ועדת הכספים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 294, 2024-01-15 00:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים

משה גפני:  אני רוצה לחבק את קרובי החטופים שנמצאים כאן

משה גפני:  עמנואל בלונקה, אחיינית של חנניה, בקשה

עמנואל בלונקה: היי, בוקר טוב לכולם

עמנואל בלונקה:  אני עמנואל, אחיינית של חנניה בלונקה שהיה בפסטיבל נובה

עמנואל בלונקה:  במשך 90 ימים הוא היה בגדר נעדר, אבל אז שינו את הסטטוס שלו לחטוף

עמנואל בלונקה:  אני מבינה שאתם לא מתייחסים אלינו כי הייתי פה בשבוע שעבר, העליתי הרבה מאוד דברים ושום דבר לא יצא מזה

עמנואל בלונקה:  הרגע יצאתי מוועדת חוקה ומנכ"ל משרד ראש הממשלה שהוזמן לא הגיע

עמנואל בלונקה:  זה פשוט לא הגיוני שהוא אמור להיות שם בשביל לשמוע דברים והוא פשוט לא נמצא שם

עמנואל בלונקה:  אימא שלי ישבה איתו לא מזמן במשך שלוש שעות והוא הבטיח שהוא יטפל במשפחות, שהוא יעזור, אבל הוא לא עזר

עמנואל בלונקה:  מה הוא עשה עד עכשיו? כלום

עמנואל בלונקה:       יש לי שני הורים עצמאיים

עמנואל בלונקה:  הוועדה הזאת מתכנסת בעיקר על אנשים כמוהם שמשלמים מסים ברף נורא נורא גבוה

עמנואל בלונקה:  זה נראה לי לא הגיוני שמה-7 באוקטובר הם לא עובדים, אין להם הכנסות

עמנואל בלונקה:  זה לא מעניין פה אף אחד

עמנואל בלונקה:  אם הם היו עושים עסקאות במהלך כל הזמן הזה ועובדים, לא נראה לי שמישהו פה היה אומר להם: "קחו את הכסף שלכם, אל תשלמו לנו מסים, תשמרו את זה בבית כי יש מלחמה ואתם צריכים את זה"

עמנואל בלונקה:  הייתם לוקחים מהם מסים כמו שצריך

עמנואל בלונקה:  הם כבר מעל 100 ימים לא עובדים

עמנואל בלונקה:  לאף אחד פה לא אכפת, אף אחד לא עוזר להם

עמנואל בלונקה:  אני תלמידת כיתה י"ב, אני אמורה להיות עכשיו בבית ספר כמו כל החברים שלי וללמוד, לגשת לבגרויות

עמנואל בלונקה:  אני פשוט לא עושה את זה כי אני נמצאת פה

עמנואל בלונקה:  אני לא מבינה למה אני צריכה לבוא שבוע אחרי שבוע, לזעוק את הזעקה של המשפחה שלי ושל שאר המשפחות ושזה ירגיש כאילו אין מענה

עמנואל בלונקה:  לפחות הייתי מפסידה לימודים ומישהו היה מקשיב ועושה עם זה משהו

עמנואל בלונקה:        ההורים שלי לימדו אותי דבר נורא חשוב בחיים: לחשוב פשוט, שכל דבר באמת פשוט

עמנואל בלונקה:  אם מישהו היה מקשיב לתצפיתניות, לא היינו נמצאים פה, ואם מישהו היה נותן לאבא שלי לגשת לחומרים, כנראה שהמצב היה שונה לגבי דוד שלי כי הוא מחפש אותו כבר מתחילת המלחמה ביחד עם הצבא ועם כל מי שאפשר

עמנואל בלונקה:  גם פה יש מקרים פשוטים ויש מקרים חריגים שצריך לטפל בהם בדחיפות, לענות, אבל זה לא קורה

עמנואל בלונקה:  צריך להתכנס, לעשות דיון, להחליט ולסיים

עמנואל בלונקה:  זה לא הגיוני שאנחנו מעל 100 ימים ושום דבר לא קורה

עמנואל בלונקה:  ההתעללות בנושא הכלכלי של המשפחות היא פשוט בזויה, זה פשוט לא הגיוני

עמנואל בלונקה:  תודה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  איתי סיגל, בקשה

איתי סיגל: בוקר טוב, אני אחיין של קית'

איתי סיגל:  קית' נשוי לאביבה ששוחררה לפני 50 יום

איתי סיגל:  למרות שאביבה שוחררה, אביבה עדיין שם עד שקית' לא יחזור

איתי סיגל:  אביבה לא מסוגלת לחיות, היא יודעת מה קית' עובר כל יום ויום

איתי סיגל:  הבקשה שלי אליכם היא לעשות כל דבר שאפשר בשביל להחזיר את קית' מחר, אין לו כבר זמן

איתי סיגל:       אני לא מבין מדוע אנשים שיושבים ועובדים פה מצפים מהעם שלהם להיות גיבורים, מצפים מהעם לעשות את מה שנדרש בעת מלחמה, לשנס מותנים, אבל הם בעצמם לא מוכנים לעשות את הצעדים האלה

איתי סיגל:  כל פעם שאני בא לפה הדבר היחיד שאני מבקש זה שתמלאו את התפקידים שלכם

איתי סיגל:  מה התפקיד שלכם? להיות המצפן המוסרי של המדינה, להיות מנהיגים

איתי סיגל:  לצערי, אני לא מרגיש שיש פה מצפן מוסרי בהחלטות, בעדיפויות, ואני גם לא רואה שיש פה מנהיגים

איתי סיגל:  אני לא רואה פה אנשים שמוותרים קצת אחד לרעהו, מוותרים בשביל מטרה משותפת

איתי סיגל:  אני רואה פה אנשים עם אגו ענק שחושבים רק על עצמם, לא חושבים על הכלל

איתי סיגל:  אני באמת מבקש שתיקחו דוגמה מהעם שלכם, שתיקחו דוגמה מהעם המדהים הזה שעושה הכל כרגע בשביל לשרוד, שפשוט מוביל את המדינה הזאת

איתי סיגל:  זה בסדר להגיד "טעינו", זה בסדר להגיד "לא היינו בסדר עד עכשיו", אבל להמשיך ככה זה פשוט עוול

איתי סיגל:  זה עוול לנו, זה עוול לשאר האזרחים במדינה הזאת, וזה עוול לדוד שלי ולכל שאר החטופים והחטופות, בטח לחיילים שמגינים על המדינה הזאת ולמשפחות השכולות

איתי סיגל:  זה לא הגיוני שצה"ל עושה את העבודה שלו והממשלה מתוסבכת עם מחלת הבירוקרטיה שלה

איתי סיגל:  גם אני הייתי לפני חודש וחצי בדיון המהיר בוועדת חוקה, חוק ומשפט, כשהנציגים של יוסי אמרו שהוא יגיע

איתי סיגל:  הוא קיבל חודש וחצי ולא הגיע - זה לא הגיוני

איתי סיגל:  תודה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  יזהר ליפשיץ, בקשה

יזהר שי: שלום, אני הבן של עודד ליפשיץ שחטוף בעזה

יזהר שי:  אנחנו סגרנו 100 ימים בלי היקירים שלנו שנמצאים בשבי

יזהר שי:  כבר מתחילה להיות סיטואציה שבה לא ברור מי נמצא בשבי, האם אנחנו, הם או כולנו

יזהר שי:  אנחנו לא מצליחים לפצח את הנוסחה של מה המחיר להחזרת החטופים

יזהר שי:  לכל דבר יש מחיר

יזהר שי:  שכל אחד יחשוב מה המחיר שהוא מוכן לשלם בשביל להחזיר את החטופים

יזהר שי:  כמה חיילים אנחנו מוכנים להקריב למיגור חמאס? 100? 1,000? 2,000? יש מחיר, רק שיש משהו הגיוני ויש משהו שהוא לא הגיוני

יזהר שי:  לנו יש תחושה שתמחרו אותנו זול מידי

יזהר שי:  אנחנו אומרים להחזיר אותם עכשיו בכל מחיר

יזהר שי:  לא מה הכי טוב אסטרטגית, לא מה הכי טוב כלכלית - בכל מחיר

יזהר שי:  המשפחות מתפרקות

יזהר שי:  העם שבוי של המשפחות, והמדינה שבויה של השבויים

יזהר שי:  ביום שאחרי נצטרך לשלם הרבה הרבה יותר רק בשביל הרעיון הזה שלא החזרנו את אלה שיכולנו להחזיר חיים, לא בארונות, כי בארונות אפשר גם בעוד שנה

יזהר שי:  כולנו קצת פספסנו שהגענו ליום ה-100

יזהר שי:  אי אפשר לתקן רוורס

יזהר שי:  את מה שלא עשינו עד היום אי אפשר לעשות כי מי שכבר לא בין החיים לא יחזור או יחזור בארון

יזהר שי:  את מי שבחיים, ואנחנו רואים תמונות ואנשים, עדויות שהחמאס שולח במלחמות הפסיכולוגיות שלו, צריך להחזיר משם

יזהר שי:  חלקם במצב נוראי, חלקם במצב יותר טוב

יזהר שי:  את אלה שחיים להחזיר עכשיו

יזהר שי:        למלחמה יש שתי מטרות: מיגור החמאס והחזרת חטופים

יזהר שי:  שתי המטרות איכשהו התנגשו

יזהר שי:  מיגרנו הרבה בחמאס, נמגר הרבה בחיזבאללה בצפון, נמגר בחות'ים, באיראנים, במצרים, בפילדלפי, אבל את החטופים אנחנו רוצים מיד

יזהר שי:  זה לא עולה מתוך הכנסת, כי הוויכוח הפוליטי נשאר, ויכוח הכספים נשאר, והוויכוח בינינו נשאר

יזהר שי:  לנו נגמר הזמן

יזהר שי:  בדיוק דיברתי פה עם מישהו שאמר: "עד שהחטופים לא חוזרים אני לא פותח את העסק"

יזהר שי:  אנחנו בשבי של חיזבאללה, בשבי של החמאס, בשבי של השבויים שנמצאים בשבי

יזהר שי:  הם סובלים שם בפנים ואנחנו כולנו מתפרקים

יזהר שי:  אנחנו עושים כאילו אנחנו מתפקדים, וטוב שכך, אבל בפועל אנחנו לא מצליחים לתפקד

יזהר שי:  אני מבקש מכל מי שיכול להצטרף למחאות ולהשמיע את קולו, לפעול בכל מקום שהוא יכול להשפיע כדי להחזיר את כולם עכשיו, כשהמחיר, לצערי, הופך להיות כל מחיר אחרי 100 יום

יזהר שי:  אם לא הצלחנו להתמקח 100 יום, כנראה שלא נצליח גם ב-50 הקרובים

יזהר שי:  אנחנו כמעט מכריעים, כמעט נוגעים, ואז הופ, חסרים לנו עוד 10 שמתו בשבי ואנחנו מתפרקים פה מבכי

יזהר שי:  תודה רבה

ניצה: 	אני אימא של טל שוהם

ניצה:  ב-7 לאוקטובר נחטפו שבעה מבני משפחתי, כאשר שלושה מהם נרצחו

ניצה:  אני לא אראה לכם את כל השבעה, אני אראה לכם את הכי קרובים לי, שזה טל, עדי ושני הנכדים שלי

ניצה:  כמו שאמרו חבריי, היום זה היום ה-101

ניצה:  אני לא נושמת 101 יום

ניצה:  זה לא עניין עכשיו לנצח את החמאס, זה להחזיר עכשיו את החטופים

ניצה:  אנחנו כבר לא מבקשים, אנחנו דורשים שתדאגו שתהיה עסקה

ניצה:  אל תחכו לקבל עסקה, אלא תהיו אמיצים ותביאו עסקה שאומרת שכולם חוזרים הביתה, כל החטופים, לא קטגוריה אחת כן וקטגוריה אחת לא

ניצה:  אנחנו רוצים אותם עכשיו, ואנחנו רוצים אותם בריאים ושלמים

ניצה:       אתמול פרסמו תמונה של שלושה חטופים

ניצה:  אתמול בלילה לא נרדמתי כי שניים מהחטופים הם מקיבוץ בארי

ניצה:  אחד מהם זה ממש שכן של הבן שלי שנחטף

ניצה:  אם יראו את התמונה של הבן שלי, אני אקרוס, אני חושבת שאני לא אעבור בכלל את הלילה

ניצה:  אני דורשת מכם להציע עסקה ולהחזיר את כל החטופים הביתה בריאים, כי בכל יום שעובר יהיו עוד כאלה שלא יחזרו חיים

ניצה:  אני שילמתי מחיר בכך שהאחיין שלי נהרג ב"צוק איתן", שני קילומטר אווירי מהבית, בח'אן יונס

ניצה:  אין לי כוח לשלם מחיר נוסף, אני לא מעוניינת

ניצה:       הנכדים וכלתי לא יכולים להשתקם עד שאב המשפחה שזה הבן שלי לא יחזור

ניצה:  אני ממש לא מבקשת, אני דורשת שתעשו את זה

ניצה:  תהיו אמיצים ותגישו הצעה כדי שכל החטופים יחזרו

ניצה:  אנחנו לא יכולים להמשיך לספור את הימים

ניצה:  לא מספיק שהחטופים ששוחררו היו 50 יום בשבי, עכשיו כבר עברו 50 ימים נוספים

ניצה:  היינו בטוחים שיעברו כמה ימים ומחזירים את כולם

ניצה:  באיזו מדינה אנחנו חיים? זו מדינה מתוקנת שילדה בת שלוש צריכה לחגוג יום הולדת עוד שבועיים כשאבא שלה בשבי? איפה אנחנו חיים?  אני ממש דורשת שתעשו הכל ותדאגו שכל החטופים יחזרו עכשיו הביתה בריאים ושלמים

ניצה:  לנו אין זמן

ניצה:  המשפחות שלנו מתרסקות

ניצה:  בכל רגע ביום שאתם יושבים תזכרו את התמונות שלהם, כי זה יכול היה להיות כל אחד מכם

ניצה:  הם דפקו אצלנו בדלת

ניצה:  יכול להיות שאם לא הייתה המסיבה הם היו מגיעים לתל אביב ולירושלים

ניצה:  זה יכול היה להיות הבן שלכם, האח שלכם, האבא שלכם, הסבא שלכם

ניצה:  בכל רגע שאתם נושמים תסתכלו על הנכדים שלי ותראו שאבא שלהם איננו

ניצה:  ילדה בת שלוש שצריכה ללמוד שירים בעברית למדה לספור בערבית

ניצה:  באיזו מדינה אנחנו חיים? ילדה שגמולה מגיל 10 חודשים עושה פיפי במכנסיים

ניצה:  הכלה שלי שהיא פסיכולוגית לא מסוגלת לנשום כי החצי השני שלה איננו

ניצה:  אני דורשת מכל חבר כנסת ומכל מי שכאן: א', שזה לא ירד מסדר היום, וב', שתחזירו אותם הביתה בהקדם

ניצה:  תודה

יזהר שי: 	כמה כסף יעלה להחזיר חטופים? יש לזה מחיר? אנחנו כל שבוע באים וכולם מקבלים אותנו, מקשיבים, ויש חמש דקות של כאב

יזהר שי:  כל המדינה הזאת בהפרעה וחטופה

יזהר שי:  כמה כסף שווה כדי להחזיר את השפיות למקום הזה?     

משה גפני: כל כסף שבעולם, מה השאלה בכלל

משה גפני:  אין פה אחד ליד השולחן הזה, בוודאי בכנסת, שיחסוך באיזה שהוא כסף

משה גפני:  הלוואי וזה ייגמר בכסף

יזהר שי: אני שומע פה שחסר כסף כדי להחזיר את השפיות לעסקים

יזהר שי:  אנחנו ביום ה-100

יזהר שי:  אנחנו רוצים להחזיר את החטופים

משה גפני: העסקים מתמוטטים

משה גפני:  אנחנו יושבים היום לדון על פיצוי שהם יקבלו בנובמבר-דצמבר

משה גפני:  לכל כסף שבעולם כדי להחזיר את כל החטופים כל אחד יסכים, לא מעניין כמה זה

משה גפני:  הלוואי וזה היה כסף, אבל אנחנו דנים פה בחיות אדם

איתי סיגל: לפעמים זה גם לא כסף

איתי סיגל:  לבן דוד שלי יש שני עסקים

איתי סיגל:  אבא שלו בעזה ובת זוגו בעוטף

איתי סיגל:  שניהם לא יחזרו לחיים שלהם עד שדוד שלי לא יחזור, עד שלא תחזור קצת שפיות למדינה הזאת

משה גפני: הוא שאל כמה כסף

איתי סיגל: אני מוסיף

משה גפני: אנחנו לא שוכחים את זה לרגע, ואני מדבר בשמי ובשם החברים שלי

משה גפני:  בכל דבר שיצטרכו לעשות אנחנו תומכים, זה הרי ברור

משה גפני:  אתם הרי נפגשים איתנו בנפרד ועם הסיעות

משה גפני:  הכאב עצום, מה יש פה לדבר בכלל

משה גפני:  תודה רבה לכם

משה גפני:       הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (חרבות ברזל) (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"ד-2023, הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (חרבות ברזל) (הוראה שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"ד-2024, והצעת הודעה בדבר יישוב ספר לפי חוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961

יורם מצלאוי: 	אני אסקור את התקנות מלמעלה

יורם מצלאוי:  אני רוצה להתחיל בלהזכיר את התקנות הקודמות שהונחו בפני הוועדה

יורם מצלאוי:  בחודש אוקטובר הונחו תקנות לאזור מיוחד של 0 עד 40 שכולל את מערב הנגב, מרכז הנגב, מערב לכיש ולכיש

יורם מצלאוי:  בנוסף, אחרי דיון בוועדה ושיח יחד עם פיקוד צפון, הוספנו את יישובי קו העימות בנוסף לרמת הגולן, צפון ודרום, על פי העדכון של המגבלות שחלו שם בחודש אוקטובר והועלו על ידי פיקוד צפון

יורם מצלאוי:        מונחות כרגע תקנות לגבי נובמבר ודצמבר יחד

יורם מצלאוי:  המצב בצפון ממשיך כפי שהוא היום

יורם מצלאוי:  כשפנינו  לפיקוד צפון נאמר לנו שהמגבלות באזור הצפון בחודשים נובמבר-דצמבר חלו באופן זהה, למעט הסרת חסימת כבישים בסוף חודש דצמבר באזור דרום רמת הגולן, לכן הדבר הזה נכנס מלא מלא

ינון אזולאי: קצרין לא בפנים, נכון?      

יורם מצלאוי: קצרין בפנים

ינון אזולאי: מאוקטובר?     

יורם מצלאוי: מאוקטובר

יורם מצלאוי:  כמובן שגם לגבי היישובים הקונקרטיים שבהם חלו הגבלות בחודש אוקטובר והגיעו  לכאן בשבוע שעבר התקבל עדכון

יורם מצלאוי:       	לגבי הדרום המצב קצת יותר מורכב

יורם מצלאוי:  על חודש נובמבר אנחנו נותנים פיצוי כפי שהיה בחודש אוקטובר ל-0 עד 40, וזה כולל את מערב הנגב, מרכז הנגב, מערב לכיש ולכיש

יורם מצלאוי:  מכיוון שהבנו שהאירוע מה-7 באוקטובר הוא אירוע בממדים שמדינת ישראל לא הכירה, אירוע חריג מאוד, וההשפעות שלו צריכות להימדד יותר משלושה שבועות מיום קרות האירוע כי להשלכות שלו, בוודאי ההשלכות הכלכליות, יש השפעה מצטברת וממושכת על יכולת הפעילות של העסקים לטווח ארוך, הבאנו בחשבון את כל התקופה, כלומר הסתכלנו על נובמבר ודצמבר יחדיו

יורם מצלאוי:  נכנסו אזורים שבהם היו לפחות חצי מהתקופה של אוקטובר ונובמבר הנחיות כתומות והנחיות צהובות, שזה אומר מערב הנגב, מרכז הנגב, מערב לכיש ולכיש

יסמין פרידמן: זה הפרמטר היחיד? האם הנחיות פיקוד העורף הן הפרמטר היחיד?     

יורם מצלאוי: ככלל, על סמך מבצעים קודמים, אנחנו מסתמכים רק על הנחיות פיקוד העורף

יסמין פרידמן: פה זה לא מבצעים קודמים

יורם מצלאוי: באזור הצפון, ששם הייתה אנומליה בין הנחיות פיקוד העורף המקלות לבין ההנחיות שניתנו על ידי הצבא בשטח, ניתן פיצוי מלא

יורם מצלאוי:  הארכנו את המתווה הכלל ארצי גם לחודש דצמבר, לכן עסקים שלא נכנסים ולא נכללים בתוך התקנות האלו יקבלו את המענה על פי החוק במתווה הכללי

יורם מצלאוי:      על פי הנחיות פיקוד העורף, מערב הנגב, מרכז הנגב, מערב לכיש ולכיש היו ברובם ירוקים לאורך כל חודש דצמבר, לכן לא מצאנו הצדקה לתת לאזורים האלה על חודש דצמבר

יורם מצלאוי:  הבעיה הייתה שנתקלנו בקושי תפעולי, כשהקושי התפעולי נובע משני טעמים: אחד, הדיווח על פי תקנות מס רכוש הוא דיווח דו-חודשי, כלומר לחודשים נובמבר ודצמבר, לכן הפיצול בין החודשים במתווה הארצית ובתקנות היה מקשה מאוד על המערכת מבחינה תפעולית, היה מייצר המון המון בעיות, ושניים, המתווה הכלל הארצי שהוארך עד סוף חודש דצמבר מתייחס לכלל התקופה, כלומר מחשב את הפיצוי עבור חודשים נובמבר ודצמבר יחד, לכן אם לא היינו מחריגים את זה היה ניתן כפל פיצוי עבור חודש נובמבר

ינון אזולאי: על פי בקשתכם זה היה

יורם מצלאוי: כדי לטפל בקשיים האלה אנחנו מאריכים את התקנות עד חודש דצמבר עבור 0 עד 40, ומחילים מקדם של 0

יורם מצלאוי: 61 שיביא בחשבון פיצוי מלא עבור חודש נובמבר

יורם מצלאוי:  עבור חודש דצמבר הפיצוי יינתן אקוויוולנטי למתווה הכלל ארצי

יורם מצלאוי:       התקנות האלו התעכבו בגלל הצורך להביא מקור

יורם מצלאוי:  העלות של התקנות האלו מוערכת בחצי מיליארד שקל

יסמין פרידמן: מה המקור?     

יורם מצלאוי: אנחנו צופים שנצטרך להגדיל את קרן הפיצוי כך שיתבצע "פלאט" בממשלה על מנת לממן את הוצאות התקנות האלו

יורם מצלאוי:     	בנוסף, מונחות בפני הוועדה תקנות נוספות להארכת הוראת שעה עבור חמישה יישובים שבהם התבצע פינוי בפועל על פי הוראות הצבא ומערכת הביטחון

ינון אזולאי: יישובי ספר?     

יורם מצלאוי: יישובים שהם לא יישובי ספר שאנחנו מגדירים עכשיו בהוראת שעה כיישובי ספר

ינון אזולאי: עד מתי אתם מגדירים אותם?     

יורם מצלאוי: עד סוף הפינוי

משה גפני: 	מה שמות היישובים?     

מירב כהן: 	צוחר, בני נצרים, נווה, דורות וברור חיל

משה גפני: אורים, גבולות וצאלים לא נמצאים?     

מירב כהן: הם לא פונו בהחלטת ממשלה

ינון אזולאי: אמרת שאתם חושבים על פתרון בפעם שעברה

מירב כהן: אנחנו עדיין מנסים לחשוב על משהו

מירב כהן:  הצלחנו למצוא פתרון לחמשת היישובים האלה

משה גפני: אמיר, למה שלושת היישובים האלה לא נמצאים?     

מירב כהן: אנחנו מבינים את הבעיה מבחינת המועצה, אבל היישובים האלה לא פונו בכל החלטות הממשלה שהיו

מירב כהן:  החמישה יישובים פונו בהחלטות הממשלה

משה גפני: מה לגבי שלושת היישובים?     

מירב כהן: הם פונו בהחלטה של ראש המועצה

ולדימיר בליאק: כי אי אפשר להישאר שם

ולדימיר בליאק:  במקרה הייתי שם וראיתי ששגרת החיים שם לא קיימת

ולדימיר בליאק:  קריית החינוך היא במגן

מירב כהן: אין לנו דרך מעבר למה שהצלחנו

מירב כהן:  אנחנו עדיין מנסים לחשוב על פתרונות גם לשלושת היישובים האלה

משה גפני: אורית, בקשה

אורית פרקש הכהן: כולנו הקשבנו כאן לאיתי סיגל

אורית פרקש הכהן:  אני הקשבתי לו והתביישתי

אורית פרקש הכהן:  מה הוא אמר בתור בן למשפחת חטופים שעובר גיהינום כל יום? הוא אמר: "מה שאני מבקש מכם זה להיות עם מצפן, להיות מנהיגים, לשמש דוגמה אישית כמו שאנחנו, הציבור, משלם מחיר בימים אלה"

אורית פרקש הכהן:  והנה אנחנו כאן שבועיים אחרי תחילת השנה דנים על מתווה פיצויים לחודשים נובמבר ודצמבר

אורית פרקש הכהן:  אנשים פנו מהבית, הפסידו את רכושם, אבל הפיצוי שלהם מתעכב

אורית פרקש הכהן:         מה התרחש בממשלה שלנו אתמול בלילה? התקוטטות רבתית על מי מצליח לקבל יותר כספים קואליציוניים, על איך מלבינים את ההחלטה של שנת 2023 ולוקחים את כל הכספים הקואליציוניים ומכניסים אותם לבסיס התקציב

אורית פרקש הכהן:  התקציב החדש, המהודק בכאילו, שמכניס את כולנו לבור של כמעט 7% גירעון - זה 2% מעבר למה שהיינו צריכים להיות כשחברות הדירוג מסתכלות עלינו – יגיע לפה

אורית פרקש הכהן:  אדוני היושב ראש, אתה יודע שלפי החוק שהעברת ועדת הכספים תוכל להציע לשר האוצר, שמתקשה למלא את תפקידו, לצערנו הרב, כי הוא לא מבין את גודל האחריות שיש עליו, הצעת תקציב חדשה

אורית פרקש הכהן:  הצעתי לסדר שכבר נתחיל לשבת על הצעת התקציב החדשה שתבוא מידך כיו"ר ועדת הכספים

אורית פרקש הכהן:  יש לנו פה את הנציגים של העסקים הקטנים, של המילואימניקים שלא גומרים את החודש, אבל בממשלה חוגגים

אורית פרקש הכהן:  אני מציעה שנראה להם דוגמה אישית ונכין תקציב ראוי לעם הזה, תקציב שיראה דוגמה אישית להידוק חגורה מצד הממשלה, כלומר סגירת המשרדים המיותרים והשרים המיותרים, ושינוי בסדרי עדיפויות, בדיוק כמו שהם הפכו את החיים שלהם, כמו שהילדים שלי הפכו את החיים שלהם והלכו לצבא מעל ל-80 ימים, כמו משפחות החטופים וכל הציבור שעשה

אורית פרקש הכהן:  נכין תקציב אמיתי כך שצורכי הלחימה, הלוחמים, העורף, המפונים יהיו בעדיפות ראשונה, לא הכספים הקואליציוניים, לא הקצבאות שהגנבנו בשנת 2023, לא הקיצוץ בבריאות, ברווחה, בבריאות הנפש, בחינוך הממלכתי

אורית פרקש הכהן:  מה שעוד נראה בתקציב הזה הוא חזון לטווח ארוך למדינה שמתמודדת עם הוצאות ביטחון, כלומר שוויון נטל, חוק שירות ישראלי שבו כל הציבור במדינת ישראל, לא משנה מאיזה מגזר הוא, יתחייב לשירות לאומי או לשירות צבאי, והדבר הנוסף הוא מנועי צמיחה, לשים כספים שיכניסו לנו כסף

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  נאור, בקשה

נאור שירי: כשאני פתחתי את הצעת התקציב, מה גיליתי?      

משה גפני: איזו הצעת תקציב?     

נאור שירי: במה שהופץ, בחוברת

משה גפני: זו הצעת מחליטים

נאור שירי: בהצעה הכניסו את אשקלון, אבל בסעיף 4 כתוב שמפחיתים את התקציב המיועד למסלול המענקים שניתן לפי חוק לעידוד השקעות הון ביחס לשנת 2024 והלאה והוא יהיה רק למפעלים חדשים או למפעלים קיימים שמגדילים ב60% את השטח שלהם

נאור שירי:  אנחנו ישבנו פה וניהלנו דיון על איך אנחנו מעודדים את המפעלים, על איך אנחנו מעודדים את העסקים גדולים באזורי תעשייה, בו בזמן שנציג האוצר ידע לפנינו שהוא כתב תקנה שמקצצת לגמרי את הסעיף

נאור שירי:  לא רק שאשקלון לא תקבל - אף אחד לא יקבל, וגם מי שיקבל יקבל הרבה פחות

ינון אזולאי: כמה כסף יש בתקנה השנה?     

נאור שירי: מקצצים אותה

ינון אזולאי: 30% פחות מ-2022

משה גפני: אין לנו עכשיו דיון על התקציב, יש לנו דיון על לשלם פיצויים לאנשים

משה גפני:  על התקציב יהיה דיון

משה גפני:  מה אתה חושב, זה יעבור ככה?     

נאור שירי: גפני אמר שהוא יטפל

משה גפני: לא אמרתי כלום

משה גפני:  הדיון עכשיו הוא על תקנות שלפי דעתי הגיעו באיחור רב

ולדימיר בליאק: חודש וחצי

משה גפני: אימאן ח'טיב יאסין, בקשה

אימאן ח'טיב יאסין: נכון שאנחנו דנים עכשיו על התקנות של הפיצויים, לא על התקציב, אבל חשוב לי להעלות את מה שמתרוצץ בימים האחרונים לגבי התקציב של החברה הערבית

אימאן ח'טיב יאסין:  אנחנו יודעים בוודאות שיש הרבה גורמי מקצוע והרבה אנשים בתוך הממשלה שחושבים שזאת טעות אחת גדולה וגמורה לקצץ לחברה הערבית

אימאן ח'טיב יאסין:  יש לנו קיצוץ של 20%

אימאן ח'טיב יאסין:  אנחנו לא רוצים לחכות שיבוא התקציב ואז נדבר על איך לתקן

אימאן ח'טיב יאסין:  החברה הערבית נמצאת לאורך עשרות שנים במקום מאוד נמוך ומוחלש

אימאן ח'טיב יאסין:  עם הצעד הזה נרד למטה יחד עם כל החברה הישראלית

אימאן ח'טיב יאסין:  כבודו, אתה יושב ראש הוועדה, יש לך סמכות, יש לך כוח

אימאן ח'טיב יאסין:  יושבים אנשים נבונים משני הצדדים שמבינים את גודל הדבר שהולך לקרות

אימאן ח'טיב יאסין:  אסור לתת לזה לקרות

משה גפני: אני מסכים איתך

משה גפני:  אני חושב שלא צריך לפגוע בתקציב של הציבור הערבי

נאור שירי: להם קיצצו 15%, כשלכולם קיצצו 3%

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו קיצוץ של 20%

משה גפני: אימאן, אמרתי שאני מסכים איתך

אימאן ח'טיב יאסין: אני מאוד מעריכה, מודה ומקווה שתפעל גם בהתאם

משה גפני: כשיגיע לכאן התקציב נתייחס לעניין הזה

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להילחם על זה, לא רק להתייחס, כבודו

משה גפני: ולדימיר, בקשה

ולדימיר בליאק: אני רוצה להקדיש את המחויבות שלנו להשבת החטופים

ולדימיר בליאק:  אני לא חושב שיש מטרה היום שהיא יותר חשובה

ולדימיר בליאק:  אין לחטופים זמן, אין לנו זמן, אנחנו משפחה אחת, ואנחנו צריכים לעשות הכל כדי להשיב את האזרחים שלנו שנקלעו לאסון הזה, בין היתר גם בגלל הממשלה הזאת

ולדימיר בליאק:       אתה ציינת שהדיון פה הוא על פיצוים, לא על התקציב, אבל אני חושב שאי אפשר להפריד בין שני הנושאים, ואני אסביר מדוע

ולדימיר בליאק:  ב-2 בדצמבר שנה שעברה ראש הממשלה במסיבת העיתונאים הודיע שכל הקמפיין סביב הכספים הקואליציוניים והמשרדים המיותרים זה פופוליזם, שיהיה כסף לכולם

ולדימיר בליאק:  אחרי שבזבזתם חמישה מיליארד שקלים על כספים קואליציוניים והשארתם את כל המשרדים המיותרים בתקציב התוספתי לשנת 2023 פתאום הסתבר שאין כסף לכולם, הסתבר שאפילו בתקציב התוספתי של 2023 אין כסף לפיצויים המוגדלים לעסקים בטווח של אפס עד 40 כך שנאלצתם לעשות קיצוץ רוחבי עוד לפני הדיונים על התקציב השנה, נאלצתם לעשות קיצוץ רוחבי בתקציב 2024 כדי לממן את הפיצויים בנובמבר 2023

ולדימיר בליאק:       אתמול הייתי בסיור באחת מחברות כרטיסי האשראי והוצגו בפני נתוני הסליקה הארציים ולפי אזורים

ולדימיר בליאק:  אני חושב שזו טעות גדולה לבטל את הפיצויים המוגדלים לאזור 7-40 בחודש דצמבר, ואני חושב שזאת טעות גדולה לבטל את מתווה הפיצויים לעסקים החל מחודש ינואר בכל הארץ כי העסקים הקטנים לא התאוששו

ולדימיר בליאק:  יכול להיות שהפגיעה כרגע יותר קטנה מחודש אוקטובר, אבל כרגע העסקים לא התאוששו

ולדימיר בליאק:       אמרו לנו שגם הכספים הקואליציוניים, שזה שישה או שמונה מיליארד שקלים השנה, ושגם 10 משרדים מיותרים זה כסף קטן כי מול הוצאות המלחמה הגדולות אנחנו מגיעים בחיסכון הזה לשמונה, 10 מיליארד שקלים, אבל כנגד זה אתם מקצצים 20 מיליון שקל בסיוע לשכר דירה לגמלאים הכי עניים

ולדימיר בליאק:  1,000 שקל הם מקבלים סיוע מוגדל בשכר דירה

ולדימיר בליאק:  איך חברי הקואליציה לא מתביישים? 1,000 שקל זה קריטי לאנשים האלה

ולדימיר בליאק:  אני מכיר את האנשים האלה, רובם עולים חדשים שהגיעו בגיל מבוגר ולא הספיקו לצבור זכויות פנסיוניות

ולדימיר בליאק:  אתם מקצצים להם 1,000 שקל ומשאירים 10 מיליארד שקלים כספים קואליציוניים ומשרדים מיותרים - איפה הבושה? כמובן שאנחנו עוד נדבר על הקיצוץ גם במערכת החינוך וגם במערכת הבריאות

ולדימיר בליאק:  אנחנו חייבים לעצור את הקיצוץ הזה, הוא לא מוסרי, הוא לא ענייני

ולדימיר בליאק:  אני זוכר שחברי הקואליציה אמרו לי פה לפני חודש, "נכון שאנחנו מאשרים עכשיו את הכספים הקואליציוניים ואת המשרדים המיותרים כי אין לנו זמן, אבל בתקציב 2024 לא נאשר את זה"

ולדימיר בליאק:  זה לא כסף קטן

ולדימיר בליאק:  אתם בסוף מבזבזים את הכסף לצרכים הפוליטיים, לשימור הקואליציה, ואז לא נשאר לעסקים, לא נשאר למפונים, לא נשאר לגמלאים, לא נשאר למערכת הבריאות

ולדימיר בליאק:       	לגבי התקנות, איך הגעתם לממוצע של 61%? אני חושב שהממוצע הנכון הוא בין 80 ל-85 אחוז

משה גפני: אני לא מסכים ל-61

ולדימיר בליאק: הפיצוי המוגדל הוא בערך 30% ממה שיש בכלל ארצי

ולדימיר בליאק:  אם חודש אחד הוא 100% והחודש השני הוא 70%, הממוצע הוא 85%

יורם מצלאוי: 	אחרי עבודה מאומצת שנעשתה ברשות המסים בהקשר הזה הגיעו למסקנה שה-0

יורם מצלאוי: 61 מביא לפיצוי מלא עבור חודש נובמבר, ככל שהתקנות יהיו מוחלות באופן מלא, כאשר חודש דצמבר יהיה אקוויוולנטי לפיצוי הכלל ארצי

אלישיב ממן: לקחו את נתוני האמת של אותם עסקים ובדקו מה הם היו מקבלים אם הם היו מקבלים מענק מחזורים בגין חודש נובמבר ומענק הוצאות בגין חודש דצמבר

אלישיב ממן:  צריך להבין שהסיבה שזה יוצא יותר נמוך ממה שאינטואיטיבית זה היה אמור לצאת - -     

ולדימיר בליאק: זה לא אינטואיטיבי, זה מתמטי

רועי כהן: תגיד לי מי הגיש נובמבר

רועי כהן:  מישהו הגיש נובמבר? איך אתה יכול לדעת? מה, אתה חושב שאנחנו טמבלים?         

אלישיב ממן: נתוני אמת הם על פי נתוני מע"מ

מירב כהן: חד-חודשי הגיש, יש נתונים

ולדימיר בליאק: אתה טוען שנובמבר זה 100% ודצמבר זה 20%

אלישיב ממן: 	לעסקים עתירי כוח אדם ולעסקים אחרים מסלול הוצאות עדיף

אלישיב ממן:  הממוצע חושב למי שלא נחשב מסלול הוצאות, לכן - -     

ולדימיר בליאק: אפשר לראות את החישוב?       

משה גפני: אם יש לי עסק במקום הזה, מה אני מקבל על נובמבר ומה אני מקבל על דצמבר?      

מירב כהן: 	מה אנחנו מקבלים במקדם המקסימאלי בהוצאות קבועות? 22% על חודש

מירב כהן:  זה יוצא חישוב מדויק לחלוטין

רועי כהן: מה עם השכר?     

מירב כהן: 	השכר מגולם בתוך המחזורים

אופיר כץ: יש הבדל בין מה שקרה לעסקים בחודש נובמבר לבין מה שקרה להם בחודש דצמבר

מירב כהן: בנוסחה הזאת נוצר עיוות כי בסוף גם מי שיש לו בדצמבר ירידה פחותה מ-25% יקבל פיצוי למרות שבמענק הכללי הוא לא היה מקבל פיצוי

אופיר כץ: זה שאתה מחבר את שניהם ביחד אתה גורם לו לקבל פחות בחודש שהוא נפגע הרבה יותר

מירב כהן: הבעיה נוצרה בדיווחים דו-חודשיים

מירב כהן:  בדיווח דו-חודשי אין לנו דרך - -          

אופיר כץ: איך עשינו את אוקטובר?     

מירב כהן: גם דו-חודשי

מירב כהן:  אין לנו דרך לפצל

מירב כהן:  כדי לפצל צריך רואה חשבון או יועץ מס שיכין חוות דעת מה היה בחודש אחד ומה היה בחודש השני, מה שהופך את זה ללא אוטומטי

מירב כהן:  אין לנו דרך במה שהוא לא אוטומטי

מירב כהן:  אני לא יכול להגיד שה-61% מתאים לכולם ב-100%, אבל זה הממוצע שמתכנס לרוב העסקים

מירב כהן:  יש כאלה שיצא להם יותר, יש כאלה שיצא להם פחות

ינון אזולאי: כמה יצא פחות? למי יצא פחות?     

מירב כהן: אנחנו רואים עסקים בבאר שבע ובאשדוד שהלכו להוצאות קבועות, לא למסלול מחזורים

מירב כהן:  לעסקים עתירי תשומות ורווחיות נמוכה לא שווה ללכת - -     

אופיר כץ: ופה אתה נותן להם לבחור?     

מירב כהן:  30% מהעסקים בבאר שבע הלכו בכלל למסלול הוצאות מזכות באוקטובר, לא למסלול מחזורים

מירב כהן:  למה? כי הם עסקים עם רווחיות מאוד נמוכה שלא שווה להם

מירב כהן:  הם קיבלו את ההוצאות ויצאה להם תוצאה יותר טובה

מירב כהן:  עסק שמפסיד כל חודש 100,000 שקל וסגר את העסק שלו באוקטובר, קיבל את כל ההוצאות הקבועות שלו, דבר שגרם לו פעם ראשונה לסיים בלי הפסדים

יסמין פרידמן: כמה כאלה יש?     

מירב כהן: מסתבר שיש הרבה כאלה

אופיר כץ: אם אי אפשר להפריד צריך להגדיל את האחוזים

אופיר כץ:  אם אתה אומר שיש כאלה שירוויחו ויש כאלה שיפסידו, אנחנו צריכים לדאוג לאלה שהולכים להפסיד

משה גפני: יסמין, בקשה

יסמין פרידמן: חברת הכנסת אימאן ח'טיב, פגיעה בתקציב של האוכלוסיות הערביות היא פגיעה גם באוכלוסיות היהודיות

יסמין פרידמן:  אם יש פגיעה כזאת חמורה אצלכם, היא תתגלגל אלינו מהר מאוד, בטח ובטח איפה שאני גרה

יסמין פרידמן:  שלא תחשבי שאת לבד, זה חשוב גם לי

יסמין פרידמן:       אני רוצה לקחת כדוגמה את באר שבע

יסמין פרידמן:  לא שר האוצר ולא אף אחד מהיושבים פה היה יכול להמשיך להתנהל בלי לקבל משכורת בחודש נובמבר

יסמין פרידמן:  זה שאנחנו באמצע חודש ינואר דנים על נובמבר זו בושה

יסמין פרידמן:  אין לי מושג איך אנשים שורדים, אני באמת לא יודעת, וגם אין לי מה להגיד להם

יסמין פרידמן:       אני במספרים ובחישובים שלכם לא מבינה גדולה

יסמין פרידמן:  אני אמנם משתדלת להעמיק, אני שואלת, אני מתעניינת, אבל הבנה עמוקה אין לי

יסמין פרידמן:  באנשים אני כן מבינה, במצוקות אני כן מבינה, ומה שאני רואה בשורה התחתונה זה ש-60% עלול לרסק עסקים

יסמין פרידמן:  יש עוד פרמטרים חוץ מהנושא של פיקוד העורף

יסמין פרידמן:  יש ערים שמושתתות על עובדים שנכנסים מבחוץ

יסמין פרידמן:  העיר באר שבע מושתתת מאוד חזק על סטודנטים שרק חזרו לאחרונה ולא היו כל חודש נובמבר ורוב חודש דצמבר

יסמין פרידמן:  יש פה דברים שצריך להסתכל עליהם אחרת, לכן 60% זה לא הגיוני

יסמין פרידמן:  אתם בכך תרסקו עיר שגם ככה עדיין מתאוששת מהקורונה

יסמין פרידמן:  בעלי עסקים בבאר שבע עדיין משלמים הלוואות מהקורונה

יסמין פרידמן:  יושב ראש הוועדה, אני מבקשת שנחשוב על הנוסחה מחדש

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  ינון, בקשה

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב ראש

ינון אזולאי:  אמיר, כשאמרתם שעשיתם את הבדיקה מול כל העסקים, אני מאמין שזה היה על מה שהגישו

ינון אזולאי:  כמה מתוך כל העסקים הגישו? האם 70%, 80%, 99%?     

אלישיב ממן: אני צריך לבדוק את זה

ינון אזולאי: אתה אומר לי שמדובר על כל העסקים, אבל זה לא כל העסקים, יש הרבה שעדיין לא הגישו

ינון אזולאי:  יש גם המון שנדחו ואחרי שיערערו הם כן יקבלו

ינון אזולאי:  אני לא מדבר על אותם אלה שבתוך השבע, על אלה שבמסלול האדום שעדיין לא קיבלו כספים ויש איזו שהיא בעיה כי לא יודעים לחשב להם

ינון אזולאי:  תבדקו גם את הנושאים האלה

ינון אזולאי:  אם תבואו ותגידו: "תשמע, 60% מכל העסקים הגישו ו-40% לא הגישו", יכול להיות שהחישוב שלכם לא נכון

ינון אזולאי:       כשאתם מדברים על חודש דצמבר, על החישוב הזה, אז יש במערב הנגב יישובים שהם 7 עד 40 שעדיין לא חזרו

ינון אזולאי:  אגב, גם בתוך אשדוד יש עדיין מקומות, כמו הגנים והמעונות שלא חזרו כי הם לא ממוגנים

ינון אזולאי:  אני מדבר על מעונות היום הפרטיים, על גני ילדים הפרטיים שעדיין לא נתתם להם מענה

ינון אזולאי:  ביקשתי שישבו איתם, אבל אני לא יודע אם ישבו איתם

ינון אזולאי:  אין להם מענה

ינון אזולאי:  לגני גני הילדים הפרטיים אין מענה

ינון אזולאי:  מה שהבאתם זה למעונות הסמל

נאור שירי: גני ילדים פרטיים זה 75% מגני הילדים

ינון אזולאי: בדיוק, ולזה אין מענה

ינון אזולאי:  גם לגבי הקבלנים אני יודע שלא היה מענה

ינון אזולאי:  איפה הסיפור של חברות ההפקות? לחברות ההפקות אין הוצאות קבועות, הן לא מקבלות שום מענה בשום חוק

ינון אזולאי:  המענה היחידי שהן מקבלות זה איך לסגור עוד עסק ועוד עסק

ינון אזולאי:  גם בתקנות פה אני לא רואה שום מענה

ינון אזולאי:  לגבי התיירות - אותו דבר

ינון אזולאי:  אמרו שיביאו לנו את התיירות בנפרד, אבל גם שם לא קיבלו מענה ולא יקבלו מענה

ינון אזולאי:        הבאתם פה את יישובי הספר הנוספים עד סוף הפינוי

ינון אזולאי:  את אשקלון הבאתם עד סוף שנה, נכון?     

מירב כהן: כן

ינון אזולאי: למה פה לא לעשות אותו דבר?         

מירב כהן: כי פה זה מתבסס על יישובים שפונו

מירב כהן:  ברגע שהם חוזרים הם יכולים לעבוד רגיל

ינון אזולאי: אבל יש יישובים שלא יחזרו גם עוד שנתיים

מירב כהן: ככל שהפינוי יוארך גם זה יוארך

ינון אזולאי: למה לא לתת ודאות?     

יורם מצלאוי: התקנות קובעות עד גמר הפינוי

ינון אזולאי: למה שלא תיתן ודאות ותגיד: "אני נותן או שנה או עד סוף הפינוי, לפי המאוחר ביניהם"?     

מיכל שיר סגמן: האוצר עשה סיור במקומות האלה? ראיתם איך זה נראה שם?     

מירב כהן: עשרות פעמים

מיכל שיר סגמן: אתם יודעים שאי אפשר

יורם מצלאוי: הבסיס שעליו התקנות האלו נשענות זה הפינוי עצמו

ינון אזולאי: כן, אבל גם כשהוא יחזור מהפינוי הוא לא מיד פותח

ינון אזולאי:  למה שלא תיתן את האופציה עד סוף שנה או עד שחוזרים מהפינוי?     

יורם מצלאוי: ואם יסתיים הפינוי עוד חודש?     

ינון אזולאי: אז יש לו ודאות

ינון אזולאי:  נראה לך שעוד חודש הוא חוזר לשגרה?     

יורם מצלאוי: הנימוק נשען על הפינוי בפועל, כי יש המון ישובים אחרים שיכולים לטעון את אותו דבר

יורם מצלאוי:  היכולת שלנו לאבחן את הישובים האלה היא על ידי כך שבישובים האלה ניתנה הוראה מפורשת של הצבא לפנות

ינון אזולאי: אני פחות מסכים איתך בעניין

מירב כהן: רשום בחקיקה שזה עד לסיום תקופת הפינוי

ינון אזולאי: פעם שעברה דיברנו פה על עוסקים פטורים

ינון אזולאי:  אני לא מדבר על הסכום של 4,200 שקל שסוכם, אני מדבר על כך שצריך לשלם את זה, שצריך להתחיל לשלם לעוסקים הפטורים, לא להתעכב

משה גפני: אנחנו מקבלים ביקורת מאוד מאוד קשה על העניין הזה

משה גפני:  אנחנו לא מדברים על הסכום, על הסכום הייתה הסכמה, אני מדבר על כך שצריך שהם יקבלו את זה מיד

משה גפני:  לא ייתכן שיש נשים יחידניות שהן רעבות ללחם

מירב כהן: לקחנו את מה שאמרתם, טיפלנו, והיום כולם יראו את הכסף

משה גפני:  מיכל שיר, בקשה

מיכל שיר סגמן: תודה, אדוני היושב ראש

מיכל שיר סגמן:  אני אפתח ואומר שהמטרה של כולנו זה שהעסקים יחזרו לעבוד ושאף אחד לא יצטרך פיצוי ולא יצטרך כסף מדינה

מיכל שיר סגמן:  המטרה שלנו היא כמו שלכם - שהמשק יחזור כמה שיותר מהר, אבל עם זאת, אדוני היושב ראש, יש הבדל בין קו ביטחוני לבין קו כלכלי

מיכל שיר סגמן:  אנחנו מבינים שהצבא הוא זה שקובע מתי חוזרים, איך חוזרים, אבל עדיין יש הבדל בין סכנת חיים לבין העובדה שיש ירידה בכוח הקנייה כי חלק חזרו, חלק לא חזרו, ולחלק ייקח עוד זמן

מיכל שיר סגמן:  אנחנו רואים איך חצי מהיישובים של האזור לפעמים מפונים, אנחנו רואים איך נתיבות ואופקים לא מוכרים את אותן הכמויות

מיכל שיר סגמן:  יש עיוותים, למשל, בין אשקלון לבין נתיבות

מיכל שיר סגמן:  המרחק שלהם הוא אותו מרחק בדיוק, אם אנחנו מסתכלים על המפה, אבל לאשקלון יש פיצוי מלא ולנתיבות יש פיצוי חלקי, מה שמאוד משפיע על האנשים בפועל

מיכל שיר סגמן:  זה לא משנה מה החליטו בהיבט הביטחוני, אנחנו רואים שהלכה למעשה האזור עצמו מפונה

מיכל שיר סגמן:  אם אתם צודקים ואין פגיעה בעסקים, לא אמורה להיות בעיה, אנחנו לא נראה ירידה

מיכל שיר סגמן:  אם בן אדם לא נפגע, הוא לא זכאי, בזה תם הטקס, נגמר הסיפור, אבל אם בן אדם כן נפגע, כשבמקרה אותו אדם יושב באופקים, מה הבעיה שהוא יקבל את הפיצוי? אם זה דיפרנציאלי ובדיעבד, למה כל החתכים והקווים האלה?     

ולדימיר בליאק: והאם הפגיעה בדצמבר מהותית או שונה מהפגיעה בנובמבר?     

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  חמד, בבקשה

חמד עמאר: כשקראתי את הצעת המחליטים על התקציב ראיתי שמקצצים 15% מהתכנית

משה גפני: יהיה דיון על התקציב

חמד עמאר: אני יודע, אבל חשוב מאוד להעלות את זה לפני שמגיע התקציב

חמד עמאר:  כולם מגיעים לדרוזים, כולם מדברים עם הדרוזים, כולל מנכ"ל משרד ראש הממשלה שפגש אותם רק בשבוע שעבר, וכולם מבטיחים הבטחות, אבל כשאתה קורא שמקצצים 15% מתקציב שאמור לעבור ב-2023, לא עכשיו, אתה אומר: "אז למה כל ההבטחות, למה להגיע, למה לבקר, למה לתת הרגשה טובה לראשי רשויות, לתושבים"? אתה רואה שמשרדים מיותרים לא מקצצים

חמד עמאר:  שמעתי בדרך שמעבירים את המשרד לשוויון חברתי

נאור שירי: סגרו אותו

חמד עמאר: העבירו אותו למאי גולן, לא?     

נאור שירי: איך מאי גולן תתמודד עם העומס?     

חמד עמאר: אני מוכן להתערב עם כל חבר כנסת אם הוא יודע כמה שרים יש במדינת ישראל

חמד עמאר:   כשאני שואל שרים, הם אפילו לא יודעים מה התקציב שלהם, אם יש להם בכלל תקציב

חמד עמאר:         התקנות מגיעות חודש וחצי אחרי

חמד עמאר:  כשביקשנו שיביאו לנו את התקנות אמרו לנו שיש סיבות טכניות

חמד עמאר:  רק בשבוע שעבר הם הודו שאין מקור תקציבי

חמד עמאר:  אם לא היה מקור תקציבי לתקנות, הם היו יכולים לחסוך לנו את החודש וחצי

משה גפני: המקור התקציבי נולד בשבוע שעבר

חמד עמאר: זה מה שאמרו לנו

חמד עמאר:  אם זה רק היה העניין של המקור התקציבי, הם היו צריכים לפני חודש וחצי לקצץ קיצוץ רוחבי של אחוז אחד

משה גפני: חמד, בתור אופוזיציה זה בסדר, אבל האמת היא לא כזאת

חמד עמאר: האוצר דיבר על מקור תקציבי

חמד עמאר:  באוצר משקרים? יכולנו לחסוך לאנשים - -      

ולדימיר בליאק: העובדה היא שב-2023 לא היה מקור תקציבי

חמד עמאר: יכולנו לחסוך את כל הסבל

חמד עמאר:  שמעתי פה את אמיר אומר שמסיבות תפעוליות-טכניות הם לא מביאים את זה

חמד עמאר:  רק בשבוע שעבר גילינו שהסיבה היא מקור תקציבי

חמד עמאר:  היינו צריכים להביא את זה לפני חודש ולעשות את סגירת המשרדים המיותרים וביטול הכספים קואליציוניים

חמד עמאר:  יכולנו לעשות את זה בתקציב 2023

חמד עמאר:  אם מדובר במקור תקציבי, איך כשהעברתם את תקציב 2023 לא הבאתם את זה? אתם יודעים שהתקנות היו צריכות לבוא לאישור בתחילת דצמבר

חמד עמאר:         הבנתי ש-7-40 בדרום לא מקבלים מלא

חמד עמאר:  המלחמה בצפון זה לא רק קו עימות, זה לא רק 1-5

חמד עמאר:  כל הצפון במלחמה - אנשים לא מגיעים, לא קונים, אנשים לא מתנהלים רגיל

יורם מועלמי: הצפון מקבל מלא

חמד עמאר: אני יודע

חמד עמאר:  מה שקורה היום בצפון זו הפקרות של הממשלה - התושבים עזבו את הבתים שלהם, כשהממשלה עדיין לא החליטה אם היא נכנסת למלחמה או לא נכנסת למלחמה, היא מסתמכת על מדינות אחרות שיפתרו את הבעיה

חמד עמאר:  או שהממשלה החליטה לוותר על הגליל, או שלממשלה אין את היכולת להחליט

חמד עמאר:  חבל שאנחנו במצב כזה בצפון

חמד עמאר:       אדוני היושב ראש, עברתי על התקציב, על מה שנמצא באתר הכנסת

חמד עמאר:  זו בושה של תקציב, וחבל שמביאים תקציב שכזה

משה גפני: האמת היא שלא היה דיון על מקור תקציבי

משה גפני:  לי לא אמרו מילה וחצי מילה בעניין הזה

משה גפני:  היו ויכוחים אחרים לגמרי

משה גפני:  אמיר צודק שהיו בעיות טכניות

משה גפני:  היה ויכוח על ה-40 קילומטר, היה ויכוח משפטי, והיה ויכוח על פרטים טכניים

משה גפני:  המקור התקציבי נולד לפני שבוע או שבוע וחצי

חמד עמאר: בשבוע שעבר

משה גפני: זה לא היה לפני זה

משה גפני:  אם הייתי יודע לפני חודש וחצי על מקור תקציבי, הייתי הולך לאנשים והייתי אומר: "בואו נפתור את זה"

משה גפני:  לא זאת הייתה הבעיה, הייתה בעיה הרבה יותר קשה

ולדימיר בליאק: כמה זה?     

חמד עמאר: חצי מיליארד שקל

ולדימיר בליאק: בתקציב התוספתי של 2023 לא מצאו חצי מיליארד שקל לפיצויים לעסקים, אבל מצאו חמישה מיליארד שקלים לכספים קואליציוניים

משה סולומון: הכספים הקואליציוניים זה לא כסף תוספתי, סתמי, זה הולך לפעילויות של תנועות הנוער, של עמותות

משה סולומון:  ולדימיר, אתה חוזר על אותם דברים כל הזמן

משה סולומון:  מיותר

נאור שירי: שוב אתה משתמש במילה "מיותר" לא בקונטקסט הנכון

נאור שירי:  מיותר זה השר עמיחי אליהו מהמפלגה שלך, מיותר זה הכספים הקואליציוניים

נאור שירי:  הנתונים שולדי נותן הם לא מיותרים

משה סולומון: יש לנו שיח לגבי המשרדים

משה גפני: חבר הכנסת שוסטר, בקשה

אלון שוסטר: אני רוצה לגעת בסוגיית היישובים שהם ספר אבל הפלא ופלא לא נכללים כספר

אלון שוסטר:  יישובי ספר הם יישובים שנמצאים ליד הגבול

אלון שוסטר:  יש לנו את באר מילכה ועזוז - יותר ספר מזה לא יכול להיות, יותר פריפריה לא יכול להיות - שנמצאים בקרבת גבול מצרים, כשלידם שני ישובים אחרים שהוקמו אחרי הסכם השלום עם מצרים

אלון שוסטר:  אנחנו מוצאים שהיישובים האלה לא זכאים

אלון שוסטר:  אגב, גם באשכול יש שלושה יישובים כאלה

אלון שוסטר:  לא אפשרי שתהיה מציאות הזויה כזאת

ולדימיר בליאק: צריך להחליף את הממשלה ואז יהיה סדר

ולדימיר בליאק:  בואו תעזרו לנו

אלון שוסטר: מדובר פה בטעות של שנים, כשאנשי האוצר מודים בכך

אלון שוסטר:  הם גם אומרי שאם נתלונן על כך הם יבטלו במטה קסם או באגרוף ברזל את כל העניין הזה של יישובי ספר

אלון שוסטר:  אני מציע  שלפני שמאיימים נעשה סדר כך מי שהוא ספר יזכה באות הכבוד שהוא חי בספר

משה גפני: חבר הכנסת סולומון, בקשה

משה סולומון: יש מספר יישובים שנמצאים בתוך ה-40 קילומטר, ואני מדבר כרגע על העסקים שבגלל הנחיות פיקוד העורף יוצאים מהמתווה אף על פי שגם הם לא עבדו

משה סולומון:  מה ההבדל בין יישובי מזרח לכיש שמקבילים ליישוב לכיש, שמקבילים ליישוב להב ונכללו בתוך המתווה, לבין יישובים כמו אמציה, שקף, נטע, קטיף שלא קיבלו את הדבר הזה? מה עושים עם זה? איפה זה יושב כרגע?     

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב, בקשה

רועי כהן: כשאישרנו את אותן תקנות בתחילת נובמבר הייתה פה הבטחה, כולל הבטחה של שגית, היועצת המשפטית של הכנסת, שהתקנות יגיעו בתחילת דצמבר ולא יהיה בהן שום שינוי, שיהיה בהן רק שינוי לטובה

רועי כהן:  את זה שמעת במו אוזניך, אני שמעתי, וגם כל העצמאים שמעו

רועי כהן:  זה לא הגיע בדצמבר

רועי כהן:  באנו ושאלנו כל פעם מחדש כי אנשים חיכו, רצו לדעת מה לעשות, איך להתכלכל, איך לנהל את העסק שלהם

רועי כהן:  צריך לזכור, אדוני, שהם קיבלו כרגע רק 60%

רועי כהן:  כשאתה תבוא לאשר עכשיו את המקדם של 0

רועי כהן: 61 צריך שיעמוד לנגד העיניים שלך את זה שהם קיבלו רק 60% מהפיצוי

רועי כהן:  עכשיו רוצים על נובמבר ודצמבר לקבוע להם 60% כשהם קיבלו רק 60%

משה גפני: מה אתה מציע?     

רועי כהן: אני מציע 80%

רועי כהן:  כשעשינו את הבדיקה שלנו זה יצא בסביבות 80%, אבל זה גם יכול להגיע ל-85%

רועי כהן:  למה רוב העסקים קיבלו רק 60% מקדמה ולא קיבלו מלא? לעסקים שאנחנו כרגע מייצגים עוד לא נפתחה האופציה

רועי כהן:  אנחנו ב-15 לינואר ועדיין לא נפתחה האופציה לעסקים בין 7 ל-40

רועי כהן:  נפתחה האופציה לכל המשק, אבל ל-7 עד 40 לא נפתחה האופציה

רועי כהן:  בעלי העסקים רוצים ודאות שהכסף ייכנס מהר, הם רוצים שלא יגעו להם בפיצוי עם משוואה של 0

רועי כהן: 60 אלא יתנו 0

רועי כהן: 80

שולמית אלוני: לא ניתנה הבטחה על ידי שגית

אופיר כץ: נשמע מדבריך כאילו היא הבטיחה והפרה את זה

אופיר כץ:  זו לא סמכות שלה

אופיר כץ:  היא ביקשה מהאוצר, אבל היא לא אמרה שיהיה לכם את זה

אופיר כץ:  היא לא יכולה להגיד דבר כזה

אופיר כץ:  זה לא בסדר, רועי

שולמית אלוני: היא לא יכולה להגיד מראש

שולמית אלוני:  כל הזמן דיברנו על זה שהקריטריון הוא קריטריון שנסמך על - -     

רועי כהן: את רוצה שנביא לך את ההקלטה שבה היא אמרה שיהיה מיטיב יותר?     

משה גפני: היועצת המשפטית צודקת, שגית לא אמרה את זה

רועי כהן: היא אמרה שיהיה רק מיטיב

ינון אזולאי: דיברנו על התוספת של היישובים, ואז היא אמרה שלא יגרעו מזה

משה גפני: ראש עיריית באר שבע, בקשה

רוביק דנילוביץ: אני חושב שהדיון הזה שהקשבתי לו בקשב רב חשוב בשני היבטים

רוביק דנילוביץ:  הוא חשוב בנוגע להווה, לקיום של אנשי העסקים, והוא חשוב גם לעתיד הקרוב לגבי מי ישרוד, כי המגזר העסקי מניע את גלגלי הכלכלה גם אצלנו

רוביק דנילוביץ:  המציאות לא בנויה מנוסחה

רוביק דנילוביץ:  כולנו מבינים את גודל האירוע הכלכלי ברמה הלאומית, אני לא מקל בכך ראש

רוביק דנילוביץ:  יש פה אירוע גדול בכל מה שקשור למגזר העסקי שמשליך ויוצר אדוות נוספות גם עלינו

רוביק דנילוביץ:  עיר מטרופולין כמו באר שבע שואבת את כוחה מהיישובים באזור הדרום שרובם מפונים

רוביק דנילוביץ:  הכוח הכלכלי, כוח הקנייה לא נמצא, וכך גם האוניברסיטה והמכללות כי פשוט לא לימדו

רוביק דנילוביץ:  אין הבדל בין אוקטובר לנובמבר

רוביק דנילוביץ:  על פי כל המדדים אנשים לא עבדו

רוביק דנילוביץ:  הדרום נכנס לאירוע הזה לא רק אחרי הקורונה, הדרום נכנס לאירוע הזה אחרי רצף של סבבים ביטחוניים

רוביק דנילוביץ:  "שומר חומות", "עלות השחר", "מגן וחץ", זה לא רק שמות, זה לא רק מבצעים, זה מבצע הישרדות של העסקים שלנו

רוביק דנילוביץ:  לנו יש פער של למעלה מ-30 מיליון שקלים בהכנסות

רוביק דנילוביץ:  למה? כי המגזר העסקי לא מסוגל לשלם

רוביק דנילוביץ:  כשהוא לא מסוגל לשלם כולנו מפסידים

רוביק דנילוביץ:  מה אנחנו מפסידים? העסקים יתחילו לאט לאט להיסגר, עובדים יפוטרו, ויהיה העדר הכנסות גם למדינה וגם לרשות המקומית

רוביק דנילוביץ:  כולנו מפסידים

רוביק דנילוביץ:  כפי שיש אחריות של מדינת ישראל לכל כך הרבה סקטורים והיא משתדלת לעזור לכולם, כך יש לה גם אחריות למגזר העסקי והכלכלי שלנו, לשיקום שלנו, לשיקום הלאומי

רוביק דנילוביץ:  זה מתווה השיקום של העסקים שלנו

רוביק דנילוביץ:  אחרי שבדקתי ראיתי ש-61% לא מספיק

רוביק דנילוביץ:  אני יודע שיש מאמצים, אבל זה לא מספיק

רוביק דנילוביץ:  אם תביאו את זה ל-80%, אני חושב שזה יהיה טוב

אורית פרקש הכהן: הבנתי שחתכתם את המענק ל-11% עבור הוצאות קבועות של אותו בעל עסק לחודש שבו אנחנו מדברים

אורית פרקש הכהן:  אני חייבת להודות שאני לא לגמרי מבינה את הרציונל של המספר הזה, של ה-11%

אורית פרקש הכהן:  מה עם עסקים שנפגעו שלא על בסיס מרחק? חבר הכנסת אזולאי דיבר על הפקות, אבל יש גם את תחום האירועים והחתונות

אורית פרקש הכהן:  בעיר כמו אופקים שספגה את מספר האבדות השני אחרי מסיבת נובה קשה לי להאמין שיש אירועים, שמחות

אורית פרקש הכהן:  להכניס אותם לחקיקה הכללית שמדברת רק על הוצאות קבועות, על נושאים של שכר ועובדים, נראה לי לא מתאים

משה גפני: אבי נוימן, בקשה

אבי נוימן: המערכת של הארכת התקנות של נובמבר-דצמבר נפתחה, אפשר להגיש

אבי נוימן:  המסלול הארצי נפתח היום

אבי נוימן:  עוד לא ראינו את מכתבי ההחלטה על דחיית התביעות

אבי נוימן:  הבטיחו שזה יהיה ביום ראשון הזה או ביום ראשון הבא

אבי נוימן:  זה חשוב, כי זה גם מתכתב לגבי איך בכלל שיקללו את אלה שדחו אותם

אבי נוימן:  עשינו עבודה, עשינו בדיקות בתוך הסימולטור של לשכת רואי החשבון למקרים של תביעות שהיו בפועל על אוקטובר

אבי נוימן:  לקחנו את התביעות שהיו במסלול מחזורים, תרגמנו אותם למסלול ההוצאות הארצי

אבי נוימן:  אנחנו הגענו, וזה די דומה למה שרועי הציג כאן, ליחס שצריך להיות בין מסלול ההוצאות הארצי, שהוא אכן יותר נמוך – אגב, לא בכל המקרים, כי יש מקרים שאמיר ציין שמסלול ההוצאות הארצי נתן אפילו יותר מ-100% מהמחזורים, מה שצריך להביא אותנו הרבה מעבר ל-0

אבי נוימן: 61%

אבי נוימן:  נטרלנו הרבה מאוד עסקים שהיו בתוך תקרת המינימום שהחזירה אותם לטבלה של העוסקים של ה-300,000 והגענו לממוצע של בין 45 ל-75 אחוז מהמסלול המחזורים, כשזה היחס של מסלול ההוצאות המזכה הכלל ארצי

אבי נוימן:  אני מזכיר שצריך להכפיל את זה ב-50% ואז מגיעים ל-80,85 אחוז, כמו שעמיתי רועי אמר

משה גפני: ירון גינדי, בקשה

ירון גינדי: אני רוצה לדבר על התחשיב

ירון גינדי:  עסק שירד לו 50,000 שקל בחודש דצמבר, גם אם לא היינו עושים תחשיבים מסובכים, המינימום שמגיע לו על פי החוק שאישרתם בכנסת זה 14,000 שקל

ירון גינדי:  14,000 מתוך 50,000 שווה 28%, לא 11%

ירון גינדי:  נתתי לכם את הדוגמה הכי פשוטה, הכי מינימאלית, עם מינימום התשלום, ומפה תיקחו את זה לאן שאתם רוצים

משה גפני: האוצר אומרים שהם ישבו איתך והסכמת

ירון גינדי: לא ישבו איתי, וגם לא הסכמתי על 61%

משה גפני: מה אתה מציע?         

ירון גינדי: לא הצלחתי להבין איך ה-11% שהוא חצי מ-22% של מקדם הוצאות קבועות קשור ל75% של השכר

משה גפני: מה אתה מציע?     

ירון גינדי: אם שואלים אותי מה המינימום, זה צריך להיות לא פחות מ-75%

משה גפני: אילן זגדון, בקשה

אילן גילאון: יש לי שלושה עסקים שאני מנהל 21 שנים

אילן גילאון:  אחד מתוך 10 עסקים שורד בשנה הראשונה, מה שאומר שאני יודע לנהל עסקים

אילן גילאון:  העסקים שלי סגורים, הדלתות נעולות

משה גפני: איפה העסקים?     

אילן גילאון: כולם בבאר שבע

אילן גילאון:  אני לא מצליח לפתוח את העסקים בגלל שאין לי עובדים

אילן גילאון:  מנהל אחד שלי נמצא בהר דב, מנהל אחר נמצא בעזה

אילן גילאון:  עובדי המטבח שלי היו פלסטינים מאושרים על פי חוק, רק הם לא מגיעים

אילן גילאון:  איך אני פותח? כשאני מנסה לפתוח עסק אחד השני נסגר

אילן גילאון:  איך אני מחר בבוקר או מחרתיים פותח את העסקים שלי? כבר ינואר, עוד מעט פברואר, ואני לא חושב שאני אפתח אותם עד מרץ

אילן גילאון:  יש עוד עשרות עסקים כמוני שאני מכיר שעוד לא פתחו

אילן גילאון:  איך אני פותח? מאיפה אני מביא עובדים? מאיפה אני מביא את הכסף? אני לא מוגבל בבנק, אבל יש לי חברים שמוגבלים, שהצ'קים שלהם חוזרים

משה גפני: עורכת הדין ליאת נויבירט, לשכת עורכי הדין

ליאת נויבירט: לפני שאני אכנס לנושא של הפיצויים, אני רוצה להגיד משהו שמתקשר לתקציב

משה גפני: 	אבל זה לא דיון על התקציב

ליאת נויבירט: 	זה מתחבר גם לפיצויים

ליאת נויבירט:  ראינו שמדינת ישראל מתכוונת להעלות את שיעור המע"מ באחוז, דבר שהוא מכת מוות למדינת ישראל

ליאת נויבירט:  צריך לבוא ולפעול בדרכים אחרות, כולל לעצור באופן מיידי את כל הנושא של החשבוניות הפיקטיביות

ליאת נויבירט:  בהעלאת שיעור המע"מ בימים כאלה במדינת ישראל, והנה דיבר פה החבר שלא מצליח לנהל את העסק שלו, אי אפשר לעמוד, בטח לא אזרחי מדינת ישראל

ליאת נויבירט:       	אני מצטרפת לחבריי לגבי הנושא של האחוזים

ליאת נויבירט:  קיבלנו בלשכת עורכי הדין פנייה מעורכת דין שהמשרד שלה נמצא בראש פינה והיא תושבת קריית שמונה שפונתה מהבית שלה למקום מאוד מרוחק, דבר שלא מאפשר לה לנהל את העסק שלה

ליאת נויבירט:  ראש פינה לא נמצאת באזורים הירוקים

ליאת נויבירט:  אני לא יודעת מי מהחברים פה מודע לזה שיש עסקים רבים בחבל יתיר שמושבתים

ליאת נויבירט:  יש צו אלוף שאסר להפעיל עסקים באזור חבל יתיר

ליאת נויבירט:  יש שם מחצבות, יש שם מפעלים שסגורים כבר קרוב לשלושה חודשים, וגם הם לא מופיעים בתקנות

ליאת נויבירט:  אנחנו כל פעם מדברים פה על איזה שהוא אזור שיש בו בעיה או שהוא מוחרג מרשימת היישובים

ליאת נויבירט:  אני חושבת שצריך לתת בתקנות סמכות למנהל מס רכוש לבוא ולקבוע שבמקרים חריגים הוא יוכל לבוא ולבחון לגופם של דברים פעילויות באזור מסוים

ליאת נויבירט:  אני חושבת שהדבר הזה הוא קריטי כדי שבאמת כל העסקים יקבלו את הפיצוי המלא שמגיע להם

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  רוני הורוביץ, בקשה

ניצן הורוביץ: באתי היום מקיבוץ נאות מרדכי שאני גרה בו

ניצן הורוביץ:  יש לי שם גלריה לעיצוב ואמנות

ניצן הורוביץ:  אנחנו נחשבים יישוב ספר כי אנחנו 5

ניצן הורוביץ: 8 קילומטר מגבול לבנון

ניצן הורוביץ:  העסק סגור מ-7 לאוקטובר

ניצן הורוביץ:  לפי מה שנאמר פה נראה לי שלא באמת מבינים מה המצב בשטח

ניצן הורוביץ:  אנחנו יישוב שלא פינו אותו מהתחלה ולא מתכוונים לפנות אותו

ניצן הורוביץ:  האם אנחנו עובדים? כמובן שלא

ניצן הורוביץ:  אין לנו איך לעבוד כי אין מרחבים מוגנים

ניצן הורוביץ:  60% מתושבי הקיבוץ שהתפנו על דעת עצמם לא מתכוונים לחזור בקרוב

ניצן הורוביץ:  הם לא יכולים לחזור עם ילדים בלי שיהיו מרחבים מוגנים

ניצן הורוביץ:  אני מרגישה שיש פה איזו שהיא תחושה שאנחנו הולכים לחזור לעבוד בינואר או אולי בפברואר

ניצן הורוביץ:  ממש לא

ניצן הורוביץ:  איך נחזור לעבוד? איך אנחנו יכולים לפתוח מקום? איך אנחנו יכולים לשים עובדים בחנות שאין בו מרחב מוגן? חמש דקות מאיתנו זה קרית שמונה

ניצן הורוביץ:  אם אנחנו לא יכולים לצאת עם הילד לטיול, איך אנחנו יכולים לפתוח את העסקים שלנו? אני אימא לתינוק בן שמונה חודשים שאין לי איפה לשים אותו

ניצן הורוביץ:  זה לא שאני מפחדת לשים את התינוק שלי במסגרת, פשוט אין מסגרת

ניצן הורוביץ:  אני לא יכולה לקחת את האוטו ולנסוע חמש שעות לירושלים כדי למכור סחורות

משה גפני: אורי דורמן, החקלאים

אורי אור: אני מבקש להשתתף בצער משפחת אילון מכפר יובל שבני משפחתם נהרגו במתקפה הרצחנית של החיזבאללה

משה גפני: כולנו משתתפים בצערם

אורי אור: זו דוגמה של חקלאים שנאחזים באדמתם ולא נוטשים גם תחת אש, מה שגורם לכל הנושא של הפיצויים לקבל משנה תוקף של חשיבות

אורי אור:  במתווים של החקלאות לחודשים נובמבר ודצמבר הוסיפו מגבלות של סכום ב-0-7 וב-0-9 – על שום מה ולמה? באוקטובר לא היו מגבלות

משה גפני:  תודה

משה גפני:  יורם מועלמי, יושב ראש מפלגת העצמאים, בקשה

יורם מועלמי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס לנושא העוסקים הפטורים

יורם מועלמי:  אני רוצה להקריא לך הודעה שהגיעה אתמול מעוסקת פטורה: "היי, אני אימא יחידנית, עצמאית, גרה באופקים, עיר שהיה בה טבח על ידי 22 מחבלים, עובדת בעוטף

יורם מועלמי:  בכל הקיבוצים שנהרסו, שזה בארי, רעים, עין השלושה ונירים, 2023 הייתה בצמיחה

יורם מועלמי:  אני כרגע עובדת ב-30% ממה שעבדתי, לא יכולה כרגע ליותר עד שיחזרו הקיבוצים

יורם מועלמי:  הרווחתי 9,000 שקל בחודש"

יורם מועלמי:  פנינו לשר האוצר סמוטריץ' מטעם עורכת הדין של המפלגה על מנת לקבל נימוקים, אבל עד היום לא קיבלנו נימוקים

משה גפני: אני לא הדובר של השר

יורם מועלמי: איך העוסקים הפטורים אמורים להתקיים מ-3,150 שקל? זה אפילו לא מתקרב לשכר המינימום

יורם מועלמי:  כיצד קבעו את הקריטריונים? אם אותה עצמאית מאופקים שכרגע איבדה את הפרנסה הייתה משתכרת 9,000 שקל בחודש, על סמך מה קבעו לתת לה 1,750 שקל, 3,150 או אפילו 4,200 שקל? איך קבעתם קריטריונים שהם הרבה פחות משכר המינימום שעומד על 5,572 שקל? איך אתם מצפים שהעסקים האלה יתקיימו? אותה אישה אומרת בהודעה שהיישובים בהם היא התפרנסה עדיין לא חזרו לעבודה והיא צריכה להתקיים מ-4,200 שקל

משה גפני: נירה, בקשה

נירה שפק: 	אני רוצה לספר לכם על חבר קיבוץ נחל עוז שעבר את מה שהוא עבר בנחל עוז

נירה שפק:  לבן אדם יש עסק בשדרות ובנתיבות

נירה שפק:  אני לא אספר על העסק שלו, אני אספר רק על האוטו שלו שהלך טוטאל לוס

נירה שפק:  כל מה שהוא רצה זה שיהיה לו אוטו לנסוע ממשמר העמק, שזה המקום שאליו הוא פונה, כדי להתפרנס מלקוחות שאין לו

נירה שפק:  רשות המסים עושה את תפקידה, היא אומרת: "אני נכנסת בנעלי חברות הביטוח"

נירה שפק:  כולם יודעים איזה דיונים היו פה על חברות הביטוח, על הורדות, על התאמות

נירה שפק:  אותו בן אדם כדי לקבל את אותו אוטו שהוא רצה צריך לשלם עוד 40,000 שקל

נירה שפק:  אין לו את הכסף הזה

נירה שפק:  אנחנו פוגעים בו בפרנסה וגם לא נותנים לו את הכלים

נירה שפק:  כשבאתי לכאן שבוע אחרי שיצאתי מהתופת בכפר עזה נאמר על ידי כולם באמפתיה מסביב לשולחן: "אנחנו לא מחזירים מצב לקדמותו, אנחנו נדאג שתשגשגו"

נירה שפק:  איפה השגשוג בדבר הזה?     

משה גפני: אמיר, תסביר לנו אחר כך מה הבעיה עם האוטו, זה נזק ישיר

נירה שפק: 	אותנו לא מעניין כסף

נירה שפק:  אם נסענו באוטו מסוים, אנחנו רוצים לנסוע באותו אוטו

משה גפני: אבל זה נזק ישיר

נירה שפק: נכון, אבל בסוף באה חברת הביטוח

נירה שפק:  לא רק שלבן אדם אין קליינטים, אנחנו אפילו לא נותנים לו את הדבר הבסיסי - לנסוע

נירה שפק:       אני לא יודעת כמה מכם יודעים מה זה לגור שלושה חודשים בחדר במלון

נירה שפק:  בשבוע הראשון אמרנו תודה, אמרנו שיש לנו מקום שלא יורים עלינו, אמרנו שיש לנו מקום לשים את הראש

נירה שפק:  חיפשתם פעם בבית שלכם מקום לשים נעליים? אין לנו אפילו מקום לתלות תמונה של הילדים

נירה שפק:  האם המדינה נתנה לנו סכום כסף לשהייה של שלושה חודשים במלון? האם המדינה נתנה לכל אחד ואחד מאיתנו 2,000,3,000 שקל בחודש כדי שנוכל לקנות את הדברים החיוניים? אני לא צריכה אותם בבית הביניים שלי, אני לא צריכה אותם בבית העתידי, אני צריכה אותם עכשיו

נירה שפק:  יש תרומות של מאות צעצועים, אבל למי יש מקום לשים אותם? למי יש חדר? למי יש מכולה לשים? אין חשיבה על הדבר הזה

נירה שפק:  אני לא יודעת אצל מי זה חונה, כבוד יושב ראש הוועדה

נירה שפק:       מי שעובד לא יכול לעבוד בעבודה נוספת, נכון? אנשים יושבים שלושה חודשים בתוך חדר של 10 מטר

נירה שפק:  בשפיים יש עוד דשא ויש לאן לצאת כשאין גשם, אבל יש אנשים שנמצאים במלונות ואין להם לאן לצאת

נירה שפק:  זה גורם לאלימות במשפחה, זה גורם לחשיבה על אובדנות, זה לוקח אנשים אחורה במקום קדימה

נירה שפק:  בסוף נצטרך לטפל נפשית באנשים האלה שלא עובדים ונאבד אותם במעגל העובדים, דבר שהוא יותר יקר למדינת ישראל

נירה שפק:  תנו החלטה

נירה שפק:  אם יש חקלאים שלא יכולים לרדת לכפר עזה, לנחל עוז, לבארי, תדאגו שיעבדו באותם מקומות שמשוועים לעובדים בחקלאות, אל תעשו להם קיזוז

נירה שפק:  תגדירו סכום מסוים שיהיה טוב למעסיק הנוכחי, טוב לעובד וטוב למדינת ישראל

נירה שפק:  תחשבו על הדברים האלה

נירה שפק:  לאט לאט עוברים לשורות, עוברים לזה שסופרים מה הערך של הדבר, כמה זה עולה, ושוכחים איפה התחלנו ואת החובה של מדינת ישראל

נירה שפק:  אתם לא עושים טובה לי ולחברים שלי

נירה שפק:  זו חובתו של כל מי שיושב, מקבל החלטות ומתקצב

משה גפני: זה לא משרד החקלאות שצריך להביא הצעה?     

נירה שפק: 	כשאני אוספת כוחות אני עולה ואני עוברת מוועדה לוועדה

משה גפני: אני מוכן לדבר עם אבי דיכטר

נירה שפק: אני הולכת גם לאבי והולכת גם אליך

נירה שפק:  אני רוצה שכל אחד מכם ייקח נושא שהוא מטפל בו

נירה שפק:  זה לא רק חקלאים, זה כל סוגי העבודה

נירה שפק:  תוציאו את האנשים ששלושה חודשים יושבים ונהפכים אפתיים

נירה שפק:  תוציאו אותם מזה

נירה שפק:  תנו להם ללכת ולעזור בבתי הילדים, תעשו תקן נוסף בגני הילדים

נירה שפק:  קחו את החיילים המשוחררים שלנו ששוחררו אחרי 60 יום ואין להם עבודה

נירה שפק:  כאן אני רוצה אתכם, כאן תיבחן המדינה

נירה שפק:  תפסיקו לדבר במונחים של תמונות ניצחון כי אין תמונות ניצחון

נירה שפק:  אתמול הייתי בשתי אזכרות של 30

משה גפני: 	אני מחר אדבר עם משרד החקלאות כדי שכאלה שלא יכולים לרדת לעוטף עזה יוכלו לעבוד במקום אחר

משה גפני:  צריך שמשרד החקלאות, או אני לא יודע מי, יפנה אותם

משה גפני:  ערן דורון, ראש המועצה רמת הנגב, בקשה

שרה דורון: 	במשך שלושה חודשים מנסים להסביר לנו שיכללו שני יישובים שנמצאים סמוך לשני יישובים שכן נכללים

שרה דורון:  באר מילכה ועזוז נמצאים על גדר מצרים ושומעים קולות ירי שאני לא יודע אם מדובר בהברחה של סמים או בחדירה של מחבלים

שרה דורון:  בתוך המציאות הזאת אנחנו חיים

שרה דורון:  החיים שמבוססים על חקלאות ועל תיירות נפגעו

שרה דורון:  בשני היישובים הכירו

משה גפני: מה אתה מבקש שהם יהיו?     

שרה דורון: אני מבקש שהם יוגדרו כיישובי ספר ומתוקף זה יקבלו את הפיצוי המקובל והמוכר

משה גפני: מה הסבירו לך? למה הם לא בפנים?     

שרה דורון: אמרו לי שזו טעות ואם אני אפנה לערכאות משפטיות הם יבטלו את הכל

שרה דורון:  במשך שלושה חודשים כתבנו הרבה מאוד מכתבים לשר האוצר, וגם דיברתי איתו באופן אישי

שרה דורון:  יש התעלמות לא סבירה

שרה דורון:  מנהל הרפת בבאר מילכה, יישוב שנמצא במרחק של שלושה קילומטר מגבול מצרים עם רגישות ביטחונית מאוד גדולה, הלך ב-7 לאוקטובר להילחם בחולית ונהרג

שרה דורון:  זה אסון גדול

שרה דורון:  הוא היה חבר מליאת המועצה, הוא היה ממקימי באר מילכה

שרה דורון:  אתה יודע על כמה משפחות מדובר? 70 משפחות

משה גפני: על איזה יישובים מדובר?     

שרה דורון: באר מילכה ועזוז

שרה דורון:  כבוד היו"ר, אני אומר דרכך לחשב הכללי - -     

משה גפני:  למה החשב הכללי?     

שרה דורון: כי לחשב הכללי יש פרויקטים ברמת הנגב בלמעלה ממיליארד שקל שצריכים היתרי בנייה, שצריכים תיאומי עבודות עפר

שרה דורון:  למה אני מספר את זה? כי אין בעיה למדינה לקחת מאצלנו מחצבים, חשמל, אבל כשצריכים שני יישובים את מה שמגיע להם – התעלמות טוטאלית

שרה דורון:  אם זה המצב, אני אעצור את כל הפרויקטים הלאומיים שלא מקדמים בשום דבר את רמת הנגב, רק עושים לנו יותר נזק, עד שהאוצר יבין

שרה דורון:  כל הפרויקטים הסולאריים הגדולים האלה הם בסוף אצלנו

שרה דורון:  שהמדינה תבוא אחרי זה ונראה איך זה ישפיע על המשק הכללי

משה גפני: 	אותי שכנעת

משה גפני:  נוגה בן פרז, בקשה

נוגה בן פרז: 	אני עצמאית, פרילנסרית בענף התיירות, אם חד הורית לניצול מנובה ולחייל גולני שמשרת בעזה

נוגה בן פרז:  אני רוצה להתייחס לאם חד הורית שמקבלת 3,000 שקל בחודש

נוגה בן פרז:  אם החד הורית הזאת הייתה שכירה, היא הייתה מקבלת אבטלה 75%

נוגה בן פרז:  אם היו משאירים אותה ולא מוציאים אותה לחל"ת, המעסיק שלה היה מקבל עבורה 75%

נוגה בן פרז:  למה היא, שהיא המעסיקה של עצמה, לא מקבלת עבור עצמה 75%?      אני רוצה לדבר על ענף התיירות

נוגה בן פרז:  מאוקטובר אני לא עובדת, אני עם אפס הכנסה

נוגה בן פרז:  אני כל ישיבה באה לפה ושואלת מה קורה עם ענף התיירות, עם סוכני הנסיעות

נוגה בן פרז:  בכל ישיבה אומרים ששוקלים להחריג

נוגה בן פרז:  אנחנו כבר באותו מצב ארבעה חודשים

נוגה בן פרז:  אנחנו בקורונה היינו שכירים

נוגה בן פרז:  כשהסתיימה הקורונה הסכימו להחזיר אותנו לעבודה רק אם חתמנו שאנחנו חוזרים בתור פרילנסרים

נוגה בן פרז:  עד שהצלחנו להתאושש, עכשיו הגיעה המלחמה

נוגה בן פרז:  אנחנו מקבלים בספטמבר-אוקטובר כסף עבור העבודה שלנו באוגוסט-ספטמבר

נוגה בן פרז:  באוגוסט-ספטמבר היו חגים וקיץ, לא הייתה לנו ירידה

נוגה בן פרז:  עכשיו מגישים על נובמבר-דצמבר, כשנקבל רק בפברואר

נוגה בן פרז:  תחשוב על אם חד הורית שמחזיקה שלושה ילדים

נוגה בן פרז:  אם היא הרוויחה 10,000 שקל, היא הייתה אמורה לקבל 4,000 שקל בחודש

נוגה בן פרז:  הפעם הראשונה שהיא תקבל זה יהיה בפברואר

נוגה בן פרז:  מאוקטובר עד פברואר אם חד הורית לשלושה ילדים, שהייתה מפרנסת את עצמה עם 9,000 שקל בחודש, לא קיבלה שכר ואין לה איך להאכיל את הילדים שלה

נוגה בן פרז:  אני, לשמחתי, הרווחתי לפני שנה 200,000 שקל בחודשיים

נוגה בן פרז:  בגלל שהשנה הרווחתי אפס אני אקבל משהו בפברואר, אני אקבל 28,000 שקל

נוגה בן פרז:  לפני המלחמה שמתי מקדמה על בית כי אין לי בית, אבל עכשיו ביטלתי את המקדמה על הבית כדי שאני אוכל לחיות בחודשים האלה עם הילדים שלי

משה גפני: בנושא של התיירות ביקשתי מוועדת הכלכלה, בתיאום עם יושב ראש הוועדה ועם שר התיירות, לדון

נוגה בן פרז: 	ולא יצא מזה כלום

משה גפני: מה שנאמר לי זה שהם הגיעו להסכמה

נוגה בן פרז: הם הגיעו להסכמה עם משרדי הנסיעות הגדולים

נוגה בן פרז:  הייתי גם בישיבות של ועדת הכלכלה

נוגה בן פרז:  אין מי שייצג אותנו

נוגה בן פרז:  מה קורה איתנו? מה שאני עושה ארבעה חודשים זה באה לפה, הולכת לעזור לחיילים, משיגה תרומות

נוגה בן פרז:  אני עושה מחר יום כיף לחיילי גולני שמשתחררים, אני עושה כנסים למשתחררים

נוגה בן פרז:  איפה התיירות בחודש הבא? עם ישראל לא יוצא החוצה

נוגה בן פרז:  ראית מה קרה עכשיו עם הכדורגלן שגירשו אותו מתורכיה

משה גפני: אמיר, תשיב על כל השאלות שעלו כאן

משה גפני:  יש סיכום בין שר האוצר לראש עיריית אילת על כך שממשיכים את המתווה בינואר פברואר

משה גפני:  מי צריך לאשר אם אנחנו מרחיבים את המתווה של אילת גם לינואר-פברואר? האם אתה יכול לומר אם התקדם משהו לגבי פיצוי הנזקים לאותם אלה ששלחו את הסחורה שלהם לעזה? האם יש לעניין הזה פתרון?      

מירב כהן: המתווה של אילת לא נמצא ברשות המסים

מירב כהן:  אותנו שאלו אם נוכל לטפל, במידה וירחיבו את המתווה, במענקים של ינואר פברואר, אבל זה נמצא באגף התקציבים, לא אצלנו ברשות המסים

משה גפני: איפה זה צריך להיות מאושר? האם כאן או בממשלה?      

ישי פרלמן: כנראה שבממשלה

משה גפני: מה לגבי היישובים בנגב?     

מירב כהן: עדיין לא מצאנו להם פתרון מתוקף החוק שלנו

מירב כהן:  הם זכאים למתווה ההוצאות המזכות הכלל ארצי

מירב כהן:  ואם אלה עסקים מאזור הדרום, יש להם מסלול מחזורים

משה גפני: זה לא פתרון

משה גפני:  אנשים איבדו את כל הונם

ירון גינדי: אמיר, אתה יכול להוסיף את זה לקבועות שלהם

ירון גינדי:  את זה עשית גם בקורונה

משה גפני: מה שאתה אומר נכון, אבל זה לא מספיק

משה גפני:  צריך למצוא לזה פתרון

מירב כהן: דיברה כאן מישהי מנאות מרדכי

מירב כהן:  נאות מרדכי הוא יישוב ספר שיש לו הגבלות של פיקוד צפון, לכן הוא זכאי גם למסלול אדום, גם למסלול מקדמות באדום, גם למסלול מחזורים וגם להוצאות מזכאות

מירב כהן:  הגישו מנאות מרדכי את כל סוגי הפיצויים

ניצן הורוביץ: לא קיבלנו שום מקדמה

מירב כהן: הוגשו תביעות במסלול אדום, במסלול מחזורים, בהוצאות מזכות, וגם שולמו מקדמות

מירב כהן:  אולי יש מקרה פרטני שיש איתו בעיה, אבל אני לא מכיר

ניצן הורוביץ: כשביקשתי מקדמה קיבלתי מייל שלא תאושר לי מקדמה

משה גפני: תעבירי לאמיר את הפרטים

משה גפני:  אני מעריך שהבעיה תיפתר

משה גפני:  אם הבעיה לא תיפתר, תאמרי לנו ואנחנו נדבר איתם

מירב כהן: אני אענה על באר מילכה ועל עזוז, שני יישובים שנמצאים בדרום הנגב

משה גפני:   על גבול מצרים

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  אנחנו מתבססים, במיוחד באירוע כזה גדול שכל המדינה נכנסה פעם ראשונה לפיצויים של נזקי מלחמה, על הנחיות פיקוד העורף

מירב כהן:  ב-17 לאוקטובר, שזה היה שיא הלחימה, פיקוד העורף הוציא הנחיה לגבי דרום הנגב שדיברה על לימודים כרגיל ועבודה רגיל

מירב כהן:  שום הנחיות התגוננות לא היו, הם היו במצב ירוק

מירב כהן:  אם אנחנו מתבססים על הנחיות פיקוד העורף, זה המצב שפיקוד העורף הנחה אותם

משה גפני: אנחנו היינו כבר בכמה דיונים שפיקוד העורף טעה

מירב כהן: כל עוד לא יהיה שינוי - -     

משה גפני: לפי מה שמתאר ראש המועצה - -     

שרה דורון: אחד קיבל, אחד לא

משה גפני: היישובים האחרים שם קיבלו

מירב כהן: יש יישובים ליד שמוגדרים יישובי ספר שלא פתחנו להם את האפשרות להגיש מקדמה כי לא היו הנחיות התגוננות מיוחדות

משה גפני: אתה יכול לבדוק את זה? זה נשמע הזוי

מירב כהן: ענינו על זה בישיבה קודמת, וגם ענה כאן בחור מפיקוד העורף את אותה תשובה

מירב כהן:  במקרים שראינו שיש הנחיות נוספות של פיקוד העורף הלכנו לפיקוד צפון, קיבלנו מכתבים לגבי הצפון

אלון שוסטר:  האם היישובים באשכול כן נכללו?      

מירב כהן: הם היו במדרג כתום

אלון שוסטר: הם נכנסו לאפשרות?     

מירב כהן: נכון, זה משהו אחר

אלון שוסטר: למרות שהם לא ספר הם זכאים?     

מירב כהן:    נכון, הכנסנו אותם למחזורים

משה גפני: יש פה פניות של רבים מחברי הכנסת לגבי אורים, גבולות וצאלים      

מירב כהן: התבקשתי למצוא פתרון ליישובים שפונו, והצלחנו למצוא פתרון שיש בו היגיון כלכלי ומשפטי

מירב כהן:  מצאנו פתרון לחמישה יישובים שפונו ולא מוגדרים כיישובי ספר

מירב כהן:  לגבי גבולות, צאלים ואורים שנמצאים במרחקים יותר גדולים ולא פונו בהחלטות הממשלה, אנחנו עדיין מנסים למצוא פתרון, מנסים למצוא דרך מסוימת להגדיר אותם

מירב כהן:  שמעתי את הבעיות שקשורות למועצה עצמה

משה גפני: אין מועצה

מירב כהן: אנחנו מנסים למצוא פתרון גם לדברים האלה

מירב כהן:  לקח לנו טיפה זמן למצוא לצוחר ולכולם, אז גם לאלה נמצא

משה גפני: אני מאוד מבקש שתמצאו לעניין הזה פתרון, זה משולל היגיון

מירב כהן: את הבעיה שנירה הציגה אנחנו מכירים

מירב כהן:  קרן פיצויים היא חברת הביטוח של המדינה

מירב כהן:  הפיצוי על רכב שהושבת באירוע הספציפי הזה זהה לפיצוי על רכב שהושבת בשל תאונה, לכן אנחנו משלמים את מה  שחברת הביטוח הייתה משלמת

מירב כהן:  אין לנו דרך לשלם תשלום יותר גבוה ממה שחברת ביטוח משלמת

משה גפני: לא הבנתי את הבעיה

נירה שפק: קניתי רכב ביוני 2023

משה גפני: כמה הביטוח משלם?     

נירה שפק: הביטוח לא מחזיר לי רכב של יוני 2023

נירה שפק:  אם האוטו שלי נפגע, אני רוצה שיתנו לי את אותו רכב שקניתי ביוני 2023

נירה שפק:  יש פה פער של 30,000 שקל

מירב כהן:  אנחנו מבינים את הבעיה

מירב כהן:  אנחנו חברת הביטוח של המדינה - -     

משה גפני: אבל זה לא המקרה

נירה שפק: אמיר, יש את הפתרונות, אתה מכיר אותם

מיכל שיר סגמן: אם אתם חברת הביטוח של המדינה, תתכוננו לשלם המון פיצויים

נירה שפק: יש שלושה פתרונות

נירה שפק:  פתרון אחד זה שינוי חקיקה ספציפי, אבל זה ייקח הרבה זמן ועד אז אלוהים יודע מה יקרה

נירה שפק:  פתרון שני זה להגדיר תקציב בתוך מינהלת תקומה שיגשר על הפער בין לבין

נירה שפק:  פתרון שלישי זה להגדיר תקציב באוצר שישולם דרך רשות המסים על מנת לממן את הפער הזה

נירה שפק:  על מה מדובר פה? על כמה מאות אלפי שקלים שמצילים חיים של אנשים

מירב כהן: אני מסכים עם מה שאת אומרת

מירב כהן:  כשאנחנו נפגשים עם מינהלת תקומה לגבי כל הנושא של המבנים בעוטף עזה נדבר איתם גם על הנושא הזה

משה גפני: אני מבקש לדעת תשובה על השאלה של נירה

נירה שפק: כמה רכבים כאלה יש? כמה מאות

מירב כהן: נאמר פה שיש מגבלה בתקנות לגבי החקלאות ב-0-7 וב-0-9

מירב כהן:  ב-0-7 וב-0-9 הם זכאים לשני סוגי מסלולים

מירב כהן:  צריך לזכור שלעסקים האלה מגיע מסלול אדום, שזה פיצוי מלא על כל הנזק שנגרם להם, לכן המגבלה לא קיימת להם

מירב כהן:  זה אפילו גדל עד 20 קילומטר שנתנו מסלול אדום

משה גפני:     מה לגבי מה שנירה אמרה, לגבי זה שהם יעבדו בחקלאות במקום אחר?     

מירב כהן:  אנחנו משלמים לבעל עסק במידה והוא שילם לעובדים את השכר

מירב כהן:  אם אותו שכיר יעשה עבודה נוספת ובעל העסק עדיין ישלם לו את השכר, מבחינתנו הוא זכאי לפיצוי

נירה שפק: יש אנשים שבמשך שלושה חודשים משלמים להם למרות שאסור להם ללכת למקום העבודה

נירה שפק:  יש כאן בעיות נפשיות נצברות מזה שהם לא עובדים במשך שלושה חודשים

נירה שפק:  זה לא עניין של נזק ישיר או עקיף

נירה שפק:  אם יש צורך כזה במשק - -       

משה גפני: האם אותו אחד יכול ללכת לעבוד ולא לאבד את הפיצויים?     

ישי פרלמן: זה לא תחום שהוא לגמרי באחריות שלנו, אבל אני יודע שלאגף תקציבים יש איזה שהוא מתווה שהם עושים

משה גפני: אני מבקש תשובה

מירב כהן: 	לגבי הסכומים של העסקים הפטורים והעסקים המורשים, זה משהו שנקבע בחקיקה

מירב כהן:  אנחנו מבצעים את מה שהעברנו בחקיקה

משה גפני: 	המציאות הזאת של נובמבר-דצמבר שאתם מציעים 61 – אני לא מסכים לזה

משה גפני:  זה סיפור שאי אפשר להעביר אותו בוועדה

משה גפני:  אני מבקש שזה יהיה 80

אלון שוסטר: אני מסכים

אלון שוסטר:  לא הבנתי איך באוקטובר, שלא הייתה שום מגבלה ב-0-7, פתאום יש מגבלה של שלושה מיליון שקל

אלון שוסטר:  אתם לא עומדים בדיברתכם להחזיר החזרים מלאים במסלול האדום בחקלאות – לא מקובל

אלון שוסטר:  זה צריך להיות לפחות חמישה-שישה מיליון

מירב כהן: החקלאות זה 7-20, לא 0-7, כי ב-0-7 אין מגבלה

אלון שוסטר: אני שומע דברים אחרים

משה גפני: אני רוצה לדעת קודם כל לגבי ההצעה שלי ל-80

משה גפני:  איך הגעתם ל-61?     

מירב כהן: הקשבתי לינון שאמר שלא כל העסקים הגישו

מירב כהן:  כשאתה לוקח את כל העסקים שהגישו ואתה עושה בדיקה, אז הבדיקה הזאת תהיה בדרך כלל זהה גם ליתרת העסקים שיגישו

מירב כהן:  אנחנו עשינו את הבדיקה הזאת לגבי עסקים שהגישו גם מחזורים וגם הוצאות קבועות, ראינו את ההפרשים ביניהם, והגענו ל-61%

ינון אזולאי: זו לא תשובה לשאלה שלי

מירב כהן: אתה שאלת אם יש יותר עסקים

ינון אזולאי: לא שאלתי את זה

ינון אזולאי:  אני שאלתי איזה אחוז מהעסקים בדקתם

אלישיב ממן: צריך לזכור שזו בחירה

אלישיב ממן:  יש סוגי עסקים שמסלול הוצאות משתלם להם

אלישיב ממן:  זאת גם הסיבה שהמקדם יותר נמוך

אלמוג כהן:  לאיזה עסקים זה משתלם?     

אלישיב ממן: עסקים שהם עתירי עובדים

מירב כהן: לא רק, גם ערך מוסף נמוך, מה שאומר שיש להם הרבה הוצאות ורווחיות מאוד נמוכה

מירב כהן:  רובם של העסקים עם רווחיות של 10% הלכו - -     

אלמוג כהן: איזה עסק עם רווחיות 10%?     

מירב כהן: תתפלא, אבל יש הרבה

מירב כהן:  בעיר באר שבע ובעיר אשדוד מדובר על מעל 50% מהעסקים

אלמוג כהן: מעל 50% מהעסקים הקטנים?     

מירב כהן: לא דיברתי על הקטנים

ינון אזולאי: מה סך העסקים וכמה מתוכם הגישו? האם בדקתם את אלה שנדחו?       

אלישיב ממן: אנחנו נבדוק את מה שהעלית

ינון אזולאי: אני מציע לכם, אם אתם לא רוצים להגיע ל-100%, שתתפשרו על 85%

אלמוג כהן: העיר באר שבע היא עיר רפאים

משה גפני: אמר את זה ראש העיר עכשיו

מירב כהן: זה לא כך

מירב כהן:  אני הייתי ביום שבת בבאר שבע

אלמוג כהן: איפה היית בבאר שבע? מה מרכז הקניות הכי רווחי במדינת ישראל? ביג בבאר שבע

אלמוג כהן:  כמה מרכזי קניות יש בבאר שבע? תשעה

מירב כהן: בביג באר שבע הייתי בשבוע שעבר והמקום היה הומה אדם

אלמוג כהן: זו לא אינדיקציה

אלמוג כהן:  ד', א', ו' – אלה הבעיות שלנו

אלמוג כהן:  בביג אין בעיה

אלמוג כהן:  מה, רנואר? רנואר לא יישברו

אלמוג כהן:  מפחיד אותי המסעדה הקטנה, המשפחתית

אלמוג כהן:  מכניסים משפחה למעגל העוני

משה גפני: אני מסכים

משה גפני:  מה לגבי עוסק פטור?     

מירב כהן: אנחנו מדברים על הסכומים של 3,000,4,000 שקלים שקיימים בחקיקה

מירב כהן:  כמו שהוסבר מספר פעמים בדיונים הקודמים, חילקנו את זה למספר דרגות: בין 12,000 ל-50,000, בין 50,000 ל-90,000 ובין 90,000 ל-107,000, כאשר לכל אחד נתנו משהו לפי גודל העסק

מירב כהן:  בגלל שבעוסקים פטורים אין נתונים שיודעים אותם, זה מה שנקבע בחקיקה בפעם הקודמת, אלה הסכומים שנקבעו

מירב כהן:  לי אין פתרון לתת מעבר למה שנקבע בחקיקה מבחינת הסכומים

אלמוג כהן: הרב גפני, השאלה שלך היא למשרד האוצר, לא לאמיר דהן

אלמוג כהן:  המכתב יצא לשר סמוטריץ

מירב כהן: הוועדה ביקשה מאיתנו בדיון הקודם לקדם את כל התיקים

מירב כהן:  עשינו ניהול סיכונים אצלנו ושחררנו

מירב כהן:  מתוך כמעט 15,000 תיקים ששולמו להם מקדמות, 500 תיקים עדיין נשארו ואנחנו עובדים כדי לסיים אותם

מירב כהן:  סיימנו השבוע הזה הרבה יותר מ-10,000,15,000 תיקים

נוגה בן פרז: מה עם העוסקים המורשים שהם מעל 100,000?     

מירב כהן: דיברתי עכשיו על כל העוסקים עד 300,000

מירב כהן:  את כולם עשינו בתהליך של ניהול עסקים אצלנו, שחררנו תיקים

מירב כהן:  מדובר כאן במסלול הוצאות מזכות שהמטרה שלו היא להחזיר הוצאות קבועות לעסקים האלה

מירב כהן:  נכון שהסכומים אולי הם באמצע, אבל הם הרבה יותר מההוצאות שיש לאותו עסק מבחינת הוצאות קבועות

אלון שוסטר: מה לגבי השישה מיליון, המגבלה?     

מירב כהן: בדיון הקודם על התקנות נתנו פעם ראשונה מסלול אדום בנושא החקלאות לעסקים בטווח של 7-20 קילומטר

מירב כהן:  לבקשת הוועדה כאן התבקשנו לשבת עם ועדת הכלכלה לגבי גובה התקרה

מירב כהן:  בסוף סוכם שלכל העסקים באזור המיוחד שהוגדר - תקרה של 2

מירב כהן: 5 מיליון, ולחקלאות - תקרה של שלושה מיליון

אלון שוסטר: אבל לא ב-0-7

ינון אזולאי: ב-0-7 אין הגבלה

ירון גינדי: אם יש את נובמבר-דצמבר, זה לא יכול להיות שישה מיליון

מירב כהן: רשום בחקיקה שזה יהיה שישה מיליון, ולגבי דצמבר – התקרה שמגיעה לו בהוצאות מזכות שהיא 600,000

מירב כהן:  זה יוצא יותר משלושה מיליון

ירון גינדי: בהיבט של חקלאות אתה לא יכול לעשות את זה ככה

ירון גינדי:  בהיבט של החקלאות התקרה הכוללת צריכה להיות לפחות 7

ירון גינדי: 5 מיליון לשלושת החודשים

מירב כהן: אי אפשר כל פעם שהחקלאות תהיה שונה ממפעל בבאר שבע שהתקרה שלו היא 2

מירב כהן: 5 מיליון

אלון שוסטר: אני חושב שאי אפשר כל פעם לשנות את העיקרון שקבענו

אלון שוסטר:  קבענו שיש הבדל

מירב כהן: קבענו עיקרון שפעלנו על פיו

מירב כהן:  לגבי נובמבר-דצמבר דובר על מקדם, כאשר אתם דיברתם על 80, אנחנו דיברנו על 61

מירב כהן:  בדצמבר היו הנחיות אחרות ב-7-20 וב-7-40, לכן הכפלנו את התקרה לגבי חודש נובמבר

ירון גינדי: כבוד היושב ראש, אנחנו לא מדברים על חקלאים ב-40 קילומטר, אנחנו מדברים על חקלאים שנמצאים 20 קילומטר מהגבול

ינון אזולאי: השישה מיליון יכולים להגיע גם על דצמבר אם הייתה לו בעיה?     

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  כל השלושה חודשים זה 6

מירב כהן: 6 מיליון במצטבר

ינון אזולאי:  אמיר, היה דיבור על 7

ינון אזולאי: 5 מיליון?     

מירב כהן: כן

ינון אזולאי: אז יהיה?     

מירב כהן: אנחנו נבדוק את זה

משה גפני: מה לגבי ההפקות?     

מירב כהן: לגבי חברות הפקות זה לא רק הוצאות קבועות, זה גם הוצאות שהוציא העסק ולא השתמש בהן, כמו למשל שתפרו תפאורה וההפקה בוצעה בדקה ה-90

מירב כהן:  גם את זה הכנסנו בתור הוצאה עד לגובה המקדם

מירב כהן:  חברות ההפקה די דומות לכל עסק אחר מבחינת ההוצאות

מירב כהן:  הבעיה שאני רואה אצלם זה שהחזרה שלהם היא הרבה יותר איטית מעסקים אחרים

קריאה: מה קורה לגבי ינואר-פברואר?     

ינון אזולאי: את ינואר-פברואר צריך להביא בחקיקה

ינון אזולאי:  נראה לי שאפילו השר לא יכול להאריך את זה מעבר לדצמבר

מירב כהן: נכון, לשר הייתה אפשרות עד דצמבר

קריאה: מי דואג לזה? יש מישהו שדואג?     

ישי פרלמן: המנגנון הזה פחות טוב לעסקים ספציפיים

ינון אזולאי: אמיר, לגבי יולדות הבאנו בחוק איזה שהוא פתרון

ינון אזולאי:  גם בתקנות זה תופס?     

מירב כהן: כן

נוגה בן פרז: יש יולדות שהבעל שלהן במילואים והן לא מקבלות הארכה של חופשת לידה

ינון אזולאי: זה בוועדת העבודה והרווחה

ינון אזולאי:  זה כבר נדון שם

משה גפני: תדברי עם חבר הכנסת אייכלר, יושב ראש ועדת העבודה והרווחה

משה גפני:  אם את רוצה אני גם אדבר איתו

משה גפני:  זה בוועדת העבודה והרווחה, זה לא נוגע למתווה כאן

אליהו דלל: זה כבר נדון שם

אופיר כץ:  אני שמח שכולם כאן הבינו שהמספר 61,61 הוא משהו שלא מתקבל פה

אופיר כץ:  אני חושב שאנחנו צריכים להתכנס על 85%

אופיר כץ:      אני רוצה לפנות לגורמים באוצר שהוציאו הודעה על כך שמשרד האוצר לא יאשר את נובמבר-דצמבר

אופיר כץ:  זה היה לפני משהו כמו חודש

אופיר כץ:  אני מבקש שיפסיקו עם זה, כי הודעות כאלה מרסקות את האנשים, גורמות להם למתחים

אופיר כץ:  אני זוכר שכשיצאה ההודעה הזאת אנשים היו בחרדות מטורפות

אופיר כץ:  אנחנו צריכים לעשות בדיוק ההיפך

משה גפני: אני מסכים לחלוטין

משה גפני:  האמת היא שלא בסדר להגיד דבר כזה

משה גפני:  איזו מן אמירה זאת? זה ממש לא לעניין

משה גפני:  אלמוג, בקשה

אלמוג כהן: אני משתדל לפקח עד כמה שניתן על עבודת הוועדה שהיא בעיני עבודה מצוינת

אליהו (אלי) רביבו: אתה מפקח על עבודת הממשלה, לא על עבודת הוועדה

אלמוג כהן: אני צופה על הוועדה

אלמוג כהן:  מדינת ישראל נמצאת היום בתקופה הכי קשה בהיסטוריה שלה

אלמוג כהן:  ככל שאנחנו כמדינה, כריבון נדע להכניס את היד לכיס ולתת לאנשים יותר, כך נקבל בהמשך הדרך, בצונאמי הכלכלי שיגיע אלינו, פחות משפחות עניות ופחות משפחות שיורדות מתחת לקו העוני

אלמוג כהן:  אני מסתובב המון בשטח, אדוני, ויש תחושה של כאוס, בלבול ואי ודאות

אלמוג כהן:  חשוב כרגע לקבל ודאות

אלמוג כהן:  בעזרת אדוני ובעזרת חברי הוועדה המצוינים כאן אני חושב שניתן להביא מזור ולמנוע את מה שעלול לקרות בעתיד

אלמוג כהן:  האמירה כאן של אדוני מאוד ברורה – אנחנו עכשיו משקיעים כדי שאחר כך נצטרך פחות להתמודד עם הבעיות, ויש המון בעיות

משה גפני: המתווה של אוקטובר הגיע לוועדה עם ארבעה מיליארד שקל ויצא עם 17 מיליארד

ינון אזולאי: עכשיו זה 17

ינון אזולאי: 5, כי הם הלכו להביא מקור תקציבי של עוד חצי מיליארד

משה גפני: העניין של המקור התקציבי זה בדיחה של פורים

משה גפני:  אליהו, בקשה

אליהו (אלי) רביבו: בפנייה של שר האוצר לאדוני היושב ראש הוא נגע באפיון של האזורים, כשהאפיון נקבע על ידי הצבא, רק הוא לא טרח לציין שיש מחלוקת בין הגורמים המוסמכים לדון בכך ולקבוע מטעם הצבא

אליהו (אלי) רביבו:  בזמן שפיקוד העורף מגיע למסקנה שיש בצפון יישובים שהם זכאי פינוי ומכוח המציאות חייבים להתפנות, באותה נשימה יד אחרת של פיקוד צפון גורסת שאין הצדקה בכך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש מאדוני היושב ראש שלקראת ההצבעה נחייב את הגורמים הרלוונטיים להתייחס לדיסוננס שעולה בין פיקוד העורף לפיקוד האחר

אליהו (אלי) רביבו:  יש ארבעה-חמישה יישובים, כמו עבדון, גשר הזיו, אלקוש, עלמה, שהם בחריגה של מאות מטרים בין הקו שקבע פיקוד צפון לבין ההנחיות של פיקוד העורף

אליהו (אלי) רביבו:  בגלל אותם 200 מטר אין התייחסות ואין הכרעה

אליהו (אלי) רביבו:  השר מדבר על האפיון שהצבא נתן כראה וקדש

מירב כהן: עבדון והיישובים האחרים שהזכרת הם יישובי ספר, לכן ההנחיות של פיקוד צפון חלות עליהם

אליהו (אלי) רביבו: לא

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מדבר על יישובי ספר - -     

מירב כהן:   נתנו להם את כל הפתרונות המלאים מבחינת הפיצויים בדיוק כמו יישוב שפונה

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית לא

מירב כהן: אני טיפלתי בתיקים

אליהו (אלי) רביבו: זה לא הכל אתם, וההתייחסות חייבת להיות הוליסטית

אליהו (אלי) רביבו:  יישוב שלא מפונה רק בגלל שלרוע מזלו הוא חרג ב-200 מטר לא שולח את הילדים אצלו למוסדות החינוך שנמצאים ביישובים שפונו

אליהו (אלי) רביבו:  קיבוץ כברי שמפעיל מוסדות חינוך לא מאפשר כניסת תלמידים מעבדון, מה שגורם לילדים בני שלושה חודשים עד כיתה י"א ללמוד במקלט של עשרים ומשהו מטר

אליהו (אלי) רביבו:  אני רואה ילדה שלומדת למתכונת באותו מקלט שאחותה בכיתה ג' לומדת

אליהו (אלי) רביבו:  אני הייתי שם, לכן לי לא יכולים לספר סיפורים

אליהו (אלי) רביבו:  שר האוצר שהגיש ליושב ראש הוועדה את הטיוטה ציין את הקביעה של האפיון כראה וקדש, רק לא הבין שיש מחלוקת שעדיין לא באה על פתרונה ואוכלוסיות שלמות נאנקות וקורסות

אליהו (אלי) רביבו:  מי שיכול היה להרשות לעצמו מימן ויצא על חשבונו

אליהו (אלי) רביבו:  היה חלק אחר שקיבל תרומות רווחה מכל מיני פילנתרופים בעולם, אבל זה נגמר

אליהו (אלי) רביבו:  חלק אחר, שאין ביכולתו לשאת בזה, נאלץ להישאר בבתים שאין בהם ממ"דים

אליהו (אלי) רביבו:  במשהו כמו 60% מהמקרים הנפילה מקדימה את ההתרעה, מה שלא מאפשר להם לרוץ למקלט היישובי שנמצא במרחק של ארבע-חמש דקות ריצה

אליהו (אלי) רביבו:       אני מצפה מיושב ראש הוועדה לסמן את היעד של המקדם כדי שגורמי המקצוע יעדכנו אותנו מה התוספת התקציבית הנדרשת בין המקדם שהם חשבו להציע לבין מה שאנחנו מצפים שהוא יהיה ומה המקור

אליהו (אלי) רביבו:  יש איזו שהיא תחרות של פופוליזם מי מיטיב יותר עם יותר ציבורים

אליהו (אלי) רביבו:  כולם צריכים, כולם נואשים

אליהו (אלי) רביבו:  צריך לדעת מה המקור, כי התקציב הוא תקציב סופי לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקווה שבפעם הזאת זה לא יהיה שוב הגדלת יעד הגירעון כמוצא זמין

ולדימיר בליאק: כי 7% זה לא מספיק

נירה שפק: 	מה קורה עם משפחות שיושבות וצריכות לקנות מתקן לנעליים, מדף? למה אין מענה לדבר הזה?     

מירב כהן: אני יכול להגיד מה השר נתן

מירב כהן:  השר פעמיים פרסם מענק הסתגלות של עד 5,000 שקל למשפחה

מירב כהן:  פעמיים זה היה באזור הדרום, פעם אחת זה היה באזור הצפון

נירה שפק: תורידו את המילה "מענק" כי אף אחד לא מעניק לנו כלום

נירה שפק:  אם היית יוצא, אמיר, מהבית בלי נעליים כמוני והיית צריך לקנות מכנסיים, תחתונים, חזייה ושמפו - -     

משה גפני:    אם לא תקבלי מענק, יחשבו שזו הלוואה

משה גפני:  זו לא הלוואה

נירה שפק: לא

נירה שפק:  תקראו לזה איך שתקראו, אבל 5,000 למשפחה? זה ניתן כדי שאני אוכל לקנות מברשת שיניים, מסרק, שמפו, תחתונים, בגד קצר

נירה שפק:  אי אפשר להגיד "ניתן" על המענקים האלה

נירה שפק:  זה ניתן, כי המדינה לא אפשרה להתפנות בצורה מסודרת למי שהצליח לצאת מהתופת ולא נרצח

נירה שפק:  חלק מאיתנו השתמשו בזה כדי לקנות פרחים להלוויות

נירה שפק:  ב-65 הלוויות הייתי

נירה שפק:  הפעמיים הקודמות לא רלוונטיות

נירה שפק:  מה עכשיו?      

משה גפני: אני מבקש שתבדוק את זה ותיתן תשובה מחר

ינון אזולאי: זה מענק מול שר האוצר, זה לא רשות המסים

ולדימיר בליאק: מה לגבי החובות האבודים?     

מירב כהן: זה משהו שהוא לא אצלי, אבל אני מבין שמקדמים הוראת שעה בנושא הזה כדי לקצר את תקופת ההבשלה

מירב כהן:  אני אבקש ממירי סביון לענות על הנושא הזה

ולדימיר בליאק: שיתנו לנו תשובה חיובית ויביאו הוראת שעה

משה גפני: תדברו עם מירי סביון

משה גפני:  אני מבקש תשובות מחר

אליהו (אלי) רביבו: אם אפשר לדאוג לכך שאנשי האוצר יתנו מענה לעסקים שלא יכלו להרשות לעצמם לפתוח רק בגלל שמדינת ישראל עדיין לא הקצתה עובדים במקום העובדים הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  אותם עסקים שנפגעו צריכים לקבל שיפוי בגין הפסד רווח, לא רק בגין הפסד הכנסה

אליהו (אלי) רביבו:  יש אפשרות לתת לזה מענה, רק שהמדינה לא הואילה בטובה לתת להם מענה להעסקת עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא רוצים תרומות, הם לא רוצים מלגות, הם לא רוצים פיצויים, הם רוצים להתפרנס בכבוד ולעודד את הצמיחה של המשק

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא עושים את זה רק בגלל שיש גורמים במדינת ישראל שעדיין לא הואילו בטובם להקצות להם עובדים במקום העובדים פלסטינים

אילן גילאון: מה הפתרון? אין לי עובדים כדי שאוכל לפתוח

אילן גילאון:  האם אפשר להפריד את ענף הלילה ואת האירועים מענפים אחרים? חנויות נעליים נפתחו

אילן גילאון:  בתוך 100 מטר של עסק אני צריך 14,18 עובדים

משה גפני: אני מסכם את הדיון הזה

משה גפני:  אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו ערים למה שקורה בציבור

משה גפני:  חלק מהמקרים נפתרים, אתם עושים את העבודה, וגם ניתן הרבה כסף לאנשים, אבל זה לא מספיק

משה גפני:  יש בעיות שצריך לפתור

משה גפני:  אנחנו מקבלים בסופו של דבר את הביקורת

משה גפני:  אני מבקש את העניין של ינואר-פברואר בנוגע לנושא של ההפקות, כשממילא אני גם צריך לדעת לגבי אילת

משה גפני:  אני מבקש את כל הדברים שהועלו כאן

משה גפני:  אני מבקש שתתנו מחר תשובות ותשתדלו שהתשובות תהיינה חיוביות

משה גפני:  אם אכן זה המצב, מחר נעשה סיכום של הדברים, נקריא את התקנות ונצביע

משה גפני:  לא נצביע על מקדם של 61

משה גפני:  אנחנו מדברים על הרבה יותר, כיוון שאנשים באמת סובלים

משה גפני:  זה לא שאנחנו דורשים פה דבר שהוא יותר מהנורמה

משה גפני:  צריך לעזור לאנשים

משה גפני:  אנחנו נמצאים על פרשת דרכים, אנחנו נמצאים במצב שלאט לאט התעסוקה חוזרת בחלק מהמקומות וצריך להעמיד אותם על הרגליים מבחינה כלכלית

משה גפני:  ככל שיותר נעזור להם עכשיו, כך נקבל אותם מהר יותר חזרה בתוך הכלכלה הישראלית, בתוך התעשייה הישראלית

משה גפני:  אנחנו נבחן את מה שאתם ואגף תקציבים תענו לנו

משה גפני:  אני מודה לכם על הדיון

משה גפני:  תודה רבה, הישיבה נעולה