייקרה בעוד שבועיים, האם בעוד חודש הדבר הזה יסתיים, לא יסתיים? צריך להבין דבר אחד, מה שאמרה הגברת מהתאחדות הקבלנים, זה שיש פה מאות חברות, היא אמרה את זה בעדינות - - -     

נילי ברוש: 5,000 חברות ביצוע

סימון דוידסון: זה אפילו אלפי חברות שלא עובדות היום ואם אנחנו, לא נדע להגיד להם, מה הצפי ומתי זה הולך לקרות, הולכת להיות פה, פשיטת רגל מטורפת של הרבה מאוד חברות וכשאני מדבר איתכם על עולמות התשתיות, מדובר על כלים מאוד מאוד יקרים, שהם קונים אותם, לא במזומן, זה בליסינג, או בהרבה מאוד תשלומים בהלוואות, העובדים שלהם, לוקחים אותם יחד עם הכלים, היום גם ללחימה של הרבה מאוד מקומות והם משועבדים בבנקים, במאות מיליונים

סימון דוידסון:  עכשיו, אם לא יהיה להם צפי והם זוכים במכרזים, בתקומה ויש הרבה מאוד עבודות היום בתשתיות, הם לא יכולים לעבוד, אם הם לא ידעו שבעוד, תאריך כזה וכזה, זה הולך להיפתר, הם אומרים שהם על זה, אבל אנחנו חייבים תאריכים, חייבים, אי אפשר לצאת מזה, אז בוא, תגיד לנו

אורי סבג: אז קודם כל, אני חושב, הגיעו פה גם נציגים מחברות התשתית, נתי, אני חושב שגם, אולי להם יש מה להגיד, אני כרגע, יודע שיש עבודה, גם בתוך המשרד ואנחנו צריכים לעבוד, גם עם משרדים אחרים, אני לא רוצה לנקוב בתאריכים, סתם, שאין לי כרגע את כל הגיבוי של ההנהלה לזה, אבל אם אתם תחליטו ל- אני יודע שבשבוע הקרוב, יש כמה פגישות בנושא וצריך גם אחר כך לבחון את הפגישות עם משרדים אחרים ואנחנו נשמח - -     

סימון דוידסון: אני אגיד לך מה אני חושב?     

אורי סבג: רגע, רק להשלים את המשפט, עמדתי, אם המשרד ילך איתה, אני אשמח, להשתלב להצעת מחליטים הקיימת, אבל אני לא יודע מספיק, אם אנחנו לא רוצים להזיק, אם יש החלטה שאולי נעכב אותה, אז יש פה כמה - - -     

נילי ברוש: שתי החלטות, לא קשורות אחת לשנייה, כבודו, אני מתנצלת, אנחנו צריכים 60 אלף עובדים פלוס, פלוס, פלוס

סימון דוידסון: אני אגיד לך, מה אני מבקש מהיושב ראש, אני תיכף אעבור לשם ואחזור לפה, אני מבקש דיון, על הנושא של התשתיות, תוך שבועיים, אבל תוך שבועיים, אנחנו יודעים הכול, שאתם מוכנים החלטת מחליטים, יודעים מספרים, הקבלנים יודעים והחבר'ה של התשתיות, יודעים לאן זה הולך וגמור את האירוע הזה, כי אם, לא נקבע לכם זמן, תאריך מסוים, אתם מאוד נחמדים, אבל אני מכיר את משרדי הממשלה, זה ייקח עוד שבוע ועוד שבוע ועוד שבוע ועוד חברה תתמוטט ועוד חברה תתמוטט ועוד חברה תתמוטט, בסוף, לא יהיה מי שיבנה ויביאו את החברות הזרות, זה מה שייקרה

נילי ברוש: כן, בדיוק, אדוני הבין

סימון דוידסון: אתה מסכים איתי?      

אליהו (אלי) רביבו: כן

אליהו (אלי) רביבו:  כן, בבקשה

משה נסים: משה נחום, נשיא לשכת הקבלנים בישראל

משה נסים:  האמת היא שבאתי לזעוק את זעקת הקבלנים ולתדהמתי הרבה, אני מוצא את הקבלנים ננזפים, לפחות, על ידי חברת הכנסת כאן, שבין היתר, אם אני מצטט מדויק, אמרו שכנראה הקבלנים, מעדיפים להמתין לפלסטינאים, עוד נאמר פה, שהקבלנים יענשו בהבאת חברות זרות, על הראש שלהם, אם לא יתחילו לעבוד, לבנות, לייצר וכך הלאה, אני מקווה שאני מדייק, אבל אני בטח לא מפספס הרבה

משה נסים:  אז תראו, אין יותר אינטרסנטים מהקבלנים בישראל, להביא אתמול, כמה שיותר עובדים לעבוד ולא בגלל שאנחנו רואים ראיה מרחבית וציבורית כמוכם, אלא מתוך האינטרסים האישיים העסקיים שלנו, נתחיל בזה, כפי שאדוני, בוודאי יודע היטב וכפי שנאמר פה, אנחנו משלמים פי שניים ופי שלוש, שכר לעובדים, יש לנו הוצאות תקורה קבועות שהן אינן משתנות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אם תוכל, רק בסוף דברייך, לסייע לי ולהבין, מה גרם לך להבין שפנו אליכם ככתובת?     

משה נסים: אני שמעתי כאן ובין היתר, גם הבנתי שהדיון היום, הוא הגדלת מספר חברות הביצוע הזרות, שהוא ענישה, לא נורמלית בשבילנו, זאת אומרת, אני רואה בזה, גזרת גורל, זה פשוט גזרה נוראה, אבל אם תרשה לי, רק לסיים, אני רוצה להמשיך ולהגיד, יש לנו את הוצאות התקורה שלנו, כפי שאמרתי, יש לנו עלויות מימון אדירות, שלא לדבר על הריבית, שעוד פעם, אני לא רוצה להרחיב את הדברים, זה ידוע לכל היושבים כאן, יש לנו את עלויות ערביות חוק המכר, מדובר בעליות חודשיות אדירות ונאמר פה ואני מחזק את הדברים, היקפי פשיטות הרגל, תהיינה עצומות, כבר היום, חלק גדול מאד מהחברים מפרפר

משה נסים:  אני רוצה להגיד עוד משהו, הקבלנים בישראל, חלק לא קטן מהם, תתפלאו, נמצאים כרגע, בלחימה בעזה ואני מכיר, לפחות כמה טובים, שנמצאים ונלחמים בעור שיניהם, נדהמים ופנו אליי וביקשו ממני, לא לפספס את הדיון היום, שהם כן הם רואים את עצמם מחרפים את נפשם, על הגנה על המדינה, כשהכנסת עסוקה, בלמצוא להם מחליפים ולחסל את הפרנסה שלהם, רבותי, אין בעיה של קבלנים במדינת ישראל, אמרה פה כרגע, נציגת התאחדות הקבלנים, 5,000 קבלני ביצוע, איזה מקום יש להביא קבלני ביצוע נוספים? הקבלנים, אם יסירו את החסמים בפניהם ואני לא אפרט אותם כאן, אם תרצו, אני כן אפרט, אם תסירו את החסמים בפניהם, אנחנו נייצר פי שניים ופי שלוש, מאשר אנחנו מייצרים בשנה רגילה, בלי המלחמה, יש לנו יכולות מוכחות לעניין הזה ואני אזכיר את תקופת שרון, מי שזוכר, איך מהר מאוד, הענף ידע להתאים את עצמו ולייצר פי שתיים ופי שלוש

סימון דוידסון: למה אנחנו לא חוזרים לזה?     

משה נסים: מכיוון שיש חסמים אינסופיים ואם תרצה, אני אפרט אותם, אני לא בטוח שכאן המקום

סימון דוידסון: אם בשנות התשעים יכלו לעשות את זה, בהחלטה אמיצה - -      

משה נסים: סליחה, אני אגיד לך, באותם ימים, אני הבאתי באופן אישי, עובדים לישראל, בלי שום תאגידי כוח אדם, הבאתי 15, 20, 30, כמה שהייתי צריך, אבל מישהו חשב, בבית הזה, לא אתם כמובן, אבל בבית הזה חשבו, שהקבלנים, כנראה, לא ישרים, לא מספיק טובים, לא יודעים לקרוא את הרגולציה והחליטו להקים תאגידי כוח אדם, מי שקבע זה הבית הזה, לא אנחנו

משה נסים:  היום אנחנו תלויים בחסדי חברות כוח האדם, אנחנו מתחננים לחברות כוח אדם, מתקשרים מידי יום ביומו, התערפים הם מטורפים, כפי שנאמר פה וזה נכון, מגיעים גם לדרישות של 2,000 שקל ליום לעובד ולנו יש התחייבויות קודמות, אתם יודעים את זה, הרי אנחנו לא בונים מהיום למחר

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה, מר נחום, אני מבקש להעביר את רשות הדיבור, לנציגת התאחדות הקבלנים

נילי ברוש: כבוד היושב ראש, אני דיברתי מקודם, על הצורך בהחלטת ממשלה ייעודית לעובדי תשתיות, לעובדים לחברות ביצוע ועשיתי חיבור ישיר, לעובדה שבהצעת המחליטים, או בכוונת הממשלה, לאפשר הבאת חברות זרות, לאיזשהו צורך שאין צורך, יש בישראל 5,500 חברות ביצוע מוכשרות, טובות, כחול-לבן, אנחנו רק צריכים עובדים, רק עובדים ומשרדי הממשלה שאנחנו מדברים איתם, עם שיכון, תחבורה, צריך לכתוב את הצעת המחליטים הזאת, לאפיין, אנחנו כבר אפיינו את המקצועות הנדרשים, לתשתיות שזה עבודות שהן שונות מביצוע של בנייה למגורים

סימון דוידסון: אפיינתם עם משרד התחבורה?     

נילי ברוש: כן, כן, כבר יש דיבור רציף, אבל צריך להאיץ אותו, להאיץ אותו, לשים אותו על טורבו

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך, אני אתייחס לסיכום דבריי, גם לנושאים האלה

אליהו (אלי) רביבו:  גברת ארן, דיברה על הצפי של הגעת עובדים שהתמיינו במחזור שהסתיים ב-8 בינואר, מכמה תאגידים?     

מיכאל אורן: האמת שאין לי את המספר הזה מולי, אני יכולה לחזור לוועדה, בצורה מסודרת ולכתוב, אבל זה לא - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מי דיווח לך על הגעתם?     

מיכאל אורן: רגע, לנו יש אקסל מסודר, אם זאת השאלה, שבתוך האקסל, אנחנו, אני רגע מדברת על ה-2,500, יש לנו את ההקצאה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מה זה 2,500?     

מיכאל אורן: אלה שכבר אושר ברשות האוכלוסין, בצורה מסודרת, עוד טרם המיונים, זה 2,500 עובדים כאלה, שאושרו ועברו את המיונים בהצלחה ובתוך האקסל הזה, אנחנו רצים, אותם אנחנו רוצים, מן הסתם, ראשונים נכנסים, כי לא צריך לאשר אותם בדיעבד וכדומה

מיכאל אורן:  מתי אמורים? לכן אמרתי בתחילת הדברים, אני לא רוצה להיות דוברת של התאגידים

אליהו (אלי) רביבו: 	8 בינואר

מיכאל אורן: 8 בפברואר, נאמר לנו

אליהו (אלי) רביבו: 8 בפברואר, סליחה, מי הודיע לך?     

מיכאל אורן: אלדד

מיכאל אורן:      התאגידים, מי שאמור, על פניו, לקדם את התהליכים האלה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, כמה? 200 אמרת?     

מיכאל אורן: הוא דיבר על 200, כן, היה עדיף שהוא יגיד בעצמו, כמובן

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל אותך

מיכאל אורן: אני עונה

אליהו (אלי) רביבו: ומה תגובתך הייתה, כשהוא בישר לך את הבשורה המשמחת הזאת?     

מיכאל אורן: שצריך לזרז, זה תגובתי

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי ואם אני הייתי עוזר שלך, הייתי אומר לך, שהמינימום להזדעק, להזדעק, 200 עובדים, אחרי חודש וחצי, של תהליך של ארבעה חודשים, זוהי תעודת עניות, אם זה ההספק שלכם, עובדים שלי, לא הייתם יכולים להיות, הנה, אני מודיע לכם, להסתפק ב-200 עובדים, אחרי חודש וחצי, שאנחנו עוד חודשיים - - -     

מיכאל אורן: אני לא אמרתי שאנחנו מסתפקים בזה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, להזדרז, תראו, חבר'ה, תקשיבו, אני מבקש קוהרנטיות, צריכה להיות איזושהי הבנה בסיסית, כשאני רוצה ללמוד תהליך סדור, צריך למצוא את העובד, צריך לבחון אותו, הוא צריך לעבור תהליך תעודת יושר, צריך לעבור תעודה רפואית, כרטיס טיסה, להגיע לארץ, אין עוד משהו בדרך, אין, תאמין לי, אין עוד משהו בדרך, אני אומר, אנחנו נקבל התייחסות לעניין תהליך הבדיקה, נאמר וכולם, כולם זה לא שבוע, או שבועיים, זה ארבעה שבועות, ארבעה שבועות בדיקה, אבל שנייה, אחרי שיש את הבדיקה, נגשים, הרי הם עברו כבר את הלג הראשון של הסינון, רשות האוכלוסין, נגזים, נגזים, אתם יודעים שזה לא קורה, אתם יודעים שהם ספיידרמנים, בלי עין הרע, נגזים, עוד יומיים להבריק להם, למה הם לא פה כולם? למה אני צריך לחכות, כל כך הרבה זמן, על כל כך הרבה זמן, לקבל 200, 200 ולהגיד, חבר'ה, תזדרזו להביא אותם, בבקשה, מזה 200? למי ה-200? איך הם יחולקו?      

מיכאל אורן: הם לא אמורים להיות מחולקים, הם אמורים להיות כבר משויכים לתאגיד

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

מיכאל אורן: לא, זה לא איזה סוד, זה המודל

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

מיכאל אורן: זה לא איזשהו סוד

רוני פנחס: 200 זה הגברת הזאת שהייתה פה, הוא ואני, זה כבר הלכו לך כל ה-200 - -     

מיכאל אורן: משרד הבינוי והשיכון, באמת עובד פה, שנייה רגע, צריך לשים את זה על השולחן, עובד פה מסביב לשעון, כדי להביא עובדים

נילי ברוש: מוינו 8,000 איש וימוינו עוד בשבועיים הקרובים, יצא עוד סבב, עוד באמצע פברואר הולכים לעוד סבב

אליהו (אלי) רביבו: יש תאגידים ששלחו שמות להודו ולא קיבלו מענה, לא קיבלו תשובה? זו השאלה שלי

נילי ברוש: יש תאריכים לאמצע פברואר

מיכאל אורן: אני יכולה לתת את כל התנאים ואת כל התשתיות - - -     

אוראל פרץ: אני ב-14 אתרים, אני פתוח, לא יודע מה לעשות

מיכאל אורן: אני בכלל לא יודעת כרגע, לתת לך מענה

סימון דוידסון: אתה לא מבין שאתה לא בלופ בינתיים, אתה לא בלופ, אחרי שלושה וחצי חודשים, אתה לא בלופ

אלעד מצוינים: אני אלעד מצוינים, מנכ"ל קרן הראל לפיתוח

אלעד מצוינים:  תראו, בשכונת אריאל דרום, יש הקפאה דה פקטו שלא ידענו, עוד מתקופת אובמה, יש מאות זוגות צעירים שמחכים להיכנס לדירה שלהם ובקרוב מאוד, הם ישלמו, גם משכנתאות וגם שכירויות במקביל, שמחזירים אותנו לתקופות לא טובות שידענו

אלעד מצוינים:  עכשיו, כבר שמענו על כל מיני רעיונות של החרגה, של יישובי יהודה ושומרון, שרק אליהם יוכלו להיכנס פועלים פלסטינאים, כמובן שדבר כזה, לא יקום ולא יהיה, דין היישובים היהודיים ביהודה ושומרון, כדין ערי ישראל, דין אריאל כדין תל אביב, אם תרצו

אלעד מצוינים:  עכשיו, חשוב להבין, גרירת הרגליים הזו, של הבאת עובדים הזרים, זה כל זה מסך עשן, כדי להחזיר את הפועלים הפלסטינאים, אנחנו צריכים להבין את האירוע - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אוקי, הדברים האלו, כבר באו לידי ביטוי, אני לא יכול לאפשר, כשאני כבר בחריגה - -      

אלעד מצוינים: כן, אבל אנחנו כרגע, נחשפים לאותו מסך עשן שאנחנו מדברים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, אבל זה לא רלוונטי

אלעד מצוינים: חשוב, אבל להבין את הגרעין, כל זה נועד, כדי להחזיר את העובדים הפלסטינאים לעבודה ואז מדברים על כל מיני - - -     

אליהו (אלי) רביבו: תראה, אתה פעם חמישית חוזר על מה ששלושה דוברים דיברו על זה, נתתי לך רשות דיבור, כשאני כבר חייב לסיים את הדיון ואתה חוזר על אותם דברים, שכולם דיברו על זה - - -     

נילי ברוש: אני צריכה לעשות תיקון לאמירה הזאת, אם יורשה לי במשפט

אליהו (אלי) רביבו: לא, אין על מה, זה לא רלוונטי

אליהו (אלי) רביבו:  טוב, ברשותכם, אני חותר לדברי סיכום

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת ממשרד השיכון והבינוי, לכנס ישיבה, בנושא בחינת מקצועות הנדרשים, נוספים, לענף הבניין ותשתיות והעביר את ההחלטות לוועדה, תוך שלושה שבועות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה להיות מוזמן לדיונים האלה וללמוד מכם, אם אין לי מה לתת לכם, לפחות, אני אלמד מכם על תהליכים ועל הדרך, בה אתם מקבלים את ההחלטות

אליהו (אלי) רביבו:  בהמשך לישיבה הקודמת של הוועדה, על התשתיות הלאומיות, מיום ה-26 בדצמבר 2023, הוועדה מבקשת מרשות האוכלוסין, מר נקש, לכנס ולקיים שולחן עגול, לסיוע בענף התשתיות, בהשתתפות משרדי התחבורה, שיכון, האוצר, העבודה ונציג של הוועדה, הוועדה תעקוב אחר הודעת משרד הבינוי והשיכון, לעניין 200 העובדים המזוקקים, שנזכה לראות אותם ב-8 בפברואר ואני יכול גם להניח שגם ה-8 זה תאריך היציאה שלהם ואז יגיעו לפה ב-9, אני לא יודע, אנחנו נעקוב בכל מקרה, באדיקות

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מברכת ומודה למשרד העבודה, על הנחת תקנות הפקדון, לתשתיות לאומיות, זה תהליך מבורך שחיכינו לו, התבשרנו לגביו, היום בבוקר

אליהו (אלי) רביבו:      הוועדה מבקשת מרשות התחרות, לבחון את מבני תאגידי כוח האדם, בענף הבניין, אשר עושים הכול, ככול הנראה ועל פניו ולכאורה, כדי לשמר את רווחיהם, באופן מונופוליסטי ולא להביא עובדים, אני לא מצליח למצוא עוד נימוקים סבירים מעבר לזה וכאן זה יתיישר למה שמכובדי, חשב שמייחסים את זה לקבלנים, אתם לא הכתובת, לנושא הבדיקה

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת, מרשות האוכלוסין וההגירה וממשרד הבינוי והשיכון, להקל מידית, את רמת הוצאת דרישות תעודת היושר, הנדרשת לרמת בדיקה, שלא תארך ארבעה שבועות ולהשיב לוועדה, בכתב, עד מחר, בשעות הצהריים, האם הדרישות להנפקת תעודת היושר, בין תהליכי גיוס בטו בי, לג'י טו ג'י

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה, לעדכן את הוועדה, תוך שבועיים, על הפעולות שהמשרד עושה, בענף התשתיות, על תשובות לכל השאלות שנשאלו בדיון ועל הצעת המחליטים ואם היא מוכנה, לעניין השילוב והעדכון

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה תקיים דיון מעקב המשך, בשבועות הקרובים, אני שב ומבקש מכולנו, להתפלל לשלום חיילינו, הפצועים שלנו ושבויינו ואני מבקש להתנצל בפני כל מי שתוך כדי הדיון, בלהט הדברים, קיבל איזושהי פנייה ממני, כאישית אליו, לא כך הם הדברים, אני לפחות, לגבי חלק, לא מבוטל מהנציגים, בטח הממשלתיים, שיש לי ביקורת על התוצאה של משרדם, אני יודע שלגביהם, הם עובדים מסביב לשעון, במסירות נפש אדירה, גם אם לדוגמא, אני אתן את הגברת מיכל ארן שיש לי מחלוקת לגבי חלק מהתובנות והמסקנות התפקודיות, המסקנות המתגבשות, אבל לא לגבי הנכונות והמאמצים, אז גם אם זה נשמע, למי מכם, באופן אישי, אין זו הכוונה, אני מודה לכם ומי ייתן ויבוא לציון גואל, הישיבה נעולה