הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 45, 2024-01-07 00:00

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים בחברה?     

לירן אהרון: אנחנו 160 עובדים בחברה

ענבל משש: 	 ישראליים?     

לירן אהרון: ישראליים יהודיים

לירן אהרון:  אסור לי פה להעסיק ערבים בגלל שאני גם עושה כיפת ברזל אין לי פה בכלל ערבים במפעל

לירן אהרון:       שלום תכירו זה דוד הבעלים

לירן אהרון:  כשאנחנו התחלנו בפרויקט כיפת ברזל בשנת 2008, אנחנו עשינו הרבה מאוד שינויים ביחד עם רפאל בתקן של מארזי המיירטים

לירן אהרון:  את הפיתוח של המערכות האלה לא ניתן לעשות מעבר לים, זאת אומרת שצריך יכולת מקומית לפתח מערכות כאלה

לירן אהרון:       נגעתי קצת ב-MOU וב-FMF, אני מנצל את ההזדמנות שאתם פה לתת לכם את כל התורה על מנת שתבינו שעובדים הם חשובים מאוד, אבל אנחנו מתמודדים עם הרבה מאוד בעיות והגיע הזמן שבמדינה שלנו יהיה תכנון תעשייתי לטווח ארוך

לירן אהרון:  תכנון שחוצה – ממשלות ואנשים

לירן אהרון:  זאת אומרת איזושהי תכנית  כלכלית

לירן אהרון:       אנחנו נמצאים ב-2024 פה, ב-2028 אנחנו רוצים להיות שם

לירן אהרון:  לצערי זה לא קורה במדינה שלנו, ברוב המדינות המתורבתות אלה דברים שקורים ומתוכננים

לירן אהרון:  בפרויקט כיפת ברזל יש תקציב של פיתוח, אם לא מבססים פיתוח פה בארץ בחברה כמו אהרון יוסף – זה מוצר שיכול ליפול תקציבית

לירן אהרון:        אני לא מתייחס אם המוצר טוב או לא, ומדובר לא רק במערכות כאלה, אלא גם על מערכות אחרות

לירן אהרון:  בתעשייה שלנו משתמשים בנו לדגמים ואבות טיפוס, המוצרים מקבלים סדרות, כמויות וכולי, ישר בודקים איך להוציא אותם

לירן אהרון:  זה עצוב וגרוע מאוד

לירן אהרון:  צריך לשנות את הדיסקט

אליהו (אלי) רביבו: אתה רואה דה פאקטו מהצד השני – שכשאתה צריך אתה לא מקבל

לירן אהרון: אומרים שמ-7 באוקטובר העולם השתנה, אני חושב שגם משרד הביטחון כבר הבין את זה

לירן אהרון:  אני רואה איך הוא פועל להכניס קווים

לירן אהרון:  כל המפעלים של הפצצות שסגרו אותם רוצים לבנות אותם מחדש

לירן אהרון:  כשמאבדים יכולת, להחזיר אותה זה קשה מאוד וההשקעה בהכשרה ובלימוד לוקחת שנים

לירן אהרון:  הנושא של עובדים זרים חשוב וכרגע פספסנו את הרכבת – לא השקענו, לא עשינו, לא שמנו לב, לא ראינו ואין עובדים

לירן אהרון:  אין מה לעשות עם זה בינתיים

לירן אהרון:  צריך הכשרות, לימודים, בתי ספר

לירן אהרון:       ישבתי עם חבר הכנסת ניר ברקת, הוא סיפר לי על המודל שלו – דרך הצבא הם יעשו סינונים ומיונים

לירן אהרון:  אני באופן אישי פחות מאמין בזה שיגידו לבן אדם בן 17 מה הוא הולך לעשות

לירן אהרון:  אני לא חושב שיש תקרות לאנשים, אבל הפתרון היחיד כרגע – עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו: מה אחוז הרווחיות של התחום שלכם?     

לירן אהרון: זה נע בין חברה לחברה

אליהו (אלי) רביבו: ממוצע?     

לירן אהרון: כ-15%-20%

אליהו (אלי) רביבו: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת מטי

אליהו (אלי) רביבו:  אני משוכנע שכל הנוכחים פה מרותקים לשמוע את כל מה שאתה מספר, עם כל התולדות של הסבא זיכרונו לברכה

אליהו (אלי) רביבו:  הדברים הנאמרים פה הם ציונות וחלוציות

לירן אהרון: גם הייתי - - - בצבא, בגבעתי

לירן אהרון:  אפרופו משרד הכלכלה, אימא של המ"פ שלי זיכרונו לברכה זו צביה ביבי שהיא עובדת במשרד הכלכלה

לירן אהרון:  חגי ביבי היה המ"פ שלי, והוא אומר משפט מאוד גדול, שכתוב לנו על החולצה סוף מסלול – שיש כאלה שיקראו לזה פראיירים אבל אני קורא לזה ציונות אמיתית

לירן אהרון:  אז זה משהו שהולך איתי קדימה

אליהו (אלי) רביבו: באמת זה ככה נראה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקשיב בקשב רב לכל הסקירה שלך ולמעשה שלושת המשפטים האחרונות מבטאים את מה שאני רציתי לומר לך

אליהו (אלי) רביבו:  לצד כל כמה שזה חשוב, אני מנסה להבין איפה זה מתיישב מול פעילות הוועדה שלנו

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה שלנו היא ועדה לעובדים זרים והצורך ההכרחי בידיים עובדות, בדגש על ישראליות לוקח אותנו כמה שנים אחורה, צריך להיערך – לימודית, בתי ספר טכנולוגיים, חינוך שיכוון, תמריצים, זה נע בין משרד הכלכלה לוועדת הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה לעובדים זרים בוחנת את הצורך וההצדקה לשלב עובדים זרים, ואם כן, על פי איזה מדרג

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאין ידיים עובדות – ואם אני מבין נכון – ככל הנראה ידיים זרות יעברו את הסינונים הביטחוניים כך שכן יהיה ניתן להעסיק אותם במחיר הזה

אליהו (אלי) רביבו:  זה לוקח אותנו- - -      

לירן אהרון: במפעלים רבים בארץ מעסיקים פלסטינים ולכן אני לא רואה בעיה עם עובד מאוקראינה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא יודע

קריאה: אתה מעסיק פלסטינאים?     

אליהו (אלי) רביבו: אסור לו להעסיק פלסטינאי, אסור לו להעסיק ערבי ישראלי וסיני יהיה מותר? סיני הרבה יותר מתוחכם ובעייתי מבחינתי מעבד מחורה

אליהו (אלי) רביבו:  כך אני רואה את זה, אבל כנראה שאני מבין פחות נכון את האתגרים והצרכים והמגבלות

קריאה: מותר לכם ביטחונית להעסיק זרים?     

לירן אהרון: כן, אני לא רואה כרגע מניעה להעסיק זרים

אליהו (אלי) רביבו: הוא צריך לבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אם אסור להעסיק מישהו מרהט, יהיה מותר להעסיק מישהו מסין?     

קריאה: למה רהט אסור? מותר רהט עם תעודה ישראלית

קריאה: אבל הוא אומר שאסור להעסיק ערבים, גם לא נותנים להעסיק ערבים ישראליים

קריאה: ערבים פלסטיניים אסור להעסיק

קריאה: ערבים ישראליים מותר?      

אליהו (אלי) רביבו: ערבי ישראלי מותר? זאת אומרת שאחות של איסמעיל הנייה יכולה לעבוד פה?     

לירן אהרון: באופן אישי אני לא מעסיק

לירן אהרון:  באזור אין, זה לא אזור של ערבים ישראליים

לירן אהרון:  בצפון אפשר לראות רבים

אליהו (אלי) רביבו: הייתי עכשיו במפעל שנמצא רבע שעה מכאן

לירן אהרון: כן, מביאים אותם באיזה אוטו

אליהו (אלי) רביבו: ש-90% מהעובדים הישראליים הם ערבים מהפזורה

אליהו (אלי) רביבו:  מה הבעיה? איזה ניסיון עשיתם בשביל לקלוט ידיים עובדות שהן ישראליות?     

לירן אהרון: אני עוסק בזה 24 שעות, שנים

לירן אהרון:  אני כל הזמן מחפש בעלי מקצוע

לירן אהרון:  גם אם אין לי עבודה כשאני רואה בעל מקצוע אני קולט אותו

לירן אהרון:  אני אומר "לירן, יכולת זה מה שחשוב, בעוד כמה שנים אפילו הכסף כבר לא יהיה מעניין, מה זה משנה כמה זה עולה? יש לך את הבן אדם או לא, אתה יכול לעשות או לא יכול לעשות?  לא קשור לכסף

עדן ביטקובר: נעשה סדר

עדן ביטקובר:  פועלים לא מקצועיים מול עובדים מקצועיים

עדן ביטקובר:  יש הבדל בין רתך, כרסם

לירן אהרון: אני רוצה למקד את הוועדה

לירן אהרון:  לגבי ידיים עובדות – נמצא פתרונות, יש כל מיני מגזרים כאלה ואחרים, אפשר למצוא

לירן אהרון:  עובדים מקצועיים – כרגע אין, צריך להביא אותם

לירן אהרון:  המדינה צמאה לעובדים

לירן אהרון:  אי אפשר פה לרתך כלום

לירן אהרון:  כשהתחילה המלחמה התחיל המיגון של הטנקים

לירן אהרון:  ראו שהטנקים לא מספיק ממוגנים וכולי ותכננו את - - -, ראיתם את הפרגולות, את הגגות שעשו לטנקים?      

אליהו (אלי) רביבו: כן

לירן אהרון: התחילו במהירות עם הסוכות, כי באו מזל"טים וזרקו פצמ"רים על החיילים שלנו מלמעלה

לירן אהרון:  עשו איזשהו פטנט וראיתי אותו

לירן אהרון:  הוציאו בלמ"סים, בהתחלה עשו את הגג מרותך

לירן אהרון:  אני ראיתי את זה ונבהלתי

לירן אהרון:  אמרתי "יש בצבא כלים רבים, רוצים עכשיו לרתך את כל הגגות האלה? עד שירתכו את הגגות האלה תיגמר המלחמה"

לירן אהרון:       בעזרת ההנדסה עשינו דגם קצר מסומרר ולא מרותך, רק בסימורים – בחיבורים חכמים

לירן אהרון:  נסעתי לאלוף או תת אלוף, לא זוכר לאילן גיבור, סידרו לי פגישה איתו בתל השומר ביום שישי בצוהריים, נכנסתי אליו עם הדגם הזה לתל השומר, אמרתי לו "עשינו ככה וככה, אתם תכננתם בריתוך, בוא יש מלחמה, יש מלא כלים"

לירן אהרון:  הם לקחו את הקונספט הזה שעשינו, הטמיעו את זה לכל התעשייה

לירן אהרון:       אפרופו התעצמות צה"ל, יש דברים רבים שמרתכים אותם וריתוך זו פעולה חשובה, זו פעולה שכרגע אין לה תחליף

לירן אהרון:  אפשר כן לסמרר אבל יש דברים שאי אפשר בריתוך, אי אפשר – מערכות נשק,  משגרים, משאיות, ספיידרים, אי אפשר ללא ריתוך

לירן אהרון:  אין רתכים במדינת ישראל, והרתכים שיש – אלה רק ערבים בצפון

לירן אהרון:  דיברנו על הייטק, סטארט אפ, יש כל מיני חברות שאנחנו עושים להם, איך הם ייצרו את המוצרים שלהם?      

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו מבינים שאת הצורך בידיים עובדות בלתי מקצועיות – יש איך לתת מענה

אליהו (אלי) רביבו:  אין מלאי בארץ לידיים מקצועיות – רתכים, מפעילי CNC, כרסמים, וכולי

אליהו (אלי) רביבו:  להם יש צורך והצדקה להביא מחו"ל, יש אישור של גורמי הביטחון המסננים

לירן אהרון: אתם צריכים לעשות בדיקה נוספת

לירן אהרון:  צריך לבדוק את זה וגם לעשות שיחה ולהבין עם משרד הביטחון בדיוק מה הוא רוצה

לירן אהרון:  כי אם הוא מאשר להכניס פלסטינים למפעלים אני לא חושב שתהיה לו בעיה

ענבל משש: דה פאקטו יש פה מפעל בעל חשיבות לאומית שעושה עבודה נפלאה בתעשייה וגם כנראה בתעשייה הביטחונית, המפעל מעסיק 160 עובדים ישראליים ללא עובדים זרים ומסתדר במשך שנים

ענבל משש:  הוא מתאר איזושהי בעיה, חלק מהפתרונות יהיו – טכנולוגיה, חלק – הכשרות ושילוב של ישראליים, ועל פי צורך שצריך לאפיין אותו – כנראה גם תמהיל של זרים שייתן מענה למפעל

אליהו (אלי) רביבו: יש מענה על בסיס מסלול הבאת מומחים בתעשייה, וצריך לבדוק את תהליך הסינון הביטחוני

ענבל משש: עד היום לא העסקתם זרים?      

לירן אהרון: אדם עובד בריתוך, הוא מרתך חלק, לא תמיד כולם צריכים לראות את המוצר הסופי, אני לא חושב שיש בעיה

אלמוג כהן: כמה אנשים מתוך 100 אנשים שאתה מביא לסיווג בטחוני לא עוברים?     

לירן אהרון: זה מוצר בלמ"סי  ולכן אין לי אף אחד

אלמוג כהן: הם לא עוברים סיווג

קריאה: אלמוג, אני אומר שפלסטינאים זה מסוכן

לירן אהרון: בגלל שאמרו לי בוועדות שפלסטיניים אני לא יכול להעסיק, אני לא מעסיק בכלל

קריאה: אתה עובד פחות?     

לירן אהרון: אני יודע ככה שאמרו לי בהתחלה, לא בדקתי את זה לעומק

קריאה: אני לא חושב שהם מגיעים פה לרמה טכנולוגית שהם יכולים - - -  עובדים?     

לירן אהרון: אני נותן - - - מלא, מכניסים בזה טיל וזה מוכן לירי

קריאה: אתם, כאשר העובד על הטמיר עצמו, על איזה שלב של הטיל הוא עובד?     

לירן אהרון: מה זה שלב? אנחנו עושים את המארז

קריאה: הוא המארז, הוא לא הטיל

לירן אהרון: משגר

קריאה: כן אבל לדעתי לא הוא זה שמקבל את ההחלטה

קריאה:  עולה פה בעיה שהיא איננה מהותית והיא גם לא בעיה

קריאה:  - - - של סיווג ביטחוני

קריאה: - - -  תקבל הקצאות של עובדים זרים, ביקשתם עובדים זרים פעם?      

לירן אהרון: אני הבנתי שזו פעם ראשונה בתעשייה הצבאית שיש כזה מסלול מיוחד

לירן אהרון:  יש הבאת מומחים

קריאה: 200% מהשכר הממוצע במשק זה לא- - -      

לירן אהרון: בדיוק, העלויות היו מאוד, מאוד גבוהות

לירן אהרון:  תראו, בסוף, דיברנו על עלויות וכאילו- - -      

קריאה: מדובר פה ב-110%

קריאה: עכשיו, מה שהיה לפני זה- - -      

קריאה: כן, אבל לפני כן על 130%

קריאה: היא אמרה לו 200% לא רלוונטי

קריאה: בעבר היה שכר לרתכים בערך של 130%

לירן אהרון: עכשיו ביקשתי, קיבלתי הקצאה לשבעה עובדים

אליהו (אלי) רביבו: 125%

קריאה: 130% בעבר, זה היה זה

קריאה: שבעה עובדים?     

לירן אהרון: אני לא יודע איך להביא אותם אבל דרך אגב

קריאה: אם הצורך הוא כזה אקוטי אז אני מניחה שמשלמים

קריאה:  אם פה מקבלים שכר של 115% אז אתה מבין איפה משלמים 125%

קריאה:  כאילו אני מנסה, אני תוהה

לירן אהרון: אני לא יודע איך להביא את העובדים האלה בכלל

לירן אהרון:  אין לי מושג

לירן אהרון:  אני נכנסתי למסלול, ראיתי מסלול של עובדים זרים, נכנסתי, אין לי מושג איך זה הולך להיות, אין לי מושג איך עושים את זה

אליהו (אלי) רביבו: אבל לא בשביל זה הבאת את הוועדה

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה יודע שיש מסלול הבאה ואתה לא יודע איך לממש אותו

לירן אהרון: לא, לא, שנייה, שוב

לירן אהרון:  תעשיות הבנייה בישראל יש להן ניסיון של הרבה שנים, בהסכמים בילטראליים עם מדינות, הם יודעים – להביא עובדים, את הנושא של הביטוחים הרפואיים, לדאוג להם למגורים ולסים קארד לטלפון

לירן אהרון:  לכל הדברים

לירן אהרון:  בתעשייה אין לנו ניסיון כזה

לירן אהרון:  יש עכשיו מסלול מיוחד שהעובד אמור להתקשר ישירות מול החברה

לירן אהרון:  אם הוא מגיע לפה אז הוא אמור לעבוד אצלי, ואם לא – לא הבנתי מה קורה איתו

לירן אהרון:  לא יודע מה קורה אם העובד טוב או לא

לירן אהרון:  יש הרבה עלויות גדולות מאוד מסביב – כרטיסי טיסה ועוד עד שהוא מתחיל לעבוד, כשאתה לא בטוח אם העובד הוא בסדר או לא

לירן אהרון:  וגם אם השכר יותר גבוה מבארץ - -     

קריאה: החסמים ביחד הם גדולים בהרבה מהשכר של העובדים שלך, זו בעצם הנקודה

לירן אהרון: נכון, השכר גבוה

קריאה: בסדר, אבל כדי להביא עובד זר לישראל - - -     

לירן אהרון: לא צריך להמציא את הגלגל, כל העולם מביא עובדים זרים

לירן אהרון:  בכל אירופה יש עובדים זרים שעובדים ובונים את המדינות ומשתכרים שכר נמוך יותר מהאוכלוסייה המקומית, למה פה צריך לעשות משהו אחר? זה אמור להיות משתלם לנו

קריאה: תגיד מה הקושי, אני לא מצליחה להבין איפה הבעיה, כדי שנעזור לך

קריאה: אם העובד שלך מקבל היום, רתך מקבל 15,000 שקל אז זה לא מופקע, אתה יכול להביא בנוהל תעשייה רתך ב-110% שכר ממוצע במשק שזה פחות או יותר על אותו - - -     

קריאה: זה הרבה יותר מ-15

קריאה: מה הבעיה?     

לירן אהרון: אין לנו עדיין מספיק ניסיון, בתעשייה שלנו עדיין אין לנו את החיבור שעובד

לירן אהרון:  לאינטל אין בעיה

לירן אהרון:  אינטל, פנה למפעל, שם 25 מיליארד רצה 2,000 עובדים, קיבל ממשרד הכלכלה 2,000 עובדים

לירן אהרון:  נכון?      

קריאה: אתה מדבר על קושי באיתור

קריאה:  קשה לאתר

לירן אהרון: לאתר, לראיין, להביא

לירן אהרון:  אני גם לא מבין - - -      

קריאה: רגע, אבל הוא מסביר לך

קריאה:  אחרי שהסברנו הכול, הוא עדיין אומר לך "יש לי בעיה לאתר, אני מאתר, עולה לי המון כסף, עשרות אלפי שקלים לעובד אחד, אני מחלק את זה על פני השנה, אני מוסיף עוד כמה אלפי שקלים לשנה"

קריאה:  הוא אומר "אני שוכר להם דירה"

קריאה: אבל זה העלויות

קריאה: לא, אנחנו לא אומרים שלא

קריאה:  אנחנו רק אומרים שזה לא 15 שמקבל הרתך שלו, זה מה שהוא אומר, "זה אפילו לא 15, כי אם אני משלם 13,500 ועל זה כל התוספות זה הרבה מעבר ל-15"

קריאה: זה פחות חשוב?     

קריאה: לא, בכלל לא

קריאה: יפה, אז היא לא תהיה פה, זה בדיוק העניין

מיכל חילי: אבל תעשייה זה שוק עם פריון גבוה שאנחנו כן רוצים לפתח פה ישראלים, אנחנו לא רוצים להביא, לכל פתרון שלנו - - -      

קריאה: למה את חושבת שהתעשייה עם פריון גבוה?     

קריאה: הלוואי והיו ישראלים

מיכל חילי: אבל רתכים אין להשיג

מיכל חילי:  רתכים, פחחים, מפעילי CNC – אלה עבודות מקצועיות, זה לא העובדים הפשוטים שאת מזמינה אותם מהקטגוריה ד' של הנוהל הזה

מיכל חילי:  אין עובדים, הוא מחפש ואין

מיכל חילי:  אז מה האפשרויות? - - - עובדים זרים

קריאה: מיכל הלכתי לאיבוד, אין בארץ ואין בעולם

קריאה: לא יש בעולם

חגי אדרי: רגע אני אנסח קצת

חגי אדרי:  לירן אומר שאין עובדים בארץ, בעולם – יש עובדים

חגי אדרי:  ענף התעשייה פעם ראשונה מקבל עובדים זרים, יש חבלי לידה, קשה לאתר אותם ואנחנו בהתאחדות מנסים לעזור

קריאה: זו לא פעם ראשונה, יש הרבה מומחים

חגי אדרי: כן, הם מומחים בזה אבל לא מסות כאלה

קריאה: מסות של אלפים אם לא

קריאה: והם מומחים?     

קריאה: בוודאי, עשרות אלפים בשנה

חגי אדרי: של 200% מומחים

לירן אהרון: הסברתי לכם איך אנחנו מתחרים בתעשייה

חגי אדרי: לא, את מדברת על טכנאים, זה נוהל זמנים, מה זה עשרות אלפים? עשרות אלפים?     

קריאה: בשנה, נכנסים

חגי אדרי: בתעשייה?     

קריאה: גם ב-90 וגם ב- - -      

קריאה: זה מייקר לנו מאוד את עלות העבודה

קריאה: יש שתי אפשרויות, הוא מומחה לתקופה קצרה

לירן אהרון: הסברתי לך שקשה לנו להתחרות גם עכשיו

לירן אהרון:  עכשיו אתם מביאים לנו עובדים שהם יקרים יותר, הם יתנו לנו את המענה אבל הם יקרים יותר, אני לא בטוח שזו כוונת המשורר

לירן אהרון:  בעולם יש 110% ו-120%, 130% לעובדים זרים באירופה? כשהם מביאים את העובדים הזרים כמה נותנים להם? פחות, לא יותר

לירן אהרון:  למה פה זה צריך להיות יותר? בואו תסבירו לי אתם את הראייה שלכם, אני רוצה להבין מכם

לירן אהרון:       חבר הכנסת אליהו, למה לא להביא עובדים זרים? למה בנקודת המוצא שלכם אתם אומרים "בואו נחשוב אם להביא או לא להביא" כאילו למה לא? אני רוצה לדעת למה לא?     

אביבית אסרף: כפי שאמרתי קודם, יש ענפים שאנחנו מבינים שאין בהם היצע ואין יכולת

אביבית אסרף:  זאת אומרת גם בהנחה ותנסה להכשיר עובדים ישראלים במשלחי יד מסוימים, בעיקר עבודות כפיים שישראלים לא רוצים להגיע לעשות את העבודות האלה - -      לעומת זאת בתעשייה, כשאנחנו מסתכלים על מדרג של תעשייה בחלק מהתעשייה מדובר בעובדי כפיים בשכר נמוך, עובדים בלתי מקצועיים – אנחנו מבינים שיש יותר קושי – לא אצלך, אך במקומות נוספים – לגייס

אביבית אסרף:       לעומת זאת יש מקצועות כמו – טכנאים והנדסאים ומפעילים, והשכר במשק כרגע לעובדים ישראליים הוא שכר שהוא יחסית גבוה ורווחי, ואנחנו רוצים שיעשו מאמצים לנסות לקלוט עובדים ישראליים מאחר ומדובר במקצועות עם פריון בשוק ואנחנו לא רוצים שאת כל הידע שלנו, ואת כל התשומות שלנו כמדינת ישראל אנחנו נפנה רק למשאבים של עובדים זרים

אביבית אסרף:      ולכן, יש מנגנונים שנועדו לשמור על המשק

אביבית אסרף:  מי שמכיר את התחום של עובדים זרים מכיר את המנגנונים האלה

אביבית אסרף:  לדוגמה, ספציפית בתעשייה – הנושא של השכר שהוא מוגבל, זה לא שכר מינימום, אתה לא מביא עובד בשכר מינימום להיות הנדסאי, בגלל שאנחנו לא רוצים שבסופו של יום תגיד אם אני יכול להביא עובד זר בשכר מינימום להיות הנדסאי או מפעיל מכונה, אני אקח אותו, הוא יעבוד המון שעות, אנחנו יודעים שעובד זר נותן הרבה שעות עבודה, יותר מעובד ישראלי, פחות לוקח חופשות, יש את כל הדברים הנוספים שאתה מקבל ממנו, ולאט, לאט אתה תגיד "רגע, זה יותר רווחי לי, אני כמעסיק שווה לי לקלוט אותם יותר מאשר להתאמץ לקלוט ישראלי" וזה יביא לדחיקה של ישראליים משוק העבודה

אביבית אסרף:       אנחנו לא רוצים שכך יקרה, בעיקר לא במקצועות בתעשייה

אביבית אסרף:  במקביל, אנחנו גם יודעים על נתוני אבטלה – נתונים שאני נחשפתי אליהם – יש אבטלה גם בחלק מהתחומים האלה שאתה מציג בתעשייה

קריאה: אנשים שלא רוצים לעבוד

חגי אדרי: מבחן המציאות הוא שונה

חגי אדרי:  מפעלי תעשייה רבים כבר מעל חמש שנים לא מצליחים למצוא עובדים

חגי אדרי:  אנחנו לא מאבדים את היכולות שלנו בישראל כי אנחנו מביאים עובדים זרים, אנחנו מאבדים את היכולות שלנו בישראל כי המפעלים פותחים את הקו הבא שלהם בחו"ל

חגי אדרי:  הם מעבירים את הפעילות לאט-לאט, במיוחד התעשייה הביטחונית

חגי אדרי:       דבר שני, בסוף אנחנו מגיעים למצב של ויתור על עובדים

חגי אדרי:  אמר לי הבוקר תעשיין שהוא ויתר על העובדים, והוא אומר "אני לא יכול שיהיה לי על הקו עובד ישראלי ועובד זר, שהעובד הישראלי יודע שאותו עובד זר שהתחיל אתמול מרוויח יותר ממנו והוא עובד פה עשר שנים, או 15 שנים והוא עדיין לא הגיע לשכר הזה

חגי אדרי:  באותו הרגע אני צריך להעלות שכר לכל העובדים שלי"

אליהו (אלי) רביבו: עובד ישראלי מזדקן כאן ומקבל עוד תנאים

חגי אדרי: עובד ישראלי מועדף עלינו בכל שלב ובכל רגע נתון, אין ספק בכלל

אליהו (אלי) רביבו: ברור, עובד ישראלי אמור לתרגם ולהבין את המציאות שאתה מתאר כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  עובד זר מגיע לפרק זמן קצוב, מסתיימת התקופה – הוא עוזב את הארץ, הוא לא ממשיך להתפתח במפעל ובחברה ולא ממשיך ליהנות ממה שיש למעסיק להציע

אליהו (אלי) רביבו:  עובד ישראלי כן

אליהו (אלי) רביבו:  תמיד כשאתה מביא עובד זמני – אתה משלם עליו יותר

אליהו (אלי) רביבו:  זה טבעי

אביבית אסרף: אני לא כל כך מבינה

אביבית אסרף:  אנחנו ישבנו ואתם מכירים את התהליך שאנחנו עשינו לנוהל תעשייה כדי לקבוע את רמות השכר

אביבית אסרף:  בסופו של דבר רמות השכר נקבעו על פי השכר שניתן היום

אביבית אסרף:  ואל תגידי לי שכללנו שעות נוספות כי השכר הסופי בסוף נקבע לפי 182 שעות חודשיות, זאת אומרת גם לפי שכר לשעה

חגי אדרי: כן, אבל הוא לקח את הברוטו לפי אותם 200 שעות וחילק את זה ל-182

קריאה: תוספות משמרות, ומענקים ועוד הרבה תוספות שיש בהסכמים קיבוציים

קריאה:  זה מדויק

קריאה:  זה חשוב מאוד כי זו טענה שחוזרת על עצמה

חגי אדרי: הוא משקף ממוצע – יש עובד שעובד יום, יש עובד שעובד שנה, ויש עובד שעובד 20 שנה, והממוצע הוא של כולם, ולכן הוא באמצע

חגי אדרי:  כשאני מביא עובד זר בשכר הממוצע הוא משתכר כמו עובד שעובד אצלי שש או שבע שנים

חגי אדרי:  כל מי שמתחת לממוצע – כנראה ירוויח פחות ממנו

אביבית אסרף: זאת אומרת שאתה אומר שעובדים פה שעושים לדוגמה את המריטה של הנוצות ונקרעים –  מקבלים פחות מ-7,000 שקל

חגי אדרי: תלוי

אביבית אסרף: אם זה עבודת כפיים וזה השכר הנמוך שנקבע - - -     

חגי אדרי: אם הוא התחיל אתמול – כנראה, אם הוא שנה בעבודה – יותר

אביבית אסרף: אם הוא בעל השכר הנמוך ביותר וזו העבודה שהוא עושה – הוא מקבל פחות

מיכל חילי: אם כך אני הבנתי מה הבעיה

מיכל חילי:  זה לא נכון

מיכל חילי:  יש הרבה תוספות שלא קשורות לעובד אם לא משלמים לו ביחס - - - ענבל, אני לא מצליחה לסיים, אני רק רוצה להעביר משהו

מיכל חילי:  חוזרים ואומרים את זה

ענבל משש: אנחנו לא שם

ענבל משש:  עברה החלטת ממשלה שאתם הייתם חלק ושותפים להחלטת הממשלה, כל הזמן אתם מכניסים אחורה

מיכל חילי: אבל מצד שני את רואה שהמימוש נמוך אז אנחנו צריכים לדבר על החסמים

מיכל חילי:  חייבים לדבר על החסמים, אי אפשר לדבר רק על ההחלטה הזאת ולומר "הנה קיבלנו החלטה, ויש לכם החלטה"

מיכל חילי:  כולם רואים שיש בעיה

מיכל חילי:      אדוני, יש דבר שחוזר על עצמו, אולי כדאי להבהיר את זה פעם אחת

מיכל חילי:  יש כמה חסמים שהם בעייתיים מאוד עבור המעסיקים

מיכל חילי:  אפרופו מה שאמרת על שכר של 7,100 שקל

מיכל חילי:  יש הרבה תשלומים

ענבל משש: מיכל, אבל הייתם שותפים להחלטה בממשלה, הייתם חלק ממנה

מיכל חילי: זה מה שאני מנסה רגע להבין

ענבל משש: הנה משרד הכלכלה שעשה עבודה מולם יחד עם הצוות הבין משרדי - - -      

מיכל חילי: כל מי שישב כאן עשה עבודה מעולה

מיכל חילי:  אבל עכשיו אנחנו לומדים מניסיון

אליהו (אלי) רביבו: אבל אתם בעצמכם שותפים לתהליכים האלה

לירן אהרון: לא, הרי בסוף זה - - - של פשרות

לירן אהרון:  אנחנו לא רצינו לשלם את זה, זה מה שהגיע בסופו של דבר, זה לא אומר - - -      

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אני ממש מתנצל, סליחה רגע, ברשותך

מיכל חילי: יש הוצאות שלא קשורות לתשלומים לעובד

מיכל חילי:  ההוצאות על אגרות מאוד יקרות, של מגורים יקרים שמשולמים בתעשייה מכיוון שמזמינים מספר קטן של עובדים שאתה משכן אותם בדירה העלויות הן הרבה יותר גדולות

מיכל חילי:  זה לא להכניס שמונה אנשים לדירה, רובם מקבלים שני עובדים שצריכים לשכן אותם

מיכל חילי:  ועוד דבר לגבי המחיר, אבל יש משהו שחוזר על עצמו

אליהו (אלי) רביבו: אני מקשיב בקשב רב אבל את חייבת להיות קוהרנטית

אליהו (אלי) רביבו:  יחס בין פר עובדים לשטח דירה – הוא אחיד, בין בנייה ל - - -     

מיכל חילי: בסדר, אבל אתה שוכר דירה

מיכל חילי:  יש דירה שיש לה מינימום

מיכל חילי:  אתה שוכר דירת שלושה חדרים

מיכל חילי:  אז אם זה בסדר אז זה בסדר אבל צריך לשמוע את זה

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אם החברה המדוברת הולכת להעסיק שני עובדים – אין פה אירוע, אין אירוע מטי

אליהו (אלי) רביבו:  מדובר כשצריך מסה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אם זה מתחיל בעובד-שניים שההוצאות הקבועות מתחלקות בפחות עובדים, זה היחס

אליהו (אלי) רביבו:  אין לנו מה להועיל פה

מיכל חילי: אבל הם זקוקים לזה, גם אותם קטנים זקוקים לשניים

אליהו (אלי) רביבו: לירן, לכמה עובדים היום, אם אני מתיר את כל החסמים, כמה עובדים באופן ריאלי אתה מבקש להביא לפה שהם לא מהארץ, כמה עובדים זרים?     

לירן אהרון: מקצוענים הייתי מביא באזור ה-20

מיכל חילי: הוא בסדר, אבל אנחנו דיברנו על חסמים

מיכל חילי:  אני מרגישה שצריך להבהיר פה משהו, יש את החסם, אנחנו מדברים לא רק על לירן אהרון, אנחנו מדברים בכלל על התעשייה

מיכל חילי:  רבים מהתעשייה קיבלו שני עובדים, לשכן שני עובדים בדירה זה מאוד יקר

מיכל חילי:  תוסיף לזה אגרות

לירן אהרון: אבל את שוב חוזרת, דיברנו על זה למטה

לירן אהרון:  את מעלה נושא שדיברנו עליו לפני שנייה

מיכל חילי: עם כל הכבוד, אתה דיברת איתי ברמה האישית, סליחה אני רוצה לדבר ולומר דברים לוועדה

לירן אהרון: אבל יש פתרון, הפתרון הוא שהם ישתפו ביניהם פעולה

מיכל חילי: אבל זה לא עובד ככה

לירן אהרון: למה?     

מיכל חילי: אני עוד מעט אסביר גם למה, אבל רגע

מיכל חילי:  יש את העניין הזה, יש את האגרות

מיכל חילי:  השכר שכולם אוהבים לדבר עליו ולומר "הנה גזרנו את זה מהלמ"ס" זה כולל את כל התוספות שהם גזרו את זה מהלמ"ס זה כולל תוספת משמרות זה כולל הכול

מיכל חילי:  על זה אני אמורה להוסיף – תוספת משמרות, שעות נוספות וכל מה שיש שם

אליהו (אלי) רביבו: את אומרת שיש פה כפל תחשיב

מיכל חילי: אמרת בדיוק את המילה, כי אני כתבתי את זה באותו המועד

אליהו (אלי) רביבו: ואני שואל אותך שאלה, איפה הייתם בשלב גיבוש המסקנות?      

מיכל חילי: אנחנו התנגדנו לזה, אפשר להגיד מה שרוצים, אנחנו לא רצינו שזה יהיה השכר

קריאה: אין לנו אצבע בוועדה

אליהו (אלי) רביבו: חשוב רגע שנבין, אני לא שר הכלכלה, ואני לא משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא

מיכל חילי: שלא יישמע אחרת

מיכל חילי:  האנשים שיושבים פה עשו את עבודתם נאמנה כולם ושאף אחד לא יחשוב משהו אחר

מיכל חילי:  ענבל ושרון, הם תמיד מסייעים לנו, אבל יש החלטת ממשלה ובסופו של יום יצאה החלטה של הצוות הבין-משרדי שקבעה משהו שאנחנו לא רצינו

מיכל חילי:  תקן אותי אם אני טועה

עדן ביטקובר: אבל למה? 15,000 הוא משלם לרתך, נכון?     

מיכל חילי: יפה, נתת דוגמה

עדן ביטקובר: 110% מהשכר הממוצע זה 13,200

עדן ביטקובר:  נו, יש לך עוד 1,800

מיכל חילי: על זה אתה מוסיף משמרות, במתכת תוספת המשמרות מגיעה ללילה, 42

מיכל חילי: 5%, על זה יש לך תוספת של שעות נוספות

עדן ביטקובר: אבל זה הוא גם משלם לרתך

מיכל חילי: רגע, אבל אתה מוסיף את זה תוספת אחוזית על ה-15

לירן אהרון: עם שעות נוספות, שם ייצא יותר

מיכל חילי: ויש תוספות משמרות

לירן אהרון:   15 זה הברוטו שלו הכללי

מיכל חילי: מפה הוא מתחיל

מיכל חילי:  העובד הזר מתחיל מ-15 ומשהו או מ-13 ומשהו לא משנה

לירן אהרון: העובד הזר מתחיל ב-15

מיכל חילי: תלוי מה

מיכל חילי:  זה לא מדויק, חלקם ב-15, חלקם ב-13, על זה אני מוסיפה את הכול

קריאה: אנחנו לא באנו לפה בשביל להתנגח בעבודה שעשה משרד העבודה

מיכל חילי: אנחנו לא מתנגחים אבל שאלו שאלות אז אנחנו עונים על השאלה הזאת

מיכל חילי:  אתם נכנסתם לשאלה, אז אנחנו משיבים

מיכל חילי:  אפשר לשאול שאלות ואז לא נענה, זה גם בסדר

קריאה: אתם הבאתם אותנו לכאן

קריאה:  בסיור הקודם מה שעשינו שם, היה ברור

לירן אהרון: חברים בואו נעשה סיור ונחזור

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, בואו נמצה פה, כי אנחנו לא נחזור

לירן אהרון: אני בטוח שעובדים זרים ייצרו פה עוד מקומות תעסוקה

לירן אהרון:  מצד שני, עובדים זרים יעלו את המקצועיות בתעשייה, יכשירו את העובדים הפחות מקצועיים שנמצאים פה

לירן אהרון:  בכל החברות, כמו בכל פלוגה בצבא, כמו בכל יחידה – יש תמיד את האנשים שרצים ומושכים את כולם קדימה

לירן אהרון:  אנחנו מדברים על האנשים האלה שיבואו מקצועניים, וצריך להביא כמה שיותר מקצועניים שימשכו את התעשייה קדימה

לירן אהרון:  אנחנו רוצים להכשיר את כוח האדם המקומי

לירן אהרון:       דרך אגב, אנחנו התחלנו לעשות שיתוף מאוד מעניין עם חברה שיושבת בבית ג'אן, אנחנו מנסים לפתוח שם פעילות יצרנית עם הדרוזים שנמצאים שם

לירן אהרון:  משפחה מקסימה, אנחנו מנסים גם למצות את כוח האדם שיש שם

לירן אהרון:      אבל אנחנו צריכים לנהל תעשייה צבאית, אנחנו לא צריכים כל היום להתעסק – בלמצוא עובדים, לחפש אנשים ברחוב, להיות יצירתיים בשביל להביא עובדים, ללכת להתחיל לחפש עובדים באוזבקיסטן, לראיין אותם, למצוא להם דירות, למצוא להם ביטוח רפואי

לירן אהרון:  זו לא העבודה שלנו

לירן אהרון:  אנחנו צריכים להביא אנשים, מדינת ישראל צריכה לדאוג לנו

אליהו (אלי) רביבו: אתה מפספס, אני אסביר לך למה, אתה מפספס בענק אגב

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם חברת הכנסת צרפתי

מטי צרפתי הרכבי: קשה לי להתפרץ בוויכוח

מטי צרפתי הרכבי:  אני רוצה להגיד לכם תודה

מטי צרפתי הרכבי:  לא מובן מאליו, חברה, תעשייה ישראלית, פטריוטית, נאמנה לערכים של מדינת ישראל

מטי צרפתי הרכבי:  אני מצדיעה לכם

מטי צרפתי הרכבי:  אני אומרת לכולנו, יכול להיות שיש החלטת ממשלה עם איזשהו מתווה, צריך לתקף אותה בסוף במבחן המציאות

מטי צרפתי הרכבי:       אני לא אומרת שכל הבעיות ייפתרו אבל תפקידנו הוא לראות איך אנחנו אומרים כן ולא איך אנחנו אומרים לא, כי "לא" קל יותר להגיד

מטי צרפתי הרכבי:  מתוך הניסיון יכול להיות שיש דברים שצריך לדייק אותם

מטי צרפתי הרכבי:  אני לא יודעת, צריך לשבת יחד ולראות

מטי צרפתי הרכבי:       כמדינה אנחנו צריכים לתת מענים לא רק לתעשיות הגדולות אלא גם לתעשיות הגמישות, הזריזות

מטי צרפתי הרכבי:  הכי קשה שאין לנו כוח ישראלי לפעולות האלה שהן פעולות מקצועיות, שהן לא עבודת כפיים ופס ייצור

מטי צרפתי הרכבי:  אנחנו כחברה צריכים לראות איך אנחנו פועלים

מטי צרפתי הרכבי:  יש לנו גם - - - כאן ועכשיו שאולי עובד זר יוכל לפתור את זה

מטי צרפתי הרכבי:  אבל אנחנו כחברה צריכים לדעת איך אנחנו מייצרים את העתודות של – הכרסמים, המסגרים והרתכים, כי זו משכורת ראויה

מטי צרפתי הרכבי:  אנחנו יכולים להלין רק על עצמנו שמערכות החינוך שלנו, החינוך הטכנולוגי המקצועי במצב כזה

מטי צרפתי הרכבי:      אדוני יושב-הראש, גודלה של שוויץ דומה לגודלה של מדינת ישראל, כמו כן בדומה לנו היא דלה במשאבי טבע ובכל זאת בתמ"ג שלה היא מקום שביעי בעולם כפול ממדינת ישראל, עשו מחקר

מטי צרפתי הרכבי:  שאלו למה השוויצרים הם כמו שהם

מטי צרפתי הרכבי:  הסיבה היא שהם לא בוחלים בשום עבודה, כולל עבודה בתור כרסם או רתך

מטי צרפתי הרכבי:        סיבה שניה – זו הגישה

מטי צרפתי הרכבי:  אנחנו נבדלים משוויץ בגישה, ואם אנחנו נשנה את הגישה שלנו לגבי חינוך טכנולוגי וההכשרות מסוג זה

מטי צרפתי הרכבי:  לא מדובר בקוטף פטרוזיליה בשדה, קוטף פטרוזיליה לא זקוק להכשרה וניתן להביא עובדים זרים

מטי צרפתי הרכבי:       אבא שלי זכרונו לברכה היה מסגר, והיה מוערך

מטי צרפתי הרכבי:  לא זכיתי להכיר אותו, אבל הוא היה מסגר בבית חרושת וזה היה מקצוע נחשב

מטי צרפתי הרכבי:  ממתי מקצוע כמו כרסם או רתך הפסיק להיחשב?      

מטי צרפתי הרכבי: בנוסף, אנחנו צריכים לצאת בקריאה בדיון בוועדת העבודה או בוועדת החינוך ולומר שאנחנו  מזהים פער ברמה של הכוח הישראלי

מטי צרפתי הרכבי:  בואו נעשה

קריאה: בעבר הלא רחוק היו בתי ספר

קריאה: נכון אבל הם נסגרו, הכול נסגר

מטי צרפתי הרכבי: ברור, אני למדתי בבית ספר מקיף, היינו כיתה עיונית אחת ותשע כיתות מעשיות

קריאה: אגב, זה גם אחלה שכר

קריאה:  היום רתך זה שכר מצוין

קריאה: אתה צריך להפריד בין טווח קצר לטווח ארוך

מטי צרפתי הרכבי: מה קרה לנו בדרך? אתה צודק

מטי צרפתי הרכבי:  העלייה הרוסית נתנה, מצד אחד ברכה אך מצד שני נכנסנו לשאננות

מטי צרפתי הרכבי:  הברכה של העלייה הרוסית – הם היו סופר מקצועיים

מטי צרפתי הרכבי:      אני זוכרת שהייתי באיזה מקום עבודה, והייתה מנקה רוסיה וישר ראיתי שהיא הייתה משכילה, שאלתי "מה את עשית ברוסיה?" היא אמרה "הייתי מהנדסת מכרות"

מטי צרפתי הרכבי:  היא עבדה כמנקה במפעל

מטי צרפתי הרכבי:  היא אומרת אין מכרות בישראל אבל מה שחשוב לי שהילדים שלי ילמדו

מטי צרפתי הרכבי:   במידה מסוימת כולנו ילדים של מהגרים

מטי צרפתי הרכבי:  ההורים שלי היו פועלי ייצור ואפשרו לי ללמוד

מטי צרפתי הרכבי:  זו חובתנו כחברה ואנחנו צריכים לראות מה קרה לנו בדרך

מטי צרפתי הרכבי:       אני רוצה להצדיע לכם כי אתם תעשייה פטריוטית מרגשת מאוד ואנחנו צריכים לעזור לכם בכל מה שאנחנו יכולים כדי שתעדיפו את ישראל

מטי צרפתי הרכבי:  אתם לא תלכו לשום מקום אבל צריך לעזור לכם

לירן אהרון: אפרופו "תעדיפו את ישראל", לפני חמש שנים משרד הביטחון לקחו אותנו לסיור בארצות הברית, לבדוק – בשביל כספי הסיוע – איך אנחנו פותחים חברות בארצות הברית

מטי צרפתי הרכבי: מה איבדנו בדרך? זאת השאלה

לירן אהרון: היו פקקים בוושינגטון וכולם היו צריכים לדבר באוטובוס ולספר מה ההתרשמות שלהם

לירן אהרון:  אני עליתי למקום, אמרתי להם "אני חייב להגיד לכם שאנחנו השתגענו, אני יושב פה באוטובוס בוושינגטון ולא מאמין מה אני עושה

לירן אהרון:  במקום שאנחנו נחשוב – איך אנחנו משאירים את העבודה בארץ, מייצרים כיפת ברזל בישראל, מייצרים טילים בישראל, אתם מביאים אותי לאמריקה? אני רוצה לעשות קידוש ביום שישי בבית, אני רוצה לחיות פה, למה אני צריך ללכת לאמריקה?     

מטי צרפתי הרכבי: אנחנו מדינת אי, אנחנו צריכים לייצר את הכול בעצמנו

לירן אהרון: למה? הכול מסביב לכסף הזה שגם ב-MOU עולה פי חמש, פי עשר יותר ממה שהוא צריך לעלות

לירן אהרון:  ואפרופו קונספציה, הכול תקוע בקונספציה הזאת

לירן אהרון:  בסוף כסף זה רק נייר, יכולת וחיים – חשובים

מטי צרפתי הרכבי: לירן אנחנו מדינת אי

מטי צרפתי הרכבי:  בשכונה לא הכי נחמדה

מטי צרפתי הרכבי:  ואנחנו צריכים לדאוג בהכול, גם במזון, וגם אם זה יעלה לנו קצת, בטווח הארוך זה יותר זול

מטי צרפתי הרכבי:  גם – בחקלאות, בתעשייה, באנרגיה ובמחזור

מטי צרפתי הרכבי:  ובוודאי במים

מטי צרפתי הרכבי:       אנחנו מדינת אי ומבחינת העצמאות שלנו אנחנו צריכים להתנהג בהתאם

מטי צרפתי הרכבי:  בטווח הארוך זה יהיה זול יותר

מטי צרפתי הרכבי:  גם בחקלאות זה יהיה זול יותר

אלמוג כהן: יש לך חיסרון נוסף משמעותי מאוד, לא רק שאנחנו מדינת אי, אנחנו מדינת אי שקל לשנוא

מטי צרפתי הרכבי: בשכונה ככה, ככה

אלמוג כהן: קל לשנוא ובתקופה הזאת ביתר שאת רואים את החיסרון של ייצור ישראלי

מטי צרפתי הרכבי: אז למה אנחנו מתנהגים כמו כוכב נוסף בדגל ארצות הברית או עוד מדינה באיחוד האירופי? אנחנו לא

מטי צרפתי הרכבי:  בכדי להבטיח את הקיום שלנו פה – אנחנו צריכים להיות עצמאיים

מטי צרפתי הרכבי:  תעשה רפורמה בחקלאות ותביא - - -     

אלמוג כהן: תראי מה קורה היום, בעקבות כך שמדינת ישראל הייתה מספיק אמיצה לקבל את ההחלטות לבד ולהקים את פרויקט המרכבה

מיכל חילי: העניין הוא שבגלל שלא חשבנו על זה שנים אסטרטגית עכשיו צריך לתת מענה מיידי, והמענה המיידי –עובדים זרים

מטי צרפתי הרכבי: לכן המענים צריכים להיות במקביל

מטי צרפתי הרכבי:  במיידי – לשמר אותם, בטווח הארוך – איך אנחנו מייצרים את העצמאות הזו במקצועות ליבה כולל - - האקדמיה בורחת, מחקרים משותפים נעלמים לנו, פרופסורים מהאקדמיה מעדיפים להיות בחוץ לארץ

יואל בן שושן: יש החלטת ממשלה, משרד הכלכלה סיים לכתוב אותה, כבר עברו הערות של רשות האוכלוסין

יואל בן שושן:  ווידאתי את זה, זה עבר הערות שלכם

יואל בן שושן:  אפשר להביא מכל מדינה בשכר מינימום

אליהו (אלי) רביבו: אני יכול לברך על כל תהליך סדור שיהיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מקווה שזאת לא עוד הצעה פופוליסטית של השר שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נצא

אליהו (אלי) רביבו:      (סיור במפעל אהרון יוסף)      

לירן אהרון: זה סבא שלי

לירן אהרון:  הוא היה איש מיוחד כל כך ואני אומר את זה לא רק בגלל שהוא סבא שלי, הוא היה איש של אנשים

לירן אהרון:  הוא לא היה מנהל גדול הוא היה איש של עבודה, בשנים האחרונות שלו היה יושב פה ועובד

לירן אהרון:  הוא ידע מה כואב לכל עובד, מה שלום אשתו, מה שלום הילד

לירן אהרון:  הוא היה בא עם שלייקס ומכנס עבודה

מטי צרפתי הרכבי: כשדיברת במה נזכרתי? ואם רביבו לא ראית, ודקלה וכולכם אם לא ראיתם את הסרט על פליקס זנדמן "הניצחון הסופי"

מטי צרפתי הרכבי:  היום תראו

מטי צרפתי הרכבי:  פליקס זנדמן הוא ניצול שואה, הוא הקים את התאגיד של ווישי

מטי צרפתי הרכבי:  פליקס זנדמן הניצחון, אבל סרט התעודה איתו, סרט מעצב תפיסה

מטי צרפתי הרכבי:  חייבים לראות, מי שלא ראה, היום במקום חדשות ללכת לראות את הסרט

לירן אהרון: אנחנו מכירים אותו, הוא גם חבר בהתאחדות התעשיינים, המפעל, כן

לירן אהרון:  חברה ציונית

לירן אהרון:      זה המכסה האחורי של כיפת ברזל, פה יושבים התאים של הירי

לירן אהרון:  אנחנו תעשייה יצרנית

לירן אהרון:  המפעל נבנה עקב בצד אגודל במשך הרבה מאוד שנים

לירן אהרון:  יש מכונות שלא בדיוק נמצאים במקום האופטימלי מאחר ומדובר ב-70 שנה של בנייה

לירן אהרון:      יש פה מכונות לייזר, מכונה חדשה שהגיעה

לירן אהרון:  מכונות שחותכות את חומר הגלם שאנחנו מקבלים

לירן אהרון:  חומר הגלם שאנחנו מקבלים זה בעיקר – או פחים, זה נקרא Sheet Metal בעגה המקצועית שזה פחים Flat , או שזה יציקות או חומרים גדולים לכרסום ולעיבוד שבבי

לירן אהרון:  כך מתחיל תהליך הייצור, מחבילות פחים

לירן אהרון:  מתחילים לעבד אותם, חותכים ואז בונים אותו ומחברים אותו עם חלקים אחרים

לירן אהרון:  או גלילים, לא משנה

לירן אהרון:  הפח מגיע בצורת גליל וחותכים אותו

לירן אהרון:       חבר הכנסת אליהו, זה סמיון

לירן אהרון:  הוא מכיר אותי מאז שאני הייתי בן שש-שבע

לירן אהרון:  והוא עובד שאי אפשר בלעדיו, הוא מגיע יום-יום

אליהו (אלי) רביבו: מה אתה עושה פה?     

לירן אהרון: הוא עובד שנים רבות על כל הנושא של הקידוח ועבודות גימור

לירן אהרון:  הוא היה חבר טוב של סבא שלי

לירן אהרון:  איש מקסים

לירן אהרון:   עובד 31שנים

אליהו (אלי) רביבו: איפה אתה גר?     

סמיון: בראשון

אליהו (אלי) רביבו: מחלקת ריתוך שלנו

אליהו (אלי) רביבו:  אלה חלקים לטנקים, זה הולך לתע"ש לאלביט

אליהו (אלי) רביבו:  חלקים שהולכים למרכבה, אריזות לכלים שאנחנו מרתכים פה

אליהו (אלי) רביבו:  זה כלים למטוסים

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נתקדם, ניקח אתכם למקומות יותר מעניינים

אליהו (אלי) רביבו:       חבר הכנסת אליהו, זו מחלקה שקשה מאוד להביא אליה אנשים, זו המחלקה המקצועית

אליהו (אלי) רביבו:  השחזות – תפקיד פחות מקצועי אבל גם צריך יד

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שנתיים בקורונה לא היה לי פה אף אחד, לא יכולתי לרתך, ולסיים עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  לא ידעתי מה לעשות

אליהו (אלי) רביבו:  חיפשתי, ואני לא יודע איך הצלחתי אך מצאתי כמה חבר'ה מרהט, בדקתי על המשפחה מי הם, כי אני מפחד

אליהו (אלי) רביבו:  אחד הביא את השני, הבאתי לפה שלושה

אליהו (אלי) רביבו:  זהו, הם עזבו

אליהו (אלי) רביבו:  בתעשייה שלנו באים ונעלמים

אליהו (אלי) רביבו:  כל מיני חתכים באוכלוסייה

אליהו (אלי) רביבו:       הנה רתך אחד היום בבוקר, עבד פה חודש, הכול בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  ביום חמישי בבוקר הוא לקח את הדברים שלו והלך

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא יכול לדבר איתו, הוא לא עונה לך, אנחנו מתעסקים עם הרבה אנשים כאלה בתעשייה אצלנו

אליהו (אלי) רביבו:  יש כמובן הכול מהכול, אבל בגלל שאתה לא מצליח למצוא – אתה מתפשר על האנשים

אליהו (אלי) רביבו:  הוא נשאר אחרון, הוא מרהט, קוראים לו סאמר

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי רק אחד

אליהו (אלי) רביבו: אהלן סאמר

אליהו (אלי) רביבו:  נעים מאוד, אני חבר הכנסת רביבו

אליהו (אלי) רביבו:  באתי לראות את תנאי העבודה ואיך עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  כמה זמן אתה עובד פה? מי הביא אותך לפה?     

סאמר: אני הגעתי - - -      

אליהו (אלי) רביבו: אבל איך שמעת על המפעל? מי סיפר לך על המפעל הזה?      

סאמר: מישהו עבד פה

סאמר:  אני מרהט

אליהו (אלי) רביבו: אתה כל יום מגיע לפה מרהט וחוזר לבד?     

סאמר: כן

אליהו (אלי) רביבו: למה המשפחה לא עובדת גם כן?     

סאמר: היו אנשים אבל עזבו

אליהו (אלי) רביבו: למה? מי לימד אותך לעבוד? אתה ידעת כבר לפני זה? מה המשכורת פה?     

סאמר: לשעה מקבלים, 40

אליהו (אלי) רביבו: 40 לשעה? אתה עובד ראשון עד חמישי? שישי לא?      

מטי צרפתי הרכבי: אתה נוסע הביתה כל יום?      

אליהו (אלי) רביבו: זה 40 דקות מפה, חצי שעה

לירן אהרון: שאלת, אז קודם כל הוא מרוויח 43 שקל לשעה

לירן אהרון:  נתתי לך העלאה, נכון? ונסיעות אני משלם את כל הדלק מרהט לפה, 2,000 שקל בחודש דלק

לירן אהרון:  העלות שלו בערך 11,000-12,000

לירן אהרון:  אני נותן לו רק על עוד דלק 2,000 שקל נסיעות בשביל שיבוא לפה

אליהו (אלי) רביבו: 	איפה הם עושים הפסקות? 

לירן אהרון: 	 	יש לי חדר אוכל

לירן אהרון:  יש לי קייטרינג

אליהו (אלי) רביבו: לפה הם מביאים את האוכל?     

לירן אהרון: חדר אוכל

לירן אהרון:  אני עובד עם יקיר, יש לו את הממלכה למטה

לירן אהרון:  זה חדר אוכל יפה, יש ארוחות חמות

אליהו (אלי) רביבו: כמה מנות?     

לירן אהרון: 70-80

לירן אהרון:  לא כולם אוכלים, יש הרבה שמביאים מהבית

אליהו (אלי) רביבו: ומה אתה מחייב אותם? 10 שקלים?      

לירן אהרון: 10 שקלים

לירן אהרון:  כבר הרבה שנים, לא נגעתי בזה, גם כשהאוכל עלה לא שיניתי

אליהו (אלי) רביבו: אתם מעסיקים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  בהצלחה

לירן אהרון: הוא  גם מקבל 2,000 שקל בחודש דלק כי הוא בא מרהט

לירן אהרון:  הוא משחיזן

אליהו (אלי) רביבו: הוא משלם לו 43 שקל לשעה, פלוס דלק 2,000 שקל בחודש, שזה יפה

לירן אהרון: יבגני הילל גם התחיל לעבוד בקורונה

לירן אהרון:  הוא הראשון שבא לפה, הוא אהב את המקום והוא הביא עוד ארבעה חברים, אנשים מעולים שקיבלתי

לירן אהרון:  הם לא מדברים, הם אילמים, אנחנו מתקשרים איתם, הוא קורא שפתיים

לירן אהרון:  ואנחנו חברים טובים והוא עובד ומרוצה מאוד

לירן אהרון:       אני בצבא בכלל הייתי שלוש שנים בעזה, רק פיצוצים הייתי שומע

לירן אהרון:      את זה משחיזים, זה הולך לגיפור בחברה שנמצאת ביוקנעם שנקראת תגל, מגפרים את זה בגומי

לירן אהרון:  וזה חלק מהמכסה האחורי של כיפת ברזל

קריאה: אתה יודע שאם אתה מלטש את זה ואז משנע את זה, אתה צריך ללטש עוד פעם, כי זה צובר - - -     

לירן אהרון: אתה לא בקי בתחום

לירן אהרון:  אם הוא אמר את זה הוא לא בקי בתחום

אליהו (אלי) רביבו: אתה פספסת בענק, הוא מדען, הוא מהנדס חומרים

לירן אהרון: אבל מה שהוא אומר – לא נכון

לירן אהרון:  זו מכונה מאוד מעניינת, זו מכונה לחיתוך בסילון מים, שני ראשים דינאמיים

לירן אהרון:  חותכים איתה קרמיקה בליסטית, פחי שריון, - - - כל הרכבים, כל המיגונים, כל מה שאי אפשר לחתוך במכונת לייזר אפשר לחתוך במכונה בסילון מים

לירן אהרון:  היא חותכת - - - ב-400 מילימטר גם חומרים מורכבים מעולם התעופה

לירן אהרון:  טיטניום, כל מיני חומרים

לירן אהרון:  הכל ביחד עם שילוב של חול מיוחד שמגיע, הלחץ החזק והחול מייצרים את החיתוך הזה

לירן אהרון:  בלייזר לא חותכים דברים כאלה

קריאה: זה שאריות?     

לירן אהרון: כן, זה שארית

לירן אהרון:  זה הולך למפני האלומיניום, הברזל, זו שארית

לירן אהרון:  אלה החלקים

לירן אהרון:  אנחנו חותכים, עושים כמו פאזל, זה נקרא Nesting, אופטימיזציה של הפח

מטי צרפתי הרכבי: מה האחוז הזה מתוך כל מה שחתכתם?      

לירן אהרון: זה לא אופטימלי אבל לעומת החלקים אי אפשר היה להוציא מפה עוד חלקים אחרים, זה החלקים שיש

מטי צרפתי הרכבי: זו תוכנה עושה לך את האופטימיזציה הזאת?     

לירן אהרון: כן, הכול מכונות חכמות

לירן אהרון:  הכל תוכנות הנדסה

מטי צרפתי הרכבי: להערכתי יש פה איזה 20% פחת

לירן אהרון: אני רואה את שולטת, נכון, יש פה הרבה פחת

מטי צרפתי הרכבי: אתה לא יכול לא למחזר את זה

לירן אהרון: לא, זה הולך למחזור

לירן אהרון:  לוקח נגיד את הפלדות

לירן אהרון:  בואו נלך לכיפת ברזל ונחזור

קריאה:  גדלתם ב-2000 לכזה נפח?     

לירן אהרון: לא, לפני שנתיים, זה לא היה

לירן אהרון:  עם השנים, עקב בצד אגודל, אנחנו מתקדמים לאט, לא חייבים כלום לאף אחד ולאט, לאט

לירן אהרון:  מכים שורשים באדמה

מטי צרפתי הרכבי: זו הדרך בראייה רב דורית, בסוף אין לזה תחליף

לירן אהרון: פה אנחנו בונים את המיירטים של כיפת ברזל

מטי צרפתי הרכבי: והתפוקה שלכם?     

לירן אהרון: במוצר הזה – הכי גדולה בעולם

מטי צרפתי הרכבי: היחידה בעולם אולי, לא?     

לירן אהרון: גם ארצות הברית עושים, אבל אנחנו עושים פי ארבע-חמש

מטי צרפתי הרכבי: מה הוא עושה? מדביק?     

לירן אהרון: מדביק, זה דבק

לירן אהרון:  יש פה עניין של אטימויות בתוך המערכת

לירן אהרון:       כאן אנחנו בונים את מיירטי כיפת ברזל

לירן אהרון: זה גם המפעל שלנו

לירן אהרון:  יש לנו שתי קומות שם ושתי קומות פה

לירן אהרון:  פה אנחנו בונים את המיירטים, יש לנו מתקני הרכבה

לירן אהרון:  אנחנו גם שותפים בפיתוח המכני, אנחנו מקבלים שרטוט ומייצרים את זה

לירן אהרון:  המוצר מורכב מאוד, כרגע פה זה רק הבנייה המכנית פלוס כל האטימה

לירן אהרון:  יש פה אטימה מאוד - - - צריך לעשות כי יושבים טילים בתוך המערכת

אליהו (אלי) רביבו: זה רב פעמי?     

לירן אהרון: אני עושה ככה עם היד

לירן אהרון:  אל תשאל אותי שאלות שאתה לא רוצה לשמוע את התשובות

לירן אהרון:   חיל האוויר עכשיו עושה השמשות

לירן אהרון:  עד עכשיו זה לא היה רב פעמי

קריאה: גם טנקים הרי השמישו אותם

לירן אהרון: חיל האוויר פתח מפעל בתוך הבית, ואנחנו עוזרים לו עם חלקי חילוף

אליהו (אלי) רביבו: למה הם עובדים פה בלי מסכות של ריח?     

לירן אהרון: הם עובדים עם מסכות בבוקר

לירן אהרון:  עכשיו הם רק עוברים על המסמררים

לירן אהרון:  אין פה בעיה

לירן אהרון:  המקום פה מבוקר, שבוע שעבר הייתה לנו בדיקה פה בכל המפעל

לירן אהרון:       אז הם בונים אותם על הליפטים, זה מגיע לפה, עושים להם כל מיני בדיקות

לירן אהרון:  אוריה, אתה רוצה להסביר להם קצת? אוריה הוא מנהל הייצור, אפרופו חבר'ה צעירים בתעשייה

לירן אהרון:  אז יש לנו כמה חבר'ה שאנחנו בונים אותם הרבה מאוד שנים, והם פה איתנו והם חלק מהמשפחה ואוריה הוא מאוד בולט במערכת והוא מוביל תהליכים

לירן אהרון:  הוא גם אחראי, ומנהל – את כל הקו של כיפת ברזל, מיירטים ימיים ויבשתיים

לירן אהרון:  הוא הגיע לפה מהבריכה בגן יבנה לפני 14 שנים, ועכשיו הוא אלוף האלופים

לירן אהרון:       יש לנו צוות צעיר שאנחנו מכשירים אותו כדי לקחת את החברה לשלב הבא

לירן אהרון:  תשאלו אותו איזה לגייס עובדים לפה, איך מגיעים העובדים יום כן יום לא

לירן אהרון:  כמה זמן לוקח למצוא - - -      

אוריה שרעבי: אני אציג את עצמי

אוריה שרעבי:  אני אוריה שרעבי, לא הגעתי מהבריכה אלא הגעתי מחיל האוויר

אוריה שרעבי:  אשתי גם מחיל האוויר

אוריה שרעבי:  הם כל הזמן מסתלבטים שהייתי מציל בחיל האוויר אבל לא חשוב

אוריה שרעבי:  הגעתי בדיוק בשלב הפיתוח של המארזים, זו הייתה תחילת דרך קשה מאוד

אוריה שרעבי:  זאת אומרת, בעבר עשינו כמעט מארז אחד ביום, לקח לנו 24 שעות להרכיב אחד

אוריה שרעבי:  היום אנחנו בקצב מהיר יותר, אני לא אגיד את המספרים

אוריה שרעבי:  אנחנו עושים הרבה יותר מאחד ביום

אוריה שרעבי:       המכונות יודעות לייצר את הפחים, אבל את המוצר הסופי – רק עבודה עם הידיים ואת זה אי אפשר להחליף

אוריה שרעבי:  יש לנו למשל הזמנות מרפאל שכל פעם יש הפסקות במארזים, לוקח כמעט חצי שנה להכשיר את כוח האדם מחדש

מטי צרפתי הרכבי: כמה זמן לוקח להכשיר עובד מקצועי?     

אוריה שרעבי: קרוב לחצי שנה, בהרכבה

אוריה שרעבי:  בואו נלך לשם אני אראה לכם איך זה נראה

אוריה שרעבי:       לא ראיתם את הכול אבל יש לנו שם את מחלקות הייצור, פה אנחנו עושים את כל המוצרים של המארז, מתחיל ממסילות התחתונות –החלק הכי קריטי במארז, עליו יושב הטיל, והמסילה העליונה – עם החלקים שתופסים את המייצבים של הטיל שבזמן שהמיירט יוצא, שהוא ייצא בצורה מדויקת מאוד

אוריה שרעבי:      יש לנו את מתקני ההרכבה

אוריה שרעבי:  כשמיירט אחד יוצא אסור שהוא יפגע במיירט אחר לידו

אוריה שרעבי:  בגלל זה, ההרכבה היא לא כמו אצל החמאס שהם עושים ככה את הכול

אוריה שרעבי:       אנחנו מוודאים כשמיירט אחד ייצא הוא לא יפגע במיירט אחר שיוצא איתו בו זמנית, וגם שהפגיעה תהיה מדויקת

אוריה שרעבי:  זו הרכבה מדויקת מאוד ולכן זה לוקח זמן רב

מטי צרפתי הרכבי: אתם מתחילים מלוחות אלומיניום חלקים?     

אוריה שרעבי: זה למשל הרכבה של היום

אוריה שרעבי:  הכול מתחיל מפחים, אתם תראו גם למעלה את המוצר הסופי איך זה נראה, זה נראה קצת יותר מורכב

מטי צרפתי הרכבי: כמה עובדים יש לך במחלקה?      

אוריה שרעבי: יש לי 32 עובדים רק בקו ההרכבה

מטי צרפתי הרכבי: מאיזה אזור בארץ?     

אוריה שרעבי: מאשדוד, אשקלון, יש לי קצת חולון

אוריה שרעבי:  אבל אשדוד, אשקלון זה העיקר

מטי צרפתי הרכבי: והם מתמידים בעבודה?     

אוריה שרעבי: לא

אוריה שרעבי:  עבודה קשה מאוד

אוריה שרעבי:  הנה למשל היום לדוגמה שבעה אנשים לא הגיעו

אוריה שרעבי:  עבודה במארזים קשה מאוד

מטי צרפתי הרכבי: - - - לעשות בלייזר ופחות כאן בהרכבה ולעשות להם את זה - - -      

קריאה: הסתובבנו בשטח והשמשנו ונרתמנו

קריאה:  זה לא רק זה

קריאה:  עשינו את הפרגולות, עשינו את המגנים שלא יצמידו מטעני חבלה

אוריה שרעבי: לפה מגיעים כל המארזים אחרי שלבי הייצור, אחרי צבע

קריאה: הצביעה פה?     

אוריה שרעבי: לא, אחרי שהם עברו את כל הבדיקות למטה ואנחנו יודעים שהמארז הגיע תקין הוא יוצא לצבע ופה מתחילה האינטגרציה המלאה

אוריה שרעבי:  זאת אומרת כל הרכבת – מנגנוני הנעילה, הבלוקים, צמות חשמל, הרכיבים שבפנים, מכסה הפריצה של המיירטים, זה נקרע בזמן הירי

אוריה שרעבי:  זה מכסה מאוד מיוחד, זה פרויל 05, ומה שראיתם בשלב של הליטוש זה המכסה הזה, שהוא גם נפרץ מהרשף בזמן הירי

אוריה שרעבי:  רפאל מקבלים את המארז מוכן

אוריה שרעבי:  מה שהם צריכים לעשות זה לפתוח את המכסים של המייצבים של הטיל

אוריה שרעבי:  זה נקרא מכסה Sabot, מכסה קדמי, הם מכניסים את המיירטים פנימה, שמים מנוע הפעלה למיירט, סוגרים מכסים

אוריה שרעבי:  בדיקה חשמלית, בדיקת אטימות והמארז מוכן

אוריה שרעבי:  מפה יוצא מארז שהוא מוכן ב- 90%

קריאה: ללא מיירט

אוריה שרעבי: ללא מיירט

אליהו (אלי) רביבו: אז למה אתם סוגרים אם הם יפתחו את זה?     

אוריה שרעבי: כדי שלא ייכנס FOD

קריאה: גופים זרים

אוריה שרעבי: פעם היינו מספקים אותם רק עם בורג אחד ולאחר שישב בחצר התחיל לקבל אבק, אז עבדו פעמיים

אוריה שרעבי:  היום זה מגיע אטום באופן מלא

אוריה שרעבי:  כל תא עובר בדיקת אטימות, שאם יצא מיירט, לא משנה מאיזה תא, התאים לידו יכולים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מה זה אלה?     

אוריה שרעבי: נקרא Sabot כשאתה מכניס את המיירט הם המייצבים שלו, בזמן שינוע וגם בזמן הוא עומד שהמיירט לא יזוז

אוריה שרעבי:  אטימות מוחלטת, יש לנו מכשירים

אוריה שרעבי:  ואם נגיד לא מוצאים איזשהו חור קטן מסוים יש לנו גם גז - - -      

לירן אהרון: יש להם שיטות, הם מומחים גדולים

מטי צרפתי הרכבי: מרשים

קריאה: עד המלחמה הזאת לא היו - - - שימוש במלחמה, היה בלגן עם הכמויות וחיל האוויר פתחו מחלקות

אוריה שרעבי: לא לפרוטוקול

אוריה שרעבי:  לא צריך להיכנס לדברים הקטנים האלה

אוריה שרעבי:  זה מיותר להיכנס, אני מעדיף לא להיכנס לפרטים הקטנים

אוריה שרעבי:  בואו נתקדם

אוריה שרעבי:  אגב, כל אלה מוכנים לשטח

לירן אהרון: זה מורכב משני אביזרים, אנחנו מכינים - - - משנה

לירן אהרון:  אנחנו עושים את המתכות, את ההרכבות, רכיבים אחרים אנחנו קונים אותם

לירן אהרון:  זה טיל למטוסים, זה מארז אבל זו אריזה בלבד, היא לא משגרת, היא לא יורה

קריאה: כן, לשנע

קריאה:  מעניין שזה לא מעץ

אוריה שרעבי: אלה ארונות חשמל לרכבות לסימנס גרמניה

אוריה שרעבי:  אנחנו מייצאים אותם

אוריה שרעבי:  זה קשר שהתחיל בפוקס

אוריה שרעבי:  היום אנחנו מספקים לסימנס גרמניה באופן שוטף רכיבים

אוריה שרעבי:  הנה אפשר למכור גם לגרמניה

אוריה שרעבי:  ישראל אולי לא יכולה למכור לטורקיה, אולי לא למכור לסין, אבל יש מדינות – גרמניה, ארצות הברית, אנגליה

אוריה שרעבי: וגם אתה יכול להביא רתכים מגרמניה, תאמין לי שזו גם יכולה להיות אפשרות

לירן אהרון: זה אבא שלי ראובן

לירן אהרון:  היום אני פה ובן דוד שלי פה, אנחנו היחידים מהמשפחה דור שלישי, שאר האחים הלכו להייטק, עורכי דין

קריאה: ודוד מהו?      

לירן אהרון: דוד הוא אח של אבא

לירן אהרון:  רק אבא ודוד הם הבעלים, ואני ובן דוד שלי שלומי – הוא מנהל את שרשרת האספקה וכל הרכש הגלובלי, ואני – תפעול

לירן אהרון:  כרגע אנחנו נמצאים פה

לירן אהרון:      זכיתי לעובדים מקצוענים, זה לא שאני מעסיק אותם סתם

לירן אהרון:  הם קוראים שרטוט, יש להם מוסר עבודה

לירן אהרון:  הם אנשים מרגשים

לירן אהרון:  בואו נרד ונסיים

לירן אהרון:      פה אין שום ספק שהם מדברים על עובדים מקצועיים, צריך הכשרות מקצועיות של המדינה

לירן אהרון:  וצריך לאפשר להם להביא ממדינות

מטי צרפתי הרכבי: צריכה להיות חליפה שונה

מטי צרפתי הרכבי:  עם כל הכבוד למריטת נוצות, שם אתה יכול להביא מכל מיני מדינות

מטי צרפתי הרכבי:  צריך לעשות את ההתאמות האלה, וצריך להיות ערניים לזה

לירן אהרון: אין בכלל בישראל עובדים מקצועיים, זה לא קשור לשכר

קריאה: זה מומחים, זה שונה לגמרי מעובדי כפיים רגילים

קריאה: הוא אמר לך – אני לא יכול להעלות את המחיר סתם

קריאה: בסדר, אנחנו חלוקים פה

עדן ביטקובר: מה זה חלוקים אלה עובדות מוגמרות

עדן ביטקובר:  אנחנו יקרים היום משמעותית ממדינות אחרות

עדן ביטקובר:  אמרתי לך, אנחנו מתחרים גם כך מול מדינות שאי אפשר להתחרות מולם

עדן ביטקובר:  כשאתה מתמודד מול טורקיה, אתה אומר לי "מה תעלה ב-20%" לא יקנו ממני

עדן ביטקובר:  הרבה יותר - - -  את המארזים האלה בטורקיה

עדן ביטקובר:  כפי שאני מכיר את המדינה – בטורקיה יעשו את זה

קריאה: אני אומר לך משהו שלא תאהב לשמוע

קריאה:  אם רפאל הייתה יכולה לעשות את זה בטורקיה, היא הייתה עושה

עדן ביטקובר: זה מה שאני אומר לך

מטי צרפתי הרכבי: משהו מעולם התוכן שלי

מטי צרפתי הרכבי:  זה שמאפשרים לייבא עגבניות מטורקיה, פועל שם מקבל עשירית מפועל פה, המים והחשמל חינם, אנחנו בשדה שהתחרות בה היא לא הגיונית, ואם המדינה לא תבין את זה, או שהיא מסבסדת תשומות, אם צריך כוח אדם ייחודי שהמדינה תסבסד וכשהיא תראה שלא מטפלים בזה טוב – היא תפסיק

מטי צרפתי הרכבי:       המדינה חייבת להבין שאנחנו לא יכולים להתחרות עם מדינות עולם שלישי ושהתעשייה תישאר פה

מטי צרפתי הרכבי:  וזה לאו דווקא פטריוט, זה הכול

קריאה: באירופה הצליחו להתמודד עם זה בצורה יפה מאוד

קריאה:  לא רק עובדים זרים, יש הכשרות מקצועיות, יש להם טכנולוגיות מתקדמות יותר

לירן אהרון: לא נכון, הטכנולוגיות שלנו הן אותן הטכנולוגיות

לירן אהרון:  בתעשיות הם מביאים עובדים זרים – מרומניה, מטורקיה, הם בונים את המדינות

קריאה: לא, רומניה לא באים לפה משום שגאוגרפית משתלם להם להגיע לגרמניה ולא להגיע לישראל

לירן אהרון: באיחוד האירופי הם מקבלים 1,000 יורו בשבוע

מטי צרפתי הרכבי: המדינות מסבסדות תעשיות שהן מבינות שהן קריטיות, אף אחד לא יחזיק אף אחד

קריאה: לא, אבל היא אומרת גם מעבר לזה, היא אומרת לא רק המדינות, היא אומרת עוד דברים

מטי צרפתי הרכבי: ישראל צריכה לסבסד תשומות, אם היא רוצה, תקשיבי, אלא אם כן סוגרים את המדינה

מטי צרפתי הרכבי:  ברור שזה לטווח הארוך לא שווה

קריאה: ה-15% יתרון במכרזים זה סבסוד תשומות בפועל

לירן אהרון: אני אין לי 15% פה, כי אני לא אזור עדיפות לאומית, ואני לא קו עימות, אין לי כלום

קריאה: עדיין יש לך 15% על חו"ל

לירן אהרון: אין לי 15%

לירן אהרון:  אם הייתי חי בקו עימות, בקריית שמונה – הייתי מקבל 15%

לירן אהרון:  פה אני לא מקבל כלום

לירן אהרון:  אמנם עכשיו זו תקופה לא נכונה להגיד אבל שנים יש את הנושא הזה של היישובים בצפון וההטבות שיש להם, ואנחנו נמצאים מטר מעזה – וכלום

לירן אהרון:  שם מקבלים – השתתפות בציוד, מס רווחים מופחת

לירן אהרון:  פה המס הוא 23%, גבוה מאד

לירן אהרון:  אין עידוד להשקעות במכונות, אין פה עידוד לשום דבר, זאת אומרת הכול פה זה אצלנו לבד

לירן אהרון:  באזורי פיתוח וקווי עימות לחברות שמביאות ציודים יש הטבות רבות וגדולות מאוד

לירן אהרון:  אולי צריך להגדיל - - -      בנושא משיכת עובדים, אולי כדאי להגדיר תעשיות אסטרטגיות, אולי כדאי לתת לעובדים בתעשייה יצרנית, בדברים מקצועיים רתכים וכולי – תנו הנחות מיסוי, מי שהולך להיות כרסם ורתך תנו לו הנחת מיסוי בתלוש משכורת, יהיה לכם יופי של עידוד

קריאה: לישראלים אתה מדבר?     

לירן אהרון: לישראלים, בטח

לירן אהרון:  אם זה חשוב, תעשיות חשובות תנו משהו, סוכריה לאנשים שיבואו ויעבדו

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו נסיים פה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להודות למארחים, אני מתרשם שאתם תעשייה מבורכת, אנחנו רואים את התוצאה הסופית של אחד מאמצעי ההגנה שמספקים מענה לעורף הישראלי ומאוד מחמם את הלב וסוגר מעגל שבן אדם שלמד עבודת כפיים במחנה עבודה – שהוא מחנה ריכוז להשמדה על ידי הנאצים – לקח ותיעל את ההכשרה שנכפתה עליו לטובת ייצור כך שממשיכי דרכו נותנים מענה ביטחוני למדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  יישר כוח עצום על כך

אליהו (אלי) רביבו:  עושה רושם שהוא נטע בכם שורשים חזקים מאוד

אליהו (אלי) רביבו:       יש לי הסתייגות אחת, אתה אמרת שסבא שלך עליו השלום השאיר לכם מורשת והאני מאמין שלו הוא נר לרגליכם, לא סתם נר הזיכרון מופיע עם פרק תהילים מרגש שמצביע על יושרה וצניעות ותחושת שליחות של בן אדם

אליהו (אלי) רביבו:  אתה אמרת שהוא לא היה מנהל גדול, הוא היה מנהל ענק

אליהו (אלי) רביבו:  הלוואי ואנחנו נהיה כאלה מנהלים שמכירים את הפרטים של כל העובדים וצרכיהם

אליהו (אלי) רביבו:  הוא ידע לשמר ואתם יודעים לפתח את זה

אליהו (אלי) רביבו:       אין ספק שהאתגרים שאתם נאלצים להתמודד עימם מבטאים את הכאב והתסכול לנוכח ההזנחה הפושעת של המערכות השונות במדינת ישראל בעשרות השנים האחרונות

אליהו (אלי) רביבו:  הם הפסיקו הכשרות לימודיות בבתי ספר טכנולוגיים כך שהיום נוצר פער גדול כל כך, ואם לא הייתה העלייה בשנות ה-90 יש איזושהי חפיפה בין התקופה שבה בתי ספר הפכו להיות פחות טכנולוגיים לעלייה מברית המועצות, העלייה המרוכזת

לירן אהרון: גם האינתיפאדה הראשונה קרתה ב-1987 והכריחה את מדינת ישראל להתארגן ולהביא כוח עבודה גדול מאוד

לירן אהרון:  אלו מספר מהלכים שהתחילו ביחד

אליהו (אלי) רביבו: זה לא הגיע משם

אליהו (אלי) רביבו:  הידיים שהגיעו מברית המועצות הגיעו קודם כל מתוך איזשהו רצון לגרום לעלייה אחרי נפילת מסך הברזל, לגרום לאיזושהי עלייה ציונית ואחד מהתוצרים היפים שלה – אלו הידיים העובדות המקצועיות מהתקופה הסובייטית

אליהו (אלי) רביבו:  אבל הדור הזה הולך ונגמר ולא מתחדש, ואנחנו יכולים להלין על כך

אליהו (אלי) רביבו:  חברתי חברת הכנסת מטי דיברה על הצורך ועל הכוונה לקדם דיונים בוועדת העבודה, ועדת הכלכלה לעידוד וחשיבה מחדש של הכשרה, ואני מצטרף איתך לפנייה, ואני מוכן כבעבר ובעזרת השם בעתיד לשתף איתך פעולה

מטי צרפתי הרכבי: כשתצא פנייה מתוך הוועדה וחברי הוועדה - -     

אליהו (אלי) רביבו: זה העניין בדיוק שיש פה איזשהו דיסוננס, כי אני התרשמתי בנחיצות מתן המענה לאורך טווח, אבל מצד הוועדה כוועדה לעובדים זרים – התרשמתי שיש מענה לקליטת עובדים זרים בפורמט שבו סיכמה ההתאחדות עם משרד הכלכלה ככל ויש - -, נפלו לקונות בתפירת הנוסחה

אליהו (אלי) רביבו:      אני בטוח שנציגי משרד הכלכלה – ראו, הקשיבו, ויידעו יחד עם משרד העבודה לאמוד את הצרכים בדיוקים הנוספים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא השתכנתי שלוועדה כרגע יש במה לתרום, הואיל והוועדה יותר מתעסקת בידיים עובדות פשוטות, בעבודות כפיים

אליהו (אלי) רביבו:  ורוב העבודה הנדרשת פה היא עבודה מקצועית

מטי צרפתי הרכבי: לכן הקריאה שלנו צריכה לצאת לדיון מעמיק, ייסודי, עבור הצורך בתעשייה בידיים מקצועיות שכרגע נמצאים בחוסר לאומי עם עובדים ישראליים

מטי צרפתי הרכבי:  לדייק איזה מקצועות בחוסר ולבקש דיון בשני מישורים, ארוך טווח – לגבי הכשרה של ישראליים ושניים, כאן ועכשיו במיידי – איך אפשר לסייע לתעשיות האלה

אליהו (אלי) רביבו: אני חייב לשתף אתכם פה לסיכום באמביוולנטיות שבה אני מרגיש, כי מצד אחד – הצורך שלכם לא חונה אצלי

אליהו (אלי) רביבו:  ומצד שני – אני גאה ומודה לבורא עולם שבמסגרת הוועדה שאני עומד בראשה, הזדמנתי למקום כזה שממלא אותי בגאווה והתרגשות שיש במדינת ישראל מפעל כזה ואפילו לא רחוק מהבית שלי, שנותן מענה שמחמם את הלב

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו רואים את הסוללות

אליהו (אלי) רביבו:      יש לי זיקה, אחד האחיינים שלי הוא קצין ב"חץ", וחלק מהשלבים עברו דרך כיפת ברזל ותמיד כשאני רואה את זה – זה מחמם ומרחיב את ליבי, אז יישר כוח עצום, תהיו חזקים

אליהו (אלי) רביבו:  תמשיכו ברוח העוז וברוח הלחימה

מטי צרפתי הרכבי: לירן, מה שאני לוקחת מהאולם הזה של האינטגרציה – אלה מערכות הגנה, שם מערכת התקיפה

מטי צרפתי הרכבי:  מערכת התקיפה – היא קטנה, מערכת ההגנה – היא רבה

מטי צרפתי הרכבי:  בסוף אנחנו מדינה שוחרת שלום ואנחנו עסוקים הרבה בהגנה, אבל זה נראה לי בולט, אנחנו מדינה שוחרת שלום

אליהו (אלי) רביבו: מי ייתן והקדוש ברוך הוא יכניע את אויבנו כך שבבתים האלה נוכל לשתול עציצים ולא טילים, כל טוב, בהצלחה מרובה

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה לכם

אליהו (אלי) רביבו:      (סיור במשחטה)     

קריאה:  יש לך פה שלושה- ארבעה עובדים? הליין הזה עובד 14 בדקה במקום לעבוד 18

קריאה:  אין אנשים אז חייבים להוריד כמות

קריאה:  הם עובדים לאט יותר

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מאט את זה?     

קריאה:  אתה מאט, חייב להאט, אין לך ברירה

קריאה:  לכל שלושה עובדים יש מחליף? הם לא עובדים שמונה שעות ברצף

קריאה:  עובדים שעה-שעה וחצי יוצאים להפסקה ומחליפים אותם

אליהו (אלי) רביבו:  לכמה זמן הפסקה?      

קריאה:  15 דקות

קריאה:  שעה ורבע-שעה וחצי ואז הפסקה

קריאה:  גם אם אני אעבוד ליין מלא פה עם העובדים התפוקה לא תהיה, כי הפועלים לא קבועים

קריאה:  והשוחטים והכשרות עובדים 40 דקות ו- 40 דקות הפסקה, כולם

קריאה:  זה צוות כפול לכל המשמרות

קריאה:  הכשרות לא עניין שלנו

קריאה:  זה - - - של הרבנות

אליהו (אלי) רביבו:  הכשרות זאת לא השאלה כאן, כי אני לא הולך להביא לך משגיחים

קריאה: ברור

קריאה:  אם אתה היית מביא לי מהצוות 100 עובדים בקו ו-11,000 הודים שיעבדו, אני עם 100 עובדים עובד שמונה שעות רגוע

קריאה:  הם ילמדו את העבודה שבוע ראשון, חודש עבודה איטית ואחרי חודש הם עובדים טוב

קריאה:  היום בתקן - - - מה-7

קריאה: 10 עלינו קצת, 45,0000 עופות כש- - - ולא עליתי ב-10,000 עופות ביום

קריאה:  - - - מעל 10 שעות, - - - הולכים הביתה, נגמר הסיפור, אין עבודה

קריאה:  אין עובדים אנחנו מורידים את המהירות, במקום לשחוט במהירות מסוימת אני מוריד את המהירות, אין לי עובדים ולכן אני חורג בשעות, שעות נוספות, הפיקוח לא - - -      

קריאה:  10,000 עופות ביום, בשבוע זה 50, בחודש זה 200,000

קריאה:  200,000 יומיים וחצי שחיטה, זה מיליונים של הפסדים

קריאה:  יש לי עובדים אני עובד, שמונה שעות, עשר שעות, כמה שאני יכול

קריאה:  אנחנו מורידים כמויות

אליהו (אלי) רביבו:  ימי שישי אתם עובדים?     

קריאה:  לא, בקיץ לרוב, בחורף לא

קריאה:  זה לפי הביקוש ולפי הצורך

קריאה:  אבל אם היו לי עובדים, אני עובד שמונה שעות כולם טוב להם, סיימו שמונה- שמונה וחצי שעות – הולכים הביתה

קריאה:  אני עובד שמונה, תשע או עשר שעות, הנה משאירים לי עופות, אני לא עובד מעבר למותר

קריאה:  ויש לי בעיה עם זה, אני לא יכול להעסיק את העובדים לשחוט - - -     

קריאה: חוץ מזה העובדים החדשים לא מבצעים את כל הפעולות

קריאה:  - - - הוא עוצר

אליהו (אלי) רביבו:  מי העובד שלך פה?     

קריאה:  באותו הרגע - - - הוא עוצר

קריאה:  יש לי פקח על הליין שם

אליהו (אלי) רביבו:  מה הוא בודק? בריאות?      

קריאה:  בריאות

קריאה:  מה ששייך לבריאות הציבור

קריאה:  האם יש פתולוגיה או אין פתולוגיה

קריאה:  אבל הבעיה היא אם הפועל לא מבצע עבודה, אז בשביל לעשות את - - - עוצרים את הליין

קריאה:  באותו הרגע שעוצרים ליין לא יכולים לשחוט יותר

קריאה:  כי הפועלים האלה חדשים והם לא יודעים

קריאה:  כמה בן אדם יכול להרים - - -? תראה, כל - - - שוקלת, כמה ירים עוד? נקרעת להם הנשמה

קריאה:  וזה אם זה לא פלסטינאים פה אף אחד לא עושה את העבודה, תקרא לבדואים, כולם בדואים

אליהו (אלי) רביבו:  כמה הוא מרוויח?      

קריאה:  הוא מרוויח לדעתי 300-350 שקל ביום

אליהו (אלי) רביבו:  למה שאנשים יבואו לפה?      

קריאה:  אין בעיה, אבל אתה רוצה - - - ?     

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיב, עובד כזה כל הרמה שלו זה 16-17 קילו, וגם 20

קריאה:  יש לו הרבה הפסקות

אליהו (אלי) רביבו:  אין עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  היומית שלו זה 300-350 שקל ליום?      

קריאה: נטו

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר, בטח נטו

אליהו (אלי) רביבו:  אם הוא עובד עשר שעות?     

קריאה: שמונה-תשע שעות

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מרוויח 36 שקל לשעה ברוטו?      

קריאה:  כן, שכר מינימום הוא מקבל

קריאה:  32 הוא מגיע ל-350 שקל

אליהו (אלי) רביבו:  אז הוא לא מקבל 350

קריאה:  380-360

אליהו (אלי) רביבו:  לא, פחות

קריאה:  לא, הוא מקבל

אליהו (אלי) רביבו: מה העניינים? מה שלומך? איך קוראים לך? מה המשכורת שלך?       

מוחסן:  7-8

אליהו (אלי) רביבו:  כמה כסף לשעה? עשר שעות?      

מוחסן:  35-40 ככה

אליהו (אלי) רביבו:  ואיפה אתם עושים הפסקה?      

מוחסן:  כל שעה וחצי הפסקה

אליהו (אלי) רביבו:  איפה?      

מוחסן:  שם יש חדר

אליהו (אלי) רביבו: אתם נותנים להם אוכל?       

קריאה:  לא, הקבלן נותן, יש להם חדר אוכל, חדר תפילה, הכול יש להם, מסודר

אליהו (אלי) רביבו:  למה המשפחה לא מגיעה לעבודה גם כן? מי זה הקבלן? תראה לי אותו

אליהו (אלי) רביבו:  תביא לי את הקבלן

קריאה: מה אתה אומר?          

אליהו (אלי) רביבו:  בן אדם עובד פה חמש שנים, מקבל 35 שקל לשעה, עובד כמו חמור

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה תביא עובד זר, אתה יודע כמה הוא יעלה לך? 80 שקל

קריאה:  מקצועי או לא מקצועי?     

אליהו (אלי) רביבו:  מה זה מקצועי או לא מקצועי? אתה יודע מה הבעיה אצל הזרים? כולם מגיעים על אותו בסיס

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שהבאת מקצועי או לא מקצועי הוא עלה למטוס, הוא מקבל את אותו השכר, הבנת?     

קריאה:  כמה הם מקבלים בחקלאות?      

קריאה:  יותר ממנו

אליהו (אלי) רביבו:  ברור

אליהו (אלי) רביבו:  תן לי להסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צריך לשלם את האגרה שלו, את המס שלו, את המגורים שלו, את האוכל שלו, את ההגעה, הכול

קריאה:  אבל הוא יציב, הוא בא כל יום לעבודה, הוא לא יום בא, יומיים לא בא

אליהו (אלי) רביבו:  איך קוראים לך, אדם? נעים מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מחורה?      

אדם:  כן

אליהו (אלי) רביבו:  כמה עובדים יש לך פה?      

אדם:  68

אליהו (אלי) רביבו:  68? כמה זמן כל פועל עובד פה בממוצע?      

אדם:  יש לי פועלים פה מעל ארבע-חמש שנים

אליהו (אלי) רביבו:  כן, והממוצע כמה?     

אדם:  חצי שנה

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ואתה מביא אותם בבוקר, אתה מחזיר אותם?      

אדם:  כן

אליהו (אלי) רביבו:  מה התנאים שאתה נותן להם?     

אדם:  הכול, הסעות, אוכל, יומית, הכול

אליהו (אלי) רביבו:  איפה הם אוכלים?      

אדם:  בחדר אוכל

אליהו (אלי) רביבו:  מאיפה אתה מביא להם אוכל?      

אדם:  מהמפעל

אליהו (אלי) רביבו:  מאיזה מפעל? שלכם?      

אדם:  כן

קריאה:  הוא קונה כשר

אדם:  יש לנו חדר אוכל של המפעל

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  מה השכר הממוצע שלהם?      

אדם: 650 ליום

אליהו (אלי) רביבו: כמה שעות?      

אדם:  מ-06:30-06:45 עד 15:30-16:00

אליהו (אלי) רביבו: 650 ממוצע ליום הם מקבלים? 72 שקל לשעה? כן? זה הנטו

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא לקחת בחשבון שאני מדבר עם העובדים? הוא עובד פה חמש שנים, הוא עובד קשה

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא פשוט להרים 16-17, 20 קילו

אליהו (אלי) רביבו:  חמש שנים הוא עובד פה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מקבל 35 שקל לשעה

אדם:  מי אמר?     

אליהו (אלי) רביבו:  הוא

אליהו (אלי) רביבו:  תקרא לו, אני דיברתי איתו

קריאה:  מצד אחד הוא אומר לך 35 לשעה מצד שני אומר 8,000 בחודש

אליהו (אלי) רביבו:  תרביץ שעות

קריאה: לא, אין פה להרביץ שעות

אליהו (אלי) רביבו:  650 שקל כפול 24 יום זה 15,000 שקל

קריאה:  איך הגעת לזה?      

אליהו (אלי) רביבו:  650 ליום זה מה שהוא אומר, הוא אומר, לא אני

אליהו (אלי) רביבו:  לידך הוא אומר

קריאה:  הוא אומר לך על הרמפה, לא כולם

אליהו (אלי) רביבו:  לא על הרמפה ולא נעליים

אליהו (אלי) רביבו:  בואו, תעצרו חבר'ה, בואו נדבר בחוץ

אליהו (אלי) רביבו:  אני באתי לעבוד, לא באתי לטייל

אליהו (אלי) רביבו:  חבר'ה בואו נדבר בחוץ

קריאה:  הוא אומר שלהערכתו העובד מקבל 30-40 לשעה לא יותר

אליהו (אלי) רביבו: ברור

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיבי, אותי אפשר לערבב אבל קשה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא לקח בחשבון שאני אדבר עם העובדים לפני זה?      

קריאה: עזוב שהם דופקים את המפעל, אין לנו ברירה, הוא משלם 600 שקל לעובד? אני אומר לך במקרה הטוב הוא נותן לו 300 שקל

קריאה:  ופה דופקים אותנו הקבלנים

אליהו (אלי) רביבו: הקבלן מרוויח יותר ממך

קריאה: בטוח, הוא עושה לך טובה, אני יודע את זה

אליהו (אלי) רביבו: חשוב שתבינו את זה

קריאה: בוא תראה את ההודים

אליהו (אלי) רביבו: עד עכשיו ראינו את ההודים

קריאה: זה הולך לצינון ל-24 שעות

קריאה: זה סחורה שנשחטה ביום חמישי, היום מפרקים אותה

קריאה:  היא נשחטה בלילה

קריאה:  הסחורה שנשחטת היום מפורקת מחר

קריאה:  התהליך מתחיל מפה כשתולים את ההודים מהליין צינון על הליין, אתה הולך לליין, מורידים – כנפיים, שוקיים, חזה

קריאה:  הכול הולך לקווים

קריאה:       עורות זה הולך לאריזה ואחרי אריזה זה הולך למפעלים בעיבוד תרמי

אליהו (אלי) רביבו: מה זה אומר?     

קריאה: נקניקים, נקניקיות

קריאה: זה עובד איזשהו תהליך עיבוד ואחר כך משווקים אותו

אליהו (אלי) רביבו: אתם מעבדים את זה פה? איפה?     

קריאה: לא

אליהו (אלי) רביבו: איפה?     

קריאה: אנחנו אורזים את זה בארגזים, בקרטונים, מקפיאים או טרי ושולחים למפעלים, במפעלים הם מוסיפים לתערובת

אליהו (אלי) רביבו: יחיעם וכאלה? זה חלק מהעיסה

קריאה: נכון

אליהו (אלי) רביבו: אלה הראשונים שפוגשים את העופות

אליהו (אלי) רביבו:  כמה זמן אתה עובד פה? שנה? וכל בוקר אתה מגיע או שאתה ישן פה?     

קריאה: לא, אני - - -       

קריאה: - - - התבזיתי, הוא אומר לי "מה יש לך להגיד לו" הוא אומר "תשמע, לא יכולתי לענות לו", מה שאנחנו עושים לצבא היום תאמין לי, אנחנו - - - מעזה, אף אחד לא עושה לדעתי, אני לא מפרסם את זה

קריאה:  אני לפני שבועיים- שלושה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זה לא רלוונטי לדיון עכשיו

קריאה: אני יש לי פה בעיה עם הקבלנים גם שהפועלים פה

קריאה:  אתה יכול לדעת אם הפועל הזה שטחים או לא? הוא מביא תעודת זהות מזויפת, הוא מביא לך אישור לא תקף

קריאה:  אנחנו חייבים את הכוח שלכם לקבל עובדים

קריאה: קח את העובד הזה, תביא לי עובד מפעל, הוא מוכן? תביא לי אותו

קריאה:  הם לא יסכימו

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שאני מנסה להבין, למה לא?      

קריאה: הם חמולה

קריאה:  זה לא יעזור, הם חמולות

אליהו (אלי) רביבו: תן לי להסביר לך, אתה צריך לשאוף לכך שהקבלן הוא חברת השמה שלך, אתה משלם לו

קריאה: זה משהו אחר, הוא לא חברת השמה ומביא לו עובדים

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה שהוא יהפוך אותו להיות משרד השמה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, קח הרבה על כל עובד, אחרי שלושה חודשים שהוא עבד והוא טוב – הוא שלי

קריאה: הוא לא ייתן לך

קריאה: הוא מזמין שירות, הוא אומר "אני רוצה שתפרק לי 90,000 עופות, הוא בא עם העובדים, עם הפועלים שלו, מפרק לו, הוא נותן לו כסף גלובלי, אומר לו "על זה אתה מקבל 50,000 שקל, קח 50,000 שקל אתה מחלק אותם, תשלם לפי שעה, לא קשור אליי"

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת זו התקשרות תפוקתית

קריאה: כן, אני לא מעסיק אותך בהעסקה אישית, אני לא מחויב לך

קריאה: אם מחר העובד שלו ילך לקבלן אחר, תפרוץ מלחמת עולם, הנה הקבלן פה אני אומר לך

קריאה: למה קבלן אחר? שיבוא לעבוד במפעל

אליהו (אלי) רביבו: איך הקבלן והאנשים שלו מתייחסים לעובדים זרים שמגיעים לעבוד פה?     

קריאה: אין בעיה איתם

קריאה: אתה לא יכול להיכנס, עזוב, חבל לדבר אתה לא יכול להכניס פה פועלים אחרים, חבל לדבר

קריאה: אבל ייקח אותם למחלקות אחרות

אליהו (אלי) רביבו: זה קרטל פה

קריאה: אתה מכניס עובדים היום, המחלקה עומדת

קריאה: אבל יש לי מחלקות אחרות

קריאה:  אלי, מחלקות אחרות

קריאה: לדוגמה, אתה תראה שמביאים לי עכשיו, יש לי את 200 העובדים שלי, 100 פה ו-100 שם, אז ייקח לי שבוע- שבועיים

קריאה:  אני אגיד לקבלן "לך הביתה"

קריאה:  היום הוא תופס אותך, יש לך תרנגולת מביאה לך כל בוקר ביצה זהב, תשחט אותה? תבוא תשחט אותה, בשביל לעבוד תילחם כל החיים

קריאה:  אם אתה מביא קבלן אחר- - -     

קריאה: עולה לי רעיון להביא חברות ביצוע לתעשייה

קריאה:  אם עכשיו במקום בדואים היו פה סינים, בא קבלן סיני

אליהו (אלי) רביבו: עדיין הפתרון של חברות ביצוע לא טוב לי, אני לא אוהב את זה

קריאה: כשאתה שם Middle man – גוזר עליו קופון, והקופון הזה בא לידי ביטוי במה שאני ואתה קונים בסופר

אליהו (אלי) רביבו: בדיוק, אני לא אוהב, הפתרון של חברות ביצוע הוא לא עדיף בעיניי, גם בבנייה, אתה יודע שאני לא מת על זה

קריאה: זה משהו אחר בעולמות תוכן אחרים – שם מביאים טכנולוגיות, מגייסים

קריאה: כל עובד תביא אותו, אני קונה אותו עובד מפעל

אליהו (אלי) רביבו: גיוס של ערבים ישראליים?      

קריאה: לא מצליח, יש להם מחסור

קריאה: הם מדברים על תמהיל, הוא מדבר על תמהיל, הוא מעסיק עובדים ישראליים, הוא מעסיק עובדים פלסטינאים בימים שלפני הוא רוצה להעסיק גם זרים כדי שאם- - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא ילך

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיבו חבר'ה, זרים יכולים להיכנס לפה רק כשהקבלן הבדואי יוצא מפה, זה לא ילך ביחד, חבר'ה זה קרטל, זה שטח שוק

קריאה: למה אתה מדבר סתם? יוסי בוא תקשיב, הנה הוא מדבר

קריאה: יש לו 30 אפריקאים שעובדים, עם אישורים

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, בואו נצא החוצה

קריאה: לא, זה לא ריאלי להחליף לו את מצבת העובדים ביום אחד

קריאה: ברור, את צודקת

קריאה:  אבל זה תהליך

קריאה: אני לא צריך ישראליים, אני מוציא עכשיו - - - העובדים, מכניס 100 - - - עובד שעה, שעתיים, שלוש, עובד לאט, - - - את העבודה

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו מאפיינים את הבעיה

אליהו (אלי) רביבו:  הפתרון שלך הוא לא טוב, תכף אני אסביר לך בחוץ למה, בואו

אליהו (אלי) רביבו:  לי יש אינטרס כמדינה שישראליים ימשיכו לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  תכף נדבר על זה

קריאה: כל העובדים שלך מקצוענים אחד אחד

אליהו (אלי) רביבו: עכשיו יוצאים

קריאה: אם מחר בעזרת השם אישרתם לנו במפעל 500 עובדים, קח בחשבון שזה לא שהפועלים האלה הולכים הביתה

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

קריאה: אני מגדיל עבודה, מגדיל תפוקה

אליהו (אלי) רביבו: בחוץ אני אסביר לך מה אני מבין

קריאה: היום אתה הולך ללולים, העופות מתים בתוך הלול, למה? אתה לא מוציא אותם בזמן

קריאה:  יש הרבה מחלות, נגמרים

אליהו (אלי) רביבו:  אתה למעשה קונה מהמגדלים את ההודו?      

קריאה:  את ההודו – כן

קריאה:  אני גם מייצר - - - ומוכר להם וקונה ממני, אינטגרציה, - - - תערובת

קריאה:      תסתכל למשל פה זו מחלקה שצריכה לעבוד מלא, תראה איך היא עובדת, בקושי 30-40 עובדים, פה יש לך שניים-שלושה עובדים

קריאה:  תסתכל, כמה עובדים יש פה? ארבעה

קריאה:  פה יכולים לעבוד 30-40 עובדים פריסות, אריזות

קריאה:  זו אריזה

קריאה:  המחלקה למעלה של הפטם פירוק זה קל לגמרי, לא עובדים בה, רק למטה

קריאה:  עכשיו אני אראה את הכול, תסתכל

קריאה:  סגורה

אליהו (אלי) רביבו:  מה עושים בה?      

קריאה: פירוק

אליהו (אלי) רביבו: איפה הסחורה שלה?     

קריאה: הסחורה רוצה להגיע לפה, אומרים לו אין, שוחט פחות

קריאה:  עכשיו השחיטה של הפטם זה רק ההודו

קריאה:   זה משגיח שבודק גידים, בפנים ריאות

קריאה:  זה הליין עובד 4,700 במקום 6,500 – 70% תפוקה

קריאה:  בשעה עובד 4,500-4,700 במקום 6,500 בוא תראה את כל התהליך זה אוטומט

קריאה:  אתה רואה את המהירות שזה עובד? פעם וחצי יכול לעבוד הליין הזה

אליהו (אלי) רביבו: מפה זה עובר להמלחה?     

קריאה: תולים את העוף, היינו שם, העוף נתלה

קריאה:  מפה עובר שטיפה, עובר כל העניינים

קריאה:  נכנס, יורד לפה להכשרה

קריאה:  עובר את כל ההכשרה, בהשריה הוא נמצא, עובר המלחה שעה-שעה ועשר דקות, אחרי זה יוצאים מפה

קריאה: יש לנו עוד מפעל, יש לנו משטרה, יפה, ראינו

קריאה:  בואו נדבר גם על העובדים

אליהו (אלי) רביבו: יש עוד מחלקה?     

קריאה: לא

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו יוצאים

אליהו (אלי) רביבו:  המון מלח הולך פה, המון

אליהו (אלי) רביבו:  מה זה?      

קריאה: לפני שמפעילים, שכל העובדים יידעו שהליין מתחיל לעבוד

אליהו (אלי) רביבו: מאיפה יוצאים? מה התפקיד שלך?     

ברק: אני מנהל תפעול

אליהו (אלי) רביבו: כמה זמן אתה עובד פה?     

ברק: שבע שנים

אליהו (אלי) רביבו: מה עושה מנהל תפעול ביום-יום?      

ברק: כל הייצור, כל המחלקות, כל העבודה מול המנהלים שלי

אליהו (אלי) רביבו: אתה קשור למשפחה?      

ברק: אני כן

ברק:  בן אחותו של אלי

ברק:  ברק באבא?      

קריאה: אנחנו בשלומי עובדים 24

קריאה: 6

קריאה:  למשרד הביטחון ולצבא

אליהו (אלי) רביבו: מה שיש פה יש בשלומי זה אותו הדבר אבל רק לפטם?      

קריאה: גם הודו גם פטם, ברווזים ועופיונים אני שוחט לשלומי