ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 151, 2024-01-22 00:00

יונתן מישרקי: שלום לכולם

יונתן מישרקי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות

יונתן מישרקי:  על סדר-היום: בקשה לדיון, שביקשנו לקיים, בנוגע לפעילות המוסדות הגריאטריים במהלך מלחמת חרבות ברזל

יונתן מישרקי:       לפני שאומר את דברי הפתיחה שלי בהקשר הזה, אני רוצה לומר שנמצאות איתנו כאן המשפחות היקרות

יונתן מישרקי:  אני מבקש לאפשר להן לומר את דברן

יונתן מישרקי:  אני אתחיל לפי הסדר שבפניי

יונתן מישרקי:  אם תרצו אחרת, זה גם בסדר

יונתן מישרקי:  שירה מור, אחות של איתן מור, בבקשה

שירה מור: שלום לכולם

שירה מור:  אני שירה, ואני אחות של איתן, שחטוף בעזה

שירה מור:  אח שלי הוא אדם מיוחד ומדהים

שירה מור:  הוא אח שכיף לשבת איתו ולדבר ולשתף אותו

שירה מור:  הוא אדם שלא מתפשר

שירה מור:  אני מאוד מתגעגעת אליו כבר כמעט ארבעה חודשים

שירה מור:       אני רוצה לבקש מכם דבר אחד: תפסיקו את הסיוע ההומניטרי ואת המשאיות האלה שנכנסות לעזה ולא מגיעות לאח שלי ולשאר החטופים

שירה מור:  שום דבר מזה לא מגיע לחטופים

שירה מור:  אני רוצה שתחשבו עכשיו על בן משפחה שלכם: על אח שלכם, אבא שלכם, סבא שלכם, שנמצאים שם, חס וחלילה, ולא מקבלים שום דבר, שום דבר, ממה שנכנס למחבלים הארורים האלה

שירה מור:  האם זה נראה לכם הגיוני שאנחנו עוזרים להם? מביאים להם 200 משאיות ביום

שירה מור:  אני ישר חושבת על אח שלי

שירה מור:  באף זכות אין מצב שאנחנו מכניסים להם סיוע כשאח שלי ושאר חטופים נמצאים שם

שירה מור:  בבקשה, תפעילו את הכוח שיש לכם

שירה מור:  תעשו עם זה משהו

שירה מור:  תודה

יונתן מישרקי:  תודה, שירה

יונתן מישרקי:       יוסף בן שטרית, בבקשה

יוסף בן שטרית:  שלום

יוסף בן שטרית:  אני יוסף בן שטרית

יוסף בן שטרית:  אני בן דוד של אליקים שלמה ליבמן, לוחם בגדוד 51 של גולני

יוסף בן שטרית:  קודם כול, אני רוצה לספר משהו על השם של אליקים

יוסף בן שטרית:  קוראים לו אליקים שלמה, על שם דוד שלמה, הדוד שלי ושל אליקים, שנרצח בפיגוע לפני 25 שנה

יוסף בן שטרית:  לצערנו הרב, הרוצחים של דוד שלמה השתחררו לפני כעשור בעסקה של גלעד שליט

יוסף בן שטרית:  אנחנו לא יודעים, אבל מההיכרות שלנו איתם ועם החברים שלהם, קרוב לוודאי שהם גם השתתפו בטבח הנורא

יוסף בן שטרית:  אני רוצה לדבר מהמקום הזה ולהגיד, קודם כול, שיש אפשרות לנצח את המלחמה הזאת

יוסף בן שטרית:  אני הייתי בעזה כמעט חודשיים

יוסף בן שטרית:  הייתי בפתיחה של ציר נצרים, במלחמה בזייתון, בסז'עייה, ובכל הקרבות

יוסף בן שטרית:  נפלו לי חברים למחלקה ולפלוגה

יוסף בן שטרית:  ראיתי את הדברים בעיניים

יוסף בן שטרית:  ראיתי גם שצה"ל יודע לנצח

יוסף בן שטרית:  כשצה"ל מפעיל את האש, הוא יודע לנצח, והוא יודע להגיע לכל יעד ולכל מקום שהוא רוצה

יוסף בן שטרית:  כשרצינו, הבאנו אנשים מכל העולם

יוסף בן שטרית:  יש לצה"ל אפשרות לנצח

יוסף בן שטרית:  מהמקום הזה, בתור בן דוד ובתור לוחם, אני רוצה לחזק את צה"ל, ולבקש מצה"ל ומהמדינה להמשיך חזק ולנצח, כי זו הדרך היחידה, היחידה, שאפשר באמת לנצח את המלחמה הזאת

יוסף בן שטרית:  אפשר להביא את החטופים הביתה בשלום, יחד עם ניצחון אמיתי לכל עם ישראל

יוסף בן שטרית:  חווינו, באמת, באמת, כול כך הרבה שנים כול כך הרבה התחמקויות מניצחון וכל מיני שיטות לדחות את הקץ, ועוד קצת, ועוד קצת, ועוד קצת, וכל מיני עסקאות וכל מיני ניסיונות לסיים את המלחמה בכל מיני שיטות, ואף פעם לא הצלחנו

יוסף בן שטרית:  ולצערנו, בשמחת תורה הבנו באמת עד כמה זה כואב שלא מנצחים

יוסף בן שטרית:       והפעם בתור משפחות ובתור לוחמים, אנחנו באמת מבקשים לנצח עד הסוף

יוסף בן שטרית:  לא להשאיר שם אף אחד שיכול לאיים עלינו ולהילחם בנו, ולהביא את החטופים בניצחון גדול, ובתקווה גדולה לכל עם ישראל

יוסף בן שטרית:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני מוכרח לומר שרוח הדברים שלכם בהחלט גם מחזקת אותנו ואת עם ישראל

יונתן מישרקי:       אבנר קלרמן, בבקשה

אבנר קלרמן:  שלום

אבנר קלרמן:  אני אבנר, ואני אח של אפרת

אבנר קלרמן:  אפרת אחותי, שנמצאת פה, וצביקה גיסי, הם ההורים של איתן

אבנר קלרמן:  אני אבא לתשעה ילדים

אבנר קלרמן:  נכון שזה רק אחיין שלי, אבל כשאני מדבר אני תמיד לוקח בחשבון שאם אני לא אגיד את מה שאני אומר עכשיו, אז  - - -

אבנר קלרמן:  יש ל תשעה ילדים ואני חושב על עוד עשר ועשרים שנה

אבנר קלרמן:  אני מלמד אותם דבר אחד והוא שהסוד הגדול בחיים הוא קבלת החלטות ושאף אחד לא יגיד לנו: או, או

אבנר קלרמן:  יש איזשהו שיח, מוזר בעיניי, שכל הזמן משדרים לנו, למשפחות: אם אתם רוצים את בני המשפחה שלכם, צריך להפסיק את הלחימה

אבנר קלרמן:  אני פשוט לא מקבל את זה

אבנר קלרמן:  אני יכול להגיד גם שאחותי לא מקבלת את זה

אבנר קלרמן:       אני אספר על ההיכרות שלי עם איתן, ואני אסתמך רק על היום שבו הוא נחטף

אבנר קלרמן:  ההתקפה של חמאס התחילה סביב השעה 06:30 בבוקר

אבנר קלרמן:  איתן נחטף מעט לפני השעה שלוש

אבנר קלרמן:  הוא בסך הכול בחור בן 24

אבנר קלרמן:  בכל השעות האלה הוא היה יכול בוודאות לברוח

אבנר קלרמן:  כל מה שאני אומר עכשיו הוא על סמך עדויות והצלבות של עדויות שמה שאני אומר זה נכון

אבנר קלרמן:  איתן הציל הרבה מאוד בחורים ובחורות מהמסיבה בנובה

אבנר קלרמן:  דבר אחד מאוד מאוד עיכב אותו

אבנר קלרמן:  היו שם שתי גופות של נשים יהודיות

אבנר קלרמן:  הוא ילד בן 24 שהבין שאם הוא משאיר שם גופות של נערות, בחורות יהודיות, יקרה אחד מהשניים: או שיחללו את הגוף שלהן או שיחטפו אותן

אבנר קלרמן:  ילד בן 24 החליט שהוא לא חוזר הביתה כי הוא חשב פה בצורה נורא נורא כללית

אבנר קלרמן:       איך אני יכול להגיע למקום כלשהו ולהגיד: לא, הכי חשוב לי עכשיו שהוא יחזור? ברור שזה הכי חשוב לי

אבנר קלרמן:  אבל בשום אופן, בשום אופן, אני לא אגיד לילדים שלי, כשהבכור שלי גם יושב משמאלי, שזה יהיה בכל מחיר

אבנר קלרמן:  בסוף אני פה כי אני מבין שהכוח במדינה הוא אצל מקבלי ההחלטות

אבנר קלרמן:  אני נמצא באולם הזה, כמו בהרבה ועדות, ואנחנו מתרוצצים מוועדה לוועדה

אבנר קלרמן:  הכי נוח לי להיות בבית ולעזור לאשתי

אבנר קלרמן:  אבל אני רוצה לבוא אליכם, אל מקבלי ההחלטות, כי בסוף אתם הם אלו שיורידו את זה לפועל ולצה"ל

אבנר קלרמן:  אין דבר כזה  של או או

אבנר קלרמן:  אנחנו ננצח במלחמה וכל החטופים יחזרו בשלום

אבנר קלרמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

צופית ליבמן:  אני צופית

צופית ליבמן:  אני אשתו של אלישע

צופית ליבמן:  אלישע הוא האח שצמוד לאליקים

צופית ליבמן:  הם חברים נורא נורא טובים

צופית ליבמן:  אלישע נלחם עכשיו בעזה, ואני פה גם בשבילו

צופית ליבמן:  אני מתחברת מאוד מאוד לכל השיח

צופית ליבמן:  אני רוצה להוסיף שלפעמים זה כאילו מצטייר טיפה כזה לא אנושי, ואיך הם מדברים - כאילו הכלל

צופית ליבמן:  קודם כול, אני רוצה להגיד שאנחנו מבינים מאוד, וגם נמצאים במקום הזה שאנחנו רוצים אותם עכשיו, והלוואי

צופית ליבמן:  הם היו צריכים להיות פה כבר אתמול

צופית ליבמן:  הם היו צריכים להיות פה ב-7 באוקטובר

צופית ליבמן:  אנחנו מאוד מאוד מאוד מתגעגעים אליהם

צופית ליבמן:       אני רוצה לומר שני דברים: דבר ראשון, כאילו מרגיש שקצת שכחנו עם מי אנחנו פה מנהלים עסקאות

צופית ליבמן:  כאילו אנחנו חיים פה במערב או נמצאים בארצות הברית ועושים פה עסקה על ענייני כספים

צופית ליבמן:  יש פה פראי אדם, שעשו מה שהם עשו פה ב-7 באוקטובר

צופית ליבמן:  אני כל פעם רואה עדויות, ואני לא מצליחה להכיל את מה שנעשה פה

צופית ליבמן:  האם איתם אנחנו רוצים לנהל דין ודברים, כשהתומכים שלהם זה קטאר שמימנו להם את הכספים כל השנים? אף אחד לא מבטיח לנו משהו לגבי העסקאות

צופית ליבמן:  עד היום המשפחה לא יודעת אפילו אם אליקים חי

צופית ליבמן:  עזבו את הלהביא אותם

צופית ליבמן:  לא יודעים אם הוא חי

צופית ליבמן:  לא יודעים

צופית ליבמן:  ועכשיו עוד פורסים את כל הקלפים ואומרים: קחו הכול, ואז בוא נראה מה הם ירצו לתת לנו

צופית ליבמן:  מה קרה? מה זה הרפיסות הזאת? אף אחד באמת לא מבטיח לנו שהעסקאות האלה יביאו לנו משהו

צופית ליבמן:  אף אחד לא מבטיח לנו שום דבר

צופית ליבמן:  מדובר פה בפראי אדם, שמה שהם מבינים זה פחד

צופית ליבמן:  אנחנו צריכים לגרום להם לפחד, לגרום להם לשקשק

צופית ליבמן:  אתמול ראיתי סרטון של אזרח תמים מעזה שלוקח את הדף של החטופים

צופית ליבמן:  ישראל עושה להם הכול: בואו, תנו לנו איזה סיבה לחשוב שאתם חפים מפשע

צופית ליבמן:  זרקו להם דפים עם תמונות של חטופים

צופית ליבמן:  אמרו להם: אתם רוצים לחזור הביתה? סבבה, תנו לנו מידע על חטופים

צופית ליבמן:  מה האזרח התמים הזה עושה? הוא לוקח את הדף, מגלגל ואומר: וואלה, זה יכול להיות אחלה גביע של פלאפל

צופית ליבמן:  נראה להם שאנחנו ניתן להם מידע על חטופים? האם אלו אזרחים חפים מפשע? להם אנחנו מביאים סיוע? מה קרה לנו? בושה וחרפה

צופית ליבמן:       וכל המדינות צמאות הדם שנמצאות סביבנו, רואות את זה ואומרות: יאללה, זה טרף קל

צופית ליבמן:  מה זה בוא נקפוץ עליהם? מה קרה לנו? השתגענו? די, אנחנו רוצים לחיות פה

צופית ליבמן:  למה צריך להצטער על זה? למה צריך להצטדק על זה? למה צריך לתת דין וחשבון למדינות שלא יודעות מה זה לחיות בפחד קיומי ולא יודעות מה זה לא לישון בלילות כי הבעל שלך נלחם בעזה ואח שלו חטוף, ושאת עסוקה להיות בשליטה במשך מאה ימים על המחשבות שלך, ולהישאר במחשבות חיוביות שהוא חי ושהוא יחזור ולשלוח לו אנרגיות חיוביות? תגיד לי על אזרח אחד בארצות הברית שמתמודד עם הדברים האלה

צופית ליבמן:  האם הם יכולים להגיד לנו משהו? האם הם יכולים לדבר איתנו על מוסר? המוסר פה זה פעם אחת ולתמיד לגמור את הסיפור הזה

צופית ליבמן:  זה המוסר האמיתי

צופית ליבמן:  אנחנו רוצים לחיות

צופית ליבמן:  זה לא משהו שצריך להצטער עליו, זה לא משהו שצריך להצטדק עליו

צופית ליבמן:  אנחנו רוצים את האנשים שלנו בבית

צופית ליבמן:  אנחנו רוצים לחיות חיים שמחים

צופית ליבמן:  הדרך היחידה לעשות את זה היא לקחת את ההחלטות הקשות האלה ולעשות מה שצריך לעשות, ולא להצטדק

צופית ליבמן:  ורק בכוח ובעוצמה, ולהראות מי אנחנו

צופית ליבמן:  כי כוח צבאי יש, על זה אין שאלה

צופית ליבמן:  אנחנו לא יודעים למה ברמה המדינית החוויה היא באמת של רפיסות

צופית ליבמן:  וזו חוויה קשה

צופית ליבמן:  אלישע נלחם בעזה

צופית ליבמן:  לא מספיק שאח שלו נמצא שם, הדבר שהכי קשה לו היא המחשבה שכל הכוחות יוצאים, וכאילו בשביל מה כל זה היה?      מסתובבים איתנו פורום הגבורה של משפחות שכולים לאורך כל היום הזה

צופית ליבמן:  אני שומעת אותם מדברים, ואני מתביישת

צופית ליבמן:  אני מתביישת בשם מדינת ישראל

צופית ליבמן:  אנשים באמת מוסרים הכול, מוסרים את החיים שלהם, ואנחנו כעם ראויים לזה

צופית ליבמן:  האנשים מבינים את הערך, מבינים את ההקרבה

צופית ליבמן:  אבל משהו שם קורה בקרב מקבלי ההחלטות

צופית ליבמן:  תעשו כבר באמת את ההחלטות הנכונות

צופית ליבמן:  די, אתם נמצאים פה בנקודת הזמן הזאת בתפקיד הזה

צופית ליבמן:  תעשו את ההחלטות הנכונות

צופית ליבמן:  בואו נגמור את הסיפור הזה כמו שצריך

צופית ליבמן:  זה הדבר היחיד שיביא את אליקים ואת כולם, וזה הדבר היחיד שיבטיח שלא יחטפו לנו פה עוד חמש ועשר שנים

צופית ליבמן:  אני חיה ביהודה ושומרון

צופית ליבמן:  בא לי לנסוע בכביש ולא לחשוב מה יקרה אם אני אמות היום

צופית ליבמן:  זה מגיע לי

צופית ליבמן:  מה קרה? "עם חופשי בארצנו" זה סיסמה נורא יפה

צופית ליבמן:  יאללה, בואו ניישם את זה

צופית ליבמן:  הינה, זו נקודת המבחן שלנו

צופית ליבמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה, צופית

יונתן מישרקי:  האם מישהו נוסף מקרב בני המשפחות רוצה להגיד משהו? בבקשה

אפרת מור:  שלום לכולם

אפרת מור:  אני אפרת מור, אימא של איתן

אפרת מור:  איתן הוא הבן הבכור שלי

אפרת מור:  הייתי רוצה מאוד שאיתן יהיה פה כבר עכשיו איתי, ושאני אוכל לתת לו את הסלמון שהוא אוהב ואת עוגת שוקולד צ'יפס שהוא אוהב

אפרת מור:  אבל  לאיתן יש עוד שבעה אחים ואחיות, ואני אחראית גם עליהם

אפרת מור:  אני לא יכולה להעדיף אותו על פניהם

אפרת מור:  אם איתן ישוחרר עכשיו בעסקה, ותמורתו ישחררו מחבלים, אז אחותו בת החמש יכולה להיחטף באסון הבא

אפרת מור:  וזה יכול לקרות עוד כמה שנים

אפרת מור:  איתן בעצמו אמר לנו לפני כמה חודשים, כשדיברנו בשולחן שבת: אם היו חוטפים אותי, אני לא הייתי מוכן שישחררו אותי תמורת מחבלים

אפרת מור:  אז אני לא רוצה להפר את הדברים של איתן, ואני בטוחה שלמרות שהוא עכשיו סובל בשבי בעזה במשך 108 ימים, הוא ממשיך איתן ודבק בדעתו שהוא לא מוכן שישחררו אותו תמורת מחבלים

אפרת מור:  אני בטוחה שלמדינת ישראל יש דרכים יצירתיות להוציא אותו משם עם שאר החטופים, בעוצמה ובכוח, ולא תמורת עסקאות שמחלישות אותנו, את מדינת ישראל

אפרת מור:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  מישהו נוסף?     

יונתן מישרקי:  אני בועז, ואני אח של עמרי מירן, שנחטף מנחל עוז

יונתן מישרקי:  עמרי בן 46

יונתן מישרקי:  נשוי, עם שתי ילדות קטנות, כשאחת בת שמונה חודשים ואחת בת שנתיים וחצי

יונתן מישרקי:  הבנות ואשתו בסדר

יונתן מישרקי:        אני רוצה להצטרף לדברי קודמותיי

יונתן מישרקי:  אמרו לנו, ואני, לפחות, בעד זה שכדי להגיע לעסקה עם חמאס, צריך להפעיל עליו לחץ

יונתן מישרקי:  אבל מה שקורה בשבועות האחרונים הוא הפוך ממה שאמרו

יונתן מישרקי:  יש הוצאה של כוחות, ויש אי-הפעלת לחץ על כל הרצועה

יונתן מישרקי:  כדי להגיע באמת למצב שחמאס יגיד: בואו נדבר רציני על חטופים, הוא צריך להבין שהמשחק נגמר ושאין המשך

יונתן מישרקי:  לגבי סינואר, לצורך העניין - כרגע לא בטוח שהמשחק נגמר

יונתן מישרקי:  אין עליו לחץ

יונתן מישרקי:  לצורך העניין, הכוחות עכשיו בחאן יונס, והוא כבר ברפיח

יונתן מישרקי:  הוא לא שם

יונתן מישרקי:  מצאו את המנהרה שהיו בה חטופים לפני כמה ימים והיא ריקה כי לא מפעילים לחץ על כל המגרש

יונתן מישרקי:  כמו בכדורסל, צריך לחץ על כל המגרש

יונתן מישרקי:  ברגע שאין לחץ על כל המגרש, ולצורך העניין הרצועה, הם זזים ממקום למקום: משיפא לסג'עייה, לחאן יונס, ועכשיו הם ברפיח

יונתן מישרקי:  השלב הבא הוא שהם ייצאו דרך רפיח למצרים, לסיני

יונתן מישרקי:  מה נעשה עם זה? לא סוגרים את רפיח, לא משחקים על כל המגרש

יונתן מישרקי:       אני בא לפה, לחברי הכנסת שנמצאים פה, לממשלה ואומר: אי אפשר לעשות את הדבר הזה

יונתן מישרקי:  מצד אחד, הממשלה אומרת: מפעילים לחץ, ולחץ יביא את החטופים

יונתן מישרקי:  מצד שני, אתם לא עושים מה שאתם אומרים

יונתן מישרקי:  יש רפיון בלחץ, וזה בלתי אפשרי

יונתן מישרקי:  ואנחנו משחקים פה על זמן

יונתן מישרקי:  אנחנו רואים שכל הזמן יש, לצערנו, מתים חדשים, ואין את הפעלת לחץ שתקדם

יונתן מישרקי:  מדברים על 24' , וגם שמעתי אנשים שמדברים על 25' איזה חטוף ישרוד עד 25'? הפעלת לחץ צריכה להיות עכשיו, וחזק, כדי להביא את חמאס להבנה שהמשחק נגמר בשבילו, ומה שנשאר לו עכשיו זה החיים שלו עצמו

יונתן מישרקי:  והחיים שלו עצמו זה תמורת החטופים - זו העסקה

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני משוכנע במאת האחוזים שנדרשות מכם תעצומות נפש גדולות מאוד כדי לומר את מה שאתם אומרים

יונתן מישרקי:  ציינתי קודם את הרוח שאתם מביאים לפה, ובכלל לשיח הציבורי

יונתן מישרקי:  הרוח הזו מחזקת את חיילי צה"ל ואת נבחרי הציבור, ותודה רבה לכם על כך

יונתן מישרקי:        עם כל הקושי שבעניין, נעבור חזרה לנושא הדיון והוא המוסדות הגריאטריים, שלשמו התכנסנו

יונתן מישרקי:  התחושה שלי, ואני חושב שהיא גם של חבריי, לאחר הסיורים שעשינו גם ב"בית בלב" בראשון לציון וגם ב"נווה הורים" בירושלים, היא שנושא הגריאטריה, ובכלל עולם הקשישים, אם אפשר לומר זאת כך, נדחק במשך הזמן לסוף התור, גם מבחינת התקצוב שלו וגם מבחינת היחס

יונתן מישרקי:  ראינו הרבה מאוד פערים שישנם

יונתן מישרקי:  בסופו של דבר, זו חובה מוסרית שלנו כנבחרי הציבור, אבל גם שלנו כאנשים

יונתן מישרקי:  בסופו של יום, הקשישים הם המבוגרים שגידלו אותנו, הקימו את המדינה

יונתן מישרקי:  הם תרמו לנו, ותורמים לנו, בעצם קיומם

יונתן מישרקי:  יתרה מכך, ביום גם אנחנו נגיע לשם ביום אחד

יונתן מישרקי:  אין מצב שאנחנו ממשיכים באותו מסלול, ולכן כינסנו את הדיון היום

יונתן מישרקי:  גילינו פערים, גם ברמת התקצוב, וגם ברמת הפוקוס

יונתן מישרקי:  אני יודע שאנחנו נמצאים במלחמה ובתקופה באמת לא פשוטה ושצריך לתת דגש על הרבה מאוד נושאים

יונתן מישרקי:  אבל עולם הגריאטריה, ועולם הקשיש בכלל, צריך להיות תמיד, תמיד, תמיד, לנגד עינינו, ותמיד בשורה הראשונה, כמו שפתחתי

יונתן מישרקי:      יש כמה נושאים שנצטרך לדון בהם היום: גם על המחסור במיטות, גם על שיטת התקצוב של משרד הבריאות, וכמובן שגם האוצר בעניין הזה

יונתן מישרקי:  ובכלל, אנחנו רוצים לדבר על היעדים שהמדינה רואה לעצמה

יונתן מישרקי:  איפה היא רואה את עצמה בעוד X שנים, בזמן שלפי כל הנתונים שיש בידינו, אנחנו נצטרך להכפיל את מספר המיטות, ואיך אנחנו מתארגנים לזה כבר היום

יונתן מישרקי:      ברשותכם, אתן את רשות הדיבור בפתיחה דווקא לד"ר גלית קאופמן, מנכ"לית "בית בלב"

יונתן מישרקי:  גברתי, זכינו להיות בביקור אצלכם

יונתן מישרקי:  זה היה באמת ביקור מרשים מאוד

יונתן מישרקי:  עבודתכם המאומצת ניכרת

גלית קאופמן: בוקר טוב לכולם

גלית קאופמן:  זה באמת פרופורציה כבדה לאחר מה ששמענו, וקשה מאוד לעשות תפנית

גלית קאופמן:      נושא הגריאטריה הוא נושא מאוד כואב

גלית קאופמן:  הוא היה כואב לפני המלחמה, והוא כואב בזמן המלחמה

גלית קאופמן:  להערכתי, הוא יהיה כואב גם אחרי המלחמה כי זה לא באמת מעניין מישהו

גלית קאופמן:  אמרתי לך בחוץ שאני מיואשת, ואני לא בן אדם שמתייאש

גלית קאופמן:  אנחנו רצים שנתיים וחצי מוועדות לפגישות ולכנסת

גלית קאופמן:  איפה לא היינו? שכנענו את כולם

גלית קאופמן:  כולם מבינים שהתעריפים בגריאטריה הפעילה הם מביכים ומשפילים

גלית קאופמן:  מבינים ש-700, 800, 900 שקל למיטת אשפוז, אי-אפשר לתת רפואה טובה

גלית קאופמן:  אפשר לבוא בדרישות מפה ועד סוף העולם, אבל אי-אפשר בכסף הזה לתת משהו ראוי ברמה סבירה למטופלים

גלית קאופמן:       שלושת האופציות הן: או לסגור, או לתת פחות, או להיכנס לגירעון

גלית קאופמן:  אין אופציה אחרת

גלית קאופמן:  הלכנו ודיברנו ודיברנו

גלית קאופמן:  ושוב, בהחלט יש לנו שותפים במשרד הבריאות

גלית קאופמן:  לא כולם, אבל יש הרבה שותפים שכן מחויבים לתהליך בדרגים הגבוהים יותר

גלית קאופמן:  יושבת פה גם ד"ר ענבר צוקר, הנציגה שלהם, ויש עם מי לדבר

גלית קאופמן:  ענבר, אני מבקשת ממך ומהשותפים, שבאמת טוב וכיף לנו לעבוד איתם: תעשו מה שהבטחתם

גלית קאופמן:  יש 50 מיליון שקלים לגריאטריה הפעילה

גלית קאופמן:  תשפרו את התעריפים, תדאגו לתת את הכסף לקופות, ותבצעו אכיפה שהכסף עובר אלינו

גלית קאופמן:  הוא לא עובר לכיס של אף אחד

גלית קאופמן:  הוא בסופו של דבר הולך לטיפול בחולים, למזון, לאחיות, לצוותים, לרפואה, לציוד

גלית קאופמן:  אנחנו לא עומדים בזה יותר, ואנחנו מבקשים שהמהלך הזה יצא מהכוח אל הפועל, ושזה פשוט יקרה

גלית קאופמן:  זה רק צעד אחד קטן כי מה זה 50 מיליון? זה כלום ושום דבר

גלית קאופמן:  זה פירורים

גלית קאופמן:  אבל נתחיל, לפחות, בפירורים, ואחרי זה נמשיך הלאה

גלית קאופמן:  אנחנו רוצים להרגיש שיש אמון, שאנחנו מאמינים שלא רק מבטיחים לנו הבטחות, אלא גם מבצעים

גלית קאופמן:  אנחנו היינו עוגן משמעותי בכל המלחמה, ואנחנו עדיין

גלית קאופמן:  תבינו, אנחנו הפתרון

גלית קאופמן:  אנחנו מיטות זולות

גלית קאופמן:  אי-אפשר להקים עוד ועוד בתי חולים

גלית קאופמן:  גם אין כמעט מערך גריאטרי בבתי חולים כלליים

גלית קאופמן:  אתם יודעים שאין כמעט מיטות

גלית קאופמן:  אז מה אתם רוצים שיקרה? שנתחיל לסגור ושנתחיל לייצר מעוכבים בבתי חולים, ושנפעיל שרירים? אנחנו לא רוצים לעשות את זה, אנחנו רוצים לתת טיפול ראוי

גלית קאופמן:       שנית, הגיע הזמן להסתכל בעיניים פקוחות על סוגי החולים

גלית קאופמן:  החולים של העבר הם לא החולים של היום

גלית קאופמן:  שלחתי מכתב חריף מאוד השבוע, ולצערי עדיין לא נעניתי

גלית קאופמן:  אם  אני הייתי מקבלת מכתב כזה, כל הפרוז'קטורים היו עולים, והייתי מקיימת דיון דחוף

גלית קאופמן:  חולים מזוהמים שוכבים אצלנו

גלית קאופמן:  הם עולים פי שלושה וארבעה

גלית קאופמן:  אין לנו יכולות לטפל בהם בצורה הולמת כי אין לנו מומחים לזיהומים, כי אנחנו לא יכולים לרכוש את כל הציוד המאוד מאוד יקר, כי צריך להעביר את התמריצים הקיימים היום שיש בבתי החולים

גלית קאופמן:  צריך לעשות סדר צדק ולהעביר אלינו חלק מהתקציבים והתמריצים לזיהומים, למי שמטפל בחולים

גלית קאופמן:  יש כסף, וצריך לעשות בו סדר

גלית קאופמן:  יש להסתכל על המציאות הקיימת ולהעביר אותו למקום הנכון, שלא מקבל ושהוא מורעב שנים על גבי שנים

גלית קאופמן:  והתוצאות הן לא טובות

גלית קאופמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אפשרות נוספת היא גם לשנות את התנאים

יונתן מישרקי:   מחייבים אתכם היום בכל מיני תקנים, שהם אולי לא כול כך נדרשים, ולפנות את הכסף הזה לטובת מומחים נוספים

גלית קאופמן: זה בגריאטריה הכרונית, לא בגריאטריה הפעילה, לא בבתי החולים

גלית קאופמן:  תכף ידברו על זה

גלית קאופמן:  צריכים להעלות את התעריפים בבתי החולים, ולהיות דומים לבתי חולים כלליים באותו קוד שיש בבתי חולים כלליים, ולהזרים לנו את הכסף כדי שניתן טיפול כמו שצריך, כמו שנותנים בשיבא ובאיכילוב

גלית קאופמן:  גם אנחנו רוצים לתת אותו הדבר

גלית קאופמן:  אין שום תנאים אחרים

גלית קאופמן:  אותה רגולציה, אותם תנאים

גלית קאופמן:  אנחנו דורשים את הכסף, זה הכול, ומישהו שיגן עלינו

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:      אביטוב זלקין, בבקשה

אביטוב זלקין: שלום וברכה

אביטוב זלקין:  אני אנסה לומר כמה מילים כלליות

אביטוב זלקין:  ד"ר קאופמן פתחה בהתייחסות לחלק הראשון של הישיבה, למשפחות החטופים, והיא אמרה שהיא התייאשה

אביטוב זלקין:  אני מקווה שהם לא התייאשו

אביטוב זלקין:  אבל, בתחום בו אנחנו עוסקים, אנחנו קרובים לייאוש

אביטוב זלקין:  אנחנו יושבים בוועדות עשר שנים, ועשר שנים אנחנו נפגשים עם נציגי המשרדים

אביטוב זלקין:  לפעמים יש יותר אמפתיה, לפעמים פחות

אביטוב זלקין:  השורה התחתונה - אני לא אגיד ששום דבר לא זז, אבל אני אגיד ש-0,00% זזים

אביטוב זלקין:       מדינת ישראל קיבלה החלטה עקרונית לפני הרבה מאוד שנים שהמדינה כמדינה לא בונה בתי אבות ומוסדות גריאטריים אלא השוק הפרטי

אביטוב זלקין:  השוק הפרטי מורכב מאנשים שעושים זאת למטרות רווח ומעמותות

אביטוב זלקין:  גם עמותות לא יכולות להפסיד

אביטוב זלקין:  אם היינו מעלים פה שקף עם מספרי המיטות הגריאטריות בעשור האחרון, היינו רואים שהמספר עלה אולי ב-100 או 200 מיטות יחסית ללפני עשר שנים

אביטוב זלקין:  כולנו מכירים את הצורך, וכולנו גם מבינים למה מספר המיטות לא עולה - כי לא כדאי לבנות

אביטוב זלקין:      יושבים פה מקבלי ההחלטות

אביטוב זלקין:  אני אומר, הן סביב המלחמה והן לא סביב המלחמה: אתם צריכים להיות פעם אחת מספיק ישרים עם עצמכם, ולומר: האם אנחנו חושבים שניתן ב-450 שקל ליום להחזיק קשיש במחלקה סיעודית ולתת לו א', ב', ג', ד', ה'? ויושב פה ידידי, שתכף יאמר עד כמה הוא חושב שרק צריך להוסיף שירותים כדי שהשירות שמקבלים הזקנים בבתי האבות יהיה יותר ראוי, ואני מסכים

אביטוב זלקין:  אבל אי-אפשר לומר: תיתנו פה, אנחנו מוכנים לשלם פה

אביטוב זלקין:  בעיה שלכם מאיפה לגשר על הפער

אביטוב זלקין:  יש לנו בעיית עובדים

אביטוב זלקין:  גלית דיברה על זה בגריאטריה הפעילה

אביטוב זלקין:  גם בסיעוד יש בעיית עובדים מאוד קשה

אביטוב זלקין:  יש בעלי תפקידים שאי-אפשר למצוא היום

אביטוב זלקין:  יושבים פה נציגי משרד הבריאות

אביטוב זלקין:  תראו לי אחות שמוכנה לעבוד בברוטו של 9,000 שקל, כולל שבתות

אביטוב זלקין:  אין דברים כאלה, זה לא קיים

אביטוב זלקין:  אבל אומרים לי נציגי משרד הבריאות: זה מה שיש

אביטוב זלקין:  כשאין עובדים סוציאליים, אי-אפשר לבוא לבית אבות ולהגיד: בגלל שאין לך עובד סוציאלי, אתה תקבל תעריף פחות

אביטוב זלקין:  אנחנו מבינים שצריך, אנחנו רוצים שיהיו יותר

אביטוב זלקין:  אבל אם אין בשוק, אי-אפשר לומר: זו הבעיה שלכם למצוא

אביטוב זלקין:  אי-אפשר לומר: אתם לא משלמים מספיק, תשלמו מספיק, אז יבואו

אביטוב זלקין:  אי-אפשר להגיד לדוגמה, וסליחה, יכול להיות שזה לא נכון: אני מתקצב אותך ב-10,000 שקל לעובדת סוציאלית כשכולנו יודעים שהיא עולה בשוק 15,000 שקל

אביטוב זלקין:  בעיה שלך מאיפה למצוא

אביטוב זלקין:  אם לא תמצא, תקבל עונש וקנס

אביטוב זלקין:  זה באמת לא עובד כך

אביטוב זלקין:       אני חושב שהפורום הנכבד הזה צריך פעם אחת להגיד, ואני פונה לנציגי הממשלה שיושבים פה, שאת רובם אני כבר מכיר באופן אישי

אביטוב זלקין:   עם יד הלב, כולכם יודעים שהתעריפים, נכון להיום, אינם ריאליים

אביטוב זלקין:  אתם יודעים את זה, ואתם גם מודים בזה, גם בשיחות גלויות וגם בשיחות חסויות

אביטוב זלקין:  כולכם, הן משרד הרווחה והן משרד הבריאות, אומרים: אנחנו עובדים על מכרזים

אביטוב זלקין:  עובדים על המכרזים, אבל הם לא מגיעים לידי מימוש וסיום

אביטוב זלקין:  הם כל פעם נדחים מסיבות אחרות, והגופים שמשלמים את המחיר זה הבתים, ובעיקר הזקנים

אביטוב זלקין:       צריך לקבל החלטה אמיצה

אביטוב זלקין:  אם מדינת ישראל רוצה לומר שאין צורך במוסדות, תגידו שאין צורך במוסדות

אביטוב זלקין:  ניסיתם בעבר את תוכנית "השיבה הביתה"

אביטוב זלקין:  כולנו יודעים כמה היא לא הצליחה

אביטוב זלקין:  תגידו: אין צורך בבתי אבות

אביטוב זלקין:  אנחנו סוגרים, לא מוכנים

אביטוב זלקין:  המדינה לא חושבת שצריך שירות כזה

אביטוב זלקין:  בואו נעשה כמו האסקימוסים ששולחים את הזקנים למות

אביטוב זלקין:  תגידו את זה

אביטוב זלקין:  כל עוד אתם לא מוכנים לומר את זה, אתם לא יכולים לומר: כן, תיתנו שירות פה, ואנחנו נמשיך לשלם שם

אביטוב זלקין:  וצר לנו כי משרד הבריאות לא מוכן, וההוא לא מוכן

אביטוב זלקין:  אפשר לפרוט את זה לאלף ואחד דברים

אביטוב זלקין:  כולנו מכירים את המחסור במטפלים

אביטוב זלקין:  כבר אושר להביא עובדים זרים, אבל בתי האבות צריכים לשלם אגרה

אביטוב זלקין:  למה? ככה

אביטוב זלקין:  כי משרד האוצר לא מוכן שלא תהיה אגרה

אביטוב זלקין:  אז פעם אחת ולתמיד

אביטוב זלקין:  באמת מספיק לדבר, צריך לעשות

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:      חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכם על הדיון ועל הביקורים שיזמתם במוסדות גריאטריה ובבתי החולים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה נותן לנו, לחברי הכנסת, תמונה כדי להבין מה באמת עומד על הפרק, ומה צריך לעלות לדיון, ובכלל לסדר-היום הציבורי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  ואנחנו באמת עוסקים בזה, והדיונים שלנו מאוד מאוד מחוברים לשטח

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לנציגים שהגיעו היום אני רוצה לומר שמאוד חשוב שהם כאן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני רוצה לשמוע יותר מהשטח ואת נציגי בתי האבות ומוסדות רפואיים גריאטריים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו מכירים שיש פערים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  פערים היו גם לפני המלחמה, אבל בעת החירום ובעת המלחמה המצב נהיה הרבה יותר קשה, ויש הרבה יותר הוצאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש לנו מוסדות גריאטריים שפונו מהצפון ומהדרום

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש מוסדות שקולטים את המפונים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  האם הם מקבלים את השיפוי? האם הם מקבלים את התמיכה? האם המקומות ממוגנים? זו השאלה ששאלתי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  גם בדיונים שלנו בישיבות הקודמות, כשדיברנו על מיגון בתי חולים, אמרתי: רגע, מה קורה עם המוסדות הגריאטריים? פניתי אז למרכז המחקר והמידע וקיבלנו מסמך, שנדון בו היום ונראה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  המסמך הזה מעיד שהמצב ממש מדאיג, ואנחנו לא רואים שהאזרחים הוותיקים שנמצאים במוסדות האלה מוגנים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מתוך 259 מוסדות למחלות ממושכות, רק 16 מוסדות, זאת אומרת, רק 6% מהם, פועלים באחריות משרד הבריאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מה עם שאר המוסדות? ומתוך 16% האלה, רק שליש ממיטות האשפוז מוגנות באופן תקני שמותאם לשעת חירום

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  האם אתם מבינים את המספרים? 6% מיטות מוגנות באופן תקני

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  ומה עם השאר? זה לא מיטות, זה אנשים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה גורל של אזרחים ותיקים, שאם אנחנו לא נגן עליהם, מי יגן עליהם?      ברוב המוסדות כלל לא נערך סקר מיגון, ואנחנו נראה ונשמע על כך ממרכז המחקר והמידע

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני לא רוצה להקדים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  פלורה הכינה את המסמך והיא תציג אותו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני פשוט רוצה להסביר שזימנתי את המחקר ואת המסמך, לא על מנת לתקוף את הממשלה, ולא על מנת לחפש איפה עוד אפשר לבקר, ולא על מנת לחפש כותרות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הלב שלי באמת נצבט כשאני רואה את מצב האזרחים הוותיקים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני רואה אנשים, אני בקשר עם נציגים של מסגרות סיעוד

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני יודעת עד כמה הם רוצים להעניק את הטיפול הכי טוב למי שזקוק לכך

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מדובר על אנשים שנמצאים במוסדות האלה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו לא יכולים לזרוק אותם ולא לתת להם תשומת לב והגנה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:   מיגון מוסדות רפואיים במדינת ישראל חייב להיות אינטרס לאומי, והממשלה חייבת לעלות הילוך בטיפול בנושא זה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מקווה מאוד שהדיון שלנו כן ייתן דחיפה, ושאנחנו נדאג להם

יונתן מישרקי: טטיאנה, תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני אכן לא הזכרתי את הדברים האלה בפתח דבריי

יונתן מישרקי:  רציתי לתת לפלורה ממרכז המחקר והמידע להציג את הדברים

יונתן מישרקי:  נגיע לזה עוד רגע

יונתן מישרקי:  אני רוצה לנסות לחלק את הדיון לשניים

יונתן מישרקי:       	אני לא רוצים שהדברים יחזרו על עצמם

יונתן מישרקי:  בואו ננסה לקבל תשובות ממשרדי הממשלה

יונתן מישרקי:  נתחיל עם ד"ר ענבר צוקר ממשרד הבריאות

יונתן מישרקי:  בבקשה

ענבר צוקר: צוהריים טובים

ענבר צוקר:  סוגיית הפערים בגריאטריה היא סוגיה שאנחנו מודים בבעייתיות שלה, ושותפים לתסכול המוסדות שיש פערים קיימים, ועדיין לא נמצאו התקציבים לסגור אותם

ענבר צוקר:  בשנה-שנתיים האחרונות כן נעשו כמה פעולות משמעותיות בכיוון, לתת מענה לבעיות הצודקות שהועלו כאן

ענבר צוקר:  לצערנו, חלקן כבר היו אמורות להגיע לכדי מימוש בתחילת השנה, ועקב אירועי אוקטובר הן נדחו

ענבר צוקר:  אז כן נעשתה עבודה משמעותית לעדכון התעריפים בגריאטריה נפעילה, כשאנחנו יודעים שהבעיה שם היא התעריפים

ענבר צוקר:  זה לא הדרישות, ולא צריך לצמצם את הדרישות

ענבר צוקר:  וכמו שגלית ציינה, בחלק מהמקומות אנחנו צריכים להעלות את הדרישות כי נושא הזיהומים הוא בעיה כאובה, ושם אנחנו צריכים לשפר את נושא השיפוי

ענבר צוקר:  כבר נעשתה עבודה, והיא היתה אמורה, כאמור, להסתיים

ענבר צוקר:  לצערנו, היא נדחתה, אבל זה מתקדם

ענבר צוקר:  כבר שוריין איזשהו תקציב לנושא הזה

ענבר צוקר:   איזשהו טיפול בנושא התעריפים אמור להיות מושלם במחצית השנה

ענבר צוקר:       בנושא הזיהומים, אנחנו הולכים לבקש שיהיה תקציב לנושא - - -     

יונתן מישרקי: מה ההערכות שלכם בעבודה עליה אתם מדברים כדי לצמצם? הרי המספרים ידועים

יונתן מישרקי:  יודעים כמה מיטות קיימות במוסדות הגריאטריים, ויודעים שמשלמים היום 475 שקלים

ענבר צוקר: לא, אתה מדבר על הסיעודיים

יונתן מישרקי: אה, את מדברת על הפעילה

יונתן מישרקי:  סליחה, נכון, טעות שלי

ענבר צוקר: אין לנו את התעריפים המדויקים

ענבר צוקר:  העמית מתקציבים תכף יתייחס

יונתן מישרקי: מה גובה התקציב, שעליהם אתם מדברים, ששוריין לטובת העניין הזה?     

ענבר צוקר: אביתר, יש לך את המספר?     

יולי תמיר: הגריאטריה הפעילה מקבלת את התקציבים שלה מקופת חולים, ואין עד היום הגדרה של מינימום שמשרד הבריאות קבע על פי הדרישות

יולי תמיר:  הפער הזה הוא בעייתי

יונתן מישרקי: זה גם נושא שאנחנו צריכים לדבר עליו

גלית קאופמן: צריך להבין שצריך להגדיר, קודם כול, את התעריף

גלית קאופמן:  הבעיה היא גם בתעריף

גלית קאופמן:  אני דוגמה למספר

גלית קאופמן:  אם התעריף אלינו, למוסדות הפרטיים-ציבוריים, לשיקום גריאטרי הוא כ-1,321 שקלים, אז בבית החולים זה 3,000

גלית קאופמן:  קודם כול, יש פה פער מטורף בהגדרה

גלית קאופמן:  עוד לפני קופות החולים, צריך לעשות סדר בהגדרת התעריף

גלית קאופמן:  כי אם אני אתחיל את המשא-ומתן שלי עם קופות החולים בתעריף של 2,000 - 2,500 שקל, זה עולם אחרי מלהתחיל את הדיון ב-1,300 שקל ולהגיע איתו ל-900-800 שקל - זה כל העניין

גלית קאופמן:  וכמובן שהכסף צריך להגיע לקופות

גלית קאופמן:  גם הקופות מורעבות

גלית קאופמן:  אי-אפשר לשים אותנו במלחמה מול הקופות

גלית קאופמן:  זה לא מלחמה שלנו מול הקופות, זה תקציב שצריך להינתן לקופות, ולהעביר את זה אלינו עם תעריף יותר גבוה ועם אכיפה

גלית קאופמן:  צריך להבין, ההסכמים פה צריכים להיות שקופים לבריאות ולאוצר

יונתן מישרקי: ברור

יונתן מישרקי:  לכאורה משרד הבריאות כרגולטור צריך לעשות את זה

גלית קאופמן: הזקן הקשיש החולה צריך בסוף לקבל טיפול, וטיפול עולה כסף

גלית קאופמן:  זה ניקיון ותפעול

גלית קאופמן:  היית ב-25,000 מטר אצלנו

גלית קאופמן:  זה לא בחינם

גלית קאופמן:  אני בגרעון של 6 - 7 מיליון שקל בחצי שנה, ואנחנו מאוד יעילים, ואני לא נותנת את כל מה שצריך לתת

גלית קאופמן:  איך? עד לאן? עד מתי? האם נתחיל לסגור מיטות? האם זה השלב הבא?     

יונתן מישרקי: תמר, בבקשה

תמר צ'ין: אני אתייחס לגריאטריה הפעילה

תמר צ'ין:  צריך באמת להפריד בין הגריאטריה הכרונית, שזה ממש רכש של משרד הבריאות אל מול המוסדות, ומול הגריאטריה הפעילה, שהיא בתוספת השנייה

תמר צ'ין:  כלומר, הרכש הוא מקופות החולים, ושם המנגנון הוא באמת תעריפים

תמר צ'ין:  הוקצו כ-50 מיליון שקל בתקציב 24' המקורי שעבר, לא תקציב 24' הנוכחי שעל השולחן, לטובת העלאת התעריפים

תמר צ'ין:  וכמו שגלית אמרה, וגם בשיתוף כמובן ובשיח גם עם גלית ועם יתר המוסדות, תהליך שמשרד הבריאות מוביל לשילוב של גם העלאת התעריפים בגריאטריה הפעילה, וגם הסדרת המנגנון רכש של הקופות כדי לוודא שהקופות יקבלו את הכסף הזה, אבל שהוא באמת בסוף יתגלגל ל - - -     

יונתן מישרקי: מי לדעתכם צריך לעשות את הפיקוח הזה?     

תמר צ'ין: יש הבדל בין התעריף לבין הפיקוח

תמר צ'ין:  התעריף נקבע ועדת המחירים

תמר צ'ין:  זה בסדר יומה של ועדת המחירים בשלושה החודשים האחרונים

תמר צ'ין:  היעד היה לסיים את זה עד סוף שנה 23'

תמר צ'ין:  נעלמו שלושה חודשים

יונתן מישרקי: למה בתפיסת העולם אין שוויון בתי החולים לבין המוסדות?      

תמר צ'ין: זה לא עניין של שוויון, זה באמת שירות אחר

תמר צ'ין:  וגם נכון וצריך להגיד, אני חושבת שכל המערכת מכווננת לזה, גם עם המודל הפנימיות שעבר לפני שנתיים, שמי שלא חייב להיות בבית חולים כללי, לא יהיה בבית חולים כללי

תמר צ'ין:  המטרה היא בטח לא שקשישים ישבו בפנימיות כשהם לא מקבלים שירות שמותאם לו, וזה גם לא בהכרח מקום שהוא צריך לשהות בו לאורך זמן

אביטוב זלקין: מי אמר שבמוסד של גריאטריה פעילה השירות זול יותר מהשירות בבית חולים כללי? אם נותנים את אותו שירות, זה צריך להיות אותו מחיר

גלית קאופמן: ה-MRI שלא עושים לקשישים או ה-CT? מה? אני קונה אותו הדבר

גלית קאופמן:  משרד הבריאות בא והוא מבקר אותי באותם בקריטריונים

גלית קאופמן:  למה הקשיש אצלי צריך לקבל פחות ממה שהוא מקבל באיכילוב או בתל השומר? בנוסף, למה הכול כול כך ארוך? למה הדברים לא יכולים להיות קצרים? גם אנחנו במלחמה

גלית קאופמן:  בסוף זה פגיעה בקשישים

גלית קאופמן:  אני באמת מאוד מעריכה אותך באופן אישי, ויש לי איתך שיחות

גלית קאופמן:  זה גם לא מובן מאליו

גלית קאופמן:  אבל תבואו, תראו

גלית קאופמן:  נציג לכם נתונים

גלית קאופמן:  כשיבואו הבכירים ויראו את המצוקה הגדולה

גלית קאופמן:  זה יתפוצץ לנו בפנים

גלית קאופמן:  האוכלוסייה הולכת להכפיל את עצמה, המיטות לא הולכות לקום

גלית קאופמן:  אם אני צריכה לבוא היום לדירקטוריון שלי ולהגיד האם להקים מערך גריאטרי או לא, אני אומרת להם חד משמעית: לא, לא, לא

גלית קאופמן:  זה לא הגיוני

גלית קאופמן:  גם העלויות, גם הפרוגרמות

גלית קאופמן:  שום דבר לא מטיב איתנו

גלית קאופמן:  בואו, צריך לעשות משהו, ושזה כבר יקרה

תמר צ'ין: יש כמה סוגיות שמונעות היום מגריאטריה פעילה מלהתפתח

תמר צ'ין:  אחת מהן היא באמת סיפור התעריפים, ואין לי מה להגיד חוץ מזה שהמטרה היתה שזה יהיה עד סוף שנה שעברה

תמר צ'ין:  זה כמה חודשים של עבודה שממש התחילו

יונתן מישרקי: האם יש לזה מימוש בתקציב המתוקן?     

תמר צ'ין: למרות המורכבות של התקציב המתוקן, בתקציב הזה של הגריאטריה לא נגעו

תמר צ'ין:  כלומר, הקיצוצים הרחבים שחלים על מקומות אחרים - לא נוגעים פה, ונשאר איך שהוא

יונתן מישרקי: נשארו 50 מיליון שקלים

יונתן מישרקי:  בכמה זה עשוי לצמצם את הפער?      

תמר צ'ין: שוב, בעיניי, לפחות, אבל בסוף זו שאלה המקצועית למשרד הבריאות, נקודת הייחוס לא צריכה להיות שוויון כי אלה שירותים אחרים שגם מוגדרים להם

תמר צ'ין:  בדרישות שונות, ברף אחר, דרישות של מספר רופאים אחר, וכו'

תמר צ'ין:  המטרה בסוף היא ש - - -     

יונתן מישרקי: לא הבנתי

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות, האם גם אתם חושבים כך? כלומר, שהפעילות שנדרשת מבתי החולים שונה מהמוסדות הגריאטריים? כי אני שומע פה ממנהלי המוסדות שאין

יונתן מישרקי:  הם אומרים שהתמחור לא זהה כי הצרכים לא זהים

יונתן מישרקי:  אני בכוונה שואל את השאלה הזו

יונתן מישרקי:  ד"ר ענבר, האם את יכולה להגיד לנו מה אתם חושבים?     

ענבר צוקר: אנחנו נבדוק את הנושא

ענבר צוקר:  בעיקרון, התעריפים צריכים להיות מותאמים לשירותים שאנחנו דורשים

יונתן מישרקי: אבל השירותים שנדרשים במוסדות הגריאטריים שונים מהשירותים הניתנים בבתי החולים?     

ענבר צוקר: תלוי

יונתן מישרקי: משרד האוצר אומר שכן

יונתן מישרקי:  אני שואל מהי דעתכם המקצועית

ענבר צוקר: אנחנו נבדוק את זה

תמר צ'ין: אם כן, זה אומר שתמחור מלמטה אמור להפחית באופן מאוד משמעותי את התמחור בבתי החולים הכלליים כי הפער לא באמת - - -     

גלית קאופמן: תעשו סדר בכסף

גלית קאופמן:  גם בזיהומים תעשו סדר

גלית קאופמן:  לא יכול להיות שהחולים מגיעים מבתי חולים כלליים אלינו והם ממש חולים קשים, מזוהמים, עם ים של דרישות שצריך לטפל בהם

גלית קאופמן:  אין לי אחות אחת מומחית לתחום זיהומים, אין לי

גלית קאופמן:  אני לא יכולה לשלם לה

גלית קאופמן:  אין לי דרישות, אין לי כלום

תמר צ'ין: ולכן, בשביל זה את צריכה להיות במקום שבו התעריף שלך מאפשר לך לעבוד לפי הנחיות משרד הבריאות, וזו לחלוטין המטרה, ולשם הולכים

גלית קאופמן: בדיוק

גלית קאופמן:  יופי, מעולה

יונתן מישרקי: אני חושב שהשיח צריך להיות בין האוצר, בריאות והמוסדות

יונתן מישרקי:  קודם כול, צריך לדעת כמה באמת עולה להחזיק

תמר צ'ין: זה תהליך תמחור

תמר צ'ין:  תהליך תמחור נעשה מלמטה

תמר צ'ין:  על פי חוק, יש הגדרת חוק, שאין בו שום שיקולים אחרים

יונתן מישרקי: אבל עובדה שיש פער משמעותי מאוד בין בתי החולים והמוסדות

יונתן מישרקי:  משהו פה לא מסתדר

יונתן מישרקי:  אם זה באמת מגיע מלמטה ולפי הצורך, כמו שאת אומרת - - -     

אביטוב זלקין: מה זה "מלמטה"?     

תמר צ'ין: תמחור עושים מלמטה

תמר צ'ין:  כלומר, מאבני הבניין של ממה מורכב השירות

אביטוב זלקין: כן, רק שכולנו מכירים את הפערים גם בהבנת שיטת התמחור

יונתן מישרקי: רגע, עוד שנייה נדבר על זה

תמר צ'ין: גם התעריפים של גריאטריה פעילה נראים אחרת מתעריפים של - - -     

יונתן מישרקי: תמר, אם זה נכון, ואנחנו אכן מסתכלים מלמטה, מהצורך, אז לא אמור להיות פער כזה, כי הצורך קיים בבית החולים

תמר צ'ין: אם רוצים, ואני חושבת שד"ר ענבר גם אמרה את זה, אפשר ללכת אחורה להסתכלות מלמטה גם על התעריף בבתי החולים הכלליים

תמר צ'ין:  כרגע המיקוד היה כי שם הצורך, בבתי החולים הגריאטריים

תמר צ'ין:  אם חושבים שהתעריפים בכלליים מופרך, אני האחרונה שתגיד שלא צריך להסתכל על זה ולראות איך - - -      

גלית קאופמן: זה לא מה שנאמר

גלית קאופמן:  גם בתי החולים יגידו לך שהתעריפים האלה נמוכים

גלית קאופמן:  תאמיני לי, ואני חייבת להגיד לך, גם אני עבדתי בבית חולים עשר שנים

גלית קאופמן:  אני מכירה בית חולים כללי, ואני מכירה קהילה, ואני מכירה היום את הגריאטריה

גלית קאופמן:  זה שאלו הם התעריפים בבתי החולים - אני לא אומרת שצריך להפחית אותם

גלית קאופמן:  אולי צריך גם להעלות אותם

גלית קאופמן:  המציאות שלנו היא איומה

גלית קאופמן:  בואי, תראי לי

גלית קאופמן:  לכן, קשה לגייס כוח אדם, וכוח אדם בינוני, ובגלל זה אנחנו צריכים כול כך הרבה דברים שאנחנו לא מסוגלים לקנות ולרכוש

גלית קאופמן:  תקשיבו, אני באמת מציעה לכם לבוא אלינו ולראות

גלית קאופמן:  צריך לתקצב

תמר צ'ין: אנחנו היינו אצלכם

תמר צ'ין:  אבל אני חושבת ש - - -     

גלית קאופמן: הייתם, אבל צריך לראות את הנתונים

גלית קאופמן:  נראה לכם

תמר צ'ין: בשמחה נבוא שוב

תמר צ'ין:  שוב, אין שום בעיה להסתכל על התמחור

תמר צ'ין:  צריך גם להגיד שבהינתן - - -     

יונתן מישרקי: אני לא מבין איך אנחנו מנהלים ויכוח על מציאות

יונתן מישרקי:  זה הרי לא סברות, נכון?     

גלית קאופמן: לא, כולם מסכימים

גלית קאופמן:  צריך לתקן

יונתן מישרקי: הרי אלו דברים פיזיים

יונתן מישרקי:  אתה יודע כמה עולה מיטה מסוימת

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מתי בפעם האחרונה עדכנתם את ה - - -?     

תמר צ'ין: את הגריאטריה הפעילה ב-2022

תמר צ'ין:  תהיה טענה שהעדכון לא היה ריאלי

תמר צ'ין:  העדכון היה בתחילת 22'

תמר צ'ין:  מחירים לא - - -      

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם יש לכם איזושהי נוסחה לזה?         

תמר צ'ין: בטח, זה תמחור מלמטה

קריאה: עדכון של מדד, לא עדכון - - -     

יונתן מישרקי: זה כנראה עדכון של מדד, כמו שהוא אומר

יונתן מישרקי:  לא עדכון - - -     

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא מדד

תמר צ'ין: אנחנו מקבלים את הטענה, ולכן מתמחרים מחדש את הגריאטריה הפעילה

תמר צ'ין:  לכן, אני דווקא אומרת שזה דוגמה לא טובה כי היא תומחרה מאוד לאחרונה

תמר צ'ין:  לרוב לא נוגעים שנים באבן בניין של מחיר, ולפעמים 15 שנה, כי מתמחרים ואז זה מתקדם במדד

תמר צ'ין:  ההבנה היא שהתיקון שהיה ב-22' לא פתר את הבעיות שהוא היה אמור להביא

תמר צ'ין:  הוא עשה איזשהו תיקון של עיוות, אבל לא הלך מספיק רחוק

תמר צ'ין:  אין פה מחלוקת

גלית קאופמן: אבל צריכים לשמור עלינו

גלית קאופמן:  צריכים לשמור על תעריפים מינימליים, אחרת תהיה בעיה מאוד גדולה

גלית קאופמן:  אין לנו אימא ואבא, לנו יש את משרד הבריאות ואת האוצר

גלית קאופמן:  צריכים להגן עלינו - זה הכול

יונתן מישרקי: בואו נחזור עכשיו למשרד הבריאות בעניין הזה

יונתן מישרקי:  אני מאוד אופטימי שתיעשה באמת עבודה, ושבאמת יתקבל עוד כסף ושישוו את התעריפים, או שיגיעו לכיוון של שוויון בין התעריפים

יונתן מישרקי:  ענבר, איך אתם כמשרד הבריאות וכרגולטור יודעים לפקח ויודעים להגיע לכך שבאמת המחיר שאותו אתם מקבלים ממשרד האוצר בשביל להעביר למוסדות, לא יקטן בכלל כשהם מגיעים למשא-ומתן מול הקופות? איזשהו תעריף מינימום כזה שאתם קובעים בצורה יצוקה

תמר צ'ין: אני אתייחס כי  הרלוונטי בבריאות, לדעתי, לא פה

תמר צ'ין:  יש תהליך מקביל שמתנהל בדיוק

תמר צ'ין:  המטרה בסוף היא להעלות תעריפים, כמו שאמרתי

תמר צ'ין:  אבל שהתעריפים יגיעו למוסדות

תמר צ'ין:  בשביל זה צריך לנהל איזשהו תהליך עם הקופות ולוודא שהתעריף לא מגדיל את רמת ההנחה, ושהכסף בסוף לא מגיע לקשישים

תמר צ'ין:  המטרה היא שהוא יגיע לקשישים

תמר צ'ין:  זה תהליך שכבר התחיל עוד לפני החגים

תמר צ'ין:  כבר - - -     

יונתן מישרקי: מהו המנגנון שיהיה?     

תמר צ'ין: זה קצת מורכב כי בסוף הקופה צריכה להתחייב שזה מה שהיא עושה

תמר צ'ין:  אני הייתי ממליצה, ושם אני גם אופטימית, ואני לא רוצה להתחייב בשם ועדת המחירים שהיא איננה אני, שנניח בעוד חצי שנה, ברגע שהדבר הזה קורה, לעשות דיון וידוא, ולזמן גם את הקופות ואת המוסדות, ולראות האם המנגנון שבנו משרד הבריאות יחד עם הקופות עומד בצורך

תמר צ'ין:  אני חושבת שפה המטרות של כולם דווקא זהות, לרבות הקופות

תמר צ'ין:  גם הקופות חוות חסך מאוד מאוד משמעותי

יונתן מישרקי: זה לא קורה

תמר צ'ין: זה לא קרה עד עכשיו כי באמת לא היה תמחור

תמר צ'ין:  ושוב, אין מה להגיד חוץ מזה שהכסף הוקצה ביוני

תמר צ'ין:  התחילו לעבוד באוגוסט, ובאוקטובר היתה אמורה להתכנס ועדת המחירים שתעסוק בזה, ולא היה אוקטובר

תמר צ'ין:  אני לא חושבת שיש פה מישהו שחולק על זה שהדבר הזה דחוף וצריך לקרות, והיה צריך לקרות באוקטובר

תמר צ'ין:  לדעתי, היה לי זימון כזה בלו"ז ב-11 באוקטובר

תמר צ'ין:  לצערי, לא הגענו להתעסק בזה, לא באוקטובר ולא בנובמבר

תמר צ'ין:  ועכשיו, בינואר, אחרי שהתקציב החדש יעבור, ואנחנו מבינים שהתקציב נשאר, זה על סדר-היום, וצריך לקרות, ואמור לקרות

תמר צ'ין:  אני לא חושבת שיש פה מחלוקת

יונתן מישרקי: מי יודע לתת לנו התחייבות על לוחות זמנים של ועדת המחירים הזו?     

תמר צ'ין: אין פה את יו"ר ועדת מחירים

תמר צ'ין:  שוב, אני יכולה להגיד מהיכרות שלי של סדר-היום, שזה אמור להיות עכשיו - כאילו התחייבות לחציון הראשון של  - - -     

יונתן מישרקי: אני רוצה להיות גם ריאלי בדרישות שלי

יונתן מישרקי:  לכן, אני רוצה לדעת מה בגדול לוח הזמנים שזה לוקח

יונתן מישרקי:  אני מבין שאנחנו נמצאים במלחמה ואני מבין הכול, אבל אנחנו רוצים לדעת מה קורה

יונתן מישרקי:  אם אני אגיד שבועיים, האם זה ריאלי?     

תמר צ'ין: לא, לא

תמר צ'ין:  ועדת מחירים זה תהליך משפטי שיוצא לשימוע

תמר צ'ין:  זה תהליך קצת יותר מורכב משבועיים

תמר צ'ין:  אני חושבת שחציון ראשון זה התחייבות סבירה

תמר צ'ין:  שוב, אין פה מחלוקות

תמר צ'ין:  גם אין פה מישהו שיושב בחיבוק ידיים

תמר צ'ין:  זה ממש עומד בתור ביחד עם התמחורים בבתי החולים הפסיכיאטריים

תמר צ'ין:  התיעדוף של סדר-היום נקבע בסוף על ידי משרד הבריאות

תמר צ'ין:  אני לא חושבת שבהכרח הייתי מחליטה אחרת - לעשות קודם תמחורים פסיכיאטריים שיצאו ממש אתמול לשימוע

תמר צ'ין:  הכול דחוף, ויש - - -     

יונתן מישרקי: אני מסכים שהכול דחוף

יונתן מישרקי:  אנחנו נמצאים בוועדה הזו, ואנחנו דנים בהרבה מאוד נושאים

יונתן מישרקי:  עוד רגע נגיע גם לפינוי ומיגון, שהם גם דחופים

יונתן מישרקי:  הכול דחוף

תמר צ'ין: אבל אני חושבת שאין מחלוקת שזה חשוב

תמר צ'ין:  וגם ייאמר לזכות לכולם שלמרות התהליך שקרה בשבועות האחרונים, של שינוי סדרי העדיפויות והבנת סדרי עדיפויות מחדש, אף אחד לא אמר: גריאטריה לא קשור למלחמה, בואו נזנח

תמר צ'ין:  להיפך, הגנו על הכסף הזה בחירוף נפש

יונתן מישרקי: אם כן, נגענו בנושא שיטת התקצוב של הגריאטריה הפעילה

יונתן מישרקי:  לא כול כך התבטאו בנושא שיפוי המלחמה

יונתן מישרקי:  נחי או איציק, תציגו את נושא הפינויים שעשיתם ממוסדות בדרום וכו'

חיים כץ: ברשותך, נשמח להציג קודם את נושא המכרז

חיים כץ:  כדאי שיולי תציג את זה, אם זה מקובל

יונתן מישרקי: בבקשה

יולי תמיר: תודה

יולי תמיר:  אני לא יכולה להתנתק מהשיח שהיה פה בפתיח

יולי תמיר:  יש לנו איזה פריווילגיה להתעסק בשוטף, אבל אנחנו כל הזמן צריכים לזכור אותם ואת אלה שנמצאים שם

יולי תמיר:      לגבי המכרז  - צריך להבין שיש גריאטריה כרונית וגריאטריה פעילה

יולי תמיר:  עד עכשיו דובר על הפעילה, וזה חשוב מאוד

יולי תמיר:  אבל הכרונית היא לא פחות חשובה

יולי תמיר:  אני רוצה לחלק את הכרונית לשניים: לאמירה מהותית ואמירה פרקטית

יולי תמיר:  מבחינה מהותית, אנחנו צריכים להבין שזקן סיעודי, שזה הכרוני, שזקוק לעזרה בפעילויות היומיומית השוטפות והשגרתיות, הוא לא חולה

יולי תמיר:  הנושא הזה של הסיעודיים והמוסדות הסיעודיים, שהוגדרו בעבר כבתי חולים, היה בשיח שלנו עם משרד הבריאות לפני שנה וחצי כשהתחלנו את הדיונים על המכרז

יולי תמיר:  אני חושבת שכולם הסכימו שבנושא הזקנים הסיעודיים זה צריך להיות תחושה של בית והתמקדות באיכות חיים

יולי תמיר:  כולם הסכימו, וכך נכנסנו לשיח

יולי תמיר:  מסיבות שונות, שהן כנראה מעבר רק לאנשי המקצוע במשרד הבריאות, אולי יועצים משפטיים ואולי דברים אחרים, הבהירו לנו בחצי הדרך שההגדרה של בית חולים לגריאטריה הכרונית לא תשתנה

יולי תמיר:  לא הסבירו למה, אבל הסבירו לנו שזה לא יעבוד

יולי תמיר:  ברגע שמגדירים משהו כבית חולים, אז החשיבה היא של בית חולים

יולי תמיר:  כלומר, צריך לטפל ולעבור ממצב של חולי למצב של בריאות

יולי תמיר:  אבל הזקנים הסיעודיים לא חולים

יולי תמיר:  יש להם מחלות

יולי תמיר:  גם לנו כצעירים יש מחלות שאנחנו סוחבים

יולי תמיר:  זה תרופות, זה לא טיפול בחולים

יולי תמיר:       חשוב לומר שה-OECD עשה תהליך של בדיקה בשנת 2016, וקבע שהמוסדות הגריאטריים הכרוניים יוצאים מהגדרת בתי חולים

יולי תמיר:  כבוד היושב-ראש, אנחנו מבקשים שמרכז המחקר והמידע יעשה איזושהי סקירה על מנת להבין איך הגיעו למסקנה הזו ב-OECD ב-2016, שאפשר להפסיק לקרוא לזה בתי חולים ויותר לקרוא לזה בתי אבות ובית, ואולי לעשות גם איזושהי סקירה על דרישות של המדיניות במדינות אירופה ביחס למוסדות הסיעודיים, כדי להבין איפה אנחנו נמצאים ולמה אנחנו תקועים

יולי תמיר:  גם ארצות הברית, אבל ה-OECD זה באירופה, אז נתמקד באירופה

יולי תמיר:  זה יותר קרוב אלינו

יולי תמיר:  אני חושבת שזה מאוד חשוב ללמוד ולהבין איך הם הגיעו למסקנה שזה לא בתי חולים

יולי תמיר:       אם התפיסה שלנו היא שזה לא בתי חולים, ובאחת הישיבות אמר לי, ובצדק, מנכ"ל המשרד משה בר סימן טוב: אנחנו משרד הבריאות

יולי תמיר:  אנחנו מתעסקים בקופות חולים ובבתי חולים

יולי תמיר:  וכל עוד זה נמצא אצלנו, מבחינתנו הם חולים

יולי תמיר:  אני מבינה אותו, אבל הם לא חולים

יולי תמיר:  הם אנשים שצריכים עזרה

יולי תמיר:  הם אנשים בסוף חייהם, שכל מה שהם  והמשפחות רוצים זה איכות חיים נורמלית, ושהם ייראו טו, יאכלו טוב, ושהם לא יהיו בודדים בביתם, ושהנטל הקשה מנשוא על המשפחות יהיה מחולק עם עוד מוסד מקצועי

יולי תמיר:      הצד הפרקטי אומר שאם נתייחס אל הבתים האלה כבתי אבות, ואם לא נקרא להם חולים או בתי חולים, באופן טבעי תפיסת הדרישות של כל מקצועות הבריאות למיניהן תשתנה

יולי תמיר:  אני לא אומרת אם צריך אותם או לא צריך אותם, אבל אני אומרת שצריך לחשוב מה כן ומה לא

יולי תמיר:  כולם עדיין חברי קופת חולים, ועדיין אם מישהו צריך איש מקצוע מסוים, הוא יכול לקבל את זה מקופת החולים

יולי תמיר:  ולכן, כשאני מגיעה עכשיו לנושא הפרקטי של התקציב, כי זה בסופו של דבר המכרז, אני אומרת שכל מה שאתם תדרשו מתפיסה כזו או אחרת, אנחנו נעשה כל מאמץ לבצע, ואף מעבר לזה

יולי תמיר:  אבל כמו בפעילה, צריך לתת לזה תקציב

יולי תמיר:  להבדיל מהפעילה, שקופות החולים הן באמצע, כמו שאמרנו, במקרה של הסיעודיים משרד הבריאות הוא גם הדורש והוא גם הלקוח

יולי תמיר:  70% מהסיעודיים במוסדות הם קודים

יולי תמיר:  לא ייתכן, שמצד אחד, אתה תבקש דרישות לגיטימיות, ויכולים להיות על זה ויכוחים, דיונים, מהות, אסטרטגיות, לא משנה מה - ברגע שביקשת, אנחנו חייבים לבצע

יולי תמיר:  ואם אנחנו חייבים לבצע, אתם צריכים לתת לנו את התקציב שמתאים לביצוע, בדיוק כמו שדיברנו על הפעילה

יולי תמיר:  אם המצב הוא שהעלויות הן קשות וכבדות, ויש תעדופים, ולא ניתן לתת את התקציב תואם הדרישות, אז בואו נוריד את הדרישות

יולי תמיר:       נכנסנו לדיון הזה לפני שנה וחצי בידיעה שבסוף דצמבר 2023, יהיה מכרז חדש עם תקצוב תואם דרישות

יולי תמיר:  אנחנו אמרנו: או שתעלו את התקציב כדי שהוא יתאים לדרישות, או שתורידו דרישות שעניינית, מקצועית, לא בגלל הכסף, אנחנו חושבים שהוא מיותר ושאפשר לתת לו פתרונות אחרים

יולי תמיר:       לצערנו, אנחנו שוב מזכירים את אוקטובר, וטוב שכך כי אנחנו לא נשכח את כל המשפחות שהיו כאן

יולי תמיר:  באופן אישי, מאוד קשה לי להתחיל ולסגור את היום, ובאמצע לנסות להיות ממוקדת

יולי תמיר:  אבל אי-אפשר להמשיך לדחות את זה

יולי תמיר:  זה כבר היה צריך להיות לקראת סיום

יולי תמיר:  אם היינו אמורים להיות עם מכרז חדש בדצמבר, ובאוקטובר קרה האסון שקרה לכולנו, אי-אפשר להגיד: אנחנו עוד לא שם

יולי תמיר:  אבל אומרים: אנחנו עוד לא שם

יולי תמיר:  אז גם כשאנחנו עוד לא שם, ואנחנו מבינים שהראש שלנו עסוק שלנו בדברים אחרים ונוספים, אבל תעשו כרגע משהו

יולי תמיר:  לפחות תעמדו

יולי תמיר:  בשנה הראשונה נתנו סוג של פיצוי, וזה נגמר בספטמבר

יולי תמיר:  צריך לדאוג גם עכשיו, עד שהמכרז יהיה

יולי תמיר:  וכמו שאתה אמרת, ובצדק, צריך לקבוע לוחות זמנים קשיחים כדי שהדברים יסתיימו נכון

יונתן מישרקי: בואי נראה מהן התשובות

יונתן מישרקי:  לגבי דוח מרכז המחקר והמידע – אנחנו עוד מעט נבדוק את העניין הזה

יונתן מישרקי:  מה משרד הבריאות יודע להגיד לנו בנוגע למכרז?     

ענבר צוקר: קודם כול, העבודה על המכרז מתקדמת עכשיו באינטנסיביות

ענבר צוקר:  יש ועדת היגוי, ומתקיימים דיונים אינטנסיביים, כאשר כבר נקבעה פגישה לעוד שבועיים עם נציגי קד"ם כדי לעדכן אותם ב- - -     

יונתן מישרקי: לעדכן או לשתף?     

ענבר צוקר: לעדכן ולשתף

יונתן מישרקי: אני בכוונה שואל

יונתן מישרקי:  זה מהותי

יונתן מישרקי:  בסוף הם יודעים

ענבר צוקר: לגבי הסוגיות שעלו – לגבי נושא בית חולים, יש פה קושי בשני היבטים: קודם כול, זה נכון שזה נעשה מקום המגורים של האנשים האלה

ענבר צוקר:  הם לא באים לשם לתקופה קצובה, הם שוהים שם בצורה ממושכת

ענבר צוקר:  הם לא רק אנשים סיעודיים

ענבר צוקר:  כולם עם מצבור של מחלות כרוניות

ענבר צוקר:  הרבה מהקשישים, שהם עם קשיי תפקוד, נשארים בקהילה עם מטפל עד שהבעיה הרפואית מחמירה, ואז הם צריכים מוסד

ענבר צוקר:  כלומר, להרבה מהם יש גם הרבה בעיות רפואיות שמצריכות תשומות יותר מקשיש סיעודי בבית - זו היתה סוגיה אחת של למה בכל זאת נשאר הנושא שזה יהיה בכל זאת בית חולים

ענבר צוקר:  צריך להגיד שיש לנו גם בעיה רגולטורית

ענבר צוקר:  כרגע מבחינת האפשרויות למוסדות שהם ברישוי של משרד הבריאות, יש לנו ארבע אפשרויות בפקודת בריאות העם: יש לנו מעבדה, מרפאה, מוסד להתמכרויות ובית חולים

ענבר צוקר:  אלו האפשרויות הקיימות בחקיקה למוסד ברישוי

ענבר צוקר:  כדי לייצר איזשהו מוסד שהוא, מצד אחד, יהיה ברישוי וברגולציה של משרד הבריאות, ומצד שני, הוא לא בית חולים, אנחנו צריכים לעשות שינוי חקיקה, וזה היה דוחה את התהליך לעוד כמה שנים

ענבר צוקר:  ולכן, במכרז הזה נשארת ההגדרה של בית חולים, וכן הולכים לעשות שינוי בתמהיל שיגדיל את מספר המטפלים ויצמצם את דרישות התקינה של החלק הרפואי

ענבר צוקר:  לא יבטל אותן

ענבר צוקר:  בשלב הבא יש מקום לשקול  לעשות באמת את השינוי, שהוא רפורמה יותר גדולה

ענבר צוקר:  לחשוב על מסגרות אחרות שהן יהיו תחת רגולציה אחרת, וגם לשקול את הנושא של ללכת לשינוי רגולציה וחקיקה

יונתן מישרקי: אני שוב מחזיר אותך ללוחות זמנים

יונתן מישרקי:  אני מבין שהמכרז היה צריך להיות בסוף או בתחילת דצמבר, והייתם אמורים להיות כבר אחרי העבודה הזו

יונתן מישרקי:  אנחנו עדיין מבינים את האילוצים

יונתן מישרקי:  אפשר להבין ולחיות עם זה

יונתן מישרקי:  אני רק שואל למה אתם מצפים, ומה הם לוחות הזמנים שאתם יודעים להתכנס אליהם בנוגע למכרז, כמובן אחרי שיח עם המוסדות

ענבר צוקר: המכרז אמור להיסגר השנה

קריאות: השנה? 24'?         

יונתן מישרקי: היא התכוונה להגיד החודש

ענבר צוקר: לא, אני אומרת הפרסום

ענבר צוקר:  תכף אבדוק את התאריך המדויק

ענבר צוקר:  - - -     

יולי תמיר: ד"ר ענבר אמרה משהו מאוד חשוב: או לשנות את החוק או לעשות העברות אחרות

יולי תמיר:  אני חושבת שהנקודה הזו היא מהותית לאו דווקא בגלל המכרז אלא בגלל הסיעודיים ובגלל הבירוקרטיה הקשה מאוד של הזקנים והמשפחות שלהם כשהם צריכים לעבור ממסגרת למסגרת

יולי תמיר:  כי אין מה לעשות, זקנה זה תהליך הידרדרות

יולי תמיר:  כשהם עוברים מבית אבות שהוא תחת הרווחה למחלקה סיעודית שהיא תחת הבריאות, אז גם הזקנים, גם המשפחות וגם המוסדות, עוברים ויה דולורוזה

יולי תמיר:  זאת אומרת, המוסדות נותנים כבר טיפול סיעודי לאנשים האלה ולא מקבלים תקצוב

יולי תמיר:  המשפחות צריכות לעבור עוד פעם את כל תהליך הזכאות, למרות שהם עברו את זה ברווחה

יולי תמיר:  נושא הפרדת וחלוקת הזקנים בין שני משרדים, למרות שאנחנו יודעים שזה המצב, הוא טרטור נוראי לכולם

יולי תמיר:  אני רואה שמעבירים עכשיו ממשרד למשרד, חלקים וכו'

יולי תמיר:  צריך לחשוב על זה בגדול

ענבר צוקר: המכרז יסתיים סוף הרבעון

יונתן מישרקי: אני באמת מבקש שזה יהיה בשיתוף פעולה

ענבר צוקר: תהליך ההטמעה ולהדריך את הבקרות - כל התפיסה טיפול משתנה, וכבר במכרז היום ניתנים מענים לדברים הנכונים שהעלו פה

ענבר צוקר:  כלומר, להגדיל את נושא המטפלים על פני כוח האדם הרפואי, לשים יותר דגש על איכות הטיפול, להפחית דרישות רגולציה, ולשים באמת יותר דגש על נושאים של חווית המטופל

ענבר צוקר:  וגם לתת יותר גמישות למוסדות בעניין תמהיל מקצועות הבריאות, שזה איזשהו מענה גם לצורך בחוסר במקצועות הבריאות

ענבר צוקר:  שלא תהיה איזושהי תקינה קשיחה שמבקשים X פיזיותרפיסטים או X מקצוע אחר

ענבר צוקר:  יש כוונות - - -     

יונתן מישרקי: אני חושב שזו בשורה טובה

יולי תמיר: בסוף חשוב להתאים את התקציב לדרישות

יונתן מישרקי: זהו

יונתן מישרקי:  בסוף אתם לא יכולים להגיד רשימת דרישות, מה שלא תהיה, ולהגיד שהתקצוב יהיה אחר

יונתן מישרקי:  גם על זה צריך לתת את הדעת

ענבר צוקר: ייעשה פה תמחור מחדש של המכרז

גלית קאופמן: אני הצעתי להסיט את כוח האדם הרב מקצועי מהסיעודי לגריאטריה פעילה

גלית קאופמן:  אין כוח אדם, אין, אין

גלית קאופמן:  ואם צריך לעשות תיעדוף, פיזיותרפיה צריכה להיות בשיקום

גלית קאופמן:  מישהו אחר, המטפל, יכול להניע את המטופל

גלית קאופמן:  אחרים יכולים להניע אותו במוסד הסיעודי

גלית קאופמן:  באמת שלא חייבים פיזיותרפיה

גלית קאופמן:  אנחנו זקוקים כמו אוויר לצוותים האלה

גלית קאופמן:  בואו נעשה פה איזה מהפכה

גלית קאופמן:  בסוף צריך לתת את הטיפול באמת היכן שצריך, והרבה פעמים באמת פחות

יונתן מישרקי: ענבר, האם זה מתכתב עם מה שאת אמרת לגבי העבודה שלכם?     

ענבר צוקר: הכיוון מתכתב, וגם יהיה שם באמת לתת גם יותר העצמת סמכויות למטפלים הלא מקצועיים, ולתת להם יותר הכשרות

ענבר צוקר:  הכיוון בהחלט מתכתב

אביטוב זלקין: ד"ר ענבר, אני רוצה עוד בקשה אחת

אביטוב זלקין:  לכל אורך התהליך היה שיתוף, אבל אמרו לנו כל הזמן ומהתחלה: ההחלטות הסופיות יתקבלו בלעדיכם, ויש בזה בעיה

אביטוב זלקין:  התמחור לא שקוף, כמו שכולנו יודעים

אביטוב זלקין:  התמחור עד המכרז הנוכחי היה סכום של 86 שקלים או 68 שקלים לבתי אבות, אני לא זוכר, ליום תפעול לבתי אבות, כשאף אחד לא הסכים לומר ממה הוא בנוי

אביטוב זלקין:  אם נישאר תמיד ב: זה המחיר, ולא חשוב איך הגעתם אליו, ופה אני פונה גם למשרד הרווחה, אז תמיד תישאר אווירת חשדנות ותסכול, וזה לא נכון

אביטוב זלקין:  כי אם משרד הבריאות חושב שאחות בבית חולים צריכה לקבל X, אין היגיון שהוא יגיד שאחות בבית אבות צריכה לקבל מינוס X או חצי

אביטוב זלקין:  תלכו בשקיפות עד הסוף אין חקיקה שמונעת מכם את זה

אביטוב זלקין:  תלכו בשקיפות עד הסוף ותגידו בדיוק: אנחנו חושבים שלהאכיל קשיש בבית אבות עולה 10 שקלים ליום, ולכן בצבירה מגיעה ל-X שקל לתפעול, ולא חור שחור

אביטוב זלקין:  תהיו שקופים עד הסוף

יונתן מישרקי: אני קורא לך לקוח, לצורך העניין

יונתן מישרקי:  אתה לקוח של הוועדה

יונתן מישרקי:   הרי קיימנו את הדיון לאור בקשתכם

יונתן מישרקי:  אני אומר לך בכנות מלאה שאני לא יודע להכניס אתכם לנעלי משרד הבריאות ולהגיד לך שבקבלת ההחלטות אתה תהיה משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  אני כן יודע ולהגיד ולדרוש שתהיה שותף מלא בכל התהליך

יונתן מישרקי:  בסדר?      

יולי תמיר: אנחנו שותפים, אנחנו לא יכולים להגיד שלא

יולי תמיר:  אנחנו שותפים, והיינו שותפים במהלך השנה, ואנחנו מודים להם בכלל על הפתיחות והנכונות

יולי תמיר:  זה תהליך שאף פעם לא נעשה

יולי תמיר:  אלא שהוא נעשה עם הרבה דברים מאחורי הקלעים

יולי תמיר:  לא הכול בפרונט

יולי תמיר:  לכן, אתה דייקת ואמרת בין לשתף ובין ליידע

יולי תמיר:  אלו פערים עצומים

יולי תמיר:  אנחנו כן חושבים שצריך לשתף עד הסוף ובכל השלבים

יונתן מישרקי: ד"ר אוריין יצחק, בבקשה

אוריין יצחק: תודה רבה

אוריין יצחק:  שני נושאים מאוד קריטיים וחשובים: ראשית, אני רוצה לתמוך כאן בדברי חבריי למוסדות הגריאטריים, ובמיוחד בדברים שהציגה כאן הגברת יולי גת

אוריין יצחק:  אני חושב שצריך להתחיל בדברים שהציגה הגברת יולי גת בכך שצריך לחשוב על תפיסה מחודשת בנושא תהליך הזקנה או תהליך ההתמודדות של המזדקן בישראל

אוריין יצחק:  זה לא רק מתייחס לסיעודי שמגיע בסופו של דבר למוסד, אלא גם לסיעודי שנמצא קודם כול בקהילה, ומקבל את השירותים שם, ובעטיים של חוסרים שונים נאלץ להגיע למוסד גריאטרי, או שלפעמים הוא בוחר להגיע למוסד גריאטרי, אבל נתקל שם, גם אם הוא משלם ברמה הפרטית המון המון כספים

אוריין יצחק:  מדובר בקרוב ל-22,000 שקלים, והוא מקבל שירות מאוד מאוד ירוד בגלל התנאים הכוללים שקיימים שם

אוריין יצחק:  כמו שראינו, הפערים העצומים שקיימים בין מה שהוא צפוי לקבל לבין מה שהמוסד מסוגל לתת בפועל

אוריין יצחק:       שנית, אין פה ממש פערים בין המציאות לבין הציפיות כיוון שלא יכולים להתקיים פערים בהיעדר חזון

אוריין יצחק:  אין פה חזון

אוריין יצחק:  אף אחד מעולם לא הגדיר איך הוא רוצה לראות את המזדקן במוסדות או בקהילה, והשאלה היא למה

אוריין יצחק:  למה הממשלה לא חושבת על יצירת תוכנית אב למזדקן בישראל? מדינות בעולם כבר עשו את זה

אוריין יצחק:  בריטניה עשתה זאת, ארצות הברית עושה את זה

אוריין יצחק:  למה ישראל לא עושה את זה כממשלה? ואז כל הדברים שאנחנו שומעים פה יהיו כנגזרות, בין ברווחה ובין במשרד הבריאות

אוריין יצחק:       נשאלה כאן שאלה יותר טובה: מדוע בהכרח משרד הבריאות על נושא הגריאטריה הכרונית, אני לא מדבר על הגריאטריה הפעילה, שבה אנחנו עוסקים בנושא טיוב איכות חייו של המזדקן הסיעודי? זה לא צריך להיות תחת משרד הבריאות, אלא זה צריך אולי להיות תחת משרד הרווחה או תחת משרד לשוויון חברתי, ואולי גורם אחר – אני לא יודע

אוריין יצחק:  אבל מישהו צריך לעשות את החשיבה הזו

אוריין יצחק:  אני מבקש, קודם כול, להתייחס לדברי יולי גת בתפיסה

אוריין יצחק:  זה נכון שאתם יוצאים עכשיו למכרז

אוריין יצחק:  המרכז הזה ייתן פתרון זמני

אוריין יצחק:       אדוני היושב-ראש, צריך לשנות גם את החקיקה

אוריין יצחק:  לא יכול להיות שכל התיקונים של המודלים למימון למוסדות ייעשה פעם ב-15 שנה

אוריין יצחק:  זה לא הגיוני כי קצב המזדקנים בישראל הולך וגדל

אוריין יצחק:  העומסים על המוסדות הולכים וגדלים בפערים עצומים גם ביחס למדינות אחרות

אוריין יצחק:  בסופו של דבר, אנחנו רואים שיש צורך לבצע תיקוני שיעורי מימון פעם בחמש שנים, פעם בחומש, ולא פעם ב-15 שנים, על פי חוק ולא על פי צורך

אוריין יצחק:  זה צריך לחייב את המשרדים, כי אם זה לא יחייב את המשרדים אנחנו נגיע למצב שכל פעם אנחנו נמצאים בישיבות ובמאבקים שכאלה בין המשרדים השונים לבין המוסדות

אוריין יצחק:  המוסדות לא יכולים לנהל מאבקים

אוריין יצחק:  אין מי שתומך בהם

אוריין יצחק:  הם נמצאים לבד במשך שנים

אוריין יצחק:  אני מלווה אותם ארבע שנים כמי שמייצג את המשפחות

יונתן מישרקי: אנחנו תומכים בהם

אוריין יצחק: אני רוצה להעלות נושא מאוד קריטי וחשוב שלא קשור לנושא אלא למלחמה

אוריין יצחק:  לצערי הרב, כעמותה גילינו שהמפונים הסיעודיים בגריאטריה הפעילה, אלה שפונו בתחילת המלחמה למחלקות סיעודי מורכב, ושהם שייכים לקופת החולים הכללית, ועכשיו חזרו לביתם, נדרשים לשלם את השהות שלהם במוסד

אוריין יצחק:  מדובר באלפי שקלים

אוריין יצחק:  קופת החולים הכללית דורשת מהם לשלם אלפי שקלים מכיוון שמשרד הבריאות לא הגדיר לקופת חולים כללית שזה מומן על ידי המדינה

אוריין יצחק:  אני לא מדבר על מכבי

אוריין יצחק:  מכבי מממנים באופן מלא

אוריין יצחק:  מקבלים עכשיו ממש חובות ומכתבים: יש לכם חוב של אלפי שקלים, ואין מי שייתן להם מענה

אוריין יצחק:  חייבים לפתור את זה מפני שאנשים נמצאים במצוקה אמיתית

אוריין יצחק:  שנית, אותם אנשים שעברו למחלקה סיעודית מורכב בגלל המלחמה, ואני מדבר על אותם אנשים שנמצאים בערי התופת בדרום, נאלצו לפטר את העובדים הזרים שלהם כי לא היתה אפשרות לאפשר להם שהייה בתוך המוסד

אוריין יצחק:  פיטרו אותם, ובזמן שהם פיטרו אותם הם לא קיבלו את גמלת הסיעוד חזרה אליהם

נטלי גבאי: זה לא נכון

אוריין יצחק: אני מדבר על אותם אנשים שפיטרו והעסיקו באמצעות חברות סיעוד את אותם מטפלים

אוריין יצחק:  יש כאלה שגם לא יודעים שהם יכולים לדרוש מהמוסד לביטוח לאומי את הכסף הזה

יונתן מישרקי: המוסד לביטוח לאומי, אם תוכלו להשיב על הנקודה הזו

נטלי גבאי: נטלי גבאי, מנהלת אגף סיעוד

נטלי גבאי:  לעניין מה שציינת, גם דיברנו על זה

אוריין יצחק: דיברנו על כך

נטלי גבאי: קודם כול, מי שלא קיבל את שעות הסיעוד שלו, בלי קשר, אנחנו עושים מיצוי זכויות אוטומטי והוא יקבל

יונתן מישרקי: ללא צורך בהגשת בקשה?     

נטלי גבאי: ברור

נטלי גבאי:  מי שפונה למוסד סיעודי, לצורך העניין, וגם לא קיבל את מלוא השעות שלו, גם הוא יקבל בכסף את הגמלה

נטלי גבאי:   אנחנו אפשרנו

נטלי גבאי:   אדוני היושב-ראש, חשוב לומר שהחוק שולל מחלק מאנשים שנמצאים להמשיך ולקבל את גמלת הסיעוד, כמובן שבתקופת המלחמה לא הפסקנו גמלאות לאף אחד מאלו שפונו

נטלי גבאי:  שילמנו לכולם גמלאות, גם אם הם פונו למוסדות שהם שוללים והם מקבלים שם את כל השירותים

נטלי גבאי:  יתרה מזאת, אנשים גם קיבלו שירותים

נטלי גבאי:  מה שלא קורה כבשגרה, הכניסו מטפלות של חברות הסיעוד גם לבתי האבות, גם למוסדות שיקום - מה שלא נתקלנו

נטלי גבאי:  לכן, אני חושבת שהטענה הזו היא לא נכונה

נטלי גבאי:  אולי יש מקרה כזה - - -     

אוריין יצחק: היא אולי לא מדויקת במקרים מסוימים, זה לא שהיא לא נכונה

נטלי גבאי: אוקיי, לא יודעת לומר

נטלי גבאי:  כי ציינת פה שהאנשים לא קיבלו את גמלת הסיעוד שלהם, וזה לא נכון

אוריין יצחק: לא, דייקתי ואמרתי אלה שהעסיקו את המטפלים שלהם באמצעות חברות לסיעוד

נטלי גבאי: גם הם לצורך העניין מקבלים את הקצבה שלהם

נטלי גבאי:  כי ברגע שאין עובד זר בחברת סיעוד, שלא ניתנות שעות שם, ולא החליפו את זה במטפל ישראלי, אנחנו משלמים גמלה בכסף

נטלי גבאי:  לכן, אני אומרת שזה לא נכון, ועומדת על כך

נטלי גבאי:  לא שזה לא מדויק

נטלי גבאי:  כי הכספים האלה משולמים

נטלי גבאי:  וגם לך אמרתי

נטלי גבאי:  ככל שיש מקרים פרטניים, שיפנו אלינו, אנחנו נשלם

יונתן מישרקי: נטלי, תודה רבה

יונתן מישרקי:  קודם כול, אני מתרשם שיש שיח ביניכם

אוריין יצחק: כן, בהחלט

אוריין יצחק:  אני חייב להגיד שנטלי היא נפלאה

אוריין יצחק:  היא עונה לי בכל נושא ובכל מצוקה שקיימת היא נותנת פתרונות מיידיים

יונתן מישרקי: נטלי, תודה רבה על כל מה שאתם עושים

יונתן מישרקי:  זה באמת נפלא

יונתן מישרקי:  אתם עובדים באמת בצורה מאוד מאוד רגישה

יונתן מישרקי:  אם אתה חושב שיש פה - - -     

אוריין יצחק: לא, אני חושב שהבעיה שהיתה  היא לא אצל הביטוח הלאומי

אוריין יצחק:  הבעיה קיימת בזה שצריך ליידע את העובדות הסוציאליות במוסדות הקולטים

אוריין יצחק:  כי אנחנו מדברים על מלחמה בצפון, שככל הנראה תתרחב ותתרחש

אוריין יצחק:  פשוט צריך ליידע את העובדים הסוציאליים למצות את הזכויות

אוריין יצחק:  כלומר, להבהיר למשפחות מה הן הזכויות שלהן

אוריין יצחק:  ואם יש תקלה כזו או אחרת והם, נניח, לא יודעים שהם צריכים לפנות למוסד לביטוח לאומי, שיידעו שהם צריכים לפנות למוסד לביטוח לאומי בהיעדר קבלת גמלה

יונתן מישרקי: אני מבקש עכשיו אולי מנציגות משרד הרווחה, שהעובדים הסוציאליים - - -     

אוריין יצחק: אני חושב שהעובדים הסוציאליים שייכים למוסדות עצמם

יונתן מישרקי: אני תמיד דורש בישיבות שלי יידוע, כי בסופו של דבר האזרח לא תמיד מכיר, ולא תמיד מבין ויודע מה האפשרויות שלו

יונתן מישרקי:  אבל אם האופציה קיימת, ונשאר באמת רק ליידע, אז אני פונה מכאן ומבקש ממשרד הבריאות להוציא הנחיה כתובה לעובדות הסוציאליות ליידע

יונתן מישרקי:  תכתבי את זה גם בהודעת הסיכום

יונתן מישרקי:  בסדר? תודה רבה

יונתן מישרקי:      משרד הרווחה, האם אתן רוצות להתייחס למה שנאמר פה?     

חמה ישראלי שמייסר: בינתיים היו פחות דברים שמתייחסים אלינו

יונתן מישרקי: נכון

חמה ישראלי שמייסר: גם אנחנו הגשנו בקשה לעדכון התעריף כבר באוגוסט

חמה ישראלי שמייסר:  אנחנו מחכים לאישור הוועדה בהתאם לתקציב 2024, שיאושר

חמה ישראלי שמייסר:  ביקשנו העלאה של התעריף ועדכון של חלק מהדברים

חמה ישראלי שמייסר:  זה נעשה בשיח עם הארגונים המייצגים, גם לעניין יחיד בחדר, וגם לעניין שינוי תנאי התעריף

חמה ישראלי שמייסר:  מכרז בתי אבות אמור להתחדש באוגוסט 2024

חמה ישראלי שמייסר:  אנחנו רוצים לבנות בכלל תפיסה

חמה ישראלי שמייסר:       לגבי דברי ד"ר יצחק – אני אומר שיש תפיסה ממשלתית על איך זקנה צריכה להיות

חמה ישראלי שמייסר:  החלטה 127 על הזדקנות מיטבית מדברת על איך צריכה להיראות הזדקנות בישראל, ומחלקת את זה

יונתן מישרקי: האם החלטת הממשלה מסתכלת גם על מספר המיטות?     

חמה ישראלי שמייסר: היא מדברת על התפיסה הקיימת

יונתן מישרקי: האם זו החלטה שחונה במשרד הרווחה?         

חמה ישראלי שמייסר: היא אצל כמה משרדים: גם בריאות, גם רווחה, גם שוויון

חמה ישראלי שמייסר:  היא מדברת גם על הבריאותי, גם על הכלכלי, וגם על החברתי

אוריין יצחק: האם יש תוכנית אב בנושא?     

חמה ישראלי שמייסר: יש תוכנית לכל משרד איך לפרוט אותה יחד עם אשל וג'וינט

יונתן מישרקי: האם לכל משרד בנפרד?     

חמה ישראלי שמייסר: כן

חמה ישראלי שמייסר:  יש תוכניות - - -     

קריאה: בנפרד

יונתן מישרקי: זו אחת הבעיות

יונתן מישרקי:  אנחנו נתקלים בזה כול כך הרבה בדיונים שלנו פה

יונתן מישרקי:  יש כל מיני - - -     

חמה ישראלי שמייסר: נכון

חמה ישראלי שמייסר:  יש פורומים שקמו סביב המלחמה, אבל ממשיכים

יונתן מישרקי: האם אתם חושבים שנכון שיהיה - - -?     

חמה ישראלי שמייסר:  הראייה של הזקנה כתכלול בין משרדי היא חשובה מאוד

יונתן מישרקי: איך אתם חושבים שזה צריך להיות? באיזה צורה?     

חמה ישראלי שמייסר: אנחנו יכולים להגיד שעכשיו, במלחמה, נוצר פורום ברק, שבאמת מאגד גם את הקופות, גם את משרד הבריאות, וגם את משרד הרווחה

חמה ישראלי שמייסר:  נוצר פורום גם של שיכון, קליטה ורווחה, כי זה רצף נוסף של עצמאים שמטופלים בתוך המסגרות האלה

יונתן מישרקי: האם זהו פורום אזרחי או ממשלתי?     

חמה ישראלי שמייסר: לא, פורום בין-משרדי

יונתן מישרקי: מי מנהל אותו?     

חמה ישראלי שמייסר: משרד הרווחה מוביל את שני הפורומים

חמה ישראלי שמייסר:  הוא דן בכל הבעיות

חמה ישראלי שמייסר:  גם ד"ר צוקר חלק ממנו וגם נציגי הקופות

יונתן מישרקי: אני מאוד מברך על זה

יונתן מישרקי:  אני חושב שנכון שזה יישאר כך, ולא רק בתקופת המלחמה

יונתן מישרקי:  זה מאוד מאוד חיובי שתהיה ראייה באמת הוליסטית של כל המשרדים

יונתן מישרקי:       לגבי תפיסת הזקנה – האם יש איזשהו מסמך שהוועדה יכולה לקבל ולראות? אנחנו רוצים להבין

חמה ישראלי שמייסר: נעביר

חמה ישראלי שמייסר:  יש גם החלטת ממשלה ויש גם תוכניות שנבנו סביבה, גם בקהילה וגם ב - - -     

יונתן מישרקי: אני מחזיר את הכדור למשרד הבריאות

יונתן מישרקי:  איך אתם רואים את הזקנה עשרים שנה קדימה, בזמן שנצטרך להכפיל את מספר המיטות במוסדות? האם יש לכם כיוונים, חשיבה? אנחנו בדרך לשם ונגיע לשם

יונתן מישרקי:  תוך כמה זמן הצפי שלנו להכפלת מספר המיטות?      

חיים כץ: עד 2040 זה יכפיל את עצמו

חיים כץ:  עד 2035 זה יגדל ב-80%

יונתן מישרקי: זה מחייב ראייה כזו

גלית קאופמן: לא נעים לי להגיד, לא תהיה תוספת מיטות אם התנאים ימשיכו להיות כאלה

גלית קאופמן:  לא בונים, לא יקימו

יולי תמיר: ומאידך, מוסדות בבריאות קורסים

גלית קאופמן: כן

גלית קאופמן:  אנחנו גם סוגרים וגם לא בונים

חיים כץ: ההליך שצריך להיות הוא דווקא במשרד האוצר, שיוביל מהלך כזה

חיים כץ:  אני חושב שאין עוד מהלך תוך פנימי של אגף התקציבים או של האוצר

חיים כץ:  אנחנו נשמח לתרום מהידע שלנו

חיים כץ:  האוצר צריך להוביל את התהליך כי אני חושב שגם האוצר מפסיד פה המון המון כסף

חיים כץ:  כמו שיולי דיברה על כפל שירותים, אצלנו מקופת חולים ו - - - -     

תמר צ'ין: אני מסכימה לגמרי

תמר צ'ין:  אחד הדברים שרצינו בתוך תהליך המכרוז הנוכחי הוא לנסות לראות איך מתמודדים עם הכפילויות האלה שפוגעות גם במובטחים וגם במטופלים וגם במוסדות

תמר צ'ין:  נדחה, בסוף עושים איזשהו תיעדוף שאומר: לאט, לאט

תמר צ'ין:  בואו נתחיל באחד ואז נמשיך

תמר צ'ין:  אני מסכימה איתך

תמר צ'ין:  אני חושבת שזה צריך להיות לפני כל תוספת

תמר צ'ין:  גם אל מול, ואולי נסכים פה

תמר צ'ין:  אני חשבתי שלפני תוספת כלשהי למכרז הנוכחי, צריך להבין איפה יש כפל ואיך אנחנו מתמודדים עם הכפל הזה

תמר צ'ין:  כי הוא לא רק עולה כסף, הוא גם פוגע במטופל שצריך לעבור עכשיו קומה אחת למטה כי במקרה קומה אחת היא של משרד הבריאות וקומה אחרת היא של משרד הרווחה

תמר צ'ין:  אנחנו ממשלה אחת

תמר צ'ין:  אני כן חושבת שבעולמות הזקנה יש את הג'וינט, שעושים עבודה מאוד מאוד טובה של תכלול בין ממשלתי

תמר צ'ין:  אנחנו לחלוטין - - -     

חיים כץ: הם יותר ברמה של מדדים

חיים כץ:  זה קצת דיון אקדמי

חיים כץ:  לפחות, מבחינתנו, בשטח, זה לא מחלחל אלינו או למשפחות או לדיירים

תמר צ'ין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכ- Action itemספציפי, בטח מול המכרזים החדשים שאמורים לצאת ברבעון הקרוב, גם של משרד הבריאות וגם של משרד הרווחה, אנחנו תוך כדי הדיון קבענו גם פגישות לראות איך אנחנו מוודאים שלפחות את הדבר הקטן של המכרזים הנוכחיים, אנחנו יודעים למקסם את הסנכרון, בהינתן שזה בשני משרדים

יולי תמיר: אבל אני חייבת לומר

יולי תמיר:  אמרנו ש-70% זה משרד, ובאמת כל מה שנאמר פה, ולא אחזור

יולי תמיר:  אבל צריכים לזכור ש-30% מהציבור מגיעים כי ככה הם החליטו

יולי תמיר:  כי כך זה טוב להם

יולי תמיר:  כי הם בודדים בבית, כי הם לא אוכלים כמו שצריך, והם רוצים מקום אחר שייתן להם הגנה יותר רחבה

יולי תמיר:  הם נדרשים לשלם הרבה כסף בחודש כדי לקבל את כל השירותים שהם יכולים לקבל גם בקופת חולים

יולי תמיר:  אבל דרך קופת חולים הם לא יכולים לקבל את המעטפת הסיעודית

יולי תמיר:  הנושא הזה הוא מאוד קריטי

יולי תמיר:  כי ככל שדורשים את הדרישות הנכונות והטובות וכו', צריכים לחשוב על אותו אדם שבשביל לראות קלינאית תקשורת, יכול ללכת לקופה, והוא  יקבל בדיוק כמו שהוא היה בבית

יולי תמיר:  הוא יכול ללכת לפיזיותרפיה אם מגיע לקבל, והוא יכול לקבל המון דברים, כשהוא בכל מקרה חבר קופת חולים והוא זכאי

יולי תמיר:  צריך לחשוב בדרישות המכרז לא רק בהיבט של הקוד של משרד הבריאות, אלא גם בהיבט של האנשים הפרטיים שלא יידרשו לשלם כול כך הרבה כסף

תמר צ'ין: הדרישות הרגולטוריות חלות על המוסד, ולא משנה אם זה במימון קוד או לא במימון קוד

תמר צ'ין:  נכון?      

קריאה: נכון

תמר צ'ין: בסוף ההגדרה - - -     

יולי תמיר: אגב, במשרד הרווחה זה קצת שונה

יולי תמיר:  שווה ללמוד

יונתן מישרקי: ד"ר יצחק, מקופת חולים כללית אמרו לנו שיבדקו את העניין הזה

יונתן מישרקי:  הנציג פה לא ידע לענות על זה תשובה

יונתן מישרקי:  אני מקווה שעד סיום הישיבה הם יידעו לחזור לפה עם תשובות

יונתן מישרקי:       	נחי, באיזה עוד נושא לא דנו?      

חיים כץ: אנחנו במלחמה מה-7 באוקטובר

חיים כץ:  אני חושב שהמספר אפס הוא המספר של הכסף שעבר לתמיכה במוסדות

חיים כץ:  לא עבר שקל ממשרד הבריאות, מהאוצר - אני לא יודע

חיים כץ:  שקל אחד לא עבר לתמיכה במוסדות הגריאטריים

חיים כץ:  אנחנו קולטים מאות מפונים, שעות נוספות, הסעות של עובדים

חיים כץ:  אני מדבר על גריאטריה כרונית

חיים כץ:  מייד כשהתחילה המלחמה, הרווחה שחררו אלפי שקלים לכל מחלקה: קודם נתמוך בכם, תוציאו את זה

חיים כץ:  אנחנו סומכים עליכם שתדעו לנהל את הסכום הזה ולהוציא לאיפה שצריך

חיים כץ:  יתרה מזאת, יש לנו שבעה מוסדות שפונו מייד עם פריצת המלחמה

חיים כץ:  אני חושב שאנחנו כבר חודשיים וחצי בהבטחות שיעבור כסף

חיים כץ:  שוב, שקל לא עבר

חיים כץ:  מוסדות שפונו צריכים לשלם לעובדים, ואין להם לשלם

חיים כץ:  אני לא יודע אם זה סדרי עדיפויות או איזשהו סימפטום למצוקה בגריאטריה

חיים כץ:  אבל זה הזיה

יונתן מישרקי: האם הוגשו מסמכים למשרד הבריאות על הוצאות?     

חיים כץ: מסמכים מפורטים, והכול

חיים כץ:  ההוצאות הן מוכחות

חיים כץ:  יש שעות נוספות, עובדים שלנו שנטשו

חיים כץ:  מעבר לזה, אנחנו נשענו על אלף פלסטינאים

חיים כץ:  להערכתנו, חצי מהם עזבו

חיים כץ:  אנחנו עם הנפאלים

חיים כץ:  שוב, אני מחזיר את נושא האגרה לשולחן ולפתחו של האוצר

חיים כץ:  היושב-ראש מכיר את הסוגיה לפניי ולפנים

יונתן מישרקי: מאוד מאוד

יונתן מישרקי:  זה כסף קטן, ואני לא מצליח להבין למה זה לא קורה

חיים כץ: זה כסף קטן

חיים כץ:  אני יודע שמוסדות חוסכים על סעיפי אוכל לזקנים כדי לשלם אגרה למטפל סיעודי

חיים כץ:  זה עוול, כשל, במיוחד כשיש הסכמה של כל המשרדים

יונתן מישרקי: האם אתם מכירים את ההוצאות והשיפוי בגין המלחמה למוסדות הללו?     

אביתר וייס: כן

אביתר וייס:  אני אביתר וייס מתקציבים, משרד הבריאות

אביתר וייס:  אני יודע שהיה באמת עיכוב על התשלום למוסדות שפונו

אביתר וייס:  היום בבוקר קיבלתי נתונים שהכסף, ה-6 מיליון שקלים, כן עבר לנושא הזה

יונתן מישרקי: האם זה הכסף שהם ביקשו? האם זה תואם לסכומים שהם ביקשו?     

אביתר וייס: זה עבור הארכת מנגנון שמירת מיטה למוסדות שפינו

אביתר וייס:  בשגרה יש להם שבעה ימים

חיים כץ: זה רק שבעה מוסדות שפונו

אביתר וייס:  גם למוסדות שפונו חלקית וגם למוסדות שפונו באופן מלא

יונתן מישרקי: נחי, על מה אתה מדבר?      

חיים כץ: אני מדבר על כלל המוסדות שמצויים על שעות נוספות ועל הסעות עובדים ועל הוצאות שמירה ואבטחת המוסד

חיים כץ:  שקל הם לא קיבלו

חיים כץ:  שום תמיכה מהמדינה

אביתר וייס: בנוסף לנושא הארכת מנגנון שמירת מיטה, מה שהם קיבלו למוסדות שפונו, היה גם עוד 18

אביתר וייס: 5 מיליון ברבעון האחרון של 23' על קודי חירום של אנשים שפונו מהקהילה למוסדות

אביתר וייס:  כמובן שהגדילו את התפוסות

קריאות: אבל זה לא קשור

קריאות:  זה בין האנשים

קריאות:  זה עלות טיפול בהם

אביתר וייס: מעבר לזה, קיבלנו עוד דרישות לשיפויים על נושאים כמו שנחי מעלה

אביתר וייס:  הבחינות שעשינו יגיעו לכל הדרגים במשרד

אביתר וייס:  הם נפגשו גם עם השר ועם המנכ"ל, ועם כולם

אביתר וייס:  הנושאים נבחנו

אביתר וייס:  לא מצאנו משהו רוחבי שפגע בכולם

אביתר וייס:  יכול להיות שנקודתית - - -     

יולי תמיר: האם לא ראיתם עניין לשלם על היעדר עובדים ושעות נוספות לעובדים שנשארו? האם לא מצאתם?     

אביתר וייס: הנושא הזה נבחן, ולא ראינו שהיה משהו רוחבי לכל המוסדות

אביתר וייס:  בנוסף, יש קרן של רשות המסים של פיצויים לעסקים שנפגעו

יולי תמיר: אי-אפשר לקבל פיצוי

יולי תמיר:  בדקתי עם רואה החשבון שלי

יולי תמיר:  אי-אפשר לקבל כי המשכנו לתפקד

יולי תמיר:  העלויות שלנו היו גבוהות יותר, גם באוכל, גם בשינוע, גם באבטחה, גם בשעות נוספות של עובדים שנשארו

יולי תמיר:  50% מהפלסטינאים נעלמו, ואלה שרצו להגיע גם לא יכלו להגיע

יולי תמיר:  וזה בודדים

יולי תמיר:  גם חלק מהנפאלים הלכו

יולי תמיר:  אי-אפשר להגיד שלא מצאתם סיבה שהעלויות שלנו גדלו בזמן המלחמה

יולי תמיר:  הכול מתאים פה לזמן מלחמה, חוץ מהעלויות שלנו?      

יונתן מישרקי: התשובה הזו לא משהו

אביתר וייס: אנחנו בחנו מהנתונים שאנחנו ראינו

יולי תמיר: איך בחנתם? אני עסק פרטי, ואני מוכנה לפתוח את הדוחות שלי

יולי תמיר:  תראו הכול - חופשי, ותראו כמה זה עלה

יונתן מישרקי: הנקודה ברורה

יונתן מישרקי:  הוועדה תבקש גם במסקנות, ואני אומר את זה כבר עכשיו

יונתן מישרקי:  זה נשמע לי פשוט וברור שצריך לבדוק את השיפויים האלה

יונתן מישרקי:  כל המשק מקבל פיצויים

יונתן מישרקי:  אף אחד לא אשם בכל מה שקרה פה

יונתן מישרקי:  בטח לא הם

אביתר וייס: ברור, אין ספק

יונתן מישרקי: הם מתמודדים עם הוצאות

יונתן מישרקי:  מה שמפריע לי בסוף  זה שזה בא על חשבון הקשיש המסכן שהוא המטופל

יונתן מישרקי:  זה יורד לו מאיכות הטיפול

יונתן מישרקי:  כמה הם יכולים לקחת על עצמם? זה פשוט לא נתפס אצלי

יונתן מישרקי:      אני עובר לנושא המיגון והפינוי

יונתן מישרקי:  פלורה, מרכז המחקר והמידע, בבקשה

פלורה קוך דבידוביץ': תודה רבה

פלורה קוך דבידוביץ':  במסמך, שכתבתנו לבקשת חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי ולקראת הדיון היום בוועדה, הצגנו נתונים על הפינוי והמיגון של שני סוגים של מוסדות: האחד, מוסדות למחלות ממושכות, שבפיקוח משרד הבריאות

פלורה קוך דבידוביץ':  כפי שהוצג פה, מדובר במוסדות שמיועדים לאנשים שאובחנו כתשושי נפש או כסיעודיים

פלורה קוך דבידוביץ':  כלומר, יש להם ירידה משמעותית בתפקוד

פלורה קוך דבידוביץ':  המוסד השני הוא בתי האבות בפיקוח משרד הרווחה, שהם מוסדות שמיועדים לאנשים עצמאיים, לקשישים

פלורה קוך דבידוביץ':  כלומר, אנשים שחווים איזושהי ירידה קלה עד בינונית בתפקודי היום-יום

פלורה קוך דבידוביץ':  אתם יכולים לראות את המושגים בהרחבה במסמך

פלורה קוך דבידוביץ':       לפני שאציג את הנתונים שקיבלנו, כמה מילים על חלוקת התפקיד בין משרד הרווחה למשרד הבריאות לעניין הפיקוח

פלורה קוך דבידוביץ':  כאמור, משרד הרווחה מפקח על בתי האבות

פלורה קוך דבידוביץ':  לפי הנתונים שהוא העביר לידינו, יש בפיקוחו 100 בתי אבות

פלורה קוך דבידוביץ':  הם מופעלים, כפי שצוין פה, על ידי גורמים שונים, ציבוריים ופרטיים

פלורה קוך דבידוביץ':  בתוכם יש 40 בתי אבות שמיועדים לתשושים ועצמאיים, ו-60 מוסדות משולבים

פלורה קוך דבידוביץ':  כלומר, מוסדות שיש בהם גם מחלקות לתשושים, שעליהם מפקח משרד הרווחה, וגם מחלקות לאוכלוסייה הסיעודית, אוכלוסיית תשושי הנפש, שעליהם מפקח כבר משרד הבריאות

פלורה קוך דבידוביץ':       וכאן לאחריות משרד הבריאות, שהיא, כפי שציינתי בהתחלה, למוסדות למחלות ממושכות

פלורה קוך דבידוביץ':  מדובר במוסדות רפואיים

פלורה קוך דבידוביץ':  המספר שלהם, לפי נתוני משרד הבריאות, עומד כיום על 259, והם כוללים את 40 המוסדות המשולבים שהזכרתי קודם

פלורה קוך דבידוביץ':  במוסדות האלה יש מחלקות גריאטריה פעילה

פלורה קוך דבידוביץ':  למשל, סיעודי מורכב או מחלקות גריאטריה ממושכת

פלורה קוך דבידוביץ':  למשל, מחלקות סיעודיות

פלורה קוך דבידוביץ':  גם המוסדות האלה מופעלים על ידי גורמים שונים: ממשלתיים, קופות חולים, פרטיים ואחרים

פלורה קוך דבידוביץ':       שאלנו את שני המשרדים: מהי רמת המיגון של המוסדות האלה שבפיקוחם

פלורה קוך דבידוביץ':  מנתוני משרד הבריאות, כפי שצוין פה קודם, אי-אפשר ללמוד על מידת המיגון במרבית 259 המוסדות למחלות ממושכות, שכן ברובם לא נעשו סקרי מיגון

פלורה קוך דבידוביץ':  המידע שיש בידי משרד הבריאות נוגע ל-16 מרכזים רפואיים גריאטריים בלבד

פלורה קוך דבידוביץ':  הסקר הזה נעשה עכשיו על ידי פיקוד העורף, בתחילת מלחמת חרבות ברזל, וכפי שגם ציינת פה, חברת הכנסת מזרסקי, מדובר ב-6% מהמוסדות למחלות ממושכות שבאחריות משרד הבריאות, שבהם כחמישית מסך המיטות שבמוסדות האלה

פלורה קוך דבידוביץ':  כלומר, מדובר פה בנתונים חלקיים על רמת המיגון

פלורה קוך דבידוביץ':  רק כדי להמחיש - במחוז הדרום יש למשרד הבריאות 26 מוסדות בפיקוחו, ורק באחד מהם נעשה סקר מיגון

פלורה קוך דבידוביץ':  במחוז הצפון יש למשרד 45 מוסדות למחלות ממושכות בפיקוחו, וגם כאן נעשה סקר רק במוסד אחד

פלורה קוך דבידוביץ':       מהסקר הזה שבוצע אנחנו יכולים ללמוד שרק כשליש מהמיטות ב-16 המרכזים הרפואיים הגריאטריים, מוגדרות במיגון תקני, רמת המיגון הגבוהה ביותר לפי פיקוד העורף

פלורה קוך דבידוביץ':  יכולות להיות גם מיטות ברמת מיגון נמוכה יותר

פלורה קוך דבידוביץ':  למשל, מיטות מתחת לשתי קומות בטון, או מיטות שלא ממוגנות בכלל

פלורה קוך דבידוביץ':  אבל מהנתונים שקיבלנו, קשה ללמוד על הנתונים האלה בצורה טובה

פלורה קוך דבידוביץ':  במשרד הבריאות ציינו שמרבית המוסדות הם ישנים, ואין בהן אזורים ממוגנים בגודל מספק כדי לאפשר שהייה ממושכת של כלל המאושפזים

פלורה קוך דבידוביץ':  עוד ציינו במשרד שבימים אלה פיקוד העורף עורך סקרי מיגון במחוז הצפון, אבל אין בידינו התייחסות למחוז הדרום

פלורה קוך דבידוביץ':       במענה לשאלה שלנו: מי אחראי על מיגון 259 המוסדות האלה שבפיקוח משרד הבריאות, שאגב, שלמעלה ממחציתם הם בבעלות פרטית, השיב המשרד שלמעט 16 המרכזים הרפואיים הגריאטריים, לא ניתן תקצוב למיגון המוסדות שלא בבעלות המשרד

פלורה קוך דבידוביץ':      באשר לרמת המיגון בבתי האבות בפיקוח משרד הרווחה - אנחנו יכולים כאן ללמוד על רמת המיגון בכל 100 המוסדות שפיקוח המשרד, בחלוקה לשלוש רמות שונות: מיגון מלא, חלקי וללא מיגון, אם כי המשרד לא ציין מה המשמעות של כל אחת מרמות המיגון האלה

פלורה קוך דבידוביץ':  אתם יכולים לראות את הנתונים האלה בהתפלגות לפי מחוזות בטבלה 2 בעמ' 5

פלורה קוך דבידוביץ':  ופה אנחנו יכולים לראות שכ-60% מכלל בתי אבות שבפיקוח המשרד, ממוגנים באופן מלא

פלורה קוך דבידוביץ':  בכשליש מהם יש מיגון חלקי

פלורה קוך דבידוביץ':  כ-7% מהבתים האלה הם ללא מיגון

פלורה קוך דבידוביץ':  בחלוקה לפי מחוזות, חשוב להבין שמחוזות המשרד שונים ממחוזות משרד הפנים

פלורה קוך דבידוביץ':  למשל, מחוז דרום לא כולל את אשדוד ואשקלון, שבחלוקת משרד הרווחה הם, למשל, חלק ממחוז ירושלים

פלורה קוך דבידוביץ':  לדברי משרדי הרווחה, האחראי על מיגון המוסדות הוא המוסדות עצמם, וזה בהתאם לתנאי המכרז

פלורה קוך דבידוביץ':       מבחינת הנתונים על המפונים מהמוסדות - עקב החלטות הממשלה ורמות המיגון הקיימות, פינה משרד הבריאות חמישה מוסדות באופן מלא ושלושה מוסדות באופן חלקי ממחוזות הצפון והדרום

פלורה קוך דבידוביץ':  במסגרת הזו פונו 511 איש, שהועברו לכ-30 מוסדות אחרים שבפיקוח משרד הבריאות

פלורה קוך דבידוביץ':       מבתי האבות שבפיקוח משרד הרווחה, פונו שתי מחלקות ממוסדות באשקלון

פלורה קוך דבידוביץ':  במסגרת הזו פונו שתי מחלקות - 78 דיירים

פלורה קוך דבידוביץ':  הם נקלטו כמחלקות שלמות בבתי אבות - - -     

יונתן מישרקי: מי ניהל את הפינויים?     

פלורה קוך דבידוביץ': משיחות שקיימנו, זה קצת תלוי עם איזה מוסד אתה מקיים את השאלה הזו

פלורה קוך דבידוביץ':  מבין אלה שדיברנו עליהם, כולם בשיתוף משרד הבריאות

יונתן מישרקי: האם יש אחראי אחד לנושא הפינוי?      

חמה ישראלי שמייסר: כל משרד אחראי על הפינוי של המוסדות שלו

ענבר צוקר: הוא אחראי על הפינוי, כשההנחיות לפינוי מגיעות מפיקוד העורף

יונתן מישרקי: כן

יונתן מישרקי:  כמובן שלפי תרחישים

יונתן מישרקי:  האם אתם יודעים להגיע לכל מוסד ויודעים לאיפה הוא מתפנה כבר מראש? האם יש לכם תוכניות עבודה מי מתפנה לאן ואיך?     

ענבר צוקר: אנחנו בונים את זה לפי המקרה

ענבר צוקר:  אנחנו לא מכינים תרחישים

ענבר צוקר:  לא ידענו מראש מאיפה יהיו - - -     

יונתן מישרקי: נניח וחלילה תיפתח מלחמה בצפון

יונתן מישרקי:  האם לוקחים את המוסדות שקיימים שם היום ויודעים מי מתפנה לאן ואיך?     

ענבר צוקר: אם תהיה במלחמה בצפון, אז המציאות היא יותר מורכבת

ענבר צוקר:  אנחנו במצב שיש לנו מחסור במיטות ממוגנות באופן כללי

ענבר צוקר:  כמו ששמעתם, יש לנו שליש מהמיטות במר"גים ממוגנות

ענבר צוקר:  במוסדות הסיעודיים אנחנו לא יודעים כמה, אבל בחלקם אנחנו יודעים שאין מיגון מספק

ענבר צוקר:  אין לנו מספיק מיטות ממוגנות בשביל להעביר את כולם למקומות מוגנים

יונתן מישרקי: זה נתון מאוד מטריד

ענבר צוקר: נכון

ענבר צוקר:  זו מציאות עגומה שלמדינה אין מספיק מיטות ממוגנות

יונתן מישרקי: האם גם במשרד הרווחה?     

חמה ישראלי שמייסר: לא, במשרד הרווחה הסיפור הוא שונה

חמה ישראלי שמייסר:  יש לכל מוסד, מוסד קולט

חמה ישראלי שמייסר:  כלומר, למסגרות שאין בהם מיגון מלא או חלקי, יש מסגרות שעתידות לקלוט אותם במקרה הצורך, בהנחה ויוחלט על פינוי, שזה או דרך פיקוד העורף, או שיש מקומות שבהם מנכ"ל המשרד מחליט על פינוי למרות שפיקוד העורף לא החליט

יונתן מישרקי: אוקיי

יונתן מישרקי:  ומי מפנה במשרד הבריאות? האם גם פיקוד העורף?     

ענבר צוקר: פיקוד העורף נותן את ההנחיות לפינוי, ואנחנו דואגים למצוא את המקומות

יונתן מישרקי: מי מפנה? איך זה עובד? האם המשרד מפנה?      

ענבר צוקר: כן

שלי לוי: צריך לזכור שמוסד שיש בו גם מחלקות של משרד הרווחה וגם של משרד הבריאות, אז משרד הרווחה את המחלקות שלו ומשרד הבריאות את המחלקות שלו

יונתן מישרקי: זה שישו ושמחו

קריאה: הפיצול הוא רע בכל היבט

יונתן מישרקי: כן

פלורה קוך דבידוביץ': נקודה אחרונה מבחינת שאלת תקצוב הפינוי שעלתה כאן קודם

פלורה קוך דבידוביץ':  במשרד הבריאות ציינו שהמוסדות הקולטים מקבלים מימון מהמדינה, ומשרד הרווחה ציין שהוא נושא בעלויות של השהות במוסדות הקולטים

פלורה קוך דבידוביץ':  אבל אין בידינו את פירוט העלויות

יונתן מישרקי: אם משרד הרווחה חי עם זה בסדר, והוא לא רוצה שיפוי מהמדינה, אז הכול בסדר

חמה ישראלי שמייסר: הוא מתקזז בסוף עם האוצר כמובן

חמה ישראלי שמייסר:  אבל בהתחלה, כפי שציין נחי, אנחנו קודם כול משלמים למוסדות כדי שהם יוכלו לתפעל את העניין ואחרי זה אנחנו מתקזזים עם האוצר

יונתן מישרקי: נחי, יולי ואיציק, האם אתם רגועים בנושא פינוי המוסדות בשעת חירום?     

יולי תמיר: אני חייבת להודות שנאמרו פה דברים נכונים, אבל לא עד הסוף

יולי תמיר:  למשל, יש נושא פתוח שלא מעט אזרחים סיעודיים הועברו עם המטפלים שלהם למוסדות במסגרת מימון משרד הבריאות, אבל המוסדות נדרשו להלין את המטפלים, לתת להם את כל השירותים האפשריים, כולל אוכל

יולי תמיר:  בסופו של דבר, משרד הבריאות נסוג מהתשלום עבור העלויות האלה

יולי תמיר:  לא רק זה, גם אמרו להם לא לגבות מהמשפחות

יולי תמיר:  אז לא ברור לי איך רצו שיממנו אוכל

יולי תמיר:  יש מוסד שהביאו אליו 21 אנשים עם מטפלים, וצריכים לתת ל-21 המטפלים האלה גם מקום לינה, רחצה, שהייה ואוכל מלא, והם לא קיבלו על זה שקל

יולי תמיר:  גם אסרו להם לבקש מהמשפחות

יולי תמיר:  לא ברור למה

יולי תמיר:  הנושא הזה נדון ביני לבין ענבל

יולי תמיר:  היא ניסתה ככל יכולה

יולי תמיר:  אולי יש לה תשובה להסביר למה לא הסכימו לזה

יולי תמיר:  זה נראה לי ממש לא תקין

יולי תמיר:  יחד עם זאת, אני לא יודעת למה חמה לא הזכירה, אבל עם הרווחה יש הסדר מפונים מול בתי הדיור המוגן, שהסכימו לפתוח את ביתם מיידית אחרי ה-7 באוקטובר בלי לשאול שאלות

יולי תמיר:  זה הגיע, בסופו של דבר, להסדר עם משרד הרווחה

יולי תמיר:  משרד הרווחה לקח על עצמו גם את העצמאים והתשושים ואת המטפלים שאיתם, כדי לא להפריד ביניהם, וגם לקח על עצמו הסדרים של בני זוג שנמצאים בשני סטטוסים, למרות שזה לא שייך אליהם, ונתנו את זה

יונתן מישרקי: אם משרד הרווחה יודע לעשות את זה, למה משרד הבריאות לא? גם הם קלטו קשישים עם מטפלים והם שילמו

ענבר צוקר: למרות בקשות שלנו, לא קיבלנו תקצוב לנושא הזה

ענבר צוקר:  ולא היה - - -     

יונתן מישרקי: תמר, למה יש ביניהם פערים?     

תמר צ'ין: כי יש תוכנית מיגון של משרד הבריאות

תמר צ'ין:  הוא מתעדף שימושים לפי תיעדוף בתוך מערכת הבריאות

תמר צ'ין:  אפילו תוקצבה גם בשבוע שעבר תוכנית מיגון

יונתן מישרקי: אני לא מדבר על מיגון אלא על הקשישים שפונו

תמר צ'ין: אני מאוד מצטערת, זה גם לא נכון

תמר צ'ין:  בסוף עלויות המלחמה עלו אלינו

תמר צ'ין:  אנחנו בנינו ביחד עם משרד הבריאות תוכניות שיפוי למי שצריך, על מה שצריך

תמר צ'ין:  להגיד: ביקשנו מהאוצר, והאוצר לא נתן, זה בטח לא טיעון רלוונטי בחודשיים האחרונים

יולי תמיר: משרד הבריאות אמר את זה

יולי תמיר:  אנחנו אומרים שאם מפנים מטפל סיעודי עם המטפל הצמוד שלו כדי לא להפריד ביניהם, כי אנחנו מקווים שהם יחזרו הביתה מהר, אי-אפשר לדרוש להלין לדרוש את המטפל ולתת את כל השירותים, כולל אוכל, ולא לשלם עבור המטופל

יונתן מישרקי: יולי, ברווחה זה קיים

יונתן מישרקי:  נכון?      

יולי תמיר: 	ברווחה זה קיים

תמר צ'ין: אני אגיד אחרת

תמר צ'ין:  אני לא הכרתי דרישה כזו

תמר צ'ין:  אם משרד הבריאות רוצה להציב דרישה כזו, בשמחה - - -     

קריאה: גם שיפוי מלחמה – אותו דבר

ענבר צוקר: קודם כול, היו פערים גם מבחינת מה שהמוסדות נתנו

ענבר צוקר:  אני דיברתי עם חלק מהמוסדות

ענבר צוקר:  חלק באמת נתנו הסעדה מלאה, בחלקם המשפחות הביאו אוכל למטפלים הזרים

ענבר צוקר:  לא היתה פה אחידות

ענבר צוקר:  יש לנו על זה דיון כבר השבוע, ועוד שיחה על הנושא של מציאת מנגנון, כי הבנו המשפחות כן קיבלו שיפוי דרך ביטוח לאומי עבור המטפלים המפונים

ענבר צוקר:  אז אנחנו כן נדון באפשרות כן לאפשר למוסדות את - - -      

יונתן מישרקי: האם משפחות הקשישים של משרד הרווחה לא קיבלו שם שיפוי, ובכל זאת משרד הרווחה - - -?     

ענבר צוקר: אני לא יודע מה ניתנו

ענבר צוקר:  בעיקרון לא אמור להיות כפל

יונתן מישרקי: אין בעיה, אני מבין את המושג "כפל"

יונתן מישרקי:  אבל אני לא יכול לקבל שמשרד הרווחה יודע לתת ואתם לא

יונתן מישרקי:  אם אי-אפשר בגלל כפל, אז גם הם לא יכולים לתת

יונתן מישרקי:  אבל אם אפשר, אז ודאי שגם אתם יכולים לתת

יונתן מישרקי:  בסך הכול יש צורך בשיחה ביניכם כדי להבין איך המנגנון עובד - זה הכול

יונתן מישרקי:  לא נראה לי שתמר תגיד לכם לא

אוריין יצחק: אדוני היושב-ראש, דבר נוסף לגבי הפינוי שחשוב לי

אוריין יצחק:  אנשי קיבוץ יד מרדכי הועברו למוסד ספציפי

אוריין יצחק:  אם אינני טועה, חלק מהמשפחות החליטו לעבור מאותו מוסד ספציפי כי הן לא היו מרוצות

אוריין יצחק:  הן עברו, באישור משרד הבריאות, למוסד אחר במימון קוד מלחמה

אוריין יצחק:  מה שקרה הוא שבזמן מסוים מדינת ישראל החליטה להפסיק את קוד המלחמה ולהחזיר את האנשים למקום מגורים, חוץ מיד מרדכי

אוריין יצחק:  אצל חלק מהמטופלים, מקום המגורים שלהם לא מצוי ברישום ביד מרדכי אלא בעיר אחרת

אוריין יצחק:  אמרו להם: מכיוון שאתם לא משויכים ליד מרדכי, אתם צריכים לממן מעכשיו והלאה את השהות שלכם בכל מוסד אחר שתיבחרו

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות?     

אוריין יצחק: משרד הבריאות

יונתן מישרקי: אני יכול לקיים על זה דיון, אבל לא נראה לי שזה נכון

אוריין יצחק: אני רק אומר שיש עוד הרבה קצוות שצריך - - -     

ענבר צוקר: אנחנו פתרנו כל מיני בעיות נקודתיות שהגיעו אלינו

ענבר צוקר:  אם היה מישהו שבמקור הוא היה מיד מרדכי ושינו לו את הכתובת כשהוא עבר למוסד סיעודי בקוד מלחמה ואז העבירו, אנחנו פתרנו זאת נקודתית

ענבר צוקר:  כל מי שהגיע במקור מיישובים מפונים והוא נכלל - - -     

אוריין יצחק: כלומר, זה פתיר

ענבר צוקר: זה פתיר

אוריין יצחק: תודה

יונתן מישרקי: נמרוד איזנברג, בבקשה

נמרוד איזנברג: וואי, איזה דיון

נמרוד איזנברג:  תודה רבה לכם על ההזדמנות בכלל להתבטא כאן

נמרוד איזנברג:  אני מעמותת רופאי חלום - הליצנים הרפואיים

נמרוד איזנברג:  אתם מכירים אותנו

נמרוד איזנברג:  נכון?     

יונתן מישרקי: חבר'ה, אתם יכולים למחוא לו כפיים

יונתן מישרקי:  זה מותר

נמרוד איזנברג: אני מתפרץ לדיון הזה, וברור לי שאני מביא לכאן משהו אחר

נמרוד איזנברג:  באתי לספר את הסיפור של המטופלים, וכולכם מכירות ומכירים את הצרכים שלהם במוסדות השונים ובבתי החולים

נמרוד איזנברג:  אנחנו כליצנים רפואיים רואים את זה בכל השטח כי אנחנו נמצאים בכל מקום

נמרוד איזנברג:  רופאי חלום פעילים בשטח כבר למעלה מעשרים שנה

נמרוד איזנברג:  האם יצא לכם להיתקל בליצנים הרפואיים?     

יונתן מישרקי: למי לא?         

נמרוד איזנברג: נכון, למי לא

נמרוד איזנברג:   מעבר, כמובן, לפעילות החשובה בתחום הילדים, אנחנו פעילים למעלה מ-15 שנה בתחום הגריאטרי כי אנחנו רואים את המשמעות האדירה של הטיפול הרגשי, את היכולת להביא שינוי דווקא שם

נמרוד איזנברג:  כל הדיון המרתק הזה, והיה לי כבוד לשבת פה ולהקשיב לכם, מסמל, בעיניי, את הדבר הזה שהליצנים מביאים ואת החיבור

נמרוד איזנברג:  זה החיבור בין הארגונים השונים והצרכים שלהם והמגבלות שלהם והמורכבויות שלהם, והמשפחות, המטפלים, אנשי הצוות והמטופל או המטופלת בסוף, שלהם אנחנו רוצים להביא, בסופו של דבר, שיפור באיכות החיים שלהם, בתפיסה שלהם, בגישה שלהם, בשמחת החיים שלהם, באיכות החיים, בשנים האחרונות

נמרוד איזנברג:  המבוגרים האלה הם ההורים שלנו, הם המשפחות שלנו, והם אנחנו בעוד כמה שנים

נמרוד איזנברג:  ולכן, כול כך משמעותי להביא דווקא לטיפול הזה עכשיו הסתכלות חדשה וגישות שונות וניסיונות ותפיסות אחרות

נמרוד איזנברג:  הליצנים הרפואיים של רופאי חלום מסמלים את הדבר הזה

נמרוד איזנברג:  אנחנו מגיעים לכל מקום בשטח כדי לראות איך אפשר לעשות שינוי, איך אפשר להביא לשם עכשיו שיפור וחידוש

נמרוד איזנברג:       דווקא בתקופה הכול כך קשה הזאת, אנחנו רואים את הסיפורים שכולכם העליתם כאן של מפונים, שפתאום מוצאים מהשגרה ומהבית הבית שלהם, ואז הבעיות צצות

נמרוד איזנברג:  כי דווקא בשגרה הם מסוגלים לשמור על איזה סדר-יום, אבל כשהם פתאום מפונים, הכול משתבש ומשתנה מחדש

נמרוד איזנברג:  אנחנו רואים שהבעיות האלה עולות בכל מקום

נמרוד איזנברג:       הליצנים הרפואיים המקצועיים של עמותת רופאי חלום, שנמצאים במוסדות הממשלתיים, בבתי החולים, במוסדות החצי פרטיים, בפרטיים, רואים איך אפשר להביא דווקא למקומות האלה, דווקא בזמן הזה, את החיבור

נמרוד איזנברג:  אנחנו עובדים עם אנשי הצוות

נמרוד איזנברג:  הליצנים שלנו הם לא גורם חיצוני, אלא הם חלק אינטגרלי מהצוות המטפל

נמרוד איזנברג:  עובדים ביחד עם המטפלים בפיזיותרפיה, שהזכרתם קודם, ואפילו בחלוקת האוכל, ובמקומות הכול כך משמעותיים האלה לתחושות ולאיכות החיים של המטופל

נמרוד איזנברג:  אני רואה את המסירות ואת העשייה של כולכם

נמרוד איזנברג:  זה כול כך מרשים לראות את זה

נמרוד איזנברג:  אנחנו גאים להיות עוד חלק קטן בתוך התשבץ הגדול הזה

נמרוד איזנברג:       סיפור קטן על חוויה שעברתי בעצמי בשיקום גריאטרי כשהייתי ליצן

נמרוד איזנברג:  אני מסתובב במחלקה בין דוברי הרוסית, הערבית והאמהרית, והשפות השונות, בין הצוות המטפל

נמרוד איזנברג:  הליצן פתאום חיבר את הילדים המשפחות, הנכדים, שהגיעו לשם לצפות, לסבא וסבתא, ופתאום היה אור בעיניים ויכולת משחק משותף

נמרוד איזנברג:  פתאום אנשי הצוות שיחקו איתנו, צחקו, וכל האווירה השתנתה

נמרוד איזנברג:  שוב, זו המטרה של כולנו, וזו המטרה של כל העשייה שאנחנו עושים, בין אם היא טכנית, ובין אם היא טיפולית ורגשית

יונתן מישרקי: האם אפשר להכניס אתכם כתנאי במכרז?     

חמה ישראלי שמייסר: יש לנו פגישה איתם

נמרוד איזנברג:  אנחנו רוצים להיות במכרז כי האף האדום הזה הוא כלי  קסם

נמרוד איזנברג:  הוא כלי אנושי מאוד

נמרוד איזנברג:  זה מה שמזכיר לנו את מה שכולכם עושים כאן

יונתן מישרקי: תודה רבה, נמרוד היקר

יונתן מישרקי:  כיף לשמוע

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תבורכו

יונתן מישרקי: חברים, ברשותכם, אני עובר לסיכום הישיבה

יונתן מישרקי:  כמובן שוועדת הבריאות מודה לכל המשתתפים בדיון החשוב הזה

יונתן מישרקי:  אני עשיתי את זה לבקשתכם, ואני באמת שמח שהצלחנו להגיע לכל מיני הבנות

יונתן מישרקי:      בנוגע לגריאטריה הפעילה - הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות וממשרד האוצר לבחון מחדש את הפערים בתעריפים בגריאטריה הפעילה בין בתי החולים הכלליים לבין המוסדות הגריאטריים, ולעדכן את הוועדה אודות תוצאות הבחינה בתוך חודש

יונתן מישרקי:      שנית, הוועדה קוראת לוועדת המחירים להתכנס בהקדם האפשרי על מנת לחדש את תהליך עדכון התעריפים בגריאטריה הפעילה ואת המנגנון להתחשבנות בין קופות החולים למוסדות הגריאטריים

יונתן מישרקי:  הוועדה תעקוב אחר הנושא ותקיים דיון מעקב בחודש יולי 2024

יונתן מישרקי:  בנוסף, אני גם מבקש שמשרד הבריאות יגיד לנו מה הכלי האפקטיבי כדי באמת לגרום לכך שיהיה מחיר מינימום שממנו הקופות לא יוכלו לרדת

יונתן מישרקי:  גם זה חשוב מאוד לי

יונתן מישרקי:       שלישית, בנוגע למכרז האשפוז הסיעודי - הוועדה רשמה לפניה כי המכרז צפוי להסתיים בתום הרבעון הראשון לשנת 2024, ומברכת על הנכונות של משרד הבריאות לבצע התאמות רגולטוריות נדרשות, בתוך כך התאמת התעריף, ובדגש על שיתוף עם המוסדות

יונתן מישרקי:      רביעית, הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להנחות את העובדות הסוציאליות ליידע את המטופלים המפונים אודות הזכויות להם הם זכאים מול המוסד לביטוח לאומי

יונתן מישרקי:      חמישית, הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לבדוק מחדש את בקשות המוסדות הגריאטריים לשיפוי, נוכח הגידול בהוצאות בעקבות המלחמה

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל התייחסות מפורטת ממשרד הבריאות אודות הבחינה המחודשת כאמור

יונתן מישרקי:      שישית, 	הוועדה מבקשת לקבל ממשרד הבריאות את תוצאות סקר המיגון שהמשרד עורך יחד עם פיקוד העורף בצפון

יונתן מישרקי:      תודה רבה לכולם על ההשתתפות בישיבה

יונתן מישרקי:      הישיבה נעולה