הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 46, 2024-01-10 00:00

יצחק קרויזר: בוקר טוב, אני רוצה לפתוח את דיוני הוועדה לעובדים זרים בנושא תעסוקת עובדים פלסטיניים בישראל

יצחק קרויזר:  הוועדה עוקבת אחר נושא תעסוקת עובדים פלסטיניים בישראל בעקבות המלחמה

יצחק קרויזר:  לצערנו הרב, המסקנות מהוועדה של הדיון הקודם עדיין לא יושמו

יצחק קרויזר:  הוועדה דרשה מהממשלה לייצר מדיניות קוהרנטית רציפה ויציבה בעניין כניסת פועלים פלסטיניים לישראל

יצחק קרויזר:  אם יש מניעה ביטחונית, אזי בלתי אפשרית כניסת פועלים מיו"ש לא לתוך הקו הירוק וגם לא מעבר לקו הירוק

יצחק קרויזר:  אבל אם אין – יש לאמץ בבקשה את מתווה המל"ל, ויפה שעה אחת קודם

יצחק קרויזר:       אני רוצה לשמוע היום תשובות מהממשלה – תשובות ברורות בנושא של ענף הבניין ושל ענף החקלאות

יצחק קרויזר:  אם יש כוונה לא להכניס יותר פועלים מיו"ש, אנחנו צריכים תשובות, צריך להתכונן לזה

יצחק קרויזר:  אני מבקש להתחיל את הדיון בסקירה כללית של משרד האוצר, נציג אגף הכלכלן הראשי, של המל"ל ושל כל הגופים שנמצאים כאן לגבי ההשלכות של אי כניסת פועלים פלסטינים

יצחק קרויזר:  אני רוצה לשים פה דגש במיוחד על ענף הבניין

יצחק קרויזר:       חבר הכנסת סעדה, אתה רוצה לפתוח?      

משה סעדה: כן, כמה מילים

יצחק קרויזר: אז נעשה סבב קצר של חברי כנסת, מי שירצה ידבר, ונעבור לגופי המקצוע

יצחק קרויזר:  תודה

משה סעדה: בוקר טוב

משה סעדה:  אמרתי את זה גם בדיון הקודם, ולצערי – אני חשבתי שאני לא אצטרך לחזור על זה, אבל – אני חייב לחזור ולשנות, כי כנראה זה לא חלחל לממשלה

משה סעדה:  אני אומר דברים פשוטים שברורים לכל אחד, אומה חפצת חיים לא מכניסה את האויב לעבוד בתחומה

משה סעדה:  אני לא מכיר אומה כזאת, לא זכור לי שהאוקראינים מכניסים את הרוסים

משה סעדה:  לא זכור לי שבריטניה הכניסה את הנאצים אליה לעבוד בשנות מלחמת העולם השנייה

משה סעדה:  זה דבר מובהק וברור

משה סעדה:  מעבר לזה שזה גם מסכן אותנו, זה גם לא ערכי ולא מוסרי

משה סעדה:  לא ערכי ולא מוסרי לתגמל אנשים, שאתה יודע שבכל סקר שעושים רוב האזרחים הפלסטינים בשטחי איו"ש, האדם שהם רואים בו מנהיג הוא יחיא סינוואר, האדם שמבחינתנו הוא אחד האנשים שביצעו את פשעי המלחמה הכי גדולים בהיסטוריה היהודית נגד העם היהודי

משה סעדה:  הוא ייזכר לדיראון עולם יחד עם פרעה, עם היטלר ועם עוד מגוון אנשים שביצעו רצח עם

משה סעדה:  זה האיש

משה סעדה:  את האיש הזה תושבי איו"ש מעריצים, ואת האוכלוסייה הזאת אנחנו רוצים להכניס אלינו הביתה? לא למדנו מה קרה בשביעי לאוקטובר, אחרי שגם הכנסנו אלינו 21,000 אנשים, פרנסנו אותם, היטבנו איתם, ובמה הם גמלו לנו? במה שהם אמרו כל הזמן שהם רוצים לעשות, להשמיד אותנו, ולא קלטנו את זה

משה סעדה:  שילמנו מחיר כבד

משה סעדה:  שילמנו, וזה לא נכון להגיד שילמנו, כי אנחנו עדיין משלמים יום יום מחיר כבד על ההתנהלות שלנו

משה סעדה:  אז עכשיו הגיע הזמן להתפכח

משה סעדה:  לא יכול להיות שאנחנו נקיים פה דיון, האם להכניס אותם או לא

משה סעדה:       אחת הבעיות שיש כאן – ותיכף נשמע את הטענות של כל המגזרים השונים – שחייבים עובדים פלסטינים, חייבים עובדים קודם כל

משה סעדה:  הבעיה שהממשלה לא מחליטה

משה סעדה:  זה ברור לי, כל עוד הממשלה לא מחליטה, הקבלנים מחכים

משה סעדה:  אם הייתם יודעים שעובדים לא ייכנסו, מעזה לא ייכנסו עובדים, ברור שכל אחד היה מביא עובדים ממדינה כזאת או ממדינה אחרת

ערן סיב: היא מחליטה לא להכניס אותם

משה סעדה: אבל כרגע יש החלטה לא להחליט, וזה לא מקובל

משה סעדה:  ההחלטה לא להחליט זאת החלטה לא לראות את אזרחי ישראל; זאת החלטה לפגוע בכלכלה ההחלטה לא להחליט, ועד כאן

משה סעדה:       לכן אני אומר, החובה שלנו ושל הממשלה להחליט, ולהגיד: מה שהיה עד השביעי לאוקטובר, לא יהיה מהשביעי לאוקטובר

משה סעדה:  מדינת ישראל צריכה להיגמל מהעבודה הפלסטינית

משה סעדה:  צריך להבין שמולנו ניצב אויב

משה סעדה:  הוא אומר לנו את זה, הוא כותב את זה, וכל מה שנותר לנו לעשות זה להבין את זה

ערן סיב: 	אם תתנו אלטרנטיבות, אין שום בעיה

משה סעדה: יש אלטרנטיבות

ערן סיב: מה האלטרנטיבות שיש?     

משה סעדה: דיברתי עם השר ברקת, והוא אמר לי: בהודו ישמחו מאוד, יש להם 200 מיליון מובטלים

ערן סיב: למה אתם מחכים? כבר שלושה חודשים עברו, שלושה חודשים עברו; אתה מדבר איתי על עוד חודשיים, שלושה, ארבעה

ערן סיב:  אנשים פה יקרסו, אנשים גם יפשטו את הרגל

ערן סיב:  אתה מדבר על עוד ארבעה חודשים, כבר שלושה חודשים אתם ישנים, אתם לא עושים שום דבר

יצחק קרויזר: - - - הממשלה שמחליטה שלא להחליט

ערן סיב: מצוין

ערן סיב: להחליט לא להחליט זה הדבר הכי טוב שיכול להיות בעולם, אבל אנשים פה פושטים את הרגל, אנשים פה קורסים, אנשים פה חס וחלילה גם יתאבדו, כי אין להם פרנסה, ואתם לא עושים שום דבר

ערן סיב:  כלום אתם לא עושים, שום דבר

מאיר שמש: הממשלה לא מחליטה כלום, אימפוטנטים

משה סעדה: אנחנו המחוקק, אתה יודע

משה סעדה:  יש רשות מחוקקת, רשות מבצעת, ואנחנו – התפקיד שלנו לשמוע את הזעקה שלכם ולזעוק אותה

ערן סיב: אבל אתם לא שומעים את הזעקה שלנו

ערן סיב:  אני יושב-ראש התאחדות קבלני השיפוצים, אתה יודע שעובדים זרים מגיעים לעבודות רטובות בלבד

ערן סיב:  נתתם תמריצים שלושה חודשים רק לעבודות רטובות, ענף השיפוצים לא בלופ, אנחנו סוג ב', אנחנו לא קיימים בכלל, אתם לא סופרים אותנו

ערן סיב:  אנשים פושטים את הרגל

ערן סיב:  יושב כאן אדם, רן, יש לו 14 עובדים פלסטינים, עכשיו יש לו אפס עובדים, הוא לא יכול לעבוד בכלל

יצחק קרויזר: ערן, אנחנו לא חלוקים בינינו, לא אתכם, זה לא אנחנו

ערן סיב: אבל אנחנו מבקשים פתרונות

ערן סיב:  אתה יודע, זה מאוד מאוד יפה לבוא לוועדה, זה מאוד מאוד יפה לשמוע אתכם, אבל אנחנו רוצים גם להשמיע

ערן סיב:  אנחנו רוצים שתשמעו אותנו, ולא רק לשמוע אתכם

יצחק קרויזר: לכן הוועדה הזאת מתכנסת ומקדמת את הנושא הזה

יצחק קרויזר:  מעולה, אבל אתה רשום בזכות דיבור

יצחק קרויזר:  ערן, אתה רשום בזכות דיבור שאתה תקבל

יצחק קרויזר:  אני רוצה לשמוע קודם כל - - -     

ערן סיב: אנחנו מחכים לשמוע פתרונות – פתרונות, רוצים לשמוע פתרונות

יצחק קרויזר: מעולה, נכון

יצחק קרויזר:  לכן אנחנו פה

יצחק קרויזר:  אנחנו נשמע את גורמי המקצוע

ערן סיב: אנחנו שלושה חודשים מחכים

ערן סיב:  שלושה חודשים מחכים, ואין פתרונות למדינת ישראל

ערן סיב:  אין פתרונות

יצחק קרויזר: ערן, תאמין לי שאתה תקבל את כל הזמן שצריך כדי לדבר

ערן סיב: אז יפה לבוא ולדבר ולהשמיע, ואנחנו גם שומעים

ערן סיב:  אנחנו רוצים שאתם תשמעו אותנו

ערן סיב:  אנחנו באנו לפה לירושלים כדי שאתם תשמעו אותנו, ולא לשמוע אתכם

קריאה: צודק

ערן סיב: אם אני צודק, תעשו משהו

יצחק קרויזר: אז עכשיו נשמע את גורמי המקצוע

יצחק קרויזר:  אתה רשום בזכות דיבור ותקבל

ערן סיב: אבל מה גורמי המקצוע יגידו? שענף השיפוצים לא מקבל עובדים זרים ולא מקבל עובדים, אין הכשרות לעובדים ואתם לא יכולים לעזור לנו

יצחק קרויזר: אנחנו רוצים לשמוע אותם כדי להמשיך את הלחץ על הממשלה, שתקבל את ההחלטה הנכונה – או שמכניסים את הפועלים הפלסטינים או שלא ומייצרים תכנית שמצליחה לצאת לביצוע

יצחק קרויזר:  אתה מכיר את הנקודה, עברו שלושה חודשים

ערן סיב: העובדים הפלסטינים לא יכולים בעת הזו להיכנס לדירות בענף השיפוצים

יצחק קרויזר: נכון

ערן סיב: אף ישראלי לא יכניס עובד פלסטיני

יצחק קרויזר: לא יכניס, אנחנו איתך

יצחק קרויזר:  המטרה שלנו היא ידיים עובדות, ולא ידיים רוצחות

ערן סיב: אנחנו צריכים פתרונות, כי אם אין פתרונות, אנשים פה יתאבדו במדינת ישראל

ערן סיב:  לא יביאו פרנסה הביתה, אנשים פה יעזבו את המדינה, ואתם הממשלה צריכים לדאוג לאנשים שלכם

ערן סיב:  אתם צריכים לדאוג לפרנסה

יצחק קרויזר: ערכן, אמרת את אשר על ליבך, אתה תקבל גם זכות דיבור

יצחק קרויזר:  אני רוצה לעבור לבת חן, חוקר מרכז המחקר והמידע, בבקשה

ערן סיב: המשק פה בקריסה, ואתם לא עושים שום דבר, כלום – המשק בקריסה

יצחק קרויזר: חברים, כדי שיהיה כאן דיון, אנחנו נצטרך לשמור פה על סדר

יצחק קרויזר:  אדוני, אם אתה רוצה לדבר, אתה תדבר בשמחה, אבל בצורה מסודרת

יצחק קרויזר:  אתה תקבל זכות דיבור

ערן סיב: ועוד שאלה אחת אחרונה לגבי הנושא שהוא דיבר, למה שר הביטחון וראש הממשלה בעד להכניס עובדים - - -     

יצחק קרויזר: ערן, אני לא רוצה להוציא אותך, אני מכבד אותך והדעה שלך – חשוב שתישמע כאן

ערן סיב: אבל הדעה שלי לא נשמעת

יצחק קרויזר: האמן לי, היא תישמע

ערן סיב: היא לא נשמעת, ואני גם לא מקבל תשובות לדעה שלי, זה הכי חשוב שאני לא מקבל תשובות, וזה מה שהכי מרתיח אותי, שאתם מדברים מדברים מדברים, ואתם לא נותנים לנו בכלל תשובות

יצחק קרויזר: 	ערן, אני לא רוצה להוציא אותך

יצחק קרויזר:  בבקשה, אני לא רוצה להעיר לך עוד פעם

יצחק קרויזר:  בבקשה, כי אני אאלץ להוציא אותך, וחבל

ערן סיב: זה בכלל מוציא אותי מדעתי, שכל אחד בא, מדבר עשר דקות והולך, ואנחנו נשארים פה ואנחנו לא מקבלים תשובות

בת חן רוטנברג: מעלים את המצגת? לא, בלי מצגת

בת חן רוטנברג:  בסדר גמור, אז אני אגיד כמה נקודות עיקריות בלי מצגת

בת חן רוטנברג:       נקודה ראשונה, הלמ"ס עשתה סקר עסקים וביקשה דיווחי מעסיקים למה הבעיה העיקרית בעסק שלהם במהלך המלחמה

בת חן רוטנברג:  הם התחילו את זה בחודש נובמבר, כך שזה משקף חודשיים של לחימה

בת חן רוטנברג:  אחר כך היה סקר נוסף, ואני אגיע גם אליו

בת חן רוטנברג:  מהסקר עלה שעיקר הבעיה בכל ענפי המשק היא ירידה בביקושים, להבדיל מענף הבינוי שהבעיה העיקרית בו היתה מחסור בעובדים

בת חן רוטנברג:  אחר כך עלתה גם בעיית אשראי

קריאה: איפה ירידה בביקושים? במה?     

בת חן רוטנברג: 	ירידה בביקושים בענפים השונים של המשק

קריאה: בחקלאות אין שום ירידה, יש גידול כל הזמן

קריאה: כל הפירות נופלים על הרצפה, על מה את מדברת?     

בת חן רוטנברג: אנחנו מדברים על כלל ענפי המשק, להבדיל מענף הבינוי, ששם היתה בעיה של מחסור בעובדים

בת חן רוטנברג:       נקודה שנייה שעלתה מהמצגת שלא עולה כרגע, אבל אנחנו כן נגיד אותה זה הגידול של מספר העובדים הפלסטינים בשנים האחרונות, גם בענף הבינוי, גם בענפים נוספים

בת חן רוטנברג:  עשינו איזשהו אומדן של נפח השכר של העובדים מכלל הענף

בת חן רוטנברג:  אמנם עלה שמדובר באחוזים נמוכים, כלומר 3

בת חן רוטנברג: 3% מענף הבינוי – בענף החקלאות זה קצת יותר נמוך, ובמגזר העסקי אפילו עוד יותר נמוך – אבל צריך שוב להגיד, שהם יכולים להוות איזשהו צוואר בקבוק

בת חן רוטנברג:  אנחנו מדברים על 77% מכלל העובדים בעבודות הרטובות שהם עובדים מהרשות הפלסטינית

בת חן רוטנברג:  יכול להיווצר פה צוואר בקבוק, אם לא יהיו עובדים שיספקו את העבודה הזאת

קריאה: הוא כבר נוצר

בת חן רוטנברג: נקודה אחרונה לגבי האפשרות להתייחס למשבר שאנחנו נמצאים בו

בת חן רוטנברג:  משבר בשפה העברית זה גם מקום של לידה

בת חן רוטנברג:  יכול להיות שזאת דווקא איזושהי הזדמנות לעודד את ההשקעות, אם זה יותר בכיוון של אוטומציה, העלאת הפריון

בת חן רוטנברג:  הפריון הענפי במגזרים האלה מאוד נמוך ביחס למגזר העסקי

קריאה: זה לא נותן פתרון למחר בבוקר

בת חן רוטנברג: זה בראייה רחבה יותר, ראיית מקרו

בת חן רוטנברג:  יכול להיות שכדאי לעבור בחקלאות לגידולים פחות עתירי כוח אדם, או לעבור להשקעות באוטומציה, משהו שיכול להעלות את הפריון הענפי של אותם ענפים

משה סעדה: אבל אלה תהליכים ארוכים, זה לא יפתור למחר בבוקר

בת חן רוטנברג: נכון, זה תכנון לטווח ארוך

משה סעדה: של עשור

בת חן רוטנברג: נכון

יצחק קרויזר: מה הפער בין הנתונים שאצלך למה שהאוצר - - -?     

בת חן רוטנברג: יש פער, בעיקר סביב הסיפור של השכר הממוצע

בת חן רוטנברג:  הפער הזה נובע מזה שאנחנו לוקחים את הנתונים של הלמ"ס – זה מבוסס על סמך דיווחי מעסיקים לביטוח הלאומי

בת חן רוטנברג:  הם מסתכלים על כלל משרות השכיר, כלומר גם אם בא אליהם עובד ועבד יום אחד בשבוע, הם מסתכלים על הדיווח הכללי של סך השכר, כלומר: נקודת המבט היא של המעסיקים

בת חן רוטנברג:  הוא מסתכל על סך השכר שהוא שילם עבור העובדים שלו ומחלקים את זה בסך העובדים

בת חן רוטנברג:  השכר לא משקף שכר ממוצע חודשי לעובד, מכאן נובע הפער

יצחק קרויזר: את יודעת להגיד, כמה עובדים פלסטינים יש כיום בתוך יהודה ושומרון, מעבר ל-8,000 האלה שפורסם שנכנסו?     

בת חן רוטנברג: בסך הכללי לא, אנחנו יודעים להגיד שיש בערך 120,000 עובדים זרים

בת חן רוטנברג:  יש מכסות, יש מימוש של המכסות ויש בפועל

בת חן רוטנברג:  המימוש של המכסות עומד על משהו כמו 80%; אנחנו יודעים שבפועל זה אפילו קצת יותר נמוך

משה סעדה: של העובדים הזרים?     

יצחק קרויזר: רק מהפלסטינים, לא מהעובדים הזרים

משה סעדה: כמה עובדים פלסטינים יש כיום בארץ?     

בת חן רוטנברג: אני לא יודעת, אין לי כרגע נתונים אחרי המלחמה

יצחק קרויזר: מי יודע לענות? זה המתפ"ש, רק אם יש לך איזה מספר

ניר עזוז: כ-8,000

יצחק קרויזר: 8,000 שנמצאים ביהודה ושומרון?     

ניר עזוז: לא, בישראל

ערן סיב: עוד 8,000 ביהודה ושומרון; 10,000 בישראל עבודות ייחודיות - - -     

יצחק קרויזר: מספר מדויק, מה יש ביהודה ושומרון?     

ערן סיב: 8,000 ביהודה ושומרון

קריאה: וכמה בארץ?     

ערן סיב: 10,000

קריאה: זאת אומרת 18,000

ניר עזוז: 18,000 כרגע מועסקים

ערן סיב: אבל ה-8,000 רק ביהודה ושומרון

ערן סיב:  10,000 – במדינת ישראל בעבודות חיוניות, ו-8,000 נכנסים ליהודה ושומרון

ניר עזוז: הנתון לא מדויק

ניר עזוז:  ממה שאנחנו מכירים, כ-8,000 - - -     

יצחק קרויזר: מה המספרים אצלך?      

ערן סיב: כלומר, כבר נכנסים 18,000

יצחק קרויזר: אבל ערן, תן לו רגע לדבר בבקשה

ניר עזוז: נכנסים היום לישראל כ-8,000 פועלים, על פי המדרגה שאושרה בקבינט הביטחוני, ויש כ-5,000 פועלים שעובדים באזורי תעשייה בהתיישבות

יצחק קרויזר: אוקי, תודה רבה

אסף גבע: לקראת הישיבה שהיתה בקבינט הכלכלי-חברתי לפני כשבועיים עשינו אומדן למשמעות הכלכלית של היעדרות העובדים הפלסטינים

אסף גבע:  המספרים הועברו לוועדה

אסף גבע:  האומדן שלנו שהפגיעה בתוצר לחודש היא כשלושה מיליארד שקל בסך הכול, כשרוב הפגיעה היא בענף הבינוי

אסף גבע:  האומדן הזה לוקח בחשבון כמה דברים, כולל הדברים שעלו פה כבר – צוואר בקבוק, גורמי ייצור משלימים, העובדה שבענף החקלאות יש חומרים מתכלים שהולכים לאיבוד בגלל שאי אפשר לקטוף את העצים

אסף גבע:  לקחנו שם כמה דברים בחשבון אחרי שיח עם המשרדים

אסף גבע:  כאמור, האומדן הוא כשלושה מיליארד, כשהרוב הוא בענף הבנייה

יצחק קרויזר: אתה יודע להגיד באחוזים?     

אסף גבע: אני יכול להגיד את המספרים, זה בערך 2

אסף גבע: 5 מיליארד שקל בבינוי לחודש, ובערך 0

אסף גבע: 4 בתעשייה ובחקלאות

קריאה: שלושה מיליארד

אסף גבע: כן, בסך הכול לחודש

משה סעדה: עד שמשלימים את הפער באמצעות עובדים זרים מחוץ לארץ, זאת אומרת זה פער שאפשר להשלים אותו

אסף גבע: אנחנו לא מתייחסים מאיפה העובדים מגיעים, אלא - -      

משה סעדה: - - כל עוד אין עובדים

אסף גבע: בדיוק

משה סעדה: זאת אומרת, זה הנזק שהממשלה גורמת כל עוד היא לא מחליטה

אסף גבע: את זה אתה אמרת

משה סעדה: אני מדייק את מה שאתה אמרת

קריאה: נו, זה ברור

וליד אל-הואשלה: בוקר טוב לכולם

וליד אל-הואשלה:  תקשיבו, אנחנו חיים במציאות לא פשוטה בתוך המדינה, ואנחנו שומעים מהקבלנים, שומעים מאנשים מה הצורך שלהם ומה המצוקה שהם נמצאים בתוכה

וליד אל-הואשלה:  ענף הבינוי בקריסה, ויש גם ירידה בחקלאות, ולכן יש צורך להכניס עובדים

וליד אל-הואשלה:       הממשלה גם אחראית על מה שקורה בגדה המערבית

וליד אל-הואשלה:  כמו שהכניסו את ה-8,000 עובדים ויש גם עובדים בתוך המדינה, אני חושב שהגיע הזמן לבדוק, אולי לעשות מהלך – או פיילוט מסוים, ויש עמדה של המלל ויש עמדה של חלקים בממשלה – להכניס עובדים פלסטינים

וליד אל-הואשלה:  צריך לחשב מסלול מחדש ולהכניס אותם

משה סעדה: מה עם ביטחון האזרחים? מה זה לחשב מסלול מחדש? נחשב מחדש את ה-7 באוקטובר? אני שואל ברצינות, זה עניין של ביטחון

משה סעדה:  זאת לא פוליטיקה, זה ביטחון אזרחי ישראל

וליד אל-הואשלה: אתה הגעת לוועדה פה על מנת לדבר פוליטיקה

משה סעדה: לא, איזה פוליטיקה? אני הגעתי לוועדה לדאוג לילדים שלי, זו הסיבה היחידה

וליד אל-הואשלה: בעיניי הממשלה אחראית גם לעובדים האלה

משה סעדה: לא, אנחנו אחראים לאזרחי מדינת ישראל, יש לנו אחריות ערכית ומוסרית לאזרחי מדינת ישראל, זאת האחריות שלנו

וליד אל-הואשלה: חוץ מזה, יש לנו צורך, אתה רואה את כל האנשים פה

וליד אל-הואשלה:  חוץ מזה, אנחנו לא מומחים לענייני ביטחון – יש מל"ל, יש ממשלה שצריכה להחליט

משה סעדה: שמענו את המל"ל מה הוא אמר עד ה-6 לאוקטובר: 15 שנים של שקט, ולא היה שקט

משה סעדה:  הגיע הזמן שנדאג לביטחון אזרחי ישראל

וליד אל-הואשלה: אני יכול לשאול אותך שאלה? איך הכניסו 8,000 עובדים?      

יצחק קרויזר: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים לדעת, זאת שאלה טובה

משה סעדה: לדעתי זה לא היה צריך לקרות

וליד אל-הואשלה: זאת אומרת שאפשר להכניס עובדים

משה סעדה: לא, זה אומר שאי אפשר

וליד אל-הואשלה: ויש עבודות גם בבניין, שאף אחד לא יכול לעשות מלבד העובדים הפלסטיניים

משה סעדה: כל עוד רוב אזרחי הרשות הפלסטינית תומכים באירוע, ברצח, בטבח האכזרי של ה-7 לאוקטובר, לא ניתן להכניס אויב לארץ הזאת

וליד אל-הואשלה: אתה לא יכול להכליל, יש אנשים שרוצים לעבוד

משה סעדה: גם התושבים מעזה רצו לעבוד, אבל הם רצו לעשות עוד דברים

משה סעדה:  הם רצו לעבוד, ואלה אותם אנשים שעבדו אצלנו

יצחק קרויזר: אני רוצה שנמשיך לשמוע את גורמי המקצוע

יצחק קרויזר:  יש פה אנשים שהגיעו במיוחד לדבר

יצחק קרויזר:  אני חושב שיותר חשוב שנשמע אותם, כדי שאנחנו נמשיך לכוון את הדיון הזה שיהיה יותר מקצועי

יצחק קרויזר:  הוויכוח בינינו לא ייגמר, והדרישה שלנו מהממשלה היא מאוד ברורה

יצחק קרויזר:       מאיר מחלוף מרשות החירום הלאומי, בבקשה תציג את הדברים

יצחק קרויזר:  אני רוצה שתדייק אותנו, האם אתם יצרתם איזשהו מערך של תבחין, לפי מה כן אישרו את אותם 8,000? אני מבין שחברה קדישא כן היתה החרגה להכניס עובדים פלסטינים

יצחק קרויזר:  יש איזושהי מסגרת שאתם עובדים בתוכה? בניתם איזושהי תבנית, מה כן, מה לא ואיך?     

מאיר מחלוף: אני ראש תחום משרדי ממשלה ברח"ל

מאיר מחלוף:  אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם המתפ"ש לפיקוד מרכז, וכל בקשה חריגה שמגיעה ממשרד ממשלתי שתומכת את המאמץ המלחמתי, אנחנו בוחנים אותה, מקבלים את השמות, מעבירים את השמות לבדיקה של גורמי ביטחון

מאיר מחלוף:  במידה והפעולה המתבקשת תומכת המאמץ המלחמתי, כמו הדוגמה שנתת של חברת קדישא, שהיתה צורך שהתבקש מהמשרד - - -       

יצחק קרויזר: מי מקבל את ההחלטה? אצלכם?     

מאיר מחלוף: לא, אנחנו מקבלים דרישה מהמשרד הממשלתי, מתייעצים עם המשרד הממשלתי ומעבירים המלצה למתפ"ש, והם לאחר בדיקות ביטחוניות מקבלים את ההחלטה, האם יאושר או לא יאושר אותו עובד ספציפי

יצחק קרויזר: מי זה המשרד שמגדיר? ממי אתם מקבלים את ההנחיה, שחברת קדישא כן והחקלאות – לא?      

מאיר מחלוף: כל משרד ממשלתי מגיש - -     

יצחק קרויזר: - - הוא מגיש לכם בקשה בנפרד

מאיר מחלוף: הוא מגיש בקשה; אנחנו בוחנים את הבקשה, ובשיתוף איתו, הוא כותב לי המלצה, שהוא דורש להכניס את העובדים לטובת המשימה; אנחנו בוחנים אותה ומעבירים את ההמלצה שלנו, בשיתוף ההמלצה של המשרד הממשלתי, לגורם הביטחוני, שבוחן אותה מבחינה ביטחונית, ואם זה תומך את המאמץ המלחמתי, מאשרים ממש בבדיקה פרטנית אחד, אחד, מי העובד שנכנס

מאיר מחלוף:  זו הדרך שבה אנחנו פועלים

יצחק קרויזר: הבנתי, מי מהמל"ל נמצא פה? אני צריך שתדייק אותנו בעניין של ההחרגות שלכם

יצחק קרויזר:  אם אתה יכול, אני רוצה שתדייק מה ההשלכות בתוך הרשות, אם מדינת ישראל ממשיכה לא להכניס יותר עובדים פלסטינים

ענבר אמיר: אני מאגף לוט"ר במל"ל

ענבר אמיר:  אנחנו הכנו עבודה יחד עם כלל הגורמים הביטחוניים והאזרחיים כדי להבין את המשמעויות של זה על המשק

ענבר אמיר:  אני אגיד שתי כותרות לגבי המשמעות, ואחרי זה על מה שאנחנו הצענו

ענבר אמיר:  מבחינת החקלאות, המשמעות היא משהו כמו 20% מסך כל העובדים הם פלסטינים, והקושי הוא בעבודות מקצועיות, זאת אומרת: זה בסדר גמור לקחת תנועות נוער וכל מיני מתנדבים שבאים לעשות קטיף תפוזים, אבל יש עבודות שהמתנדבים האלה לא יודעים לעשות ולא יידעו לעשות, כמו חיסוני עופות

יצחק קרויזר: מתנדבים זה פתרון זמני

ענבר אמיר: לא, אני לא מזלזל בזה, נהפוך הוא, אבל בסוף יש עבודות שאי אפשר לעשות אותן

ענבר אמיר:  הן עבודות מקצועיות, שמתנדב שהגיע לא מסוגל לעשות אותן, כמו: גיזום, קטיף על כלים גבוהים, עבודות קשות, בננות, תותים, חיסוני עופות – את זה לא יודעים לעשות

ענבר אמיר:       לגבי הנושא של בנייה, סדר גודל של 50% מהאתרים הם סגורים

ענבר אמיר:  הענף עובד בתפוקה של בין 15% ל-20%, זאת המשמעות

ענבר אמיר:       אין לי שום עניין לקדם את הפלסטינים או לא לקדם את הפלסטינים, זה בכלל לא ה-issue

יצחק קרויזר: אני אשאל אותך שאלה אחרת, מדינת ישראל החליטה לא להכניס אותם, מה המשמעות? האם אתם ערוכים להבנה מה המשמעות הכלכלית שקורית כרגע?     

ענבר אמיר: במידה שהמדינה רוצה לסגור את זה באופן קטגורי, זה בסדר גמור

ענבר אמיר:  יש פה את עינבל משש, היא תגיד לכם כמה עובדים מסוגלים להביא, באיזה פרקי זמן

ענבר אמיר:  זה לא כל כך פשוט

משה סעדה: שר הכלכלה טוען, ועינבל תגיד לנו אם זה נכון, שאין בעיה ויש ביקוש להגיע לארץ

ענבר אמיר: אני אומר עוד פעם, אנחנו שמנו על השולחן תכנית מרודדת, עם התניות, שמשיתות גם על המעסיק חובות, כמו לקחת מהמעבר את קבוצת העובדים ולהחזיר אותם למעבר

ענבר אמיר:  אנחנו ביקשנו, למשל, לפחות במדרגה הראשונה לעבוד לא במרכזי הערים, זאת אומרת: או בחקלאות מחוץ לערים או בתשתיות מחוץ לערים, כדי שהעסק יתחיל לעבוד, כי כרגע הכול עומד

משה סעדה: אתה אומר: בוא נעשה את זה במדרון חלקלק, שנתרגל לאט לאט עד האירוע הבא

ענבר אמיר: לא, אני אומר: נתחיל בזה, במקביל יביאו עובדים זרים, ואם בסוף אפשר לעשות את זה - - -     

משה סעדה: אתה מייצג את המל"ל, מה העמדה שלכם בנוגע לביטחון? האם יש חשש לפיגועים מהאזרחים האלה? אני שואל אותך, מה ההתייחסות שלכם הביטחונית? אתה דיברת איתי מבחינת כלכלה, ואני שואל אותך על ביטחון

משה סעדה:  האירוע שקרה ב-7 באוקטובר הוא אירוע ביטחוני

יצחק קרויזר: אתם אישרתם 80,000 לכל הענפים, ככה אני מבין

ענבר אמיר: לא, אנחנו הצגנו מדרגות, כשהמדרגה הראשונה היא משהו כמו 13,000

יצחק קרויזר: שהיא מצומצמת לגמרי כבר

ענבר אמיר: נכון, מצומצמת

ענבר אמיר:  אני לא מכחיש שיש איום, אני לא בורח מזה, זה לא שאני חושב שאין איום

משה סעדה: מה המחיר שאתה מוכן לשלם?     

יצחק קרויזר: מה דעת המל"ל? להכניס? לא להכניס? השיקול שלו ביטחון אזרחי מדינת ישראל או הקרסת הרשות?     

ענבר אמיר: אני לא מדבר עכשיו על הקרסת הרשות

ענבר אמיר:  אני אומר שבסוף ההחלטה היא מדינית, צריכים להחליט

ענבר אמיר:  לפה או לפה, צריך להחליט

משה סעדה: לא, מה ההמלצה? אתם גורם ממליץ

ענבר אמיר: אנחנו חשבנו שאפשר לעשות לפחות את המדרגה הראשונה, בהתניות שנתנו

ענבר אמיר:  אני לא רוצה להיכנס אליהן פה, אבל עשינו לא מעט התניות – מי נכנס, זה לא אוטומטי, זה לא מי שנכנס קודם נכנס גם היום, יש לא מעט התניות, ומרבית גופי הביטחון תמכו בזה

משה סעדה: הם גם תמכו בהכנסת 21,000 עובדים מעזה, והם שגו

משה סעדה:  מה הפקת הלקחים של אותם גופים? אי אפשר להתעלם ממה שהיה ולהמשיך את אותו הדבר, אי אפשר

יצחק קרויזר: חבר הכנסת סעדה, אני רוצה רגע לעבור גם לאנשי מקצוע שהגיעו לפה וגם לחברים מכל מיני פורומים חשובים כאלה ואחרים

יצחק קרויזר:  אילן זגדון מפורום המסעדות, בבקשה

אילן גילאון: קודם כל תודה רבה לכולם

אילן גילאון:  אני רוצה לדבר קצת על המסעדות, גם על המסעדות של חברים שלי וגם על המסעדות שלי

אילן גילאון:  אני העסקתי פלסטינים אצלי במטבח

אילן גילאון:  הם עסקו בשטיפת כלים, בניקיון

יצחק קרויזר: אתה יכול לתת סקירה כללית מה קורה בכל הענף, ואז תצטמצם אליך?     

אילן גילאון: מה שקורה בענף כרגע דומה למה שקורה בבנייה

אילן גילאון:  אצלנו הפלסטינים הם אנשים שהועסקו במטבחים בעיקר

אילן גילאון:  המנהלים שלנו וחלק מהצוותים שלנו הם אנשים במילואים שלא נמצאים כרגע, ועבדו אצלנו עוד – בסקר שאני עשיתי – בסביבות 7,000 עובדים פלסטינים שלא היו מאושרים רק לענף המסעדות, ולא מגיעים כרגע למסעדות

אילן גילאון:       הענף בקריסה

אילן גילאון:  המשמעות היא שהענף בקריסה

אילן גילאון:  הענף לא מצליח להשתקם

אילן גילאון:  אני בדרך כלל לא לוקח כדוגמה את המסעדות שלי, אבל כרגע אני רוצה לקחת אותן – מתוך שלושה מקומות, שניים מהם סגורים, וזו הסיבה העיקרית, גם כי אין עובדי מטבח, וגם כי העובדים האחרים שאני מנסה לגייס, אומרים: לא, אנחנו לא מוכנים לעבוד במטבח, אם אנחנו צריכים לשטוף כלים ולנקות

אילן גילאון:       אז מצד אחד אתם מדברים פה על הנושא של הפלסטינים, ואני מבין את החשש אחרי מה שקרה, אבל מצד שני לא נותנים פתרון

אילן גילאון:  אנחנו כבר ארבעה חודשים אחרי האירוע, לא נכנסים עובדים זרים

אילן גילאון:  אני לא ראיתי עובד זר, ואני עובד כבר כמה שנים על הפרויקט הזה

אילן גילאון:  אף עובד זר לא נכנס כרגע למסעדות במדינת ישראל, וגם לא עובד פלסטיני, אז צריך לקחת החלטה

אילן גילאון:  צריך לקחת פה וכאן החלטה ועכשיו

יצחק קרויזר: הענף שלכם העסיק 7,000 פלסטינים מקצה לקצה?     

אילן גילאון: אפילו קצת יותר, 2,000 היו מאושרים על ידי רשות האוכלוסין, ועוד כ-7,000 שהועסקו בבניין ועבדו בענף המסעדות, כרגע לא מגיעים

אילן גילאון:  אם אנחנו לוקחים את כל הארץ ורוצים - - -     

קריאה: לא לא לא, זה 2,000 עובדים פלסטינים

אילן גילאון: כל אחד יגיד אחרי זה מה שיש לו להגיד

יצחק קרויזר: תקבל זכות דיבור

אילן גילאון: כרגע יש מחסור לא הגיוני בענף

אילן גילאון:  הענף קורס, אין עובדים

אילן גילאון:  יש כל מיני אזורים, אני מדבר על אזור הדרום, באזור שלנו למשל, הכניסה היתה דרך חברון, דאהרייה, זה היה קל, הם מגיעים

אילן גילאון:  באזור תל אביב יש פחות פלסטינים שמועסקים, לפי מסעדנים שאני מדבר איתם

אילן גילאון:  היום למשל בירושלים כן עובדים פלסטינים, הבנתי שהם כן מועסקים

משה סעדה: בירושלים?     

אילן גילאון: כן, אבל הבעיה פחות חמורה

אילן גילאון:  באופן כללי – ואם שוב אני לוקח את העסקים שלי ואת העסקים של חברים שלי, שעכשיו מקשיבים למה שאני אומר – העסקים שלהם קורסים

אילן גילאון:  לא רק שזה מקריס את הענף, זה עושה דבר חמור יותר – זה גם לא נותן לו להתפתח

אילן גילאון:  נגיד עכשיו יש לי חבר שרוצה לפתוח, הוא עוצר את הפתיחה של שני סעיפים בבאר שבע, מסעדות מאוד גדולות, והוא לא פותח אותן, כי הוא אומר: איך אני יכול לפתוח? אף מסעדה לא יכולה לפתוח בלי טבחים או בלי שוטפי כלים, זה פשוט בלתי אפשרי

אילן גילאון:  מסעדה לא יכולה להתקיים בלי טבחים, היא לא יכולה להתקיים

אילן גילאון:       מה אנחנו רוצים? שהענף הזה יקרוס או שיתפתח? אנחנו רוצים שהענף הזה יתפתח, אנחנו רוצים שתיירים יבואו לישראל

אילן גילאון:  אנחנו גם רוצים שתהיה אלטרנטיבה זולה לסופרים, שאנשים יוכלו לקנות אוכל בזול

אילן גילאון:  היום אדם שמגיע לעבוד במסעדה, מגיע עם מכרז, יושב מולך ואומר לך מה השכר שהוא רוצה, באיזה ימים הוא יעבוד, באיזה שעות וכמה הוא יקבל לשעה, לשבוע וכמה ימי חופש הוא רוצה, ואתה פשוט חייב לשלם לו, אחרת אתה לא פותח את העסק

אילן גילאון:       אני בשלב שאני מוכן לשלם כל סכום, ואני לא מצליח לגייס עובדים

אילן גילאון:  אתמול מנהלת של מסעדה שלי, שעובדת כבר תקופה ארוכה, שהיתה סגורה מתחילת המלחמה, היינו צריכים לפתוח השבוע, הודיעה לי שהיא לא ממשיכה

אילן גילאון:  היא אמרה לי: ל א, אם אין לי עובדי מטבח, אני לא מוכנה להיכנס לשטוף כלים; אני מנהלת מסעדה, אני לא שוטפת כלים, והיא התפטרה, היא נתנה לי מכתב פיטורים אתמול

אילן גילאון:  זה אומר שהעסק הזה לא ייפתח, אחרי 11 שנה שהוא עובד

אילן גילאון:  אני לא יודע איך אני אפתח

יצחק קרויזר: אתה יכול להתחיל טיפה לכנוס את עצמך, כדי שנוכל לשמוע עוד?     

אילן גילאון: אני חושב שצריך לקחת פה החלטה: אם אתם רוצים להכניס פלסטינים – תכניסו פלסטינים לכל המקומות, אני לא חושב שכולם רוצחים, או שתתחילו לעבוד על נושא של עובדים זרים, שלדעתי זו האופציה הטובה ביותר

אילן גילאון:  זה יפתח את הכלכלה, ייפתחו עוד הרבה מאוד מסעדות בישראל, והדבר הזה פשוט יציל אותנו

אילן גילאון:  תודה רבה

יצחק קרויזר: תודה רבה

אליהו רביבו, 09: ברשותך היושב-ראש, אני רק רוצה לשאול שאלה את רח"ל, יש לכם תכנית מעבר לבקשות ספציפיות של שר מסוים במשרד? ניקח כדוגמה את ענף המסעדנות לפני שהוא קורס גם כן – תכנית כמה עובדים אפשר לאשר שם, במידה ואנחנו ממשיכים לא להחליט שום דבר?     

מאיר מחלוף: אין לנו תכנית כזאת

יצחק קרויזר: רק אם יגיע שר הכלכלה ויפנה בקשה?     

מאיר מחלוף: יגיע השר, יגיד: אנחנו רוצים, נבחן את הבקשה

יצחק קרויזר: למה אתם לא מקדמים היערכות לשאר הענפים במשק?     

מאיר מחלוף: אנחנו גוף מטה, שעובד בתוך משרד הביטחון, אנחנו לא קובעי מדיניות

יצחק קרויזר: לא, אבל להכין, אתם ממליצים, להגיד לו: אנחנו רואים שבמסעדנות קורסים, בחקלאות קורסים, אלה התכניות, במידה ומאשרים, כדי שהדברים ירוצו

מאיר מחלוף: זה לא המקום שלנו

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, לפני שאני אתייחס למה שאמר מר זגדון, חשוב רגע שנחלק את עיקרון הדיון לענפים שכן זכו עד היום לקבל מכסות של עובדים זרים, לבין ענפים שדורשים היום לקבל הכרה לצורך זכאות למכסות לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  ענף המסעדנות, שאני מקדם את הצורך בהכרה בעובדים זרים לניקיון ולשטיפת כלים – ואני זאת במרץ, ואני לא מתכוון להרפות – הוא ענף שעדיין לא זכה עד היום לקבל

אליהו (אלי) רביבו:  אל מול זה, אנחנו רואים לדוגמה את ענף החקלאות ואת ענף הבניין, שכן נהנים, אך המדינה עדיין לא השלימה את תהליך חלף הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  משרד האוצר – אני כאן פונה אליך, בסקירה שלך אתה אמרת שרוב הנזק הוא בענף הבניין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת, אם ביצעתם חילוק בין נזק מתמשך שלא יהיה ניתן לכסות אותו ולצמצם אותו, אלא הוא יושת באופן ישיר כנזק כלכלי, אל מול נזק שיהיה ניתן לצמצם אותו, כי כשיגיעו עובדים, אפשר יהיה להגביר את קצב העבודה

ערן סיב: כבוד היושב-ראש, גם ענף השיפוצים נפגע, לא רק ענף הבניין

ערן סיב:  זה לא בדיוק אותו דבר

ערן סיב:  דרך אגב, גם כשמגייסים עובדים, מגייסים אותם לעבודות רטובות – לתפסנות ולברזלנות

אליהו (אלי) רביבו: לא לא לא, תקשיב, אצלי מדברים רק כשאני נותן אישור

ערן סיב: אבל הייתי כאן פעמיים בשתי ועדות, לא נתתי לי אישור לדבר בכלל

ערן סיב:  אני בא מתל אביב, אני בא, שומע כאן אנשים מדברים חמש דקות ויוצאים החוצה

ערן סיב:  אתם צריכים לשמוע אותנו, ואני לא צריך לשמוע אותך

ערן סיב:  אתם צריכים לשמוע אותנו, שמעת מה אני אומר? אתם צריכים לשמוע אותנו

ערן סיב:  פעם אחת ולתמיד, תשמעו אותנו, אתכם שמענו מספיק

אליהו (אלי) רביבו: תעצור, פעם ראשונה

אליהו (אלי) רביבו:  פעם שנייה – אני עומד להוציא אותך מהאולם

ערן סיב: שמענו אתכם, כן

ערן סיב:  כל הזמן אנחנו שומעים אתכם, ואין פתרונות

אליהו (אלי) רביבו: תוציאו אותו בבקשה מהאולם

אליהו (אלי) רביבו:  תוציאו אותו בבקשה מהאולם

ערן סיב: אין פתרונות

דוד מור: למה להוציא אותו? הוא מייצג - - -     

אליהו (אלי) רביבו: תוציאו אותו בבקשה מהאולם

ערן סיב: אין פתרונות, כל הזמן מדברים, מדברים, מדברים – ופתרון אחד לא קיבלנו, אחד לא קיבלנו

ערן סיב:  איפה הפתרונות?     

אליהו (אלי) רביבו: הפסדת את רשות הדיבור שלך, חבל

ערן סיב: שלושה חודשים ובלי פתרון, איזה פתרון נתתם?     

אליהו (אלי) רביבו: הפסדת את רשות הדיבור שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני פונה בבקשה לסדרנים, בבקשה – סדרנים, סדר באולם בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

ערן סיב: תודה רבה

ערן סיב: אתה צריך לשרת את מדינת ישראל, את האנשים שעובדים עם הידיים

אליהו (אלי) רביבו: החוצה, החוצה – החוצה, הפסדת את רשות הדיבור שלך עכשיו

ערן סיב: תראה, הידיים עם סיליקון

ערן סיב:  אנחנו עובדי כפיים – בושה, בושה וחרפה

ערן סיב:       (ערן סיב יוצא מהאולם

ערן סיב: )     

דוד מור: הוא מייצג אלפי קבלני שיפוצים

אליהו (אלי) רביבו: עוד מישהו רוצה להפסיד את רשות הדיבור שלו?     

דוד מור: תנו לנו גם זכות דיבור בבקשה

אליהו (אלי) רביבו: רק בזמן שאני נותן

דוד מור: אני אמתין

אליהו (אלי) רביבו: תודה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מטעם ענף השיפוצים?      

דוד מור: נכון

אליהו (אלי) רביבו: כנס בבקשה לשולחן

אליהו (אלי) רביבו:       אני פונה אליך שוב פעם, אם יש עיכוב בענף הבניין, אין ספק שאלה נזקים אדירים, אם יש עיכוב, יהיה ניתן לבנות בשלב מואץ יותר בעוד שבועיים, בעוד חודש

אליהו (אלי) רביבו:  לעומת זאת, בענף החקלאות, כשלא קוטפים פרי  מהעץ, לא יהיה ניתן להחזיר אותו כשהוא כבר נשר ונרקב

אליהו (אלי) רביבו:  הסברתי בסקירות הקודמות שלי, שלדוגמה בענף הפרדסנות, כשלא קוטפים בזמן, הנזק הוא לא רק לפרי וליבול של אותה שנה, אלא שנתיים ושלוש קדימה

אליהו (אלי) רביבו:  הואיל ואותה עין שממנה יוצא הפרי, לא תניב יותר פרי

אליהו (אלי) רביבו:  יהיה צריך לעשות הרכבה, יהיה צריך לעשות טיפול ממושך שייקח שנתיים ושלוש, כדי שאותה עין שממנה יניבו פירות, באמת ניתן יהיה להניב ממנה עוד פעם

אליהו (אלי) רביבו:  זה נזק שהוא פר אקסלנס בלתי ניתן לתיקון ולצמצום, אם אנחנו נביא עכשיו כמות גדולה של עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל האם ביצעתם חילוק כזה

אסף גבע: באופן חלקי

אסף גבע:  בענף החקלאות לצורך העניין לקחנו בחשבון שיש תשומות מתכלות, שעכשיו הולכות לאיבוד, בגלל שאין עובדים שיכולים להשלים אותן, אבל אני אגיד שגם בבינוי אין השלמה של אחד לאחד, זאת אומרת: לצורך העניין, גם אם נביא מחר שני פועלים במקום העובד שאין עכשיו, עדיין יכול להיות שיש טרקטור אחד

אסף גבע:  ההון לא מכפיל את עצמו, כשהעובדים מכפילים את עצמם

אליהו (אלי) רביבו: נכון, אבל הוא יכול לצמצם באחוז ניכר

אורי אור: לא בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו: באחוז ניכר, בחקלאות לעומת זאת לא

אליהו (אלי) רביבו:  עוד ענף בחקלאות לדוגמה זה העופות – עוף שלא קיבל אנטיביוטיקה, גמור

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא רק גמור, כשיש וירוס מסוים והאחוז שלו הולך וגדל, זה מכניס קטגורית את הענף למצב פסילה

אליהו (אלי) רביבו:  את זה כבר לא ניתן לתקן, זאת אומרת שאם יש 30,000 עופות שצריכים לקבל זריקה ולא יקבלו, ומחר במקום 20 אנשים לתת זריקות, תביא 2,000, אין מה לעשות איתם

אליהו (אלי) רביבו:  אין מה לעשות איתם

אליהו (אלי) רביבו:  זה דבר שלא ניתן להשיב, לא משנה כמה עובדים תביא

אליהו (אלי) רביבו:       אני שואל:     

אליהו (אלי) רביבו: האם השר שלך מודע להשלכה?     

אסף גבע: אני אתייחס, ביחס לשאלה הראשונה אמרתי באופן חלקי, והכוונה היא שלא התייחסנו לטווח הארוך

אסף גבע:  ככל שיש פגיעה כזאת, הפגיעה היא פגיעה ישירה בטווח הקצר, אבל שם זה כן נלקח בחשבון, ובאמת הונח שהפגיעה הזאת יותר חזקה בחקלאות, ובבינוי יש יותר את הנושא של צוואר בקבוק, עובדים שתלויים בהם, ולכן שאר העובדים לא יכולים לעבוד בתפוקה מלאה

אסף גבע:       שר האוצר מכיר את זה

אסף גבע:       לגבי המסלול האדום, אני מודה שאת זה אני פחות מכיר

אסף גבע:  אני עובד באגף הכלכלן הראשי, אולי צריך מישהו מאגף תקציבים שיותר מכיר

אליהו (אלי) רביבו: אז תרשום לך בבקשה, שאני מצפה להתייחסות המשרד שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מתכוון לחכות עד לדיון הבא או זה שנוגע בסוגיה שכרגע אנחנו דנים בה

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת את התייחסות המשרד לכלל השאלות שכרגע הצבתי בפניכם, כי מתקבל הרושם שבמשרד האוצר יודעים פעם אחת להגיע עם שוט ולהגביל מכסות, ולהסביר למה צריך גם מכסות וגם אגרות, ומצד שני השר שלך, שר האוצר שהוא סוג של ראש ממשלה אזרחי-כלכלי, משיקולים כאלה ואחרים, לא נותן מענה

אליהו (אלי) רביבו:  מבחינתי, כשצריך ידיים עובדות, אלה ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:       אם מדינת ישראל מבקשת לקבוע – וכאן אני מתחבר למה שאמרו נציגי המל"ל ורח"ל – שפלסטינים לא נכנסים, או שאחוז מסוים לא נכנס, או לתקופה מסוימת, קבועה, לא ייכנסו, לפיכך מדינת ישראל נדרשת ונותנת מענה באופן מלא: או שתשלם 400% מתקציב כזה או אחר לעובדים ישראלים או באופן זמין וזול יותר עובדים זרים, אבל מענה צריך להינתן

אליהו (אלי) רביבו:  לבוא ולדון פה, כשבסוף אנחנו רואים רק את הצרות הולכות וגואות והנזקים הולכים ומצטברים, ואתם לא משפים בגינם, זה דבר שגובל בחוסר הגינות מצד אחד, ומצד שני פוגעת גם במצב הרוח הלאומי ובחוסן הלאומי שלנו, שאנחנו כל כך משתדלים שיהיה גבוה

אליהו (אלי) רביבו:  בלתי מתקבל על הדעת

אליהו (אלי) רביבו:       נציג השיפוצניקים שגה, לא משנה כמה זה כואב לו בבטן

אליהו (אלי) רביבו:  לא משנה כמה זה כואב לו בבטן, שגה שגיאה חמורה הנציג שייצג אתכם – א

אליהו (אלי) רביבו:  הוא התפרץ באמצע הדיון, גם כשביקשתי ממנו להמתין; ב

אליהו (אלי) רביבו:  אתם כנראה פספסתם, יש ענפים שלראשונה עולים על שולחן הדיונים בשיח הציבור לצורך הכרה בעובדים זרים, וזה נולד ומקודם רק כאן אצלי בוועדה – זה בענף המסעדנות, זה בענף הניקיון, זה בענף של השיפוצניקים ובעוד כמה ענפים

אליהו (אלי) רביבו:  רק שמה לעשות, הוועדה הזאת היא לא ראש הממשלה, ולא ראש הממשלה עומד בראשה, והיא לא קוסמת

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שתת הענף שלכם – כשאני אומר ענף הבניין, שיפוץ זה חלק מענף הבניין, אז זה תהליך רחב ועמוק, שהוא פנים משרדי ובין משרדי, והוא מפוקח על ידי הוועדה, אבל הוועדה לא מקצה את העובדים לתת הענף

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה מבקש רגע להתייחס למצוקה שלכם, אני אשמח שתשמיע אותה

דוד מור: אני מהתאחדות קבלני השיפוצים בארץ

דוד מור:  אמרת ממש לפני רגע דבר מאוד נכון, שענף השיפוצים הוא חלק בלתי נפרד מענף הבנייה, אבל מה שקורה בפועל זה שזרקו אותנו לגמרי, לא מתייחסים אלינו

דוד מור:  אנחנו אלפי קבלנים, למעל 5,000 קבלני שיפוצים אלפי עובדים חסרים – מעל 10,000, 11,000 עובדים חסרים לנו בענף

דוד מור:  כשמדברים על הבינוי, מדברים על הבנייה, לדוגמה הדבר האחרון שהיה זה מתווה תמריצים

דוד מור:  אנחנו  מדברים על עובדים זרים, מדברים על פלסטינים, אבל יש גם כוח יוצא מן הכלל, חיילים משוחררים וכל מיני אזרחים מהמדינה, שיכולים גם לתת מענה ולעזור לנו בתחום הזה, אם תתנו לנו תמריצים מתאימים

דוד מור:  יש עכשיו מתווה תמריצים, שחבר הכנסת ארז מלול מקדם, אבל מה שקרה בפועל – ברגע שדיברו על ענף הבנייה והשיפוצים, זה הגיע לביטוח לאומי, וביטוח לאומי עשה חריגה, שזה לא כולל עבודות טיח, כל העבודות הרטובות, לא כולל עבודות איטום, לא ריצוף, ואז מה שקרה זה שרק ענף הבנייה זוכה לקבל את המתווה הזה, ואנחנו ענף השיפוצים לא נמצא בכלל

דוד מור:       ערן סיב ישב פה וזועק את זעקתנו, אלפי קבלנים

דוד מור:  אנחנו מגיעים מרחוק, אוקי זכות דיבור, אני מבקש להכניס אותנו חד משמעית כחלק בלתי נפרד

דוד מור:  אנחנו ענף הבנייה והשיפוצים, אנחנו לא רואים את זה בתקשורת ובעיתונות

דוד מור:  בחלק כן רואים, אבל בפועל כשזה מגיע לזמן אמת, לשעת מעשה, אנחנו לא נמצאים בפנים

דוד מור:  אנחנו מרגישים שקופים

דוד מור:  אני בא בזעקה גדולה שתכניסו אותנו, אנחנו ענף הבנייה והשיפוצים, חלק בלתי נפרד ממנו, ולכן זכאי לכל ההטבות ולכל המתווה שקיים

דוד מור:  כל העזרה שנותנים לענף הזה, אנחנו נהיה בו חלק בלתי נפרד – זאת הדרישה שלנו, זאת כבר לא בקשה, כי לא מתייחסים אלינו

דוד מור:  זה כואב מאוד, כי הענף הזה נמצא על סף קריסה

דוד מור:  כבר חלק מהעסקים בכלל לא עובדים

דוד מור:  דיברו פה על 70% מהאתרים, שהם לא פעילים

דוד מור:  יש כבר גם – זאת לא סכנה של תביעות, לפני חודש התחילו לצאת מכתבי תביעה מלקוחות

דוד מור:  לא רוצים לראות פלסטינים – אוקי, לחלק מהקבלנים פה זה היה ראש שקט, היינו עובדים, שמים אותם בשטח, וכן הם היו עושים את העבודה

דוד מור:  אבל היום אנחנו מבינים שלא רוצים לראות אותם, אבל תנו לנו מענה ראוי, קודם כל עדיפות לעובדים ישראלים שלנו, שנהיה כלולים במתווה הזה כמו שאמרתי, ואם זה עובדים זרים, שנוכל לקלוט בלי שום גוף מתווך, כי מה שיקרה פה בפועל זה יתפוצץ לנו בפנים

דוד מור:       אני איש בניין 30 שנה

דוד מור:  באים ומדברים על הודים, אני בתקווה בכלל שהם יצליחו לקלוט אותם בצורה מסודרת פה, כי אם אתה תדבר על הרומנים, על הטורקים, על חבר'ה מהסוג הזה שעבדו פה בארץ ונתנו מענה בענף, יכול להיות שיהיה פה עודף של עובדים זרקים, שגם לא יצליחו לתת מענה מקצועי בפועל

יצחק קרויזר: יש לך מדינת יעד, שאתם מהניסיון שלכם אומרים: זאת מדינת יעד של עובדים, שהם טובים לענף השיפוצים?     

דוד מור: חד-משמעית, גם הוכיחו את עצמם, לדוגמה רומניה

דוד מור:  רומניה מדינה שהוכיחה את עצמה

אליהו (אלי) רביבו: אני רק רוצה לעדכן אותך, אל תבנה על רומניה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מאוד השתדלתי להעלות מרומניה

אליהו (אלי) רביבו:  המציאות שבה בעבר הגיעו פועלים מרומניה היתה לפני שכל הגוש האירופי עבד כמקשה אחת

אליהו (אלי) רביבו:  היום לרומני משתלם, זמין, זול לעבוד במדינה סמוכה אליו במעבר יבשתי, כשהוא מקבל במכפלות של יורו ויכול לחזור לביתו לעתים תכופות, ולא באמצעות אינטר ויזה פעם בתקופה ממושכת

אליהו (אלי) רביבו:       אבל כאן אני שואל את הגברת ארן, ברוכה השבה אחרי נסיעה ארוכה

דוד מור: מה לגבי הטורקים? זאת אוכלוסיית עובדים שהוכיחה את עצמה

אליהו (אלי) רביבו: לגישתי, אין כניסה לטורקים, כל עוד האנטישמי המרושע ארדואן עומד בראשה

אליהו (אלי) רביבו:  אין לי בעיה עם הטורקים, יש לי בעיה עם הממשל ועם המושל העריץ שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  לי אין שום כוונה לקדם ולטפח את הכלכלה שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  חשוב שנבין, שכשמדינה שולחת עובדים מגבולותיה, זה בבחינת זה נהנה וזה לא חסר, כי אנחנו רוצים להתפתח ולהעסיק ולצרוך שירות, והם מחיים את הכלכלה שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  לא ראוי ולא ציוני בעיניי, שבימים שבהם העריץ המרושע שלהם מטנף עד כדי כך על מדינת ישראל ומכחיש את השואה שחווינו ב-7 באוקטובר, יזכה להחיות את הכלכלה הרופסת והמושחתת שלו על ידי כספים שמגיעים ממדינת ישראל

דוד מור: אני חוזר ואומר לגבי ענף הבנייה והשיפוצים – אנחנו חלק בלתי נפרד, גוף אחד

אליהו (אלי) רביבו: זה לא הבנייה והשיפוצים, שוב פעם אני מנסה להסביר

אליהו (אלי) רביבו:  בנייה כוללת בתוכה בנייה רוויה, בנייה צמודת קרקע, תשתיות, שיפוצים, פיגומים וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  כל מה שמזין את הענף נכלל בתוך אותו ענף

אליהו (אלי) רביבו:  זה שיש בלבול, זו לקונה

אליהו (אלי) רביבו:  השאלה הזאת מופנית גם לגברת ארן נציגת משרד הבינוי והשיכון, וגם לנציגי משרד האוצר

אליהו (אלי) רביבו:  לכן אני אפתח בברוכה השבה – הגברת ארן חזרה לאחר נסיעה ממושכת מאזור המזרח, הודו וסרי לנקה לקליטת עובדים חדשים בענף הבניין

אליהו (אלי) רביבו:  אם תרצי להתייחס לזה, אשמח שתתני סקירה, אבל קודם נתחיל בשאלה שמופנית - - -      

מיכאל אורן: אני לא ידעתי שביטוח לאומי לא הגדיר את המקצועות האלה בהיבט של התמריץ, ואני רוצה לבדוק את העניין הזה, כי מבחינתנו, כשאנחנו אמרנו מי זכאי בענף הבניין לקבל את המענק, דיברנו על ענפים כאלה בהחלט גם

מיכאל אורן:  לא הגבלנו, לא הגדרנו בתוך עולם הבניין מי כן ומי לא

מיכאל אורן:  מבחינתנו, שיפוצים זה חלק מהעניין

מיכאל אורן:       אני רוצה להגיד משהו באופן כללי על ענף השיפוצים

מיכאל אורן:  קודם כל, משרד הבינוי והשיכון, כשעסק בנושא של עובדים זרים, המטרה שלו היתה במקור – אני מדברת על לפני מלחמת חרבות ברזל – לתת מענה לצורכי הביקוש הגדולים של בנייה של יחידות דיור רוויות, ולכן לקחו את עקב האכילס הכי משמעותי של הדבר הזה, של בנייה של המון יחידות דיור ב-bulk גדול - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני יכול רגע לחזור על תחילת ההסבר? כי יצרתם איזשהו בידול עד ה-7 באוקטובר, אם את יכולה להרחיב על זה

מיכאל אורן: אני לא אגיד שיצרנו איזשהו בידול, אני אומרת שענף השיפוצים נשען עד כה תמיד על פלסטינים

מיכאל אורן:  הוא נשען כך מהרבה סיבות, חלקן אובייקטיביות, גם אופי ההעסקה שהיה לענף השיפוצים, זה לא אותה כמות שעות, אלה לא אותן עלויות בהכרח שצריך לממן עובדים

מיכאל אורן:  אגב, היו מערכות יחסים

אליהו (אלי) רביבו: האם בעיניכם כמות השעות המושתת לא מחייבת התייחסות מחדש, כשאנחנו מבינים שבענף הבנייה - - -     

מיכאל אורן: היא מחייבת, ולדעתי יש על זה דיון כרגע בנושא ההסדרים, אם אני מבינה נכון

אליהו (אלי) רביבו: אוקי, אז אני טיפה ארחיב

אליהו (אלי) רביבו:  היום כדי להביא עובדים זרים, לדוגמה לענף הבניין, המעסיק מתחייב להעסקה של לא פחות מ-236 שעות עבודה בחודש

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מבינים שבענף הבניין לא בהכרח עובדים בימי שישי

אליהו (אלי) רביבו:  בחורף ברוב האתרים, אם לא מדובר בחברות גדולות שהאתרים שלהם הם סוג של אצטדיון, שעות העבודה הן שעות האור

אליהו (אלי) רביבו:  אם אנחנו פועלים באופן מצרפי לשעות אור סבירות, זה אומר שלא ניתן להגיע ל-236 שעות, גם אם אני לא מתייחס כרגע להשלכות מזג האוויר, כשגשום והמבנה עדיין לא בנוי ולא מקורה, ניתן באמת לעבוד, בוודאי ובוודאי בתשתיות, שזה גם תת ענף בענף הבנייה

אליהו (אלי) רביבו:  לפיכך, בעיניי מדובר בלקונה בתום לב, ואין שום מנוס מחשיבה מחודשת והתאמה של שעות העבודה הסבירות שניתן להפעיל

מיכאל אורן: להבנתי, האוצר עושה איזושהי חשיבה כזאת, אולי עדיף שהוא יתייחס, אבל זה על הפרק, אני רואה את זה קורה

מיכאל אורן:  מודל ההעסקה היה שונה בשיפוצים

מיכאל אורן:  עוד לפני חרבות ברזל, אבל עכשיו זה מקבל משנה תוקף – אתה מההתאחדות, נכון?     

דוד מור: נכון

מיכאל אורן: אוקי, אז יש לנו איזה מיזם משותף, שרצינו לבצע בהקשר הזה, של מעין הכשרה מקומית והשמה בקצה, ואנחנו על זה

מיכאל אורן:  אני מאמינה שזה שבוע, שבועיים עד שזה באוויר לטובת העניין הזה

מיכאל אורן:  אנחנו מזהים בשוק המקומי פוטנציאל בהקשר הזה, והמטרה כאן היא באמת לקחת אנשים, להכשיר אותם ולהבטיח איזושהי השמה בקצה אצל מעסיק

מיכאל אורן:  אנחנו מקווים שהדבר הזה יעבוד

מיכאל אורן:       אני גם אגיד שמה שהתייחסתי קודם לגבי ביטוח לאומי, הוא גם קריטי בעיניי

מיכאל אורן:  יש גם שיח עכשיו עם לשכות תעסוקה, עם משרד העבודה בכל נושא ההכשרות בזירה המקומית לנסות לעשות אולי גם שינוי בנרטיב

יצחק קרויזר: יש לכם איזה פרק זמן שאתם תחומים בו, או שאת יודעת שזה יוצא לפרסום?     

מיכאל אורן: לגבי המיזם המשותף זה ממש עניין של שבוע, שבועיים לכל היותר עד שזה באוויר, ואנחנו  מתחילים להתקדם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כמה זמן את מבקשת כדי לבדוק ולתקן את המעוות מול הביטוח הלאומי?      

מיכאל אורן: אני פעם ראשונה שומעת על זה, אז אני צריכה לדבר עם האוצר ולהבין מה הסיפור, אבל אותי זה מפתיע, כי אנחנו לא סגרנו את זה

אליהו (אלי) רביבו: נסכם בינינו שעד תחילת השבוע, תעבירי את התייחסות ומסקנות הביניים גם לוועדה וגם להתאחדות

מיכאל אורן: בטח, אין שום בעיה בהיבט הזה

מיכאל אורן:       אני גם יודעת שנעשו דברים בזירה של רשות האוכלוסין וההגירה בהיבט של עובדים זרים עם שיפוצים, אם אני זוכרת נכון

משה סעדה: את נסעת למזרח, יש ביקוש לעבוד בארץ? כי זה נושא שעלה, וזה הכי חשוב

מיכאל אורן: הודו היתה הצלחה ממש טובה

משה סעדה: מה זה אומר הצלחה? תפרטי את זה

מיכאל אורן: היו שם מיונים

מיכאל אורן:  אני חושבת שמתוך ה-6,000 שפחות או יותר הגיעו להתמיין, 4,600 בערך עברו את המיונים, ומבחינתנו הם עכשיו בתהליך לראות איך מקדמים את הדבר הזה

אליהו (אלי) רביבו: את יכולה בבקשה להרחיב מה הוא התהליך?     

מיכאל אורן: התאגידים היו צריכים לקבל את השמות של מי שעבר במיונים

מיכאל אורן:  יש עוד איזושהי קבוצה של חבר'ה שעברו את המיונים, הגיעו דרך תאגידים קודמים, אבל לא היו דרך התאגידים הרשומים פה, שצריך לראות מה עושים איתם עכשיו, זה בעבודה

מיכאל אורן:  יש צורך שלהם להשיג את כל ההיתרים, את כל הרישיונות לפי הנוהל שיצא מרשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו: יש פה נציג של ההתאגדות? של התאגידים?     

משה סעדה: מה הפוטנציאל של כמות העובדים מהודו?     

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, רק רגע

אליהו (אלי) רביבו:  הוא ענק, הוא ענק

קריאה: הוא ענק, עשרות אלפים

משה סעדה: אז מעולה

מיכאל אורן: רגע, יש גם את הבילטרלי, שאני אשמח שהרשות תתייחס

אליהו (אלי) רביבו: כמובן שרוב הפוטנציאל הוא הבילטרלי

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתם קצת פחות מצויים בהבדלים שביניהם ובהליך המזורז והחריג של מדינת ישראל, בהובלת משרד הפנים ומנהל עובדים זרים, אני אתייחס יותר מאוחר, אבל אני שואל אם נציג של אלדד ניצן נמצא פה – לא, הוא הוזמן?      

דיקלה טקו: הוזמן

אליהו (אלי) רביבו: אוקי, אז אני אספר לכם מה אני שאלתי את הגברת ארן

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שמר אלדד, מסיבותיו שלו, לא הגיע ולא שלח נציג, יכול להיות שהוא חשב בתום לב, שאם הוא לא יגיע או לא ישלח נציג, אני לא אציף את מחדליו, אבל הנה, אני פה כדי לעשות אותו

משה סעדה: מה התפקיד שלו?     

אליהו (אלי) רביבו: אלדד ניצן הוא יושב-ראש התאחדות התאגידים בענף הבניין

משה סעדה: תאגידים שמייבאים עובדים?     

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן

אליהו (אלי) רביבו:  יש 49 היום, הגישו בערך 150 תאגידים חדשים - - -     

עינבל משש: 280

אליהו (אלי) רביבו: באמת? אוקי, אז מדווח כרגע שזה פי שניים, כ-280 תאגידים חדשים מבקשים להצטרף

אליהו (אלי) רביבו:  נאחל לכל מי שבאמת עומד בתקנים, שיעשה זאת בתבונה, בחוכמה, ושיצליח במעשה ידיו

קריאה: שיעמוד בכללים

אליהו (אלי) רביבו: נכון, אז אני אבטא את זה כאן

אליהו (אלי) רביבו:  תמיד אני מבקש שכל ענף יבצע את התהליכים במקביל ולא בטור

אליהו (אלי) רביבו:  הנחיתי את התאגידים לעשות כן ביתר שאת, בוודאי מאז פרוץ המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שעובד יגיע למדינת ישראל, צריכה להיות מכסה, צריך להיות צורך, שהשוק יזהה את הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  לצורך העניין, בענף הבניין התאגיד אמור ליצור קשר עם חברת כוח אדם מורשית באותה מדינת מקור

אליהו (אלי) רביבו:  הם אמורים לגייס עבורו עובדים, כנגד זה אמורה לצאת משלחת, שתבחן ותמיין שאכן העובדים עומדים בדרישות הישראליות וברמה הנדרשת

משה סעדה: גם התאגיד? המשלחת מטעם מי?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, המשלחת היא מטעם משרד השיכון, ומי שמרכיב אותה הוא נציגי התאחדות הקבלנים בוני הארץ, הם הזכיינים שנותנים את השירות

אליהו (אלי) רביבו:  במקביל לזה, כל עובד שאמור להגיע לכאן, אמור לעבור כמה תהליכים: הוא אמור להנפיק תעודת יושר מהמשטרה – ומיד אני אשמח שנרחיב גם על זה את הצוהר – והוא אמור להוציא  תעודה רפואית, שבאמת אכן הוא כשיר מבחינה רפואית להגיע

אליהו (אלי) רביבו:  עוד תת תהליך כשרוצים להתחיל בכלל את התהליך הפרטי שלו, נשלחים למנהל עובדים זרים, כדי שייתן את האישור העקרוני להגעתו לארץ

אליהו (אלי) רביבו:  כשהוא עובר את כל אלה, שולחים בקשה

משה סעדה: כמה זמן זה כל התהליך?     

אליהו (אלי) רביבו: עכשיו אני בדיוק מספר לך, חשוב רגע שתבין מה הוא כשל שוק, ומה הוא מחדל של מי שאמור לספק פתרון לענף

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שהמועדים משתנים בין מדינה למדינה בהנפקת שני האישורים, רפואי ומשטרתי, אני דרשתי שמהרגע הראשון שמשרד כוח אדם מציג שם כמועמד, הוא אמור לצאת מנקודת הנחה שאנחנו נבדוק שאכן הוא באמת בעל מקצוע, ולפיכך הוא אמור מראש לשלוח אותו להנפקת תעודת יושר ולאחר מכן תעודה רפואית

אליהו (אלי) רביבו:       הנפקת תעודת יושר היא זולה, עולה כמה דולרים בודדים בכל מדינה

אליהו (אלי) רביבו:  מועדי ההנפקה משתנים ויכולים להיות ממושכים, לצורך העניין בהודו זה יכול לקחת בין שבועיים לבין ארבעה שבועות, כי הדרישה של מדינת ישראל היא לתעודה שבשביל להנפיק אותה, צריך להגיע בין היתר פיסית לבית המבקש; ומכיוון שיש כמה מחוזות בהודו, והמשטרה לא מספיק דיגיטלית לבדוק בבדיקת מסך אחד את מצבו בכל אותם מחוזות, צריך לעבור ולבדוק

אליהו (אלי) רביבו:       אני מפנה מפה את השאלה למנהל לעובדים זרים, האם יכולה להישקל אפשרות להקלה בצורך הנדרש להנפקת תעודת יושר; ובמקביל אני אומר לך, שאז הבדיקה השנייה היא בדיקה רפואית, שלוקחת כמה ימים, כי זה ממש סקר מקיף עם בדיקות דם והמעבדה לוקחת זמן

אליהו (אלי) רביבו:  הבדיקה הזאת עולה כ-100 דולר

אליהו (אלי) רביבו:  עובד לא מעוניין לשלם 100 דולר, אם הוא לא מגיע

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר שמי שמבקש להתמיין, מעמיד סיכון מסוים, כי אם הוא מניח שהוא בריא ואין לו בעיות רישום פלילי והוא באמת בעל מקצוע, אין שום סיבה שהוא לא יגיע

אליהו (אלי) רביבו:  אז הוא יצטרך לעשות איזשהו ניהול סיכונים, האם הוא מעוניין לסכן והוא מאמין באמת וסומך על הכישורים שלו להיות מותאם כמי שיגיע לארץ, ולכן הוא ייגש ויעשה את הבדיקות

אליהו (אלי) רביבו:  ככה אני ציפיתי ודרשתי, שכאשר שאדם מגיע למיונים, יש כבר את האישורים, כך שטכנית הוא יכול להגיע עם מזוודה למיונים

אליהו (אלי) רביבו:  אם מתאים – תעלה על המטוס ותנחת במדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  משום מה, אני מודה שעדיין לא הצלחתי לפצח את זה, בין היתר כי אני לא מגיע לאתרים עצמם בחו"ל

אליהו (אלי) רביבו:  משום מה, בעלי המקצוע שאמורים לרוץ וליזום את הרעיון שאני מבקש לקדם, לא מקדמים את זה, כך שיש לנו מעל 4,000 אנשים שעברו מיון בהצלחה בהודו, שעדיין ממתינים לאישורים רפואיים ומשטרתיים, והם לא יכולים להגיע לארץ

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, יש כמות כזאת, שכבר יש להם הכול וגם לא מגיעים, וזה נושא שהוא בבדיקה

משה סעדה: כמה פוטנציאל יש לנו מהודו?      

אליהו (אלי) רביבו: עשרות אלפים

משה סעדה: ומה פער השכר בין הודו לבין ישראל? כדי לדעת כמה זה רווחי להם באמת

אליהו (אלי) רביבו: עצום, עצום, יותר מפי שש

אליהו (אלי) רביבו:       אנחנו נתקדם

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שבסוף הדיון הוא על פלסטינים, אנחנו לא נגנוב את השיח, ואני אבקש את המשך ההתייחסות מגברת ארן

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, גם כשאני מדבר על הודים, זה בוודאי משליך ומושלך מעיקרון העסקת פלסטינים

מיכאל אורן: לאיזה רכיב להמשיך להתייחס?     

אליהו (אלי) רביבו: מאיפה שעצרת

מיכאל אורן: האמת, אני אגיד בכנות שאני כבר לא זוכרת, אבל דיברנו על הודו – בסדר

מיכאל אורן:       לגבי סרי לנקה, אני אגיד שבמיונים היה אחוז די נמוך של עוברים של המבחנים, זה משהו שאנחנו עכשיו רוצים לבדוק

מיכאל אורן:  באוזבקיסטן היה לנו אירוע, שאני לא יודעת אם אתה מעודכן לגביו, שקרה רשמית אתמול, שלשום, ממש עכשיו

מיכאל אורן:  אנחנו עושים עליו איזשהו תחקיר, אני מעדיפה להתייחס אליו אחרי התחקיר שאנחנו נעשה, אם זה בסדר

אליהו (אלי) רביבו: זה קרה שלשלום, אני חשוף אליו, נאלץ לחלוב, אני מודה

מיכאל אורן: כן, אנחנו גם צריכים לעשות תחקיר מסודר אצלנו

אליהו (אלי) רביבו: אוקי, אני אדלג על זה, אני התכוונתי לפתוח את זה כאן, אבל אני אדלג על זה, ואני אשמח שנרחיב על זה אחרי הדיון

מיכאל אורן: אני גם אשמח, בטח

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יכול בבקשה לצאת למר סיב ולעדכן אותו מה הוא הפסיד, ואולי מזה הוא ילמד שמדברים רק ברשות דיבור שלי, ובטח ובטח כשאני מבקש לא להתפרץ, לא לעשות כן, שכן הנושא הזה נמצא בראשי סדרי העדיפויות

דוד מור: הוא מדבר מדם ליבו, זועק את זעקתנו, זה לא פשוט

אליהו (אלי) רביבו: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לגברת שירה ליבמן, מנכ"לית מועצת יש"ע, שהופיעה אצלנו גם בדיונים שעסק בתחום בעבר

שירה ליבמן: שלום וברכה, אני קודם כל דודה של אליקים ליבמן, שחטוף כבר מעל ל-90 יום

שירה ליבמן:  חשוב לי להזכיר אותו, יחד עם עוד 136 חטופים שעדיין אנחנו מחכים להם בבית

שירה ליבמן:  חשוב לי להגיד את זה לא סתם

שירה ליבמן:  הדיון הזה, יש לו הקשר ישיר לחטופים ולחטופות, שנמצאים אי שם בעזה, מתחת לפני הקרקע, מעל פני הקרקע, רעבים, קפואים, לא יודעים מה מצבם

שירה ליבמן:  התפקיד שלנו כאן זה לוודא שאנחנו לא נצטרך לדבר שוב על אירועים מעין אלה

שירה ליבמן:       בחרדת הקודש הזאת, אני רוצה להיות שותפה לדיון, שמתקיים כאן בעניין העובדים הזרים

שירה ליבמן:  העמדה שלי היא מאוד מאוד מאוד ברורה וחד-משמעית, כדי שאנחנו לא נידרש לעוד אירוע נורא שכזה, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להשתמש באותם כלים ולהמשיך להכניס פועלים פלסטינים כתמול שלשום, ולכן המנהיגות שלנו צריכה לקבל החלטה בעניין המדיניות להכנסת פועלים זרים אתמול

שירה ליבמן:  באמת עבר כבר המון המון זמן, ואני מתפלאת שעדיין לא התקבלה החלטה אמיצה – אמנם אמיצה, כי זה דורש למצוא פתרון לפועלים הפלסטינים

משה סעדה: זה לא אמיץ, כי יש פתרון, זה רק לקבל החלטה ולראות את האזרחים שלך, לא צריך מעבר

שירה ליבמן: אני שמחה שאתה אומר שזה כל כך פשוט

אליהו (אלי) רביבו: לצד זאת, חבר הכנסת סעדה, אני חושב שמן ההגינות לבטא כאן, שראשי רשויות מיש"ע מקדמים בברכה, תוך כדי עצימת עין, כניסת עובדים פלסטינים לאזורי תעשייה

משה סעדה: לא תקין בעליל

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, אבל חשוב שנקרא לילד בשמו

אליהו (אלי) רביבו:  נמצאת כאן נציגה רשמית של מועצת יש"ע, חשוב שנבטא כאן שתוך - - -      

שירה ליבמן: זו החלטה של האלוף

שירה ליבמן:  סליחה שאני מתפרצת, האלוף קבע שאפשר להכניס פועלים פלסטינים לאזורי תעשייה

שירה ליבמן:  ראש רשות לא יכול שלא להכניס פועלים, ברגע שמתקבלת החלטה להכניס

שירה ליבמן:  יש ראשי רשויות שניסו לעשות את זה והם נעתרו בבתי משפט

אליהו (אלי) רביבו: את יכולה בבקשה לדאוג לשלוח אלי את זה?     

שירה ליבמן: כן, בהחלט

ששון גואטה: אבל מה שהיושב-ראש אומר זה שיש כאלה ש– את יודעת, אם היו רוצים, היו באים לכנסת - - -       

שירה ליבמן: נכון, אבל זה בדיוק מה שאני מבקשת מהוועדה

שירה ליבמן:  למה אני נמצאת כאן? לכאורה, מה הקשר שלי לכניסת פועלים זרים? אני לא חקלאית, אני לא מסעדנית ואני לא קבלן, ואני עדיין כאן, כיוון שיש קשר הדוק בין שתי הסוגיות

שירה ליבמן:  אי אפשר לא לפתור את הסוגיה של הכניסה של הפועלים הפלסטינים, אי אפשר שלא לדון בפתרון שצריך לתת או לא לתת לכמות הזאת של הפועלים הפלסטינים, שחיה מטר מהבית שלי, אני גרה בבית אל, בסדר? אי אפשר להתעלם מזה, וגם אי אפשר שלא להחליט להכניס עובדים זרים ממדינות אחרות, וזה המצב שקורה כעת – המדינה מחליטה שלא להחליט, שזה נחמד אבל זה לא הגיוני, וזה ממש לא נחמד, אני אומרת את זה כמובן בציניות מה, וזה כואב, זה כואב לי

שירה ליבמן:  זה לא הגיוני שזאת העמדה של מנהיגות בעת הזאת

משה סעדה: אבל את מבינה שחייב להיות דין אחד לישראל וליש"ע, כי זה היינו הך

שירה ליבמן: כן, בוודאי, וזאת הדרישה שלנו

אליהו (אלי) רביבו: כל שכן, כל שכן

משה סעדה: כל שכן, כי הביטחון שלכם לא פחות חשוב

שירה ליבמן: וכרגע זה המצב, יש החלטה לא להכניס פועלים פלסטינים לישראל, ואין החלטה כזאת לגבי יהודה ושומרון, וזה לא הגיוני, וזה המצב

משה סעדה: אני מסכים לגמרי

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מאוד מודה לך, אני מבקש להתייחס קודם כל לראשית דברייך

אליהו (אלי) רביבו:  כולנו בליבנו ובתפילותינו נמצאים עם תפילותיכם, ואנחנו כולנו לצורך העניין בערבות ההדדית בני משפחה של חטופים ופצועים – לא חטופים, בני ערובה, חשוב שנבהיר את הנרטיב הזה

אליהו (אלי) רביבו:       לעניין כניסת פלסטינים, אני אומר את זה גם אליך וגם לחברי משה סעדה, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שאחת הסיבות שבקשתנו לא נענית זו אותה בקשה מהממשלה להחליט

אליהו (אלי) רביבו:  אני מנהל על זה כבר סדרה רבה של דיונים

משה סעדה: שלושה מיליארד כל חודש היעדר החלטה

אליהו (אלי) רביבו: נכון

משה סעדה: הולכים לקצץ בתקציב – מחינוך, מרווחה, כאשר יש לנו שלושה מיליארד, שכל חודש משלמים על כך שלא מחליטים, זה לחודש, זה לא שנתי

אליהו (אלי) רביבו: אתה לחלוטין צודק

משה סעדה: זה אומר שעד היום 10 מיליארד והמונה ממשיך לדפוק, ולאף אחד לא אכפת, שהממשלה לא מחליטה

אליהו (אלי) רביבו: אתה לחלוטין צודק

אליהו (אלי) רביבו:  אני מעדכן אותך - -      

קריאה: אתם בקואליציה

אליהו (אלי) רביבו: - - שבין היתר בעניין הזה נפגשתי בנפרד גם עם ראש הממשלה וגם עם נשיא המדינה, ואנחנו צריכים להחליט

אליהו (אלי) רביבו:  לצערי, הממשלה – שאנחנו חברי הקואליציה שלה – לא יודעת להחליט

משה סעדה: אני ביקשתי דיון דחוף בסיעת הליכוד והחתמתי חברי כנסת, כדי שיקיימו דיון, שסיעת הליכוד תקבל החלטה

משה סעדה:  זה אחד ממנופי הלחץ על ראש הממשלה ועל הממשלה, כי אי אפשר להחריש כשאתה רואה את המצוקה

אליהו (אלי) רביבו: מביך אותי שלא ראית לנכון להחתים אותי גם כן, הייתי שמח עם מרקר לחתום

משה סעדה: אתה פשיטא, אתה מסייע לאירוע הזה, זה ברור

אליהו (אלי) רביבו: לגישתי, עדיין אני אומר שצריך לקחת בחשבון שישנם שיקולים בין לאומיים רחבים מאוד מאוד מאוד, וזה שלא מחליטים זה כי מצד אחד ישנה התנגדות להכנסה בעת הזאת ואין את הבשלות הנדרשת, ומצד שני מבינים רוב מקבלי ההחלטות, אם לא כולם, שלא יהיה מנוס ותבוא העת וייכנסו עובדים פלסטינים בהיקף כזה או אחר ובתנאים כאלה ואחרים, ומכאן אני פונה לנציג רח"ל, ואני מבקש רגע לדעת – כי בדברי ההתייחסות שלך אתה דיברת על כך שנכנסים לכאן עובדים פלסטינים רק כשהמעסיק פונה למשרד הרלוונטי, והוא יודע להסביר שההעסקה היא לטובת מאמץ - -     

מאיר מחלוף: - - תמיכה במאמץ המלחמתי

אליהו (אלי) רביבו: - - תמיכה במאמץ הלחמתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת, האם מבחינתכם תמיכה במאמץ המלחמתי היא רק ישירה, או שאם מצב הרוח הלאומי שלנו ישתפר ויהיו מעסיקים פחות מוטרדים, זה גם חלק מתמיכה במאמץ המלחמתי?     

מאיר מחלוף: אנחנו התבקשנו לבחון את הבקשות שמגיעות למשרדי הממשלה, אנחנו מרכזים את העבודה מול כלל המשרדים, ואנחנו בוחנים את הבקשות של משרדי הממשלה

מאיר מחלוף:  משרדי הממשלה עובדים מול כל הגופים האופרטיביים, מול הקבלנים, מול המעסיקים שלהם, על פי תחומי האחריות שלהם

מאיר מחלוף:  בסופו של דבר, מגיע משרד ממשלתי ואומר: תקשיב, הפעילות הזאת של המעסיק הזה, של העובד הזה היא קריטית לתמיכה במאמץ המלחמתי, ואנחנו - - -      

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שאני שואל – א

אליהו (אלי) רביבו:  האם הוצאתם למעסיקים מה בגדר תמיכה במאמץ המלחמתי?      

מאיר מחלוף: אני לא עובד ישירות מול המעסיקים, אני עובד מול משרדי ממשלה

אליהו (אלי) רביבו: האם הוצאתם למשרדים הממשלתיים פורמט, מה נכלל בגדר תמיכה במאמץ המלחמתי ומה לא? זאת השאלה

מאיר מחלוף: בנהלים שפורסמו לכלל המשרדים קבענו מה הן הדרכים שהם יציגו את הבקשה אלינו

מאיר מחלוף:  תמיכה במאמץ המלחמתי מדברת על תמיכה ישירה

אליהו (אלי) רביבו: אדוני מדבר על הנוהל, בפרוצדורה איך עושים, אני שואל אם קבעתם פורמט, מה יכול להיכלל בהגדרה – סתם אתן לך דוגמה - - -      

מאיר מחלוף: אנחנו לא קובעים את המדיניות, אנחנו לא קבענו כזה דבר

מאיר מחלוף:  אנחנו לא קובעים את המדיניות למשרדים

מאיר מחלוף:  לכל משרד יש את האחריות שלו

אליהו (אלי) רביבו: אני אשאל אותך שאלה, מוסך של אוטובוסים, כשהאוטובוסים האלה מסיעים חיילים או מפונים ומעסיק פלסטינים נכלל בפורמט שאתה מדבר עליו או לא?     

מאיר מחלוף: אם אין חלופה ומשרד הביטחון יגיד שזה הכלי הכי חשוב ואין חלופה אחרת למדינת ישראל - - -      

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת משרד הביטחון? אתה אמרת המשרד הרלוונטי, לא אמרת שהטרנספורמציה עוברת דרך משרד הביטחון

מאיר מחלוף: אני אסביר עוד פעם את התהליך, שיהיה לנו קל

מאיר מחלוף:  דיברת עכשיו על חברת היסעים

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא חברת היסעים

אליהו (אלי) רביבו:  מוסך אוטובוסים - -      

מאיר מחלוף: מול מי יש לו חוזה? למי הוא נותן שירותים?      

אליהו (אלי) רביבו: לחברות אוטובוסים

מאיר מחלוף: שנותנות שירות למי?     

אליהו (אלי) רביבו: בין היתר, להסעת חיילים או מפונים

מאיר מחלוף: למשרד הביטחון, כמו שאמרת, הסעת חיילים

מאיר מחלוף:  יבוא משרד הביטחון ויגיד: המוסך הזה זה המוסך הכי קריטי - - -     

אליהו (אלי) רביבו: משרד הביטחון?     

מאיר מחלוף: אם החוזה שלו מול משרד הביטחון - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא לא, החוזה לא מול משרד הביטחון

מאיר מחלוף: אני לא קובע מדיניות

אליהו (אלי) רביבו: אז אשאל אותך שאלה אחרת, מתפרה שתופרת מדים לצה"ל, מסייעת לתחום?     

מאיר מחלוף: יבוא משרד הביטחון ויגיד: תקשיב, את המתפרה הזאת אני צריך  - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, חזרנו למשרד הביטחון

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נעבור הלאה, מכובדי, מנהלת בית חולים שזקוקה לעובדי ניקיון וסניטרים פלסטיניים, כי אם לא יהיו לה עובדים, חדר ניתוח לא יכול להיכנס לפעולה ולנתח, בין היתר פצועים ממלחמה – יאללה הנה קיבלת – או מנפילת גראדים, שזה גם מלחמה

מאיר מחלוף: בדיוק אותו דבר, משרד הבריאות

מאיר מחלוף:  משרד הבריאות אחראי על בתי החולים, יגיד: תקשיב, העובד הספציפי הזה שמנקה, בלעדיו אין חלופה אחרת לבצע את עבודתו – נדון בבקשה, נתייעץ עם מתפ"ש ונקבל החלטה לגביו

מאיר מחלוף:  אם יש חלופה לביצוע העבודה בתוך ישראל והעובד הזה הוא לא העובד הכי קריטי שצריך לתמוך את המאמץ המלחמתי, הוא לא יקבל אישור

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל את נציג המתפ"ש, האם ישנם פלסטינים שנכנסים לעבוד בחקלאות? פלסטיני אחד יש?     

ניר עזוז: לא אישרנו להכניס עובדים פלסטינים בתחום החקלאות

אליהו (אלי) רביבו: אין אף אישור כזה?     

ניר עזוז: למיטב הבנתי, אין

אלון שוסטר: מה הסיבה?     

ניר עזוז: הנחיה מדינית

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, ולאיו"ש כן?     

אלון שוסטר: אני מבין שהחלטה מדינית היא לאו דווקא ביטחונית

אליהו (אלי) רביבו: זה לוקח את זה לאן שאתה רוצה, ואז אתה תדבר

אליהו (אלי) רביבו:  לאיו"ש כן? אגב, אני מחזיק בנתונים שונים, אבל אני כרגע קצת פחות נכנס לזה

אליהו (אלי) רביבו:  בוא רק תאמר לי, לאיו"ש כן נכנסים?     

ניר עזוז: להבנתי כן

משה סעדה: ממש איפה ואיפה

אליהו (אלי) רביבו: אני מנסה רגע להבין

אליהו (אלי) רביבו:  עד עכשיו אומר לי באופן מאוד מאוד נחרץ והדוק ונאמן לעיקרון נציג רח"ל, שרק אם יוכח שאין חלופה – חדר ניתוח, יש חלופה של מישהו? לא, ייכנס; מתפרה, יש חלופה? לא, ייכנס

אליהו (אלי) רביבו:  נבדוק ונתייעץ ונשווה ונעבוד ביחד בשיתוף פעולה עם המתפ"ש, ורק ענף שהוא תומך במאמץ המלחמתי, ואין חלופה זולת אותו פלסטיני, ייכנס

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאדוני אומר לי בכל וריאציה שלא הבאתי

אליהו (אלי) רביבו:       עכשיו אני שואל, האם חקלאי באיו"ש נקרא תמיכה במאמץ המלחמתי – כן או לא?      

ניר עזוז: הפרוצדורה שתיאר פה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הבנת חבר הכנסת סעדה, חבר הכנסת אלון?     

משה סעדה: כן, ברור

אליהו (אלי) רביבו: חבר הכנסת אלון, בסדר?     

אלון שוסטר: כן, חברים, צריך להבחין בין כמה מונחים – החוסן והחסינות

אלון שוסטר:  החסינות שלנו, יכולת ההתגוננות שלנו מפני האיומים, אני מניח שבשלבים הראשונים בשבועות הראשונים, אם תרצו בחודש, חודשיים, היתה חשיבות עליונה

אלון שוסטר:  החוסן שלנו, החוסן הכלכלי והחוסן הייתי אומר צופה פני עתיד של האומה שלנו, יש לו רכיבים נפשיים, רכיבים כלכליים שהם גם סותרים

אלון שוסטר:  יש מי שכאשר הוא רואה פלסטיני, קשה לו להתמודד עם המציאות, אבל אותו אדם לפעמים או בני משפחתו, אנשים שעובדים איתו, כאשר הם מאבדים את הפרנסה שלהם או את האופק שלהם, גם כך הם מאבדים את החוסן

אלון שוסטר:       אני חושב שככל שעובר הזמן, אנחנו צריכים לשים דגש הולך וגדל על החוסן הכלכלי ועל החוסן הכולל שלנו לעמוד למשך זמן ממושך במערכה הכבדה

אלון שוסטר:  כמובן שבמקרה הזה, כניסה של פלסטינים צריכה להיות תחת האבטחה של מוסדות הביטחון, אבל זה המקום היחיד שמוסדות הביטחון או לארגוני הביטחון יש עליונות

משה סעדה: כתושב הדרום לא התפכחת מה-7 באוקטובר? לא נגמלת מהדבר הזה?     

אלון שוסטר: אני לא נגמלתי מהידיעה שהעוצמה הכלכלית - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל, בתחילת הדיון בהיעדרי אישרתי לנהל ויכוח שהוא על גבול האידיאולוגי, ואני כרגע לא נמצא שם

אליהו (אלי) רביבו:  בוא תסיים

אלון שוסטר: אני אפילו לא מסתכל על מה קורה בכלכלה באיו"ש, אני מסתכל מה קורה בכלכלה וביכולת של מדינת ישראל, תושביה, חברתה וכלכלתה לצפות פני חודשים רבים בעתיד

אלון שוסטר:  יחד עם זה, אני כמובן מאוד מצדד בהשקעות במו"פ, שיכניסו טכנולוגיה ויחליפו כוח אדם רב, אבל בינתיים, למען השם, אנחנו צריכים לייצר מזון, לייצר ביטחון מזון, צריכים לייצר תפיסת שטח

אלון שוסטר:  אנחנו לא יכולים אלא תחת המסננת הביטחונית לאפשר ככל האפשר למשק לחזור למסלולו

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקווה שהזמן יאפשר לנו ואני כן אתייחס לזה, אני עדיין שואל: מגיעה משחטה ואומרת שבשל התפשטות הניוקאסל – שאגב גם עופות שכבר לא יידבקו, לא יוכלו לעבור תהליך גידול, שחיטה והטלה – האם מדינת ישראל בענף החקלאות מוגדרת ככזאת שיש בתוכה את הניוקאסל, ואז מגיעה משחטה ואומרת לצה"ל: אני ספקית שלכם, עוד מעט לא יהיה לי לתת לכם עופות, אנחנו חייבים לחסן את העופות, אתם תכירו בהם או לא?     

ניר עזוז: קודם כל, סקטור החקלאות עלה לדיונים בקבינט המלחמה, והועלתה הצעה גם על ידי המל"ל לאפשר איזושהי מדרגה של הכנסה של פועלים בתחום החקלאות

ניר עזוז:  המדייניות הזאת לא אושרה, ולכן אנחנו לא מכניסים חקלאות לשטחי ישראל

אליהו (אלי) רביבו: ולכן את השאלה הזאת בדיוק אני מפנה למכובדי מרח"ל

ניר עזוז: בנוגע למה שטענת, כשאנחנו רואים שיש צרכים חיוניים, שאין חליף לעובדים, אנחנו מקבלים גם את ההמלצות האלה מרח"ל, אנחנו מאשרים במשורה, פועלים שיתנו מענה בדיוק לצורך שתיארת

אליהו (אלי) רביבו: האם רח"ל מעורבת בשיקול הדעת בהכנסת פלסטינים לאיו"ש?     

מאיר מחלוף: לא, אנחנו לא קובעים מי נכנס לאיו"ש, זאת החלטה של האלוף, זה לא קשור אלינו

אליהו (אלי) רביבו: בסדר, אז קיבלתם תשובה? קיבלתם התייחסות? ולכך קוראים אנרכיה, אנחנו חווים בדיוק את המציאות הזאת בהפעלת שיקול דעת בפינוי יישובים לדוגמה בצפון, שיכול להיות שבזמן שפיקוד העורף גורס שצריך לפנות יישוב מסוים, פיקוד צפון גורס שאין הצדקה מספקת ולכן לא מפנים, והנה שני אלופים שאחד אומר כן, השני אומר לא, ואולי מטילים מטבע ואם יוצא עץ או פאלי, מקבלים את ההחלטה

אליהו (אלי) רביבו:  ככה לא מנהלים מערכה מדיניות, מלחמתית, בטח לא בשנות האלפיים, ואני מלין על כך

אליהו (אלי) רביבו:       	עוה"ד עינבל משש, כפי שאת יודעת, ענף החקלאות זועק ומשווע לידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  חלק ממנו היה מעסיק עובדים זרים, חלק פלסטינים, חלק גם וגם

אליהו (אלי) רביבו:  לכל הפחות לאלה של גם וגם, שאין להם את הידיים העובדות הפלסטיניות, קודמה איזושהי יוזמה למתווה שבו יינתן מענה לחלף פלסטינים על ידי עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  רציתי לדעת, מה עמדתך? מה הפעולות שאת נוקטת, אם את נוקטת? ואם כן, היכן זה עומד?     

עינבל משש: תודה לאדוני

עינבל משש:  אני אגיד שכמובן עד פרוץ המלחמה היו מועסקים בישראל כ-110,000 פלסטינים בענפים השונים, רבים מהם כמובן בענף הבניין, אבל גם בענף החקלאות ובענף התעשייה

עינבל משש:  כפי שתיארו פה קבלני השיפוצים, רבים עבדו אצל קבלני השיפוצים

עינבל משש:  מאז, כפי שאדוני יודע וכולם יודעים, רובם אינם מורשים להיכנס לישראל, דבר כמובן שיוצר טלטלה במשק, וכפי שתיארו במשרד האוצר, יש גם ערך כלכלי מאוד גדול, או השלכות או משמעות כלכלית מאוד כבדה באי כניסתם והעסקתם של העובדים

עינבל משש:       אנחנו ברשות האוכלוסין וההגירה עשינו מאמצים מאוד גדולים כדי להרחיב את פוטנציאל העובדים, גם הקיים בארץ, וגם כמובן להכניס עובדים זרים חדשים למדינת ישראל תחת אותם אלה שיצאו

עינבל משש:  הראשונים לצאת היו התאילנדים בענף החקלאות, יצאו כ-10,000 עובדים, זה היה שליש ממכסת העובדים הזרים בענף

עינבל משש:  אין ספק שזה היה מאד מאוד משמעותי עבור אותם חקלאים

עינבל משש:  כולנו מכירים מה קרה מאז בענף החקלאות

עינבל משש:       אני אגיד שעשינו מספר פעולות ברשות האוכלוסין וההגירה כדי לצופף את השורות האלו של אותם עובדים שיצאו – גם הארכנו רישיונות של עובדים שהיו כאן כדי שימשיכו להיות ולתת מענה בענף; גם גיבשנו מתווה חירום לגיוס עובדים באמצעות הלשכות הפרטיות בענף החקלאות, נכנסו כ-5,000 עובדים; גם אפשרנו חזרה של עובדים תאילנדים

אליהו (אלי) רביבו: אפשר רגע להתייחס ל-5,000 עובדים במתווה חירום?     

עינבל משש: כן, כמובן העברנו בהחלטת ממשלה מתווה חירום, שמאפשר ללשכות הפרטיות - -      

אליהו (אלי) רביבו: מאפשר

קריאה: כן, הוראת שעה מה שנקרא

עינבל משש: כן, יחד עם משרד החקלאות, מאפשר ללשכות הפרטיות המורשות בענף לגייס עובדים במצב חירום

אליהו (אלי) רביבו: למי שיש מכסה פנויה

עינבל משש: הלשכות – יש להן מכסה פנויה, כי הן לא המעסיקות הישירות, אז זה תחת היתר של חקלאי שהיה לו היתר פנוי של עובד, למשל שיצא

אליהו (אלי) רביבו: זה בוודאי כן, זה להשתמש במכסות פנויות שלא מומשו על ידי חקלאים, שכן מסכימים להשתמש באותן מכסות

עינבל משש: כן, נכון, זה מדויק

משה סעדה: אבל יש בעיה להגדיל את המכסות?     

אליהו (אלי) רביבו: לא לא, הן לא ממומשות

עינבל משש: אני אשלים, אני יודעת מה אדוני שואל

עינבל משש:  אדוני צודק, כן קודם כל היה צורך להשלים את ה-10,000 שיצאו כאן עכשיו ומיד, וזה כמובן לא קשור למכסת העובדים הפלסטינים שהיתה מועסקת בענף, כי זה היתר מסוג אחר ואלה עובדים מסוג אחר, ולא בהכרח מי שהיה לו היתר להעסיק פלסטיני היה לו היתר להעסיק עובד זר

עינבל משש:  זה נכון, קודם כל פעלנו להשלים את ה-10,000 שיצאו

משה סעדה: את החוסר

עינבל משש: אני אגיד שעברה ב-30 ביולי החלטת ממשלה, שדיברה על הקצאת כ-9,000 עובדים זרים נוספים לענף החקלאות

עינבל משש:  זה היה לפני המלחמה

עינבל משש:  העובדים האלה עד עכשיו לא הוקצו לחקלאים

משה סעדה: למה?     

אליהו (אלי) רביבו: יש פה נציג משרד החקלאות? שלום גברתי, אני מצטער שאני רגע קוטע, אבל תזכרי איפה את צריכה להמשיך, כי זה חשוב

אליהו (אלי) רביבו:  9,000 עובדים פוטנציאליים יכולים להגיע לעבוד בחקלאות, כי יש הקצאה, וכל מה שצריך זה מודל חלוקה של איזה חקלאי יקבל כמה עובדים, אני צודק?   

שושי רשף מור: אני לא מגיעה מהתחום של העובדים הזרים, אני מחליפה פה

שושי רשף מור:  אני מנהלת אגף סחר חוץ, אני הייתי פה בוועדה אחרת והקפיצו אותי לדיון הזה

יעקב מושקוביץ: זה לא היה מספיק חשוב שיגיע נציג שכן מתעסק בענף הזה?      

שושי רשף מור: אדוני, חלילה

שושי רשף מור:  אני לא יודעת מה הרקע להיעדרות, אני רק יכולה לומר שעודכנתי לגבי שני נושאים שנידונו על ידי יו"ר הוועדה

יעקב מושקוביץ: חוצפה

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני שואל אם את יודעת לענות לי על מה ששאלתי

שושי רשף מור: לגבי ההחלטה שהתקבלה לפני המלחמה, אני לא מכירה את הנושא

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אז תאמרי בבקשה למכובדי המנכ"ל, שנבצר ממנו להגיע ואישרתי את זה, הואיל והוא עמל על עדכוני קיצוץ תקציבי של המשרד, שאני מודה על המאמץ, אבל להבא, אם זאת התוצאה, שלא יוציא אותך מוועדה, כי יכול להיות שבזמן שאת לא יכולה להועיל כאן, את מאוד מאוד יכולה להועיל בוועדה כאן שלשמה הגעת

שושי רשף מור: אני רק אציין שאנחנו כן העברנו הצעת מחליטים למשרדי הממשלה הרלוונטיים לגבי תוספת של 10,000 עובדים זרים, שנועדו להשלים את החוסר בענף

שושי רשף מור:  הצעת המחליטים הזאת הועברה למשרדי ממשלה רלוונטיים

שושי רשף מור:  עדיין לא קיבלנו תגובה, ונשמח לעזרתך בקידום הצעת המחליטים הזאת

אליהו (אלי) רביבו: אני להבא מבקש ומצפה, שכשאני שואל שאלה, לא להשיב לי בבקשה על נושא אחר

אליהו (אלי) רביבו:  מה שאת מדברת כרגע עליו הוא בקשת הקצאה נוספת, שלא קשורה ל-9,000 שלא ממומשים, ולא ממומשים לא באשמת החקלאים הפעם, אלא באשמתכם, באוזלת ידכם

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מבקשים תוספת לחלף פלסטינים במודל שנשלח אתמול, אחרי שפורמט קודם, כמו שגרסתי מראש שיהיה, לא תפס

אליהו (אלי) רביבו:  אני רתום לכך ומקדם את זה, אבל זה עדיין לא נותן מענה לשאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין שגברתי לא מצויה בפרטים ולא הוגן לצפות ממך בלחיצה שכן תעני, כי כשאני מתרשם שבעל תפקיד נשאל שאלה ומסיבותיו שלו לא עונה, אני שואל אותו את אותה שאלה כמה פעמים שלא יהיה

אליהו (אלי) רביבו:  אז אנחנו נעבור הלאה, אם גברת משש יכולה בבקשה להמשיך

עינבל משש: כפי שאדוני אמר, ה-9,000 שהיו ב-30 ביולי טרם הוקצו לחקלאים, ומשכך אי אפשר כרגע להזמין עובדים, כי לא חילקנו אותם לחקלאים

עינבל משש:       דיברנו על הכניסה של העובדים

עינבל משש:  גם אדוני שאל, אז אמרתי שנכנסו כ-5,000 עובדים זרים חדשים מאז פרוץ המלחמה לענף החקלאות

עינבל משש:  בסך הכול נכנסו כ-18,000 עובדים זרים, כ-5,000 לענף החקלאות; מתוך ה-5,000, 3,000 עובדים מתאילנד שחזרו וגם עובדים זרים שעבדו בעבר בישראל ובמתווה חירום, מיוחד וחריג כתוצאה מהבנת המצב, הדחיפות והצורך שאנחנו נמצאים במצב חריג במיוחד, אישרנו כניסה שלהם לישראל

עינבל משש:  נכנסו גם עובדים זרים לענף מסרי לנקה, הודו ומלאווי

עינבל משש:  כפי שאדוני יודע, גם במהלך המלחמה שר הפנים חתם על הסכם בילטרלי עם סרי לנקה לגיוס עובדים זרים לענף החקלאות

עינבל משש:  עשינו את זה, אני חושבת במהירות שיא

עינבל משש:  עם מאמצים מאוד ממוקדים, הוצאנו משלחות פעמיים לסרי לנקה

עינבל משש:  הקמנו מאגר מאוד גדול של עובדים מסרי לנקה - -     

אליהו (אלי) רביבו: שזמינים? מוכנים?     

עינבל משש: זמינים, ממתינים ורוצים להגיע לישראל

עינבל משש:  לצערנו הרב, אין הזמנות

אליהו (אלי) רביבו: ונציין שוב פעם, שכאמור, רק לאור העובדה שהמכסות הקיימות לא חולקו מיולי 2023, אותם עובדים ועוד אחרים לא יכולים להגיע

אליהו (אלי) רביבו:  ועדיין אני שואל, גברתי, לעניין מתן מענה מקביל או נגזרת של אותם 9,000 לחלף פלסטינים, בדגש על ענף הפרדסנות העונתיים, שזו העונה, וענף העופות לטובת מתן זריקות

עינבל משש: כרגע יש לנו רק 50 הזמנות פתוחות של חקלאים לעובדים מסרי לנקה

עינבל משש:  זה מה שיש, וכמובן שאנחנו נדאג שהם יגיעו במהרה למדינת ישראל, כפי שעשינו

עינבל משש:       לגבי הפלסטינים, אנחנו לא מחליטים עבור משרד החקלאות למי הם מחלקים את ה-9,000, ואם צריך עובדים נוספים, אנחנו כמובן שנסייע

עינבל משש:  צריך לעשות תהליך של עבודה – א

עינבל משש:  לאותם אנשים שהעסיקו פלסטינים ואין להם לדוגמה היתרים של עובדים זרים, להקצות את העובדים הללו

עינבל משש:  אנחנו נדע לספק את העובדים במהירות מאוד גדולה בזמן עבודה מאוד קצר

עינבל משש:  כן יש עבודה משותפת לגבי הנושא של עובדים זרים עונתיים

עינבל משש:  יש לנו שיח, יהיה לנו גם היום דיון יחד עם משרד החקלאות

עינבל משש:  העברנו איזשהו מתווה, אנחנו גיבשנו איזשהו מתווה, שהוא מתווה יחסית קל ופשוט ליישום

עינבל משש:  הוא לא דורש עכשיו – לא החלטות ממשלה ולא הקמה של תאגידים, פעולות כאלה ואחרות שיימשכו במשך חודשים

עינבל משש:  אנחנו גם בשיח כמובן עם ההתאחדות, שמאוד מבקשים ופונים אלי לא מעט פרדסנים שצריכים מענה כאן, עכשיו ומהר

אליהו (אלי) רביבו: אז היום בעניין הזה של המתווה שהגשת התקיים שיח עם משרד החקלאות?     

עינבל משש: כן

אליהו (אלי) רביבו: אין לי אלא לברך על כך

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח לדעת עם מי במשרד החקלאות, מתי ואיפה ולבקש להצטרף, ככל שאני אצליח לשנות את הלו"ז

עינבל משש: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה פורה וטוב עם ד"ר אסף לוי, שעובד אתנו במשך שנים ארוכות בנושא הזה של עובדים זרים

עינבל משש:  הדיון יהיה איתו

עינבל משש:  יש לנו היום גם מפגש אחר הצהריים בתל אביב עם ההתאחדות, אז אני מאמינה שגם שם הנושא הזה יעלה

עינבל משש:  הם כבר פנו בנושא הזה

קריאה: כי במחליטים יש לעבוד באמצעות קבלני כוח אדם

עינבל משש: אני חושבת שצריך משהו כאן מהר ועכשיו, ולא לחכות להחלטת ממשלה

עינבל משש:  אנחנו יכולים לעשות איזשהו מתווה בנוהל, גם מתווה ניסיוני לתקופה של שנתיים, לטייב אותו

עינבל משש:  הכול בסדר, העיקר שיינתן מענה לחקלאים בעת הזאת

אליהו (אלי) רביבו: אני לחלוטין מחזק את הגישה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  כל פתרון מעולה, שהפרוצדורה ליישומו תהיה ארוכה וממושכת, פחות עדיף מאשר פתרון זמין, מידי, כי הפירות לא יחכו לתהליכים ממושכים וגם העופות לא

ששון גואטה: את האמת, גם המהלך שקיבלתם החלטה שעובדים זרים יכולים לחזור, אני רואה את זה, כי יש לי חבר'ה מהאזור, שבאמת קיבלו וזה גם הלך מהר, כי החבר'ה כבר מכירים את העניינים, הם גם חוזרים זריז

ששון גואטה:  יכול להיות שהחקלאים גם לא מודעים לזה, שהוועדה ועינבל מקדמים את זה בכל הכוח

יעקב מושקוביץ: מודעים

יעקב מושקוביץ:  רבותי, 24/7 עם רשות האוכלוסין, הבעיה היא לא שם

יעקב מושקוביץ:  ברגע שיעבירו להם הקצאות, תוך ימים זה עף

יעקב מושקוביץ:  עזבו, הבעיה היא לא שם

אליהו (אלי) רביבו: אולי אני אומר את מה שיש לי לומר, ואתה תרצה כבר להגיב גם על זה?     

יעקב מושקוביץ: בהחלט

אליהו (אלי) רביבו: חלק מכשלי השוק, מצד אחד, מצד החקלאות באמצעות נציגיו, לא הספיק לו מיולי עד היום, חרף העובדה שנכנסנו למלחמה, לסיים לבנות ולהשתית את המודל לחלוקת 9,000 העובדים שפנויים וזמינים להגיע והמכסות קיימות

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, מכסות פנויות, ויזות של חקלאים מסוימים לא ממומשות משיקולים שלהם, וזה כשל נוסף שאנחנו נעשה שקר בנפשנו, אם לא נבטא את זה

אליהו (אלי) רביבו:  מכאן אני קורא שוב פעם לשקול לאסוף את אותן ויזות ולחלק אותן למי שכן זקוק באותו ענף, וכשהוא ירצה בעתיד, אנחנו כבר נוכל להשיב לו בחזרה באותו מודל עתידי שכולם מייחלים להחלתו

אליהו (אלי) רביבו:  נציגת משרד החקלאות ביקשה רגע להתייחס, ולאחר מכן יענקלה וששי

שושי רשף מור: תודה רבה

שושי רשף מור:  אני משלימה את המידע תוך כדי

שושי רשף מור:  מה שקרה זה שהמכסות מיולי היו על סף חלוקה ערב המלחמה, אבל היה איזשהו ויכוח פנים משרדי, ובעצם המלחמה טרפה את הכול ונאלצנו לצאת להליך חדש של החלוקה שלהן, מכיוון שהמציאות השתנתה לנו מול העיניים באופן דרסטי, והמשיכה להשתנות, כשהעובדים – שחלקם עזבו, היו מוכנים לחזור לשמחתנו, וזה באמת בזכות הקשר הטוב שלנו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני לא יודע איך זה מתיישב עם המציאות, גברתי, הואיל ומדובר ב-9,000 תוספת

שושי רשף מור: נכון, אבל התוספת ניתנה ביולי

שושי רשף מור:  היתה אמורה להתבצע חלוקה שלה

שושי רשף מור:  היתה איזושהי אי הסכמה פנימית

שושי רשף מור:  היא היתה אמורה להיות ערב המלחמה, הרי ערב המלחמה היה יום אחרי סוכות, ואז הכול השתנה

שושי רשף מור:  אז היינו צריכים לחלק מחדש

שושי רשף מור:  שבוע הבא, המכסה הזאת שהיא מכסה של 24', מלכתחילה תוכננה להיות מחולקת, היה קול קורא מחדש, והכול אמור סוף סוף להתחלק

שושי רשף מור:  זה לא קשור ל-10,000, שהם באמת חלף העובדים הפלסטינים שנדרשים, ולגבי ה-10,000 כפי שציינה נכון עוה"ד משש, אכן  יש תהליך מאוד מאוד מתקדם, פורה ובשיתוף פעולה, שאמור לתת מענה ראשונה לתקופה המידי

שושי רשף מור:  שני חקלאים שמתחלקים בעובד עונתי בתקופות משלימות ובשיתוף פעולה עם החקלאים ועם רשות האוכלוסין, כל הגורמים בהתאם להמלצה הטובה שלך ובשיתוף פעולה שלך עם מנכ"ל המשרד, התהליך הזה אמור להסתיים כמה שיותר מהר, בתקווה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

יעקב מושקוביץ: לגבי העובדים העונתיים, כבר גיבשנו את התכנית מזמן עם רשות האוכלוסין

יעקב מושקוביץ:  אמרו לנו עוד אפילו לפני המלחמה, כבר אז צפינו מה הולך לקרות

יעקב מושקוביץ:  עד היום זה לא יושם

יעקב מושקוביץ:  אני קורא לכולם: בואו מחר בבוקר – גם בישיבה הקודמת אמר פה מנכ"ל משרד החקלאות: יש 1,000, קחו עכשיו, קחו עכשיו

יעקב מושקוביץ:  חייבים להרים את הכפפה הזאת במהירות

יעקב מושקוביץ:  אנחנו לא יודעים על הפגישה במשרד החקלאות, אבל לנו יש פגישה אבל לנו יש פגישה ביום ראשון עם ענבל לראות איך ליישם את זה בדרך המהירה ביותר

יעקב מושקוביץ:  הפתרון האולטימטיבי לנושא של אלה שהעסיקו פלסטינים זה הנושא של העונתיים, על כך אנחנו הולכים

יעקב מושקוביץ:       אתמול בשבע בערב אנחנו קיבלנו את ההצעה של משרד החקלאות לעוד תוספת של עובדים, הצעת מחליטים חדשה

יעקב מושקוביץ:  אני יכול להגיד לכם שמי שכתב אותה, לדעתי פשוט לא מבין מה קורה, לא מבין מה זאת חקלאות

יעקב מושקוביץ:  יש שם באגים, שחבל על הזמן

יעקב מושקוביץ:      יותר מזה, דובר על רעיון שבזמנו תומר יושב-ראש רשות האוכלוסין הציע לנו אז את ההצעה הזאת, ובסופו של דבר היא לא התקיימה, כי היועצת המשפטית של רשות האוכלוסין אמרה שיש קשיים, בוא נלך לעונתיים, זה המהיר ביותר

יעקב מושקוביץ:  אנחנו חוזרים כל הזמן על אותו סרט, אז בסדר, היינו בכל הסרטים, בואו כולנו נבטל את כל הפגישות, בוא נעשה את זה כמה שיותר מהר, כי הבעיה היא אלה שסובלים

יעקב מושקוביץ:  אלה שסובלים זה אלה שהעסיקו פלסטינים, בעיקר ההדרים הם הסובלים ביותר

יעקב מושקוביץ:  אלה שהעסיקו עובדים זרים, יש חבילה מאוד מאוד טובה וזה עובד וחוזרים תאילנדים

יעקב מושקוביץ:  אלה שהעסיקו עובדים זרים, יש להם חבילות של פתרונות, שרשות האוכלוסין רתומה להם והם מביאים

יעקב מושקוביץ:  חוזרים גם תאילנדים, גם מביאים באמצעות חברות ההשמה וגם בדרכים נוספות עם רשות האוכלוסין, ומגיעים, שמעתם את הנתונים מענבל

יעקב מושקוביץ:  אני חוזר עוד פעם, אלה שהעסיקו פלסטינים, שם הבעיה הכלכלית מאוד מאוד קשה, חייבים להירתם ולעזור להם

יעקב מושקוביץ:       אני רוצה לתת לכם עוד דוגמה

יעקב מושקוביץ:  כבר לפני שנה הוחלט איך מחלקים עובדים זרים למשק בעלי החיים, לרפתות, דיברת פה על לולים

יעקב מושקוביץ:  יש החלטה במשרד החקלאות של 1,000 עובדים לבעלי חיים

יעקב מושקוביץ:  עד היום רשות האוכלוסין לא קיבלה את ההקצאה הזאת

יעקב מושקוביץ:  דרך אגב, זה בתוך ה-9,000

יעקב מושקוביץ:  עד היום לא יצאה רשימה, ויש רשימה מוסכמת

יעקב מושקוביץ:  החקלאים כבר יודעים כל אחד מי הוא מקבל, ולא קיבלו את זה עד היום

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה, מר מושקוביץ

אליהו (אלי) רביבו:  אכן מתקבל הרושם, שהוויכוחים וחוסר ההסכמות במשרד החקלאות מכלים את הזמן היקר, אני לא יודע, אבל בטח לא ביישום החלטות

אליהו (אלי) רביבו:  בסופו של דבר, אני מוצא את הדיווחים שלכם לפני כתיבת מתווה או דיון על גריסת המתווה

אליהו (אלי) רביבו:  אתם עסוקים כל היום בהוצאת מתווים, ולא בהקצאה ובחלוקת ההקצאה הקיימת כבר, ומישהו יצטרך לתת על זה את הדעת, מישהו יצטרך לתת על זה את הדין

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה נזקי של מיליארדים, שהולכים ונערמים בכלל ענפי החקלאות, ומישהו יצטרך לתת על זה את ראשו

אליהו (אלי) רביבו:  חבר'ה, זה פשוט לא יכול להתקיים

אליהו (אלי) רביבו:  כל יום אני שומע על מתווה חלופי, שבא לטייב תהליך של מתווה קודם שקרס, כי רק בעיני רוחכם המתווים עוברים, אבל בינתיים ההקצאה נשארת על המדף; וזה בזמן שיש ענפים שמתחננים ומייחלים להקצאות ולא מקבלים אותן

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מקבלים ולא מממשים אותן, וזה קצת בבחינת הקדוש ברוך הוא נותן אגוזים למי שאין לו שיניים

אורי אור: אני יכול להוסיף משפט קטן, כבוד היושב-ראש, לגבי הנזק הכלכלי? נאמר פה משהו לגבי הנזק הכלכלי

אורי אור:  הנזק הכלכלי נכון לרגע זה, אם לא יגיעו עובדים, זאת אומרת העובדים שלא הגיעו עד עכשיו, הוא 4

אורי אור: 5 מיליארד שקל

אורי אור:  נכון לרגע זה בחקלאות 150,000 דונם של הדרים, אם 50% ייקטפו, מיליארד ו-200 מיליון

אליהו (אלי) רביבו: אז אני מבקש שתסייג ותבהיר, שאתה מדבר על נתון מספרי מוערך רק לעניין הגידולים, כי חקלאות יש לה כמה רבדים

אליהו (אלי) רביבו:  עופות זה חקלאות, אבל זה לא - - -     

אורי אור: ברור, 200,000 דונם של מטעים נשירים וכרמי יין, שלא גוזמים אותם - -     

אליהו (אלי) רביבו: - - ולא קוטפים אותם

אורי אור: לא, כרגע אין קטיף, זה מטעי נשירים, אין קטיף

אורי אור:  לא יהיה פרי בעונה הקרובה, זה נזק גם של מעל מיליארד שקל מבחינת הקיטון ביבול

אלון שוסטר: ומחירים לצרכן

קריאה: אגב, המספרים שהוצגו על ידי האוצר כאן שונים לחלוטין, דיברו על חצי מיליארד בלבד

אליהו (אלי) רביבו: כן כן, לכן אני ביקשתי שנציג האוצר ילמד את הנתונים קצת יותר לעומק ויעביר את זה

אורי אור: זה נאמר גם בשבוע שעבר בישיבה שהיתה, שהשתתפו כאן חלק מחברי הכנסת בוועדת הכלכלה

אורי אור:  הכסף זרוק על הרצפה, צריך להרים אותו, צריך להביא את העובדים ולהרים את הכסף, זה כל העניין ולעשות את זה

אורי אור:  אני התכוונתי בהתחלה, כבוד היושב-ראש, לא לדבר אלא לשתוק, אתה יודע למה? כי כבר אין לי כוח לדבר, כמה אנחנו מדברים – מדברים, מדברים, מדברים, מדברים ואין תוצאה, אין תזוזה בעניין הזה

אורי אור:       אנחנו לא נכנסים לעניינים הפוליטיים, כן פלסטינים, לא פלסטינים, זה לא מעניין

אורי אור:  אנחנו רוצים פתרונות, זה מה שאנחנו רוצים, וכמו שכולם אומרים, עכשיו, בלי שום השוואה לעניין השני

אורי אור:  העונה עפה לנו בין הידיים, עפה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך

אליהו (אלי) רביבו:       מר דניאל קלוסקי, יושב-ראש ארגון מגדלי ההדרים, בבקשה

דניאל יצחק לוי: תודה רבה

דניאל יצחק לוי:  תראו, אני מלווה את הוועדה הזאת מתחילת המלחמה ומאז שאתה מכנס אותה בצורה פנטסטית, ותודה רבה

דניאל יצחק לוי:  אתם דנים בנושא החשוב הזה אין ספור, אבל לדון לא נותן לי לקטוף את הפרי

אליהו (אלי) רביבו: נכון

דניאל יצחק לוי: יש איתי פה שני חקלאים גדולים, 3,500 דונם ועוד חקלאי ענק, הם לא יכולים לקטוף את התוצרת

דניאל יצחק לוי:  יש לנו על העצים מיליארד ו-600 שקל

אליהו (אלי) רביבו: ישיר?     

דניאל יצחק לוי: ישיר, כן, זה ישיר, אלוהים יודע מה יקרה, אם לא נקטוף, הנזק יהיה עתידי

דניאל יצחק לוי:  אנחנו מול שוקת שבורה, מזיזים אותנו ממשרד החקלאות לרשות האוכלוסין למשרד הזה ולמשרד הזה, אין לנו תשובות

דניאל יצחק לוי:  שלושה חודשים עברו

דניאל יצחק לוי:  החבר הזה מרח"ל אמר שהמדיניות היא לא להכניס עובדים פלסטינים

דניאל יצחק לוי:  חבר הכנסת שישב שם אמר שלא מכניסים פלסטינים

דניאל יצחק לוי:  איפה הפתרונות שלנו? אנחנו צריכים אותם לפני שלושה חודשים

דניאל יצחק לוי:  אנחנו במצב קשה

דניאל יצחק לוי:       מתווה הפיצויים שיש למדינה הוא מצחיק, הוא 15% מההכנסות השנתיות, זה הכול

דניאל יצחק לוי:  אנחנו נמכור את המשקים שלנו, אנחנו נפשוט את הרגל, בשם מה?     

אליהו (אלי) רביבו: אני אומר כאן הרגע, שהציפייה שלי היא שמדינת ישראל, לצד הבור התקציבי האדיר שעומד לפתחנו, אני חשוף לאתגרים גם כמרכז הקואליציה בוועדת כספים, תיאלץ לקחת בחשבון שתהיה תביעה שכל עובד שלא הגיע ולא נמצאה לו חלופה, ובשל כך לא היה ניתן לממש את הפוטנציאל הגלום על העצים, מדינת ישראל תצטרך להתייחס אליו כמו 04, קרי מסלול אדום, השתתפות מלאה בהפסד הרווחים ולא רק השתתפות בהוצאות

אליהו (אלי) רביבו:  תוקם על זה ועדת חקירה, חשוב שתבינו את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אדרוש את זה, אני אדרוש את זה

דניאל יצחק לוי: נתון אחרון

דניאל יצחק לוי:  סך העובדים הפלסטינים/עזתים יחד מרכיבים 75% מהעובדים בענף הפרדסנות

דניאל יצחק לוי:  זה מטורף, אין לנו פתרונות שלושה חודשים

דניאל יצחק לוי:  יש זנים שהם כבר על הרצפה ולא קוטפים אותם, יש חלקות שננטשו, ואין לנו פתרונות

ליאור שמחה: אני רוצה להשלים את מה שדניאל אמר

ליאור שמחה:  אני מנכ"ל יצרני החלב, אני אחראי על הרפתות

ליאור שמחה:  דיברנו בוועדה הקודמת על העובדים שטרם קיבלנו, היה שם ויכוח עם משרד החקלאות

אליהו (אלי) רביבו: בין אחד לשניים

ליאור שמחה: כל ידידיי החקלאים אמרו, ואני ממש לא רוצה לחזור, הדברים נאמרו בצורה ברורה

ליאור שמחה:       אם משרדי הממשלה מקשיבים, הייתי רוצה לבקש לעשות מאמץ – ואני יודע שזה לא קשור לוועדה הזאת – אבל לעשות מאמץ להביא גם את בתי הספר, גם את המכינות, גם את שנת השירות, גם את הסטודנטים, את כל מה שאפשר להביא לחקלאות, ותאמינו לי, הדבר הזה הרבה הרבה יותר מכסף

ליאור שמחה:  משרד האוצר, הרבה יותר מכסף

ליאור שמחה:  דיברנו על התיכוניסטים שיכולים לעבוד ויתנו להם איזה סוג של הקלות אחר כך בבגרות

ליאור שמחה:  הדברים האלה הם דרמטיים לדורות הבאים, והגיע הזמן שנדע שהחקלאות זה לחם חיינו

ליאור שמחה:  חקלאות, עבודה בידיים הוכיחה את עצמה פעם אחרי פעם, ואני מדבר פה למשרדי הממשלה, ולכן זאת אחריות שלכם לחשוב מחוץ לקופסה, ולהגיד: לא רק עובדים זרים, עובדים זרים ועל כל מילה אני חותם, אבל גם לראות איך מביאים פתרונות שהם פתרונות אחרים, איך מביאים פתרונות של חינוך, איך מביאים פתרונות של צבא, איך מביאים את זה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לגברת קלישר, ד"ר עידית קלישר, נציגת מכון אהרון למדיניות כלכלית

עידית קלישר: שלום, הבאתי גם מצגת

עידית קלישר:  אני רואה שהיא לא מוצגת, אבל אתם מוזמנים להסתכל במה ששלחתי, זה סיכום של הדברים

עידית קלישר:       אנחנו במכון אהרון מאז שהתחילה המלחמה, עשינו עבודת מחקר מאוד מקיפה על ההשלכות הכלכליות של הלחימה על ישראל, ובין היתר התעסקנו בנושא של העובדים הזרים

עידית קלישר:  אני אתמצת את הדברים שאני אומרת, ויכול להיות שאני אגיד דברים שלא יהיו אהובים על חלק מהשומעים כאן, אבל צריך להבדיל בפתרונות שאנחנו מבקשים בין פתרונות לטווח קצר לבין פתרונות לטווח ארוך

עידית קלישר:  רוב הדיון כאן סובב סביב הפתרונות לטווח הקצר: עובדים זרים, מכסות, חלוקה – כל הדברים האלה הם טווח קצר

עידית קלישר:  בטווח הארוך הבעיה שלנו היא הרבה יותר גדולה, והיא נובעת מזה שבשני הענפים העיקריים שנפגעו, ענף החקלאות וענף הבנייה, ישראל מפגרת

עידית קלישר:  קשה אפילו להסביר את זה במילים פשוטות, אנחנו פשוט נמצאים כל כך הרחק מאחורי מדינות מתקדמות, אם אנחנו מסתכלים על הפריון לשעת עבודה, גם בענף החקלאות וגם בענף הבנייה; אם אנחנו מסתכלים על עניין של חסמים לתחרות

עידית קלישר:  בענף הבנייה, במדד התחרותיות של משק, כשמסתכלים על ישראל, אנחנו מחזיקים במקום השני מהסוף בפתיחות לתחרות

עידית קלישר:       כל הדברים האלה בסופו של דבר מסתכמים גם בחוסר יכולת של המדינה לספק ביטחון תזונתי לאזרחים שלנו, כי אנחנו ראינו, אין מה לעשות, הלב כואב אבל ישראל לא יכולה לספק ביטחון תזונתי לאזרחים שלה בהתבסס על תוצרת מקומית בלבד, ובגלל זה אנחנו צריכים לשמור על קשרים כלכליים מאוד חזקים, לקיים קשרי ייבוא ככה שהביטחון התזונתי - - -     

אורי אור: עם טורקיה וירדן, זה הכי חשוב

דניאל יצחק לוי: אפשר לקדש את כל המדינות שלא נותנות כסף לעובדים שלהן

עידית קלישר: זה לא קל להגיד את הדבר הזה

עידית קלישר:  גם אני מגיעה ממשפחה שיש בה חקלאים, וגם אני יודעת כמה זה קשה, אבל בסופו של דבר, בראייה לטווח הארוך, אם אנחנו נדון עכשיו רק בעובדים זרים ובמכסות, אנחנו ניפגש פה גם בסבב הבא

ליאור שמחה: למה לא להגיד לחזק את החקלאים?     

עידית קלישר: תנו לי בבקשה לסיים את הדברים, אנחנו סתם מבזבזים ככה זמן

ליאור שמחה: לחזק את החקלאים

עידית קלישר: בסופו של דבר, אנחנו צריכים להבין כמה דברים: שני הענפים האלה לא יכולים להתבסס אך ורק על עובדים זרים

עידית קלישר:  אנחנו צריכים לראות איך ישראל מגיעה למצב, שהיא מובילה גם בענפים האלה גם תחרותית, אם זה על ידי ביטול חסמי כניסה של חברות זרות לבנייה, שיכולות להגיע לפה, יכולות להכשיר פה את העובדים שלהן, להביא טכנולוגיות חדשות, כך שישפרו גם את איכות הבנייה וגם את לוחות הזמנים שאנחנו רואים

אליהו (אלי) רביבו: לא הבנתי איך שתי הגישות מתיישבות ביחד, מצד אחד את אומרת - -     

ליאור שמחה: לייבא, לייבא

עידית קלישר: מכון אהרון ממליץ לאפשר לחברות זרות בבנייה להיכנס לישראל ולהכשיר פה עובדים ישראלים

עידית קלישר:  אנחנו נרוויח ככה פעמיים: גם טכנולוגיות חדשות וגם עלייה במיומנויות

אליהו (אלי) רביבו: הבעיה היא לא ביכולת ההכשרה, מה זאת אומרת?     

עידית קלישר: הבעיה היא כרגע שהן לא יכולות להיכנס

אליהו (אלי) רביבו: לא לא לא, זאת לא הבעיה גברתי

עידית קלישר: בין היתר כן, אם תסתכל על הפריון בענף הבנייה

אליהו (אלי) רביבו: אני אסביר, את יודעת מתי זה יכול להיות? כשאין מכוני הכשרה מקומיים ואין מי שיכול ללמד אנשים לעבוד בתחום מסוים, את צודקת במאת האחוזים

אליהו (אלי) רביבו:  כשאין לנו טכנולוגיה, את צודקת במאת האחוזים

אליהו (אלי) רביבו:  כשאין ידיים ישראליות שמסכימות לעבוד באותם ענפים, לא משנה את מי שלא תביאי לכאן, לא יהיה את מי ללמד

ליאור שמחה: לא למדנו כלום אחרי השביעי לאוקטובר?     

עידית קלישר: כשאנחנו מדברים על עבודה מיומנת, השכר גבוה יותר

עידית קלישר:  הבעיה בענפים האלה היא שהם מסתמכים על עבודה לא מימנת, שהשכר בה הוא נמוך וההתמכרות לעבודה לא מיומנת בשכר נמוך, מעכבת השקעות הון של החדרה של טכנולוגיות חדשות

אליהו (אלי) רביבו: אני חושב שטייח בעל מקצוע לא פחות מ-20,000 שקל

מיכאל אורן: האמת שאפשר להתייחס לזה, אם אתם רוצים

מיכאל אורן:  אני יכולה להתייחס

קריאה: מעל 20,000

קריאה: לא למדנו שום דבר מהמלחמה? אני לא מבין

אליהו (אלי) רביבו: מעל 20,000? אז הנה, תראי שיש פה מענה של מיומנות, יש עניין של צורך ויש עניין של תגמול גבוה ועדיין אין עובדים, אני לא מצליח להבין את הגישה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מכבד אותה, אבל אני לא מצליח להבין אותה

מיכאל אורן: אם אנחנו מדברים ארוך טווח, אני יכולה רגע להתייחס? אני מסכימה עם כל מילה לנושא הפריון בענף הבניין, הוא מהנמוכים וזה נכון, והתחרות גם היא שאלה מעניינת, וצריך לבדוק אותה, אבל ברמה המקומית על פניו יש המון המון קבלני ג'5, אבל בפועל כשבודקים מי לוקח את הפרויקטים הגדולים, זה כן מתכנס לאיזו קבוצה מצומצמת, וזאת שאלה מעניינת לרמה המקומית ואיך אנחנו במשרד בודקים היום את החוק של רשם הקבלנים, כדי לאפשר יותר מוביליות של שחקנים קטנים

קריאה: ויש אנשים במשק הישראלי מאוד מקצועיים

מיכאל אורן: אני אפילו לא בעניין המקצועיות, אני רגע אגיד ברמת התחרות, רשם הקבלנים – יש רפורמה שרוצים לעשות

מיכאל אורן:  המטרה היא לאפשר לקטנים להפוך לגדולים יותר מהר

מיכאל אורן:       מילה אחרונה על טכנולוגיות

מיכאל אורן:  יש לנו תכנית לנושא הספציפי הזה של הטכנולוגיות

אליהו (אלי) רביבו: אני ממש מצטער, אנחנו אמורים לסגור את הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  הדיון נגמר רק לעניין מתן מענה לידיים עובדות פלסטיניות

עידית קלישר: יש לי עוד משהו רק לגבי הפלסטינים באופן נקודתי

עידית קלישר:  מכל מה שנאמר כאן, גם צריך להכיר בכך שיש לנו קשר מאוד הדוק עם הכלכלה הפלסטינית ברמה שאנחנו לא יכולים באופן מידי וחד-צדדי להפריד את הכלכלות ולנתק את הקשר ולא לתת לעובדים להיכנס, נאהב את זה או לא נאהב את זה

עידית קלישר:  שמענו את זה גם השבוע, שמענו את זה גם בשבוע שעבר

עידית קלישר:  יש את הצורך הזה גם בידיים עובדות מהצד הישראלי וגם בפרנסה  מהצד הפלסטיני, אז להיפרד עכשיו ולנתק חד וחלק זה בלתי אפשרי, ולכן מתוך ההכרה בזה, יש לוודא שהמנגנון של העסקת הפלסטינים הוא מנגנון יעיל, על ידי כך שיש הגדרה מאוד ברורה של שעות העבודה שהם נמצאים, שהמעסיק אחראי לקחת אותם מהמעברים אל אתר העבודה וחזרה, לאבטח את אתרי העבודה, כך שתהיה בקרה על עמידה בתנאי ההיתר, התשלום צריך להיות באמצעות העברות בנקאיות ולא במזומן כדי שתהיה בקרה על כך

קריאה: זה כבר קיים, זה כבר קיים

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך על דבריך

אליהו (אלי) רביבו:  אני נאלץ לקטוע אותך, הואיל ואנחנו כבר לקראת סיום ואת מבטאת את עמדתי, שביטאתי אותה במגוון רחב של סקירות, דיונים וראיונות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת טיבי

אחמד טיבי: מכובדי, אתה הבעת עמדה כראש ועדה? מה אמרת?     

אליהו (אלי) רביבו: לגישתי, קודם כל מדינת ישראל צריכה וחייבת להחליט ולא לגרור רגליים, אם היא מכניסה עובדים פלסטינים או לא

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא, למה? האם היא לקחה בחשבון את ההשלכות הבין לאומיות והסיכונים הארוכים והרחבים? אם כן, באיזה תנאים? באיזה היקף? באיזו תכנית? העיקר להחליט, קודם כל להחליט

אליהו (אלי) רביבו:  יותר גרוע מלא להכניס זה לא להחליט

אחמד טיבי: תודה רבה

אחמד טיבי:  אין ספק שיש כמה וכמה סיבות למה כן צריך להחליט לאפשר לעובדים הפלסטינים להמשיך לעבוד במשק הישראלי, לאלה שיש להם אישור, שניתן להם אישור, אלפי עובדים פלסטינים

אחמד טיבי: זה אינטרס של המשק הישראלי, כי בלעדיהם בינתיים יש ענפים שקורסים

אליהו (אלי) רביבו: אתה מוזמן להגיד אותה

אחמד טיבי: הוא אמר לו: זלנסקי מקבל המון כסף מהמערב, לך תבקש ממנו

אחמד טיבי:  זה מוביל לגרוטסקות, אבל זה נושא מאוד רציני

אחמד טיבי:       גם המערכת הביטחונית בישראל תומכת גם בהכנסתם של העובדים האלה בחלק מהתחומים, גם בניין, גם שיפוצים

אחמד טיבי:  יש פה אנשי שיפוצים שאתה הוצאת מכאן

אחמד טיבי:  הם דיברו מדם ליבם, כי התחום שלהם קורס

אחמד טיבי:  חקלאות, מה לא, תעשייה, כל התחומים האלה מחייבים לנחש, שישראל תיאלץ בסופו של דבר לאשר את כניסתם

אליהו (אלי) רביבו: אני מניח שאתה בהערכה שלך ולסיום הדברים צודק, ולפיכך דווקא בגלל כך, אם בין כה וכה ייכנסו לפה עובדים, למה שלא ייכנסו במועדים, בכמויות, בתנאים ובעיתוי שאנחנו כמדינה ריבונית נבחר, נשלוט ונוביל?       

אחמד טיבי: לפני הקריסה של התחומים

אליהו (אלי) רביבו: ועל כך אני מלין במשך זמן ממושך

אליהו (אלי) רביבו:  אני עדכנתי קודם, שאני קיימתי סדרת פגישות בנושא, בין היתר עם ראש הממשלה ועם נשיא המדינה, אתמול

אחמד טיבי: אתמול, אמרת מה עמדתם?      

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא רלוונטי

אחמד טיבי: עמדתם לא רלוונטית?     

אליהו (אלי) רביבו: לא לא, לא רלוונטי שאני אסקור כאן

אחמד טיבי: מאוד רלוונטי לדיון

אליהו (אלי) רביבו: נכון, נכון

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש לשמוע את יוחנן צורף מהמכון למחקר ביטחון לאומי, אם אפשר בבקשה באופן מתומצת, כי לא קיבלתי אישור להמשיך את הדיון

רונן צור: האמת היא שלא התכוונתי לדבר

רונן צור:  אנחנו הוזמנו לפה לדיון, ולא מצאתי את עצמי בדיון, אבל אני מרגיש שאני לא יכול שלא לומר כמה דברים

רונן צור:  אני מוכרח לומר, שאני מזדהה מאוד עם העמדה שלא להחליט

רונן צור:  אני מאוד מבין את ההחלטה הזאת בממשלה שלא להחליט, כי בחלוף 94 יום של מלחמה שכולנו סובלים ממנה, אנחנו מוצאים את עצמנו בדיוק באותו מצב שהיינו בכל הפעמים האחרות: התלות הבלתי ניתנת להתרה בינינו לבין הפלסטינים בתחום הזה של עבודה וכלכלה מוכחת הפעם בצורה הרבה יותר בוטה, יותר ברורה מאשר בפעמים הקודמות

רונן צור:  לפיכך, אני חושב שראוי לשקול את העניין הזה

רונן צור:       אנחנו עכשיו 94 ימים אחרי

רונן צור:  נכון אמר פה מישהו בהתחלה, שיש פה תמיכה רחבה מאוד ביהודה ושומרון, זה נכון, אבל יחד עם זאת צריך לומר שאין זה אומר שעבודה של אותם עובדים פלסטינים בתוך מדינת ישראל מסכנת את הביטחון

רונן צור:  יש לה תרומה רבה מאוד לביטחון השוטף

רונן צור:       לכן נדמה לי שראוי לחזור למה שהיה גם בעבר, לנסות לשקול שוב מחדש איך מחדשים את הכניסה שלהם מחדש לישראל, כיוון שלאורך זמן אין להם תחליף – לא מקצועי, וכנראה גם לא לעובדים הזרים שיכולים לבוא, וראינו שאנחנו לא כל כך מרוצים בסופו של דבר מהנוכחות של העובדים הזרים

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  ראשית, אני חולק כמעט על כל דבריך

אחמד טיבי: גם על החלק השני?     

אליהו (אלי) רביבו: אין מושג כזה שאין תחליף, עוד לא נולד הבן אדם שאין לו תחליף

אחמד טיבי: נתניהו, יש לו תחליף?      

אליהו (אלי) רביבו: בטח

אחמד טיבי: תודה, סיימנו, זה מה שהיה צריך להוכיח

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

אחמד טיבי: הדיון הסתיים

אליהו (אלי) רביבו: גם לערפאת יש תחליף

אליהו (אלי) רביבו:  רק לריבונו של עולם אין תחליף

אליהו (אלי) רביבו:  אין אדם בשר ודם שאין לו תחליף, בוא נתקדם הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  סיימת את רשות הדיבור שלך, רק מן ההגינות שאני אתייחס, כי אתה הגעת לכאן, התאמצת ויש לך עמדה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מקבל את הגישה שאין להם תחליף

אליהו (אלי) רביבו:       אגב, אני גם בהחלט לא מקבל את קביעת הנחת העבודה, שהם העובדים המיומנים והטובים ביותר

אליהו (אלי) רביבו:  הם הכי רחוקים מזה, ועדיין הם צריכים להיכנס, זה לא שייך

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא שייך

אליהו (אלי) רביבו:       אני חולק על החלק הראשון של מה שאמרת, כי אתה סותר את עצמך, כי אין יותר גרוע מלא להחליט

אליהו (אלי) רביבו:  תחליטו משהו, אבל תחליטו

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא משנה מה, לא משנה אפילו אם תחליטו לא טוב ונתקן ונטייב, אבל תחליטו

אליהו (אלי) רביבו:  אתם פשוט לא מחליטים, ומי שלא מחליט, צריך לבדוק את כושר ההנהגה שלו חד משמעית

רונן צור: אמרתי שאני מבין את אי ההחלטה הזאת, לא אמרתי - - -      

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מבין אותה, זה בדיוק העניין, אני לא מבין אותה

אליהו (אלי) רביבו:  כשלא מחליטים, בוודאי כשמשך זמן אי ההחלטה גורר נזקים אדירים ויגרור אותנו בסוף באף לקבל החלטה בלית ברירה, אנחנו יוצאים קרחים מכאן ושם, פשוט צריך להחליט

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, אני אומר את זה לכלל המשרדים בכלל הנושאים, לא רק לממשלה כממשלה שתחליט כבר אם ייכנסו פלסטינים או לא

אליהו (אלי) רביבו:  יש צורך כרגע, ובכל מקרה הוסבר, הובהר והוכח, שגם אם יגיעו לפה עובדים זרים חלף פלסטינים וייכנסו פלסטינים, יהיה מה לעשות גם איתם, לא יהיו מובטלים

אליהו (אלי) רביבו:  ומשום מה, אנשים לא לוקחים בחשבון, כשאומרים לי: 110,000 פלסטינים לא, זה כ-110,000 פלסטינים רשומים, מה עם כל השב"חים שהיו נכנסים בעצימת עין? זאת לא כמות שסופרים אותה?     

אסף אדיב: נכנסים גם עכשיו

אליהו (אלי) רביבו: זאת לא כמות שסופרים אותה? אבל אם אנחנו נביא מספיק כוח אדם ראוי ונכון ויהיו איזונים בשוק תוך כדי ההעסקה, נוכל לאכוף יותר, ששב"חים לא ייכנסו

אליהו (אלי) רביבו:       אנחנו נאלצים לעבור לדברי סיכום, שכן הסדרנים כבר עומדים בגבי ונושפים בעורפי

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת ממשרד הבינוי והשיכון לערוך בדיקה מול משרד האוצר והמוסד לביטוח לאומי להכרה בענף השיפוצים לצורך מענק, ולעדכן את הוועדה עד תחילת שבוע הבא וגם - - -     

מאיר שמש: רק מי שמתפרץ מתייחסים אליו? אנחנו יודעים להתפרץ

אליהו (אלי) רביבו: אתה לא יודע להתפרץ

מאיר שמש: אני יודע להתפרץ

אליהו (אלי) רביבו: תבדוק אותי

מאיר שמש: אני יודע להתפרץ

אליהו (אלי) רביבו: תבדוק אותי, לעולם לא נכנסים תוך כדי דברי סיכום שלי

מאיר שמש: אני מכבד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: דברי הסיכום שלי ינעלו את הדיון, זו חוצפה

אליהו (אלי) רביבו:  חוץ מזה שאני הבהרתי, שצריך לחלק את הדיון בין ענפים שמבקשים לקבל הקצאה לבין מי שיש להם הקצאה ועדיין לא מחולקת ולא מקבלים תוספת של עובדים זרים וחלף פלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה מבקשת ממנכ"לית מועצת יש"ע להעביר לוועדה פירוט על העתירות לבתי המשפט שקיבלו ראשי הרשויות ביהודה ושומרון, שהתנגדו לכניסת פלסטינים לאזורי התעשייה, וחרף כך בהוראת אלוף הפיקוד כן נכנסו

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה מברכת את רשות האוכלוסין על יצירת המתווה המהיר להקצאת העובדים הזרים לחקלאים, ומקווה שייצא לפועל במהירות, ומבקשת להצטרף לדיון שיתקיים עוד היום ומצפה מכולנו, כולל מהוועדה עצמה, שהדיון יסתיים רק בהחלטה ביצועית מידית

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה קוראת למשרד החקלאות להקצות את המכסות לחקלאים שזקוקים לכך ולהתמקד בעזרה מידית לחקלאים שהעסיקו פלסטינים לפני המלחמה, והיום נותרו ללא מענה כידוע, במיוחד לצורך עובדים עונתיים ולענף העופות, בוודאי לעניין הטיפול בניוקאסל

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה מצפה ממשרד החקלאות להתעשת ולהתחיל להנפיק תוצאות של מתווים, ולא לעבוד על מתווים שגרסו את המתווים הקודמים

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת נתונים ממשרד האוצר לגבי כלל השאלות שנשאלו, היא מבקשת את ההתייחסות ולבחון האם הועברה פניה כתובה ומפורטת, שמסבירה לשר החקלאות מה הן האינטרפטציות של חוסר ההחלטה מצד אחד, ומצד שני אי פתיחת והגדלת מכסות

אליהו (אלי) רביבו:   הישיבה נעולה