ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 141, 2024-01-08 00:00

ישראל אייכלר: שלום וברוכים הבאים לישיבה השנייה של ועדת העבודה והרווחה

ישראל אייכלר:  על סדר היום: הצעת צו הביטוח הלאומי (תיקון מס' 238 - הוראת שעה - חרבות ברזל)(תגמולים למשרתים במילואים )(הארכת תקופת הוראת השעה), התשפ"ד-2024

ישראל אייכלר:      אני רוצה להסביר במה מדובר

ישראל אייכלר:  בחודש נובמבר העברנו חוק שנותן לחייל את התשלום המזערי ליום, מ-215 ל-300 שקל, ועשינו את זה בהוראת שעה עד סוף השנה

ישראל אייכלר:  כלומר, מה-7 באוקטובר עד ה-31 בדצמבר

ישראל אייכלר:  ועדת העבודה והרווחה עמדה על כך שהסעיף הזה יוארך עד סוף השנה האזרחית

ישראל אייכלר:  הארכות נוספות של תקופת הוראת השעה ייעשו בצו של שר העבודה, בהסכמת שר הביטחון ושר האוצר, ובאישור הוועדה, ואנחנו הגענו לתאריך

ישראל אייכלר:  אם אנחנו לא מאריכים את הצו, לא יוכלו לשלם לחיילים את ה-300 שקל ליום

ישראל אייכלר:  מדובר פה בתשלום המזערי

נעה בן שבת: התגמול המזערי

נעה בן שבת:  למעשה, כבר ב-31 בדצמבר זה הפסיק לחול, אבל בינתיים הסכום התעדכן

נעה בן שבת:  הוא היום כבר 310 שקלים, במקום 222 שקלים ליום

נעה בן שבת:  זה היה 300 במקום 215

ישראל אייכלר: 300

ישראל אייכלר: 61, ועכשיו זה 310?     

נעה בן שבת: זה 310

נעה בן שבת: 5 במקום 222 - זה הסכום המעודכן בעקבות עליית המדד

ישראל אייכלר: בסדר

ישראל אייכלר:  לפני שתקריאי את הצו ונאשר אותו, יש פה בקשה לדיבור מצד נציגי משפחות החטופים

ישראל אייכלר:  בבקשה

ישראל אייכלר:  יזהר ליפשיץ, דיברת פה היום

ישראל אייכלר:  אתה רוצה לדבר עוד פעם

יזהר שי: נכון, אני דיברתי

יזהר שי:  הבן שלי, דקל ליפשיץ, רוצה לדבר

ישראל אייכלר: בבקשה

ישראל אייכלר:  דקל, דבר

דקל ליפשיץ: ישבתי פה גם קודם עם אבא שלי ושמעתי את מה שהולכים ל - - -

דקל ליפשיץ:  קודם כול, תודה רבה על כך שאתם מביעים את התמיכה שלכם בנו, וחשוב לי להתחיל בזה

דקל ליפשיץ:  חשוב לי להגיד שבימים האחרונים, בשבוע האחרון, מאז שביצעו את החיסול הזה של השני לחמאס, אתה מרגיש שכבר ויתרו עלינו

דקל ליפשיץ:  וואלה, שוויתרו עלינו, שוויתרו על החטופים

דקל ליפשיץ:  שאמרו: אוקיי, הוצאנו את מרבית הנשים והילדים, ועכשיו התמונה נראית קצת יותר סבבה

דקל ליפשיץ:  אז סבבה לתת לילד בן 20 להישאר שם בעזה, וזה בסדר להשאיר שם את סבא שלי בן ה-83, שימות ממחלות הרקע שכבר יש לו

דקל ליפשיץ:  הכול בסדר, אנחנו עשינו כמיטב יכולתנו, וביחד ננצח

דקל ליפשיץ:      אני רוצה להגיד שביחד לא ננצח

דקל ליפשיץ:  בלי החטופים אנחנו לא ננצח

דקל ליפשיץ:  אין פה תמונת ניצחון

דקל ליפשיץ:  זהו אבל מטורף למדינה שלמה אם אנחנו לא הולכים להחזיר אותם הביתה

דקל ליפשיץ:  זה פגע חברתי שהוא לא נורמלי

דקל ליפשיץ:  זה משהו שיישאר איתנו שנים ושלא נצליח להשתקם ממנו, אם הם פשוט לא יחזרו הביתה

דקל ליפשיץ:  שלא נדבר על זה שקשה כבר לי לדעת מה יש לנו להחזיר כבר הביתה בגלל כמות הזמן שעברה

דקל ליפשיץ:  אנחנו עוד שנייה עוברים למספר תלת ספרתי, אנחנו עוד שנייה במאה יום, שהם נמצאים שם

דקל ליפשיץ:  וזה פשוט כבר חוצה גבולות ואת גדר ההיגיון

דקל ליפשיץ:  זה פשוט לא בסדר

דקל ליפשיץ:       אני מבין שכבודו פה הוא ראש הוועדה הרווחה, ושהוא לא בקבינט, אבל חשוב לי להגיד שאתם נמצאים פה בשביל להזיז דברים

דקל ליפשיץ:  ובשביל להזיז דברים, אנחנו צריכים לראות את הפעולות האלה

דקל ליפשיץ:  אנחנו צריכים שתדחפו קדימה לעסקה הזו

דקל ליפשיץ:  זה חייב לקרות כבר מחר - עכשיו

דקל ליפשיץ:  זה באמת לא נורמלי

דקל ליפשיץ:  יוצאות עכשיו עדויות

דקל ליפשיץ:  אני לא יודע אם ראיתם את העדות של אגם גולדשטיין שמדברת על הנשים שנמצאות שם

דקל ליפשיץ:  זה מתחיל לצאת

דקל ליפשיץ:  סוף-סוף מתחילים לדבר על זה, על נשים שנאנסו שם, שעברו פגיעות מיניות שם מאוד מאוד קשות

דקל ליפשיץ:  יש שם אנשים קטועי איברים, והם עם זיהומים

דקל ליפשיץ:  הם מאבדים את האיברים שלהם שם יום-יום

דקל ליפשיץ:  נמצאים אנשים פצועים

דקל ליפשיץ:  ואני אפילו לא מדבר על סבא שלי, אני אפילו מדבר על רומי גונן פצועת היד

דקל ליפשיץ:  הפציעה של רומי מוזנחת, ולאט לאט עובר היום והזיהום מתפשט ומגיע לכל מקום בגוף

דקל ליפשיץ:  חבר'ה, זיהום זה עניין שאם לא מטפלים בו, אז זהו

דקל ליפשיץ:  זה לא משהו שאפשר לשרוד איתו מאה יום בשבי

דקל ליפשיץ:  זה פלא מדהים אם היא שרדה מאה יום בשבי

דקל ליפשיץ:       זה כבר לא הגיוני

דקל ליפשיץ:  אנחנו צריכים להביא אותם הביתה

דקל ליפשיץ:  זה צריך להיות הדבר הראשון

דקל ליפשיץ:  כשאנחנו מתעסקים פה בשלב ג' של המלחמה, אנחנו מאבדים את הרעיון של להביא אותם ולעשות כל מה שצריך

דקל ליפשיץ:  לשלם את המחירים

דקל ליפשיץ:  לא לבצע חיסול ולהגיד שזה הולך להביא את המחיר היותר טוב, אלא להביא, לשלם את המחיר

דקל ליפשיץ:  את המחיר כבר שילמנו

דקל ליפשיץ:  אנחנו יום-יום מאבדים פה עוד אנשים, ויש עוד גופות ועוד ארונות

דקל ליפשיץ:  וזה לצד כל החיילים שנהרגים, זכרונם לברכה

דקל ליפשיץ:  אנחנו מקבלים הודעות כול כך עצובות

דקל ליפשיץ:  כול כך קשה לי לקום בבוקר ל"הותר לפרסום" הזה שאנחנו כל פעם מקבלים

דקל ליפשיץ:  אנחנו גם יודעים שעל כל יום כזה יש לנו גם עוד שני חטופים, שכנראה אולי לא שרדו, עוד שני חטופים שנפלו בהפגזה, עוד שני חטופים שמתו מפציעותיהם

ישראל אייכלר: כן, דברים היוצאים מהלב נכנסים אל הלב

ישראל אייכלר:  נקווה, בעזרת השם, שהדברים יסתדרו והם יחזרו בשלום

ישראל אייכלר:  כבר הבעתי את זה היום, ואני מביע את זה שוב

ישראל אייכלר:  ותודה רבה שהעליתם את זה

ישראל אייכלר:  זה המקסימום שאנחנו יכולים לעשות

ישראל אייכלר:  הלוואי והייתי יכול להגיד עוד משהו שאני יכול לעשות

יזהר שי: תגיד משהו

ישראל אייכלר: אין, אני לא יודע

יזהר שי: תגיד

יזהר שי:  אין "לא יודע"

יזהר שי:  הם שם, בפנים, במצב הזה

ישראל אייכלר: אני שומע ממך, ואני מזדהה עם כל מה שאתם אומרים, וזהו

יזהר שי: תגיד, משהו

יזהר שי:  אתה מסמל בשבילי

יזהר שי:  אני, כאילו, חילוני, אבל אני מסתכל עליך

ישראל אייכלר: אם אתה מדבר בעניין הזה, אני ממש ממש - - -     

יזהר שי: בעניין ההלכתי, בעניין שלך כיהודי, כבן-אדם, תגיד לי משהו

יזהר שי:  תגיד לי מה צריך לעשות

יזהר שי:  מה צריך לעשות עכשיו עם שהוא חפץ חיים, ושהוא רוצה להקים את עצמו, ושיהיה לו בסיס שהוא חי עליו והוא בונה את הצבא לחמישים השנה הבאות?         

ישראל אייכלר: יש מצווה קשה מאוד והיא לא לאבד את התקווה

ישראל אייכלר:  לקוות, להתפלל, לבטוח בהשם שבסופו של דבר זה יהיה לרצון

ישראל אייכלר:  אני שמעתי היום

ישראל אייכלר:  היית מאוד מאוד פסימי

ישראל אייכלר:  היה פה נציג משפחה אחרת שכן היה אופטימי

ישראל אייכלר:  אני לא יכול להיות, לא אופטימי ולא פסימי

ישראל אייכלר:  אני צריך להתפלל לקדוש ברוך הוא

ישראל אייכלר:  אנחנו מתפללים כל יום

ישראל אייכלר:  אנחנו בוטחים בהשם שבסופו של דבר יהיה בסדר

ישראל אייכלר:       לגבי מה שנוגע לוועדה הזו – אתם יודעים שעשינו פה את החוק ואת הדברים האלה, שלא יכולים לעזור לכם הרבה, אבל מבחינה כלכלית חוק החטופים עבר פה אצלנו

ישראל אייכלר:  שאלת: מה לעשות, וזה מה שעשינו

ישראל אייכלר:  אבל יותר מזה, אנחנו באמת מתפללים, מקווים ומייחלים שהקדוש ברוך ירחם עליהם

ישראל אייכלר:  אנחנו אומרים כל יום בכל בתי הכנסת: "אחינו כל בית ישראל, הנמצאים בצרה ובשבייה

ישראל אייכלר: , המקום ירחם עליהם ויוציאם מצרה לרווחה, ומשעבוד לגאולה, השתא בעגלא ובזמן קריב, ונאמר אמן

ישראל אייכלר: "

ישראל אייכלר:  תודה רבה

דקל ליפשיץ: חשוב לי לספר סיפור, שקצת גדלתי עליו, שמדבר על דייג שיצא לדוג, והסירה שלו טבעה והוא נשאר במים

דקל ליפשיץ:  הוא היה כול כך בטוח באמונתו

דקל ליפשיץ:  הוא התפלל לאלוהים שישלח לו עזרה

דקל ליפשיץ:  הגיעה אונייה וביקשה ממנו לאפשר לה לחלץ אותו, אבל הוא אמר: לא, לא

דקל ליפשיץ:  אלוהים יעזור לי, אני בסדר

דקל ליפשיץ:  האונייה התקדמה

דקל ליפשיץ:  הוא הגיע לאי, שעליו הוא יכול היה לעלות, והוא החליט לא לעלות עליו כי הוא ידע שאלוהים יעזור לו

דקל ליפשיץ:  בסופו של דבר, אותו אדם טבע ומת

דקל ליפשיץ:  עלה לגן עדן

דקל ליפשיץ:  שאל את אלוהים: אדוניי, מדוע לא הצלת אותי? התפללת אליך, האמנתי בך

דקל ליפשיץ:  אלוהים אמר לו: שלחתי לך אונייה, ושלחתי לך אי, ואתה בחרת לא לקחת אותם

דקל ליפשיץ:       אני מבקש ממך: תהיה האי, תהיה האונייה, ואנחנו ניקח את זה בשתי ידיים

דקל ליפשיץ:  ואני מבקש: אל תעצור

דקל ליפשיץ:  תמשיך לדחוף

דקל ליפשיץ:  וזה לא רק בעניינים כספיים, אלא זה גם בעניין של לצאת בתקשורת, זה בעניין של לבוא ולתמוך אותנו בעצרות, וזה עניין של לתפוס את הקבינט ולהפציר בו, ולהמשיך להפציר בו, כמו שאנחנו עושים, ואת זה שיש מעלה אחת ותמונת ניצחון אחת והיא שכולם פשוט יהיו פה בבית

ישראל אייכלר: הטעות של אותו יהודי שהתפלל ולא לקח את הצ'אנס היא בכך שהוא לא ידע שיש חובת השתדלות מקסימלית שאדם צריך לעשות בכל דבר, ומשם והלאה רק האלוקים יכול לעזור לו

ישראל אייכלר:  אבל זה לא פוטר אותו מהשתדלות

ישראל אייכלר:  כך כשאני אמרתי שמה שנשאר לנו זה להתפלל, התכוונתי לזה שההנחה שלי, והלוואי ואני צודק, היא שההשתדלויות המקסימליות נעשות, ואתם יודעים יותר ממני מה נעשה עכשיו ברצועת עזה ב-95 ימים האחרונים, והכול כדי להחזיר את החטופים

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, את ההשתדלות עושים, ואני מקווה שהם יעשו את המקסימום

ישראל אייכלר:  ואני מצטרף לקריאתכם לעשות את המקסימום האפשרי, את ההשתדלות, ושהקדוש ברוך הוא יעזור באמת שזה יצליח

ישראל אייכלר:  כי הרי יש פה גם צד שני, ואתם מכירים אותם, וזה שהם גם צריכים להיאלץ להסכים לעסקה

ישראל אייכלר:  הם לא עשו שום עסקה מנדיבות לב

ישראל אייכלר:  אז, בעזרת השם, נעשה ונצליח

ישראל אייכלר:  תודה רבה

יזהר שי: תודה רבה

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה הפסקה של דקה, לפחות, לפני שנמשיך בהקראה כי אנחנו צריכים להירגע

ישראל אייכלר:  זה נוגע ללב

ישראל אייכלר: 	אנחנו נחזור לדיון

ישראל אייכלר:  אני מבקש להקריא את טיוטת צו הביטוח הלאומי (תיקון מס' 238 - הוראת שעה - חרבות ברזל)(תגמולים למשרתים במילואים)(הארכת תקופת הוראת השעה)

ישראל אייכלר:  בבקשה

נעה בן שבת: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 2(א) לחוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 238 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (תגמולים למשרתים במילואים) התשפ"ד-2023 (להלן - החוק), בהסכמת שר הביטחון ושר האוצר ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, ולאחר שמצאתי שהדבר נדרש עקב הימשכותן של פעולות האיבה או פעולות המלחמה, אני מצווה לאמור:     הארכת תקופת הוראת השעה 1

נעה בן שבת:  תקופת הוראת השעה כמשמעותה בחוק, מוארכת בזה עד יום ל' בכסלו התשפ"ה (31 בדצמבר 2024)

נעה בן שבת:      תחילה  2

נעה בן שבת:  תחילתו של צו זה ביום כ' בטבת התשפ"ד (1 בינואר 2024)

נעה בן שבת: "     בנוסף להסכמת שר הביטחון ושר האוצר, התנאי להארכה היה גם שהדבר יידרש עקב הימשכותן של פעולות האיבה ופעולות המלחמה

נעה בן שבת:  אבל לא היתה הגבלה לגבי התקופה שלגביה זה מוארך, וכרגע זה מוארך למשך שנה, כל שנת 2024, עד סוף השנה

נעה בן שבת:  המשמעות היא שהתגמול המזערי יחול על כל מי שנקרא לשירות מילואים עד תום התקופה הזו

נעה בן שבת:  זה חודש - - -     

ישראל אייכלר: האם גם אם המלחמה תסתיים? כי זה לא כתוב בצו

נעה בן שבת: נראה שכן

נעה בן שבת:  זה לא כתוב בצו, אבל זה לא תלוי בזה

נעה בן שבת:  התנאי לפי החוק הוא שאותו חייל נקרא לשירות מילואים בתקופה הזו

נעה בן שבת:  מ-7 באוקטובר עד תום התקופה המוארכת הזו

ישראל אייכלר: כן

ישראל אייכלר:  אסף, בבקשה

אסף סנדרוביץ': אסף סנדרוביץ', העמותה למען משרתי המילואים

אסף סנדרוביץ':  כשהעלו עד עכשיו ל-300 שקלים ליום, מדובר היה בשלושה חודשים

אסף סנדרוביץ':  עכשיו אנחנו מאריכים לכשנה

אסף סנדרוביץ':  אנחנו כעמותה שוחחנו על זה לא מעט בשדולה, וחשוב לי להגיד את זה פה

אסף סנדרוביץ':  אנחנו רוצים שהשכר יהיה לא לפי 9,000 אלא לפי השכר הממוצע במשק

אסף סנדרוביץ':  יש לנו הרבה משרתי מילואים שמבצעים כבר 90 ימים, ולא יודעים מתי זה יסתיים

אסף סנדרוביץ':  אנחנו חושבים שזה הדבר הנכון לעשות עבור משרתי המילואים

אסף סנדרוביץ':  דיברנו בוועדה הקודמת על תגמולים

אסף סנדרוביץ':  כעמותה חשוב לי שזה יהיה רשום בפרוטוקול ושישקלו את זה

נעה בן שבת: זה כמובן מצריך תיקון חקיקה, כי כרגע, היום, השיעור נקבע לפי הסכום בסיסי, ולא לפי השכר הממוצע

נעה בן שבת:  אתה, למעשה, אומר שאתה רוצה לעשות תיקון חקיקה ראשית

נעה בן שבת:  זה לא קשור לצו שבפנינו

אסף סנדרוביץ': אוקיי

אסף סנדרוביץ':  חשוב לי רק לומר את זה

אסף סנדרוביץ':  תודה

ישראל אייכלר: תודה שאמרת

ישראל אייכלר:  האם האוצר ומשרד הרווחה רוצים להגיד משהו? לא

ישראל אייכלר:  אם כך, ניגש להצבעה

ישראל אייכלר:      מי בעד אישור צו הביטוח הלאומי של שר העבודה והרווחה, בנוסח שהקריאה היועצת המשפטית נעה בן שבת? ירים את ידו

ישראל אייכלר:  מי נגד? מי נמנע?      

ישראל אייכלר: הצו אושר

ישראל אייכלר: אין מתנגדים, אין נמנעים, הצו אושר

ישראל אייכלר:      תודה רבה לכל המשתתפים

ישראל אייכלר:  ישיבה זו נעולה