הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 44, 2024-01-08 00:00

פנינה תמנו: בוקר טוב

פנינה תמנו:  אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה

פנינה תמנו:  אני רוצה ראשית לברך את משפחות החטופים והחטופות שנמצאות אתנו, הבמה לרשותכם

ענבל צח: חשוב לנו שכולכם תבינו את המשמעות של לחזור משבי אחרי 50 יום ולהיות עדיין בשבי, יש לזה השלכות והן קשות מנשוא

ענבל צח:  אף אחד במדינה לא יודע מה הם עברו שם, מה הן עוברות כשהן כבר פה

ענבל צח:  עדי שלנו כאן, אתנו, אנחנו מחבקים אותה ועוטפים אותה

ענבל צח:  האם היא כאן באמת? לא

ענבל צח:  עדי וטל הם זוג של מעל 20 שנה

ענבל צח:  תמיד רואים בעין את עדי וטל ביחד

ענבל צח:  כשבאתי לבקר אותם בבית החולים ראיתי את עדי, את הילדים וחיפשתי בעיניים את טל

ענבל צח:  עדי לא תוכל להשתקם בלי טל

ענבל צח:       עדי איבדה את אבא שלה ביום ה-7 באוקטובר, אבא שלה נרצח בבארי

ענבל צח:  הילדים איבדו את סבא שלהם וכרגע יש להם את הסבא וסבתא ההורים של טל שעוטפים אותם

ענבל צח:  זה לא במקום

ענבל צח:  אף ילד לא אמור להתמודד עם זה שרצחו לו את סבא שלו

ענבל צח:  אף אישה או בת לא אמורות להתמודד עם בעל או אבא שנרצח

ענבל צח:  הן חוזרות והמצב שלהם נוראי

פנינה תמנו: מאוד חשוב לי לאפשר לכולם לדבר

ענבל צח: אני רוצה להראות לכם תמונה של החיילות שנחטפו, ככה הן נראות, הבנות והאחיות שלנו אחרי שנחטפו

ענבל צח:  אנחנו רוצים אותן בבית

ענבל צח:  כל אחת ואחת מהן וזו החובה שלכן להחזיר

ענבל צח:  זה לא לתת לנו מתנה כשאתם מחזירים אותם הביתה, זו החובה שלכם, של כל אחד מהיושבים פה

פנינה תמנו: אני מסכימה אתך בהחלט

פנינה תמנו:  אני חושבת שאין מי שלא יסכים בחדר הזה שזו חובה של מדינת ישראל להחזיר את החטופות והחטופים

פנינה תמנו:   אני מודה לך על השיתוף

פנינה תמנו:  חברת הכנסת קטי שטרית, ברוך שובך, ברוך רופא חולים

פנינה תמנו:  יחי, בבקשה, אבא של ארבל יהוד

חיים יהודה: הבת שלי ארבל בת 28 נחטפה בשבת השחורה יחד עם בן זוגה

חיים יהודה:  על החולצה אפשר לראות את דולב, בני הבכור בן 35 שנחטף אף הוא באותה שבת, השאיר את סיגי אשתו בהריון בחודש תשיעי עם שלושה ילדים קטנים

חיים יהודה:  תשעה ימים אחרי שהוא נחטף נולדה דור בתם הרביעית

חיים יהודה:  ארבל ובן זוגה אריאל מזה חמש שנים נחטפו מהממ"ד ביתם

חיים יהודה:  קבלנו אותו חיים על ארבל וגם על אריאל ועל דולב אנחנו לא יודעים כלום

פנינה תמנו: אז יש לך שני ילדים חטופים בעזה?     

חיים יהודה: גם אריאל הוא כמו הבן שלי, הוא בן זוג של ארבל ובן ניר עוז

חיים יהודה:  ההורים שלו חברי ניר עוז וכולנו משפחה אחת, כמו עם איתי סבירסקי מבארי

חיים יהודה:  הוועדה הזאת נקראת הוועדה לקידום מעמד האישה, מתבקש לקדם אותן ממעמד של חטופות למעמד של משוחררות

חיים יהודה:  גם אנחנו הגברים, אבל יותר מזה אתן הנשים יכולות לתאר לעצמכן מה עוברת אישה בשבי, כשבשבילי היא התינוקת שלי, ציפור הנפש שלי, מה היא עוברת עם כל הגברים סביבה, בין אם אלה מבטים, נגיעות פיזיות, התעללויות פיזיות

חיים יהודה:       את הסיוטים שלי כאבא אני נוהג לכתוב בלילות כחלק מהטיפול שלי בעצמי ואלה דפים שאף אחד לא יראה לעולם

חיים יהודה:  אלה דפים שישרפו כשהילדים שלי יחזרו

חיים יהודה:  את הסיוטים האלה אף אחד לא יכול להבין

חיים יהודה:  כשהנכדה שלי רון בת הארבע, הבת של דולב לובשת את החולצה הקטנה הזאת, זו הזעקה האילמת שלה לשחרר את דודה שלה

חיים יהודה:  זו הזעקה האילמת שלה לשחרר את אבא שלה

חיים יהודה:  כשראיתי לראשונה את רון לובשת את החולצה הזאת פשוט התפרקתי

חיים יהודה:  כל מי שאני בא אליהם לפגישות, אם אלה אישים במערכת הביטחון, גורמי צבא, פוליטיקאים בארץ ובחו"ל, אנשים רבים שרוצים לעזור ואני מראה להם את החולצה של רון, אף עין לא נשארת יבשה מטבע הדברים

חיים יהודה:  אבל זה המקום לזעוק את הזעקה של רון, שגם היא תהיה יום אחד אישה, גם היא יום אחד תשמע מארבל, דודה שלה, מה היא עברה בשבי

חיים יהודה:           לנו כמשפחה וכעם אין ניצחון בלי שהיקירים והיקירות שלנו יחזרו בריאים ושלמים

חיים יהודה:  המסע לשיקום שלהם יתחיל ביום שהם ישוחררו

חיים יהודה:  אני יודע שנגזר עלינו כמשפחה כבר לא לחוות את הנורמלי יותר עד סוף ימינו

חיים יהודה:  זו כבר לא תהיה השגרה הנורמלית שאנחנו מכירים

חיים יהודה:  עד סוף ימינו נצטרך לעסוק במסע הארוך של השיקום של הנפש והגוף של דולב, ארבל, אריאל וגם של דוד שהוא אח של אריאל, שאשתו שרון והתאומות שוחררו

חיים יהודה:  גם דוד שם והוא חי

חיים יהודה:  אם מדברים על המשפט "כבוד בת מלך פנימה", היום מדובר בכבוד בת ישראל פנימה

חיים יהודה:  זה משהו שחייב להדהד בראש של כולם פה

חיים יהודה:  כבוד בת ישראל פנימה

חיים יהודה:  זה מה שצריך להיות

חיים יהודה:         הבן השני שלי נטע ניצל

חיים יהודה:  הוא נשוי להודיה ויש להם תינוקת בת שנה ותשעה חודשים בשם עלם, הסבא שלה נתן לה את השם עלם כי זה עולם באמהרית

חיים יהודה:  תינוקת בת שנה ותשעה חודשים, הייתה עשר שעות עם אבא שלה בחושך בלי מים, בלי חשמל כשמחבלים יורים על הדלת שלהם בניסיון לפרוץ ולשמחתנו הם לא הצליחו

חיים יהודה:   היום היא בריאה, שלמה ומחייכת ואני רק יכול לדמיין בסיוטים שלי ולכתוב מה היה קורה לו עלם גם הייתה נקלעת לגורל הקשה הזה

חיים יהודה:       בדם לבי אני מבקש מכם ומכל מקבלי ההחלטות תפעלו עם הרגש, תפעלו עם הלב

חיים יהודה:  לראשונה פניתי לשר הביטחון ב-5 לנובמבר בפגישה הראשונה ואמרתי קחו דף ריק, תחתמו למטה את השמות שלכם, תגישו לחמאס שימלא אתה דרישות ותמלאו את הכול

חיים יהודה:  אחר כך תשתגעו לכם

חיים יהודה:  אחר כך תחטפו את השגעת

חיים יהודה:  אמרתי לגלנט שכשב-2008 כשהייתי במילואים הכנסת אותי ואת היחידה שלי לבית לאהיה, לא היו 240 איש חטופים מתחת לאדמה

חיים יהודה:  אלה היו תנאים של לוקסוס

חיים יהודה:  היום לא אנחנו החזקים, נשק יום הדין בידיים של סינוואר לא בידיים שלנו

פנינה תמנו: תודה רבה לך יחי

פנינה תמנו:  אני רוצה להודות לך על תעצומות הנפש לבוא לכאן ולשתף

פנינה תמנו:  זה לא פשוט

פנינה תמנו:  אמרת שאת הסיוטים שלך אתה כותב בלילות ואני מסתכלת עליך ורואה איזה תעצומות נפש דרושות לך לבוא ולשתף אותנו

פנינה תמנו:  להיות הורה לשלושה ילדים בשבי זה משהו שקשה מאוד לתאר ולדמיין

פנינה תמנו:  ביקשת שנכניס רגש לתוך המנהיגות ובכלל מנהיגות יהודית צריכה תמיד להיות עם מוסר ערכי, לקדש את החיים

פנינה תמנו:       אני יכולה להבטיח לך שמי שיושבים כאן בוועדה הזאת, זו משימה עליונה ואנחנו לא ממעיטים מהיכולת שלנו כחברי כנסת בתוך הבית הזה

פנינה תמנו:  מתחילת המלחמה, כל חברי הכנסת, בין אם אופוזיציה וקואליציה, ידענו להפעיל את הלחצים במגוון תחומים על הממשלה ואנחנו אל מתכוונים להרפות

פנינה תמנו:  אנחנו רוצים לראות את כולם בבית

פנינה תמנו:  אני רוצה שבפעם הבאה שתגיע לכאן וכל המשפחות תהיינה, נוכל לחייך אתכם ולשמוח אתכם

פנינה תמנו:  לא מדובר על ניצחון, בסוף נביס את אויבינו, אבל לא ננצח במלחמה הזאת, מלחמת אין הברירה שנגררנו אליה

חיים יהודה: אם יורשה לי להוסיף דבר אחד, אני נפגש בימים האחרונים עם חברי הכנסת של יהדות התורה ושל הציונות הדתית ואני מדגיש בפניהם את מצוות פדיון שבויים שהיא מעל כל המצוות

חיים יהודה:  היא מעל המצווה של ואהבת לרעך כמוך שמופיעה בספר ויקרא

קטי קטרין שטרית: "מתיר אסורים" זו התפילה שמתפללים כל בוקר אחרי תפילת שחרית, זה הדבר הכי חשוב

חיים יהודה: המצווה של פדיון שבויים היא בראש סדר העדיפות כי היא כוללת את כל שאר המצוות כמו "הצל לקחים למות" שכתובה בספר משלי

חיים יהודה:  זה ברור לגמרי וכל חברי הכנסת מיהדות התורה, דגל התורה והציונות הדתית אומרים לי שזה ברור כשמש מבחינתם כמנהיגי העם ומקבלי ההחלטות והם על זה בכל הכוח

חיים יהודה:  אני מקווה באמת שזה יוכח גם במעשים

חיים יהודה:  אני תולה בזה הרבה תקוות

פנינה תמנו: בעזרת השם ואנחנו כמובן נצטרך לעשות כדי לעזור לדברים לקרות

פנינה תמנו:  מרב סבירסקי, בבקשה

מרב סבירסקי: תמיד קשה לדבר אחרי יחי, לא הכרנו קודם אבל הפכנו לחברים טובים

מרב סבירסקי:  אני חושבת מה זה להיות אבא לבת בגיל של ארבל שנמצאת שם

מרב סבירסקי:   שמי מרב סבירסקי, אחות של איתי שנחטף מהבית של אימא שלי

מרב סבירסקי:  היום אני לא רק אחות של איתי אלא גם אבא ואימא של איתי כי שני הוריי נרצחו באותה שבת

מרב סבירסקי:  איתי נחטף מהבית של אימא שלי אחרי שראה אותה נרצחת וירו גם בו אבל הוא רק נפצע ונחטף ואני מקווה שהיא נהרגה במקום כדי לדעת שלא סבלה

מרב סבירסקי:  רבע שעה קודם נותק הקשר עם אבא שלי שמצאו אותו מאוחר יותר והיום אנחנו יודעים שהוא נרצח עם שלושת הכלבות שלו בממ"ד

מרב סבירסקי:  איתי לא יודע את זה כי הוא נחטף בלי שתגיע אליו האינפורמציה הזו

מרב סבירסקי:  כך שאני גם אבא ואימא של איתי

מרב סבירסקי:       אנחנו אומרים כל הזמן שאין לנו זמן

מרב סבירסקי:  היום זה 94 יום

מרב סבירסקי:  מכיוון שיחי ואני כבר חברים אז ביקשתי את אישורו לדבר על מה שהכי קשה לדבר, על הפיל שבחדר

מרב סבירסקי:  מה קרה וקורה לאותן נשים שם

מרב סבירסקי:  אנחנו מבינים שיש מצב שיש שם נשים בהריון

מרב סבירסקי:  קשה לי להגיד את זה - - -      

יוליה מלינובסקי: תגידי, תגידי את האמת

מרב סבירסקי: האמת היא שעכשיו זה הזמן שעוד אפשר לקיים הפלות

מרב סבירסקי:  אחר כך אי אפשר יהיה

מרב סבירסקי:  זו האמת וקשה לי מאוד לדבר על זה וקשה לי לדבר על זה ליד אבא של מישהי שנמצאת שם

מרב סבירסקי:  קשה לי בכלל אבל אנחנו עכשיו סוג של משפחה אחת בתוך הדבר הזה וכרגע אני מדברת לא רק בשמי, כאחות של איתי, אלא בשם בת משפחה של כל אחד מהחטופים האחרים שנמצא שם

מרב סבירסקי:       הביטוי שאין לנו זמן הוא באמת כי אין לנו זמן

מרב סבירסקי:  אין זמן כי זה הזמן שאפשר עוד לקיים הפלות, אין זמן כי גם אי אפשר להתאושש מזה אחר כך, כי אנחנו יודעים ממי שיצאו משם שיש מצב שהם אובדניות אחרי מה שהן עברו

מרב סבירסקי:  זו לא פוסט טראומה מה שהם עוברים אלא זו טראומה מתמשכת

מרב סבירסקי:  היא מתמשכת כל יום וגדלה

מרב סבירסקי:  האם באמת אפשר לצאת מדבר כזה אחר כך? האם יש סיכוי להשתקם? האם יש סיכוי לחיים אחר כך? גם אחרי שיצאו משם בחיים? אני שואלת אתכם בתור הוועדה הרלוונטית, אני חושבת שזה הדבר היחידי שצריך להתעסק בו

מרב סבירסקי:  כי לזה אין זמן

מרב סבירסקי:       אבל אני גם אחות של איתי, שהוא גבר בן 38, פצוע ביד וסובל מהרבה דברים

מרב סבירסקי:  כשאנחנו מבינים שהאופציה היחידה להוציא אותם בחיים זה בעסקה, אנחנו צריכים לדבר על עסקה שתכלול את כולם, שתגיע למתווה שיכלול עד אחרון החטופים שיוצאים משם ושיוציאו בחיים את מי שעוד אפשר להוציא בחיים

מרב סבירסקי:  כמובן שצריך להוציא את כולם

מרב סבירסקי:  יש שם אנשים שעוד בחיים ואפשר להוציא אותם בחיים

מרב סבירסקי:  המתווה או העסקה חייבים להכיל את כולם עם פתרון עד אחרון החטופים שנמצאים שם

מרב סבירסקי:  אני צריכה שתהיה אפשרות גם לאיתי לחזור הנה בחיים ולהשתקם מהדבר הזה

מרב סבירסקי:  תודה רבה

נועה רחמים: שלום לכולם, שמי נועה רחמים, בת דודה של מתן אנגרסט שנחטף מניר עוז

נועה רחמים:  למתן יש ארבעה אחרים, אחות עדי שחוגגת אתו יום הולדת באותו יום, הם לא תאומים, יש ביניהם שלוש שנים הפרש

נועה רחמים:  לעדי הפסיקו החיים מה-7 באוקטובר, הפסיקו החיים לכולנו

נועה רחמים:  עדי תלמידה בכיתה יב', כמוני, אנחנו באותו גיל, עדי מחכה למתן, הפסיקו החיים לנערה בת 18 שרגילה לצאת, לבלות ולהיות עם חברות

נועה רחמים:  היא ומתן כמו תאומים והיא מחכה לו

נועה רחמים:  למתן יש עוד אח בן 8 שמחכה לו ושואל איפה הוא ומתי הוא מגיע

נועה רחמים:  אנחנו צריכים אותם כאן ועכשיו, אין זמן

נועה רחמים:  אני לא רוצה לראות אותו בארון, אני רוצה לראות את מתן בחיים

נועה רחמים:  הוא בחיים ואני רוצה שיישאר בחיים וכולם צריכים להיות כבר אתמול

פנינה תמנו: אני רק רוצה לעדכן שבפעם הקודמת אמרתי שזה 129 חטופים וזה 133 חטופים

מירב בן ארי: 136

פנינה תמנו: עכשיו המספר עלה

פנינה תמנו:  צריך לזכור גם את אברה מנגיסטו, את הישאם והחיילים הדר גולדין ואורון שאול

פנינה תמנו:  מנגיסטו נמצא 9 שנים והוא לא היה ילד של כולנו

פנינה תמנו:  אני מקווה שכולם יחזרו הביתה

פנינה תמנו:  נשמע אימהות מפורום משפחות שכולות ולאחר מכן נפתח את הדיון איך אנחנו מסייעים לנפגעי ונפגעות התקיפות המיניות מה-7 באוקטובר

פנינה תמנו:  העלית גם שאלה חשובה בדברייך, איך אנחנו מקבלים אותם, עם הדברים שקשה לדבר עליהם

פנינה תמנו:  צריך לשחרר את כולם, להביא אותם הביתה ולראות שהמעטפת של מדינת ישראל, ממשלת ישראל, של כללה זרועות, רווחה ובריאות מוכנה ונכונה

פנינה תמנו:  נציגי הממשלה, בהמשך לדיון הקודם שהתקיים במשרד הבריאות, אני מבקשת שתהיו מוכנים ותציגו בצורה מסודרת מה המענים שקיימים והאמינו לי, ברגע שזה יהיה מסודר, לא נתברבר כמו בפעם הקודמת

צורית פניגשטיין: אני צורית, אימא של מעוז פניגשטיין שנפל לפני שבועיים וחצי, זה עדיין טרי

צורית פניגשטיין:  לפני שאני מדברת אני רוצה להזדהות עם הכאב הלא אפשרי, גם בתור אישה, גם בתור אימא

צורית פניגשטיין:  אי אפשר שלא לחוש את הכאב הזה

צורית פניגשטיין:  אני חושבת שכשהילד שלי בחר לצאת למלחמה זה עמד לנגד עיניו

צורית פניגשטיין:  בשביל זה הוא יצא ואני מקווה שלא נדע כאלה דברים יותר

צורית פניגשטיין:  אבל גם בשביל זה אני פה, בשביל להמשיך את דרכו

צורית פניגשטיין:  קשה לי לספר על הילד המת כי אני עדיין מרגישה את הנוכחות שלו, זה עדיין טרי מאוד

פנינה תמנו: אנחנו מחבקים אותך

פנינה תמנו:  אנחנו מודים לך שאת כאן ונשמח לשמוע עליו, תודה שאת כאן

צורית פניגשטיין: אני רוצה לספר לכם על הילד החי

צורית פניגשטיין:  ילד מלא חיים שלא גידלנו אותו להיות שאהיד, גידלנו אותו לחיים, לאהבה, לאושר, לעשות טוב

צורית פניגשטיין:  הוא אהב לעשות סקי, לרכוב על אופניים, אהב את המדינה, מלח הארץ

צורית פניגשטיין:  הוא היה נווט בצוות שלו ומאוד אהב את ארץ ישראל

צורית פניגשטיין:  הוא עזב אישה צעירה ותינוקת בת שלושה חודשים כדי להגן עלינו, כדי שנוכל לשבת כאן, כדי שהילדים בשדרות יוכלו לחזור הביתה לישון, כדי שהילדים בצפון יוכלו לישון בבטחה הוא עזב הכול, את כל החיים הפרטיים שלו למול הכאב שזועק, הבלתי נסבל של האחים שלנו

צורית פניגשטיין:      היו לו בדרך אפשרויות לצאת מזה, באחת הפעמים האחרונות שהוא יצא הוא השתעל כל כך ואמרתי לו מעוז חמוד, רק תלך לרופא לבדוק והוא אמר, אני מפחד שהוא ייתן לי "גימלים" אז הוא חזר ללחימה

צורית פניגשטיין:  הוא לא רצה להחליש את הצוות שלו והיה לו מאוד חשוב להיות אתם

צורית פניגשטיין:       אני מבקשת מכם, בבקשה, אל תשאירו את זה ככה

צורית פניגשטיין:  אל תתנו פתאום מקום ללוחמה בעצימות נמוכה

צורית פניגשטיין:  בואו נסיים את זה

צורית פניגשטיין:  ניצחון עכשיו

צורית פניגשטיין:  בואו נחזיר את השקט למדינת ישראל כמה שיותר מהר

צורית פניגשטיין:  אני לא רוצה שהנפילה שלא תהיה לשווא

צורית פניגשטיין:  אני רוצה שנוכל לחזור לחיות

צורית פניגשטיין:  בשביל החיים

צורית פניגשטיין:  הקורבן שלי הוא שבתור אמא כבר לא תהיה לי נחמה

צורית פניגשטיין:  גם לא לילדה שלו שתגדל בלי אבא

צורית פניגשטיין:  אבל בשביל הילדים האחרים ובשביל התושבים האחרים של מדינת ישראל, אני מתחננת לכל מי שיש לו כוח, בבקשה לסיים עם המלאכה הזאת, למגר את הרוע

צורית פניגשטיין:  אל תוותרו

צורית פניגשטיין:       זה לפעמים נשמע גם בלתי אפשרי כי אנחנו נמצאים בתוך סיטואציה בלתי אפשרית

צורית פניגשטיין:  מה נעשה ואיך נתמרן

צורית פניגשטיין:  אבל תזכרו שיש לנו חזון שאליו אנחנו מכוונים בתוך מציאות שהיא בלתי אפשרית

צורית פניגשטיין:  כל הציונות הזו לא הגיונית, להחיות עם בין 2,000 שנה עם שפה שלא דברו בה, תחשבו על המציאות שלנו בתוך מיליוני אויבים, זה לא הגיוני איפה שאנחנו נמצאים אבל יש לנו חזון ואנחנו מאמינים

צורית פניגשטיין:  אז אנחנו רוצים את החטופים בבית ואנחנו רוצים לנצח

פנינה תמנו: תודה צורית על זה שאת כאן משתפת אותנו, אנחנו מחבקים אותך, שלא תדעו עוד צער

פנינה תמנו:  כולנו מצדיעים למעוז ולכל החללים שלנו, כל הגיבורים והגיבורות עזי הנפש שרוח גבורה כזו אני לא יודעת אם ראינו בדורנו

פנינה תמנו:  דור מאוד מיוחד

תהילה כהן: שמי תהילה, השתתפתי בדיונים בוועדה הזו, אני עובדת בארגון "יד לאישה" ארגון שמייצג מסורבות גט ועגונות

תהילה כהן:  הפעם, למרבה הצער, אני מגיעה בטייטל אחר, אני אימא של יהודה כהן, מ"פ בסיירת גבעתי, לחם בנחל עוז ונפל ב-3 בנובמבר בתוך עזה

תהילה כהן:       יהודה כתב לנו כשהוא נכנס לעזה: אני הולך להחזיר את הכבוד הלאומי

תהילה כהן:  אנחנו הולכים למגר את הרוע

תהילה כהן:  אני מבקשת מדם לבי, לפעול עם שכל ורגש ביחד

תהילה כהן:  לשלב שכל ורגש

תהילה כהן:  לקבל החלטות מתוך אחריות לאומית, מתוך ראיה לטווח ארוך, מתוך הבנה של המציאות המורכבת שאנחנו נמצאים בה

תהילה כהן:       מיטוט החמאס זו לא מטרה להרוג את החמאס בשביל להרוג את החמאס

תהילה כהן:  מאחורי מיטוט החמאס עומד שלומם וביטחונם של כל אזרחי ישראל מצפון עד הדרום

תהילה כהן:  אני גרה במזרח, אני תושבת הבקעה, בשדמות מחולה ואני רוצה לספר לכם שגם המזרח לא רגוע

תהילה כהן:  אנשים לא מודעים לזה אבל יש יריות לא ברורות

תהילה כהן:  מה קורה בירדן? מה קורה עם הפלסטינים בירדן? עיני כל העולם הערבי צופות אלינו

תהילה כהן:  חייבים לייצר תמונת ניצחון

פנינה תמנו: מציאות ניצחון, אפילו לא תמונת ניצחון

תהילה כהן: מציאות של ניצחון

תהילה כהן:  מעבר לזה, אני רוצה להגיד לכם שאנחנו חזקים

תהילה כהן:  חיילים של יהודה מגיעים אלינו

תהילה כהן:  עכשיו דיברתי עם חייל שהגיע ל-48 שעות והוא רוצה לתאם ביקור

תהילה כהן:  הם מגיעים נחושים, הם חזקים, הם רוצים לסיים את המלאכה

תהילה כהן:  יש לי שני חתנים שנמצאים בעזה

תהילה כהן:  העם שלנו חזק, גם העורף חזק

תהילה כהן:  אני חוזרת מסוף שבוע בקפריסין במסגרת "משפחה אחת"

תהילה כהן:  פגשנו שם משפחות מכל סדרות החברה, חילוניים, דתיים, שמאל וימין

תהילה כהן:  ראינו כל כך הרבה עוצמה וכוח, אז אני מבקשת, יש לכם כוח כנבחרי ציבור, תייצגו אותנו כמו שהנופלים והעם הזה ראוי

תהילה כהן:  עם כוח, עם עוצמה, עם חזון

פנינה תמנו: תודה רבה

פנינה תמנו:  אנחנו עוברים לדיון עצמו, מעבר לא פשוט אבל בתקופה הזאת, כאשר עוסקים באופן אינטנסיבי בעניינים שקשורים רק למלחמה, רק למי שזקוק לסיוע של הכנסת, המעבר הזה מתבקש

פנינה תמנו:  מענה טיפולי וסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית באירועי ה-7 באוקטובר ולאחר מכן

פנינה תמנו:  אני רוצה לציין שמדובר בהמשך דיון דחוף שהגישה חברת הכנסת קארין אלהרר אנוכי ועוד חברות כנסת רבות שהצטרפו לדיון בסוגיה

פנינה תמנו:  היה דיון בוועדת בריאות ב-18 בדצמבר עם מסקנות ברורות והוחלט בשיתוף פעולה שהדיון ימשיך בוועדה לקידום מעמד האישה

פנינה תמנו:  נפתח עם חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה

קארין אלהרר: תודה רבה גברתי היושבת-ראש

קארין אלהרר:  קשה להתחיל את הדיון אחרי הדברים ששמענו

קארין אלהרר:  אציין שיש אישה צעירה אחת שנכנסה לי ללב יותר מכולם

קארין אלהרר:  פגשתי גם את יחי, זו ארבל, ילדה בת 28, כמוה יש לא מעט ויש עוד חטופות וחטופים שנמצאים בידי הגרועים שבאויבים

קארין אלהרר:  אנחנו צריכים לעשות הכול כדי להחזיר אותם

קארין אלהרר:  עכשיו

קארין אלהרר:  לא בעוד יום ולא בעוד יומיים

קארין אלהרר:  אני אומרת את מה שנאמר הבוקר בצורה ברורה, שתי המטרות ששמה לה מדינת ישראל מתנגשות

קארין אלהרר:  אם רוצים להחזיר, צריך לפעול כדי להחזיר

קארין אלהרר:  אני בטוחה שאם נעשה בדיקה אצל אזרחי מדינת ישראל, הם רוצים להחזיר את כל החטופות והחטופים מיד עכשיו

קארין אלהרר:      לעניין הדיון עצמו, אתחיל בהערה מקדמית שאני מאוד שמחה על האכסניה של הדיון, אבל הדיון צריך להתחיל מתוך הבנה שאסור לנו למסגר את הדיון רק סביב נשים, יש גם גברים שנפגעו מינית גם במעגל שני ובוודאי ילדים

קארין אלהרר:  ככל שחולפים הימים אנחנו נכנסים לשיטתיות המזוויעה של המחבלים המתועבים בביצוע הפגיעות המיניות

קארין אלהרר:  מדובר בדיווח מאוחר שרק מתחיל לטפטף

קארין אלהרר:  כולנו מבינים שדיווח יהיה גם מאוחר יותר

קארין אלהרר:      בהזדמנות הזו ראוי לקרוא, לא רק מטעם הוועדה, אלא מצד הגורמים המטפלים לכל מיש עבר חוויה איומה ונוראה, לפנות גם לאיגודי הסיוע: 1202 לנשים, 1203 לגברים

קארין אלהרר:  בדיוק בגלל הדבר הזה, בהמשך לדיון שהיה, ראוי לפרסם בצורה נגישה לציבור מה משרדי הממשלה עושים

קארין אלהרר:  דבר שלא ראיתי בצורה ברורה

פנינה תמנו: צורה נגישה לתהליך דיסקרטי

קארין אלהרר: 	ברור, רק דיסקרטי

קארין אלהרר:  אני רוצה לציין שוב את הנפגעים מסדר שני, שזה דבר שאני לא בטוחה שיש מוכוונות אליו

קארין אלהרר:  בדין הקודם, פחות שמענו מה תוכנית העבודה

פנינה תמנו: 	לדעתי עד הדיון היום היה להם זמן לעבוד כדי להציג את זה בצורה יותר מסודרת

קארין אלהרר: הייתי שמחה לשמוע על תוכנית עבודה משולבת בין כל המשרדים הממשלתיים שמעורים בנושא, בוודאי משרד הרווחה, בוודאי משרד הבריאות, בוודאי משרד הביטחון עד כמה שהוא מעורב

קארין אלהרר:  הדבר הכי חשוב, צריך להבין, משרד הבריאות מדבר כל הזמן על 2 מיליארד שקלים תוספת לתקצוב, בתוכו נמצא כל העולם

קארין אלהרר:  אז אני רוצה להבין גם איך מתקצבים את האירוע הזה

פנינה תמנו: תודה חברת הכנסת קארין אלהרר

פנינה תמנו:  נשמע את נציגת משרד הבריאות בבקשה, דר' בלה בן גרשון, ממונה על טראומה נפשית ומצב חירום בבריאות הנפש

בלה בן גרשון: תודה

בלה בן גרשון:  יחד אתנו בזום נמצאת דר' זהר, שאחראית במשרד על נושא הפגיעות המיניות

פנינה תמנו: אנחנו מבקשים שתציגו בפנינו תהליך סדור, תוכנית סדורה

בלה בן גרשון: יש פה מספר דברים שמשרד הבריאות עושה היום בעקבות הלחימה: אחד, לתת מענה מיידי לכל אותם אנשים שנפגעו וסובלים מתסמינים פוסט טראומתיים כאלו ואחרים ומתוכם כמובן גם אנשים שעברו את הטראומה עצמה, אם להיות במסיבה או לעבור את מה שהם עברו בישובים של עוטף עזה

בלה בן גרשון:  את המענה הזה הקמנו באמצעות מרכזי החוסן

בלה בן גרשון:       לגבי מרכזי החוסן, נכון להיום יש חמישה מרכזי חוסן בעוטף, שלכל אחד מהם יש כ-6,7 שלוחות באותם מקומות שנמצאים האנשים שפונו מהעוטף

בלה בן גרשון:  בנוסף לזה, כבר בשבוע הראשון של המלחמה הקמנו מרכז חוסן ארצי טיפולי, שזה מענה לכל אותם אנשים שלא באים מאזור שיש להם מרכז חוסן אורגני רשותי

בלה בן גרשון:   מרכז החוסן הוא מענה שנותן טיפול ממוקד טראומה וכמו שכבר דיברתם, רוב האנשים, אם אלה גברים או נשים, שעברו פגיעה מינית תוך כדי התקיפה של המחבלים, הם לא באים ישר ומצהירים על זה שהם נפגעו

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על מצב שהם כן פונים

פנינה תמנו:  הם צריכים לאתר את מרכז החוסן?     

קארין אלהרר:    היא אמרה שיש גם מרכז לאומי כזה, איפה הוא נמצא?      

בלה בן גרשון: 	מרכז החוסן הארצי בנה רשת של מטפלים מומחים לטראומה דרך ארגונים שעומדים בסטנדרט של משרד הבריאות ויש לנו מרכזיה שמקבלת את הפניות ואז משדכים אותם למטפלים המתאימים לפי מקום מגוריהם

בלה בן גרשון:   יש להם אופציה או לגשת פיזית דרך המקומות הפיזיים שהמטפלים מקבלים אותם, או באמצעות הזום

בלה בן גרשון:  זו מרכזיה ארצית

פנינה תמנו: אפשר לקבל את המספר?     

בלה בן גרשון: כבר אעביר לכם את המספר

בלה בן גרשון:  מרכז החוסן הארצי מקבל אנשים שיש להם תסמינים בעקבות האירוע הנוראי שהם עברו, אם זה במסיבה ברעים או אם בכפר עזה

בלה בן גרשון:  אם הם שייכים למקום שיש בו מרכז חוסן ארוגני, הם יפנו לשם ויקבלו את הטיפול של מיטב המומחים לטראומה

בלה בן גרשון:  אם אין להם מרכז חוסן אורגני, הם יפנו למרכז החוסן הארצי שפרסמנו אותו גם בטלוויזיה וגם דרך כל הרשתות החברתיות

קארין אלהרר: אבל זה לא ממוקד טראומה מינית

בלה בן גרשון: כשאנשים פונים ומתחילים לקבל טיפול שהוא טיפול ממוקד טראומה, יש מקרים ספורדיים שאנשים תוך כדי טיפול, אחרי שנוצר קשר טוב עם מטפל, מדווחים גם על הפגיעה המינית

אפרת רייטן: בעצם את נותנת את האפשרות לנפגע להרים טלפון, למה אתם לא יוצרים קשר ישירות? הרי יש רשימה של כל מי שהיה במסיבה ויש רשימות של הכול, צריך לעזור להם

בלה בן גרשון: את צודקת, אני אענה לך אחרי שאסיים לענות לחברת הכנסת אלהרר, יש בתוך המומחים לטראומה אנשים שיש להם מומחיות - - -      

פנינה תמנו: אבל זה לכולם, לא משנה איזו סוג פגיעה?         

בלה בן גרשון: במידה ואותו מטפל שכבר קיבל את הבן אדם ועשה לא את ההערכה הראשונית ועולה הנושא של פגיעה מינית, אם יש לו הכשרה נוספת של פגיעה מינית הוא ממשיך עם אותה נפגעת או נפגע ואם לא, אז יש לנו מומחים שיש להם הכשרה נוספת

פנינה תמנו: אקריא לך את הסעיף להנחיה מהפעם האחרונה: "נוכח תקדימיות של האירועים בישראל וייתכן שאף בעולם, הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות, ממשרד הרווחה והביטחון החברתי והמוסד לביטוח לאומי, בשיתוף עם צה"ל", כי לצה"ל יש הרבה מידע בעניין הנפגעות, מי ששוחררה ונפגעה בשבי ועוד, "לייצר מענה טיפולי הוליסטי מותאם וייחודי"

פנינה תמנו:  לא כזה שהוא מוקד ארצי, ייחודי לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית  מהמעגל הראשון וכן לנפגעים מהמעגל השני

פנינה תמנו:  יש לקחת בחשבון את הצורך במענה רציף וארוך טווח

פנינה תמנו:  לא במוקד ולא בשום דבר אחר

פנינה תמנו:       אתם לא ברורים

פנינה תמנו:  אני חושבת שכל חברות הכנסת מספיק אינטליגנטיות ואנחנו שואלות שאלות פשוטות בכל פעם

פנינה תמנו:  הייתי מצפה שלא תספרי לי על מרכזי חוסן שכבר קיימים, שאנחנו מכירים אותם, כולנו מסיירים בכל פעם שיש סבב לחימה

פנינה תמנו:  לא מרכזי החוסן הם המענה, בטח גם לא מענה של מוקד ארצי

פנינה תמנו:  תחשבו מחוץ לקופסה

פנינה תמנו:  יש לכם פה את מרכזי הסיוע - - -      

בלה בן גרשון: מרכזי הסיוע פועלים והם ידברו בשם עצמם

בלה בן גרשון:  אני מדברת על מענה בגלל שהאנשים האלה לא פונים עם פגיעה מינית, הם כן פונים בגלל שהייתה להם טראומה

פנינה תמנו: הם פונים לרופא משפחה, הם פונים הרבה פעמים לעובדים סוציאליים

פנינה תמנו:  לא הבאתם תוכנית שאומרת שאם פנתה נפגעת לרופא המשפחה, אז נתנו לכל רופאי המשפחה הנחיה על פתיחת מרכז ייחודי שם נמצאים מיטב המומחים שנותנים מעטפת באופן דיסקרטי

פנינה תמנו:  משהו

פנינה תמנו:  אתם כל הזמן מפנים אותנו לכל מיני פתרונות שאני לא מצליחה להבין אותם

פנינה תמנו:  לפני שאת מסיימת אני רוצה לתת לחברת הכנסת קטי שטרית לדבר כי היא צריכה לצאת עכשיו לטיפול

פנינה תמנו:  מכיוון שאת באמצעי טיפולים רפואיים, אנחנו קודם כל רוצים לאחל לך החלמה מהירה ותודה שהגעת, בבקשה

קטי קטרין שטרית: אני מתנצלת מראש שאני צריכה לצאת, כי הנושא הזה מאוד חשוב

קטי קטרין שטרית:  אני רוצה להתייחס אליו מהיבט אחר

קטי קטרין שטרית:  למשפחות החטופים, אני רוצה להגיד לכם שבוקר אחד התעוררתי, הייתי אמורה לנאום בפניכם ופתאום אני מפסיקה לראות בעין אחת

קטי קטרין שטרית:  לא ידעתי איך להתייחס לזה, הובלתי לניתוח

קטי קטרין שטרית:  ההחלמה ארוכה, אני לא מסוגלת להתלבש, להתקלח, אני לא מסוגלת לעשות דברים שעשיתי לפני כן

קטי קטרין שטרית:  אני מספרת לכם את זה כי אני כל כך מבינה איך עולמכם פתאום התהפך בצורה כזו, שאתם זוכרים שהייתם יושבים ושותים כוס קפה עם החטוף או עם החטופה, הדבר הכי טריוויאלי ופתאום אתם כל כך מתגעגעים לזה

קטי קטרין שטרית:  זה הדבר הכי פשוט וכל כך מתגעגעים לזה

קטי קטרין שטרית:  אז אני רוצה להגיד לכם כמה שלבי אתכם ואני יודעת מה אתם עוברים

קטי קטרין שטרית:  אני לא יכולה להחליף את המצב

קטי קטרין שטרית:  אני מנסה בכל דרך אפשרית לעשות את מה שאני יכולה בחלקת האלוהים הקטנה שלי אבל אני רוצה להגיד לכם כמה אני מבינה אתכם ואת הצורך לראות את היקירים שלכם עכשיו ומיד

קטי קטרין שטרית:       אני רוצה לספר על מישהי שאני מלווה אותה כבר 6 שנים, היא עברה אונס על ידי מורה הנהיגה שלה

קטי קטרין שטרית:  היא אושפזה, טיפלו בה מכל הבחינות, כמו שכתוב בספרים ובמשרד הבריאות

קטי קטרין שטרית:  אבל כל אירוע הכי קטן שקורה היא חוזרת לאשפוז

קטי קטרין שטרית:  מי שחושב שאחרי אונס או אחרי אירוע כזה חוזר לימים הנורמאליים שלו, עם כל הטיפולים האפשריים, זה לא קורה

קטי קטרין שטרית:       כשאנחנו מדברים על מפלצות, שלא רק עשו את המעשים גם צילמו את עצמם, אז תבינו שהם אפילו לא מתביישים במה שהם עשו, או שהם לא מתחרטים

קטי קטרין שטרית:  תבינו את התחושה של הנאנסת כמה היא צריכה לעבור

קטי קטרין שטרית:  זה לא אונס בלבד, זה לגמור את הנשמה, את הרוח שלה, את כל מה שהיא באה אתו

קטי קטרין שטרית:  זה דבר שגם כשהם יחזרו בעזרת השם והם יחזרו, יהיה מאוד קשה

קטי קטרין שטרית:       כשאני שומעת את משרד הבריאות על מרכזי חוסן, תסלחו לי חברים, כשביקרנו בים המלח את המפונים ראינו אישה שמגיעה למנהלת המלון שהייתה באמצע הסבר ואמרה לה, אני לא רוצה מרכז חוסן, אני רוצה שתביאו לי פסיכיאטר

קטי קטרין שטרית:  היא מפונה, היא התפנתה מביתה בעקבות האירוע

קטי קטרין שטרית:       אני אומרת את זה כי אני חושבת שמשרד הבריאות חייב לעשות סוויץ' בראש

קטי קטרין שטרית:  אתם חייבים להבין שאנחנו לא מדברים על פגיעה אורתופדית, אנחנו מדברים על פגיעה בנפש האדם, לא רואים את זה בעיניים אבל בפנים הכול רקוב

קטי קטרין שטרית:  הכול רקוב ואין להם שום תקווה

קטי קטרין שטרית:  המתווה שאתם מביאים יוכל להיות טוב אבל הוא לא הטוב שהם זקוקים לו

קטי קטרין שטרית:  תשבו עם כל הצוותים, יש לכם את זה, תפתחו גם את הלב וגם את הראש, כי אנחנו לא מכירים על מקרים רגילים אלא על משהו יוצא דופן

קטי קטרין שטרית:  אני חוזרת שוב לבריאות הנפש, כל מי שנפגע מינית, אישה, גבר, ילד, לא יחזור לחיים הנורמאליים שלו

מירב בן ארי: תודה רבה

חיים יהודה: תודה על הדברים החמים שלך, אני מבקש רק להוסיף שבעניין המצוקה שלנו, היא קטנה

חיים יהודה:  חוסר הוודאות שלנו היא לוקסוס לעומת חוסר הוודאות שלהם

חיים יהודה:  כשאני חושב באיזה מצב הילדה שלי נמצאת זה ממלא אותי כוח

חיים יהודה:  אני אומר לעצמי, אין לך אופציה להישבר, אותו דבר גם מרב ואחרים

חיים יהודה:  חוסר הוודאות שלנו, קטי, הוא לוקסוס, הוא כלום

חיים יהודה:  תודה על הדברים החמים אבל רציתי להעביר את העניין הזה, הם אלה שנמצאים בחוסר ודאות

קטי קטרין שטרית: זה ברור אבל אני רוצה שכולם יבינו במשכן הזה, שכשאתה זורק אבן כל המעגלים נפגעים

קטי קטרין שטרית:  לכן אמרתי את מה שאמרתי

פנינה תמנו: תודה לחברת הכנסת שטרית

פנינה תמנו:  נחזור לנציגת משרד הבריאות

בלה בן גרשון: אני עובדת 40 שנה, מתוכם הרבה שנים עם נפגעי תקיפה מינית ועם טראומה נפשית

בלה בן גרשון:  אני רוצה להגיד משהו למשפחות, אנחנו עושים ונעשה הכול כדי שתקבלו מה שתצטרכו

בלה בן גרשון:  מה שיש היום, אם זה לא היה ברור אז אני מבקש כמה דקות לא להפסיק אותי ואני אפרט

בלה בן גרשון:  יצרנו מוקדים שפנינו באופן יזום לכל הנפגעים ממעגל ראשון, מוקד שהתקשר אחד אחד

בלה בן גרשון:  אנחנו מטפלים בכ-3,000 אנשים מנובה שהרמנו אליהם טלפון אחד אחד

בלה בן גרשון:  אני עברתי באופן אישי אז שלא יגידו שאנחנו לא עושים את זה

פנינה תמנו: שיירשם לפרוטוקול שמשרד הבריאות התקשר לכל אחד ואחת מהניצולים הנובה

בלה בן גרשון: 	לא רק מנובה, התקשרנו גם לאנשים ממעגל ראשון

בלה בן גרשון:  מי שעובד באותו מרכז חוסן ארצי אלה מיטב המטפלים בתחום של טראומה, שאנחנו גם דואגים להעביר להם את ההכשרות התוספתיות כל הזמן

פנינה תמנו: איפה הוא מפורסם?     

בלה בן גרשון: הוא מפורסם בכל הרשתות החברתיות, מופיע אצל כל רופאי המשפחה בכל מערכת הבריאות

פנינה תמנו: 	ביקשתי ממך את המספר ועדיין לא קיבלתי

פנינה תמנו:  חלק מהדברים שאנחנו עושים זה להרים את הטלפון בעצמנו לראות שזה באמת נגיש

פנינה תמנו:  עכשיו אני מבקשת שתראי לנו סדר רציף של הטיפול

בלה בן גרשון: המספר הוא כוכבית 5486

בלה בן גרשון:  בנוסף לכך שפנינו לכל האנשים ועשינו להם התאמה של מטפלים מתאימים

בלה בן גרשון:  אני מזכירה שלאנשים עם פגיעה מינית הרבה יותר קל לפנות סביב הטראומה הכללית שהם עברו בנובה או בכפר עזה ואז כשנוצר קשר טוב עם מטפל, אנחנו מתאימים להם במידת הצורך, או מוסיפים הכשרה למטפל, או הדרכה, או מעבירים למטפל שיש לו ממש מומחיות בתחום של טראומה מינית

בלה בן גרשון:       בנוסף פתחנו עכשיו מרכזים לטראומה שגם שם שמנו אנשים שיש להם מומחיות בטראומה מינית מחוץ לכותלי בתי החולים הפסיכיאטריים

בלה בן גרשון:  יש תוכנית ל-16 מרכזי טראומה כאלו, שחלק מהם יעסקו גם בפגיעה מינית שיוצאת תוך כדי טיפול וארבעה מתוכם כבר פועלים והתוכנית היא להגיע ל-16 כאלה

פנינה תמנו: 	קחי אותנו לנבכי הבירוקרטיה

פנינה תמנו:  נפגעת יושבת בבית, את אומרת שזה מפורסם ברשתות, גם בטלוויזיה אני משערת, היא מתקשרת לכוכבית 5486 שנותן מענה רק לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית?      

בלה בן גרשון: זה מספר של מרכז החוסן הארצי הטיפולי

בלה בן גרשון:  הבן אדם מתקשר ואומר שעבר טראומה, יש לו תסמינים, או שהוא במצוקה נפשית בעקבות האירועים של ה-7 לאוקטובר

בלה בן גרשון:  משם הוא מיד מועבר למוקד עם אנשי מקצוע שעושים לו אינטייק ובודקים מה קרה לו

בלה בן גרשון:  גם שם, מתוך הניסיון המקצועי שלנו ומתוך הניסיון המקצועי שלי, רוב האנשים אומרים שעברו גם פגיעה מינית

בלה בן גרשון:       אנחנו מתאימים מטפל לפי מקום מגורים

בלה בן גרשון:  הבן אדם מגיע, יוצר/ת קשר עם אותה מטפלת תוך כדי התחלה של הטיפול, אם נוצר קשר טוב, אנחנו גם מתדרכים את המטפלים לא לפחד, זה השוני בגישה הטיפולית

בלה בן גרשון:  אנחנו ממליצים להם לשאול באופן ישיר, האם גם קרה שנפגעת לא רק פיזית אלא נפגעת גם מינית

בלה בן גרשון:   אנחנו שואלים את זה בתוך הקשר הטיפולי

בלה בן גרשון:  אם התשובה היא כן - - -     

פנינה תמנו: יכול להיות שאני טועה, קטונתי, הרי אתם עוסקים במלאכה הרבה שנים

פנינה תמנו:  אני חושבת שזה לא היה צריך להיות מוקד כללי

פנינה תמנו:  אני חושבת שמי שנפגע או נפגעת עבירה מינית היה צריך להיות משהו מאוד ייעודי לזה ולא שמעבירים אותם ממוקד אחד למוקד אחר

פנינה תמנו:  אלה דברים שתרשמי כי אנחנו נמליץ עליהם בסוף הדיון

בלה בן גרשון: אל תשכחו שיש גם את המוקד של הסיוע לנפגעים ונפגעות ומי שרוצה לפנות בגלל פגיעה מינית הוא פונה לשם

בלה בן גרשון:  אבל כמו שתשמעו מהם, יש מעט מאוד פניות כאלה

בלה בן גרשון:  לרוב האנשים הרבה יותר קל לפנות בגלל שנפגעו ב-7 לאוקטובר, תוך כדי יצירת קשר טוב יוצאת גם הפגיעה המינית

קארין אלהרר: כמה מטפלים עם הכשרה ספציפית נוספו למאגר של המרכז הארצי?     

בלה בן גרשון: רוב המטפלים שעוסקים בטראומה עוברים גם את ההכשרות האלה

מיכל מרים וולדיגר: אין מצוקה של מטפלים?     

בלה בן גרשון: בתוך מרכז החוסן הארצי אין לנו בכלל מצוקה של מטפלים

בלה בן גרשון:  בדרך כלל זה קשה מאוד, אתם יודעים על המצוקה שיש במערכת בריאות הנפש, אבל פה, תוך 48 שעות מקבלים לפגישה ראשונה ותוך שבוע ימים מתחילים את הטיפול

קארין אלהרר: יש פגישה פיזית?     

בלה בן גרשון: הפגישה של האינטייק נועדה כדי להתאים את המטפל, זו פגישה בזום עם מיטב אנשי המקצוע בתחום של הטראומה

בלה בן גרשון:  מתאימים את המטפל ותוך ששבוע מתחילים טיפול

פנינה תמנו: אני אומר שוב, אולי קטונתי, אבל פגישה בזום לנפגעת או נפגע של עבירה מינית, זו בעיה

בלה בן גרשון: אנחנו לא מדברים על הפגיעה, אנשים לא חושפים פגיעה מינית בפגישה ראשונה, גם אם היא פיזית

בלה בן גרשון:  אנחנו מתאימים מטפל בטראומה ותוך כדי תחילת קשר טוב חם ומקצועי יוצא הדבר הזה ואז אפשר להתייחס אליו

בלה בן גרשון:  יש את מרכזי הסיוע אבל תשמעו מהם, מעט מאוד פונים באופן ישיר בימים האלה

פנינה תמנו: לא להיכנס למספרי פונים

פנינה תמנו:  ביקשנו גם בדיון הקודם לא להיכנס לנתונים

פנינה תמנו:  יש את הסיבות שלנו לזה

בלה בן גרשון: מה שאנחנו אומרים הוא שהמענה המקצועי הנכון הוא לאפשר לאנשים לפנות בגלל שעברו טראומה ויצירת הקשר המקצועי והנכון עם אותו מטופל או מטופלת מאפשרים להגיע גם לפגיעה המינית

קארין אלהרר: יש מרכזים קיימים, כמו מרכז לוטם ששמענו עליו בפעם הקודמת ומרכזים נוספים

קארין אלהרר:  האם משרד הבריאות עובד אתם בשיתוף פעולה במובן הזה שגם מפנים אליהם מקרים?           

בלה בן גרשון: על זה אני אבקש לתת לדר' זהר לדבר על זה, כי היא עובדת אתם בשיתוף פעולה מאוד הדוק

בלה בן גרשון:  דבר נוסף, אנחנו מפתחים עכשיו מענים ייחודיים גם אם חלילה נדרש טיפול באובדנות או אם מתפתחת פסיכוזה, אז אשפוז, אז יש עכשיו גם מענה ייעודי לנפגעות בבית חולים מרחביים, גם בלב השרון ונפתח דברים נוספים

מירב בן ארי: אני מתנצלת שאני צריכה לצאת לנשיאות, אני לא נוהגת להביך, אבל אני כבר 6 דקות על הקו, אני אעדכן את היושבת-ראש כשיענו לי

מירב בן ארי:  מבחינתי אונס זה רצח של הנפש ואני כבר 6 דקות ממתינה ואף אחד לא עונה לי לטלפון

מירב בן ארי:  הייתי עם החבר'ה של הנובה בחוות רונית, הם יושבים עכשיו ברשפון

מירב בן ארי:  צריך לפתוח שם דוכן, לשבת שם ולחכות שיתקשרו או שידברו אתכם

מירב בן ארי:  אם לא באים אז להסתובב

מירב בן ארי:  הייתי בחוות רונית לפחות 3 פעמים, גם עם חברת הכנסת אלהרר, היושבת-ראש אמרה כל הזמן לכו דברו עם האנשים

מירב בן ארי:  הייתי במלון של מפונים, הייתה עמדה אחת של משרד הרווחה

מירב בן ארי:  זהו

מירב בן ארי:       אני מכירה את המונח reaching out, מהעבודה של 10 שנים של נוער בסיכון, להבדיל, אבל גם עם נוער בסיכון עושים  reaching out הולכים אליהם לברזלים בתוך השכונה עד למקומות שהם נמצאים בהם

מירב בן ארי:  כולם יודעים איפה נמצאים ניצולי הנובה

מירב בן ארי:  לשמחתנו עם ישראל מחבק אותם ונמצא עם נפגעי האירוע

מירב בן ארי:  כל מי שיצא משם נפגע, אם בנפש או בגוף

מירב בן ארי:       מכיוון שבתי החולים הם שלכם, הייתי מציעה גם ללכת לשיקום

מירב בן ארי:  הייתי בשבוע שעבר בשיקום בתל השומר, פגשתי את מייה שם ואמא שלה, מי שהחזיקה לה את היד הייתה נציגה של הביטוח הלאומי

מירב בן ארי:  שאלתי אותה מי היא כדי להבין, היא אמרה שהיא מביטוח לאומי

מירב בן ארי:  אתם צריכים ללכת אליהם, לדפוק להם בדלתות של הבית או פשוט להגיע לרשפון כי ברשפון הם נמצאים כל יום כמו שהיו בחוות רונית, או במלונות, או בבתי החולים, שגם ככה הם שלכם

מירב בן ארי:  אני מתנצלת שאני הולכת, זה כבר 8 דקות המתנה, אעדכן כשיענו לי

פנינה תמנו: כמה זמן המתנה יש במרכזי הסיוע?     

מיה אוברבאום: אין המתנה, זמינים 24/7

מיה אוברבאום:  חשוב להגיד שמרכזי הסיוע לא מטפלים

פנינה תמנו: לא אמרתי שמטפלים, רק שואלת כמה זמן המתנה

פנינה תמנו:  יכול להיות גם עשר דקות?     

מיה אוברבאום: תלוי לאיזה מרכז ובאיזו שעה, אבל לא עשר דקות

פנינה תמנו: אנחנו לא מתיימרים להיכנס לדרכי טיפול, בטוח שיש לכם מטפלים טובים

פנינה תמנו:  הבעיה שלנו היא עם הפרוצדורה

פנינה תמנו:  לא צריך להיות הרבה זמן בוועדה ולשמוע אתכם כדי להבין שיש בעיה עם הפרוצדורה

פנינה תמנו:  מעניין אותי לדעת אם ישבתם עם מומחים בתחום כמו מרכזי הסיוע, ישבתם אתם? לא

פנינה תמנו:  דווקא בסיטואציה תקדימית, כואבת, קשה, הייתי מצפה שתשבו עם כל הגורמים המומחים ואיך פורצים את כל החסמים כך שאותה אישה נפגעת לא תצטרך לעבור עשר דקות בהמתנה כשבזמן הזה היא מתלבטת עם לנתק

פנינה תמנו:  היא תנתק

מיכל מרים וולדיגר: היה לך מושג שזה לוקח כל כך הרבה זמן לענות?     

בלה בן גרשון: זה הפתיע אותי כי אני עושה את הבדיקה הזאת מידי פעם בעצמי ואני כרגע כותבת למנכ"ל ער"ן, שזה המוקד שלוחה שקיבלנו מהם

פנינה תמנו: זה ער"ן עונים?     

בלה בן גרשון: זו שלוחה מיוחדת שבנינו בעקבות מבחני תמיכה של ער"ן, פנינו אליהם וביקשנו להקים כדי שיהיה יותר קל לאנשים לפנות

בלה בן גרשון:  אני בודקת עכשיו אתו למה לא עונים

אליהו דלל: אני חייב ללכת לוועדה אחרת ואני מבקש לומר כמה מילים

אליהו דלל:  אני רוצה לומר שאני פשוט מזועזע ממה שקורה פה

אליהו דלל:  משרדי הממשלה צריכים ליזום, לא צריכים לחכות

אליהו דלל:  מי שנפגע מינית, מי שנפגע בנשמה שלו, לא בטוח שתמיד יש לו את האומץ לחייג, לפנות

אליהו דלל:  משרדי הממשלה חייבי ליזום, זו הקריאה שצריכה לצאת מפה

אליהו דלל:  חייבים להגיע לכל אחת ואחד, תודה

פנינה תמנו: אני מסכימה אתך

פנינה תמנו:  חברי הכנסת מעבירים לכם ביקורת שבאה מהשטח, אנחנו מקבלים הרבה פניות

מיכל מרים וולדיגר: חייבים לדייק פה

מיכל מרים וולדיגר:  שמעתי בוועדת בריאות כמה מומחיות, בסדר גודל עולמי, שאמרו שההפך, אסור לפנות

מיכל מרים וולדיגר:  צריך לפנות לאנשים ולהגיד אם כואב, בואו תדברו, לא להתייחס כרגע לפגיעה המינית כי לוקח זמן

מיכל מרים וולדיגר:  הפניה היא לטראומה, לא לטראומה המינית הספציפית

פנינה תמנו: אבל אנחנו רוצים שזה יהיה מונגש וכשאנחנו מדברים על מונגש זה לא מוקד ארצי שלוקח לו כל כך הרבה זמן לענות

גלית דיסטל אטבריאן: אלה משרדים ממשלתיים, טיפול ממשלתי זו בירוקרטיה, צריך להפריט את הדבר הזה

גלית דיסטל אטבריאן:  לתת כסף למרכזים - - -      

פנינה תמנו: יכול להיות שמה שאומרת חברת הכנסת דיסטל הוא נכון

פנינה תמנו:  יכול להיות שמי שיצטרך לטפל בנושא הזה יחד אתכם יהיו מרכזי הסיוע

מיכל מרים וולדיגר: העבירו את זה

מיכל מרים וולדיגר:  הנה, היא אומרת שער"ן עושים את זה

פנינה תמנו: ער"ן לא עונים

פנינה תמנו:  מי שנפגע או נפגעת לא צריכים מוקד שמחכים בו 10 דקות, גם ככה לוקח זמן עד שמקבלים אומץ ומתקשרים בכלל

מיכל מרים וולדיגר: אין מחלוקת על זה, זה ברור, אני רק רוצה להבהיר שמה שהיא התכוונה שלא שמתקשרים למוקד ואז אומרים לה, קחי טלפון ותתקשרי למוקד אחר, זה לא

מיכל מרים וולדיגר:  מי שמקבלת את השיחה אומרת הנה כבר עונים לה והיא זו שמחברת, אין פה מעברים להתקשר לעוד מוקד ועוד מוקד

פנינה תמנו: תודה

פנינה תמנו:  אנחנו ממשיכים

פנינה תמנו:  זהר ממשרד הבריאות, קודם כל תרגישי טוב, אולי את תביאי לנו תשובות

יזהר הררי: אני מתנצלת שאני לא נמצאת פיזית

יזהר הררי:  שני דברים שחשוב לי להגיד, קודם כל הנושא של פניה ישירה סביב פגיעה מינית, התייעצנו עם כמה מומחים, גם עם מומחים מארגון הבריאות העולמי וגורמים נוספים וההמלצה היא לא להנגיש את הנושא באופן ייחודי אלא להכליל את זה בתוך פניה של מצוקה כללית

יזהר הררי:  אזכיר  ש-2 מיליארד שקלים שאגף בריאות הנפש במשרד הבריאות ביקש, זה כדי להנגיש את השירות כדי שלא יהיו תורי המתנה

יזהר הררי:  המצב כרגע הוא שלא קיבלנו את 2 מיליארד השקל האלה

פנינה תמנו: לא לדבר אתי על תקציבים, אני רוצה שתדברי אתי על התהליכים

יזהר הררי: המצוקה שהייתה לפני עדיין קיימת ולא קבלנו תוספת, כך שיש לנו קושי להרחיב את המענים

יזהר הררי:  אחת המטרות בתוכנית היותר רחבה, היא כדי לקבל את התקציבים האלה כדי שנוכל להנגיש את הטיפול בצורה יותר טובה

יזהר הררי:       	עדיין, כל אישה או גבר שעברו פגיעה מינית, יש מרכזים טיפוליים שיקבלו כל אחת, גם ברווחה וגם במערכת הבריאות

יזהר הררי:  אנחנו נתאים את הטיפול לכל אדם שעבר פגיעה, בוודאי פגיעה מינית אם דרך מרכז החוסן או אם הגיעו לרופא משפחה, או לפסיכולוג או לעובד סוציאלי בכל מסגרת

יזהר הררי:  נעשה מאמץ יחד עם כל הגורמים כדי לתת את הטיפול הטוב ביותר שלא יישארו אנשים ללא טיפול, בוודאי סביב הנושא הזה

יזהר הררי:  זה משהו שחשוב לציין

יזהר הררי:      לגבי השאלות ששאלה חברת הכנסת אלהרר, על שיתופי הפעולה, משרד הבריאות מממן את לוטם ומסייע במימון מרכזים נוספים סביב הנושא של פגיעות מיניות

קארין אלהרר: אפשר להגדיל את שיתוף הפעולה לנוכח הצרכים?     

יזהר הררי: להגדיל תקציב?      

קארין אלהרר: הצרכים גדלים אז היינו מצפים שגם שיתוף הפעולה יגדל

יזהר הררי: שיתוף פעולה הכוונה לתקציב? 

קארין אלהרר: למשל

קארין אלהרר:  ברגע שיש תקציב יש יותר מקומות

קארין אלהרר:  שתינו היינו רוצות שהמקצוענים שבמקצוענים יתנו את המענה, משכך ראוי להגדיל או להרחיב את שיתוף הפעולה וכן, זה בא לידי ביטוי גם בתקציבים

קארין אלהרר:  אני שומעת על מיליארדים שעפים באוויר שאני מבינה שעוד לא ניתנו, שזה מחדל כשלעצמו, אבל אם רוצים לתת שירות ואני אומרת את זה לא בציניות, אלא מכל הלב, אין לי ספק ולא הקל שבקלים, שהמשרד רוצה לתת את השירות האיכותי ביותר

קארין אלהרר:  צריך להבין שיש פה מעצורים

קארין אלהרר:  כשאין כסף אין שירות

אפרת רייטן: ברשותך גברתי יושבת הראש אני רוצה לנצל את הדקות לפני שאני יוצאת לדיון אליכם, ההורים של החטופות

אפרת רייטן:  יחי, אני לא יודעת מה הייתי עושה במקומך, אני אומרת לך את האמת, כאימא לילדה בת 16

אפרת רייטן: 5 שרואה את התמונה של ארבל ושל כל הבנות האחרות

אפרת רייטן:  אני שומעת את המילים שאומרות לא לדבר בתקשורת כדי לא להעלות את המחיר, שיחיא סינוואר לא יחשוב להעלות את המחיר

אפרת רייטן:  איזה מחיר? יש מחיר לבת שלך? שאני אדע מה המחיר של הבת שלי, אכין קודם אם חס וחלילה יקרה דבר כזה

אפרת רייטן:  מה המחיר? אין מחיר

אפרת רייטן:      אני חושבת שאנחנו לא צריכים לדבר על זה שנעשה הכול וצריכים לעשות את הכול, אין פה בכלל שאלה, אין כוונה, אין תהייה, יש להציל את החיים של הבנות שלנו, של הילדים שלנו, הם של כולנו

אפרת רייטן:  אנחנו אחים, אנחנו משפחה אחת, לא? זה מה שאומרים לנו כל החיים

אפרת רייטן:  עם ישראל אחים, קהילה אחת, משפחה אחת, ערבים זה לזה

אפרת רייטן:  איך יכול להיות?     שום דבר לא עבד עד לרגע זה, רק עסקה

אפרת רייטן:  כולם יודעים את זה, גם בהנהלה וגם בהנהגה

אפרת רייטן:  הם יודעים את זה

אפרת רייטן:  גם אם יהיה עכשיו משהו הרואי עם הצלחה מסוימת, יש מעל 130 חטופים

אפרת רייטן:  ראיתי הבוקר את התמונות, תמונות קשות מאוד, של הבנות שלנו בשבי

אפרת רייטן:  אני לא יכולה להתרכז יותר בכלום

אפרת רייטן:  מה שווים כל הדיונים האלה? זה סיוט מתמשך עבור כולנו

אפרת רייטן:  כולנו פה הורים של הבת שלך ושל כל הבנות והילדים שנמצאים שם

אפרת רייטן:  אני דורשת, אני חושבת שכל מי שיושב פה עכשיו, דורש שיקרה משהו עכשיו

אפרת רייטן:  כדי שאפשר יהיה להחזיר אותן הביתה בשלום

אפרת רייטן:  להציל מהנפש שלהם והמגוף שלהן את מה שעוד אפשר

אפרת רייטן:  אנחנו חייבים להם את זה כהורים וכמי שיושב פה בכנסת ובממשלה

אפרת רייטן:  חייבים להם את זה

אפרת רייטן:  לא תהיה לעם שלנו תקומה נפשית אם נדע שלא עשינו הכול בשבילם

פנינה תמנו: 	תודה

פנינה תמנו:  נציגת הרווחה, סלעית שחר הופמן

סלעית שחר הוכמן: מנהלת תחום הטיפול בנפגעים מינית בגירים במשרד הרווחה

אפרת רייטן: 	לפני כן, חברת הכנסת מירב בן ארי כותבת לי, חיכיתי 12 דקות וניתקו לי בפנים

סלעית שחר הוכמן: אני רוצה קודם כל להגיד שאני מצטרפת לכאב של המשפחות

סלעית שחר הוכמן:  לשבת פה ולנהל דיון מקצועי עם החשיבה על כל אותן חטופות ונפגעות, שאנחנו לא יודעים בדיוק מה עלה בגורלן, זו תחושה מאוד קשה

סלעית שחר הוכמן:  לבי כואב כל הזמן

סלעית שחר הוכמן:       אני רוצה להתייחס לשאלות של יושבת-ראש הוועדה וחברות הוועדה לגבי איך אנחנו מטפלים במי שמגיע ואומר שנפגע מינית

סלעית שחר הוכמן:  אצלנו במשרד יש היום כ-80 מרכזי טיפול מקטנים מאוד ועד גדולים

סלעית שחר הוכמן:  גדולים כמו מרכז לוטם יש כתשעה בארץ, תשעה מרכזים גדולים ויושבת פה מנהלת מרכז הטיפולי בתל אביב רעות לכטר, שם מטופלים 180 מטופלים שנפגעו מינית, נשים וגברים

יוליה מלינובסקי: במלחמה או בכלל? 

סלעית שחר הוכמן: בכלל

סלעית שחר הוכמן:  אני תכף אתייחס לעניין המלחמה

סלעית שחר הוכמן:  חשוב לי להכיר לכם את המערך שיש לנו, אני מצטרפת לחברותיי ממשרד הבריאות שחזרו ואמרו למרות שאלות חוזרות ונשנות שלכם, שאנחנו לא פונים ורודפים אחרי מי שנפגע מינית

פנינה תמנו: את זה נשים רגע בצד

פנינה תמנו:  אתם אומרים שיש מומחים שאומרים שלא צריך

פנינה תמנו:  אבל בואי נפשט את הדברים

פנינה תמנו:  מגיעה נפגעה לעובדת הסוציאלית, או אולי יש לכם דרכים אחרות יש לכם?      

סלעית שחר הוכמן: אני אגיד איך אנחנו נערכים בשגרה, אבל גם היום, כי אנחנו מהרגע הראשון מחזיקים את הנשימה ומחכים לכל אותם נפגעים ויודעים איך לטפל בהם

סלעית שחר הוכמן:  אנחנו חושבים שמרכזי הטיפול שלנו, ששם יש גם מטפלים מומחים בטראומה מינית, גם פסיכיאטריים מומחים בטראומה מינית, שהם חלק בילט אין בצוות הטיפולי של המרכז, הם יודעים את העבודה ויודעים מה לעשות

קארין אלהרר: אבל איך מגיעים אליהם?     

סלעית שחר הוכמן: 	לוטם הוא של משרד הבריאות

סלעית שחר הוכמן:  אני מדברת על משרד הרווחה - - -      

קארין אלהרר: 	השאלה המרכזית היא איך מגיעים אליהם? אני רוצה לדעת

יוליה מלינובסקי: איך את פונה?     

סלעית שחר הוכמן: 	אני אסביר איך פונים

סלעית שחר הוכמן:  קודם כל פונים במוקד שלנו 118

יוליה מלינובסקי: 	איך את פונה? איך את יוזמת?     

פנינה תמנו: אמרנו שאנחנו שמים את זה רגע בצד

סלעית שחר הוכמן: 	אנחנו מתנגדים מקצועית לפנייה הישירה

סלעית שחר הוכמן:  איך מי שנפגע פונה אלינו? יש כרגע שתי דרכים שפרושות לציבור, יש את מוקד 118, שם יש עובדים סוציאליים שקבלו הכשרה

פנינה תמנו: 	אבל זה גם לאלימות במשפחה

פנינה תמנו:  זה לא ברור לי

פנינה תמנו:  אני מצטערת אבל זו שוב אותה תקלה

פנינה תמנו:  זה שוב מוקד ארצי שנועד לאלימות כלפי נשים ואני לא מצליחה להבין את זה

סלעית שחר הוכמן: 	זו דרך אחת, דרך נוספת היא שיש פנייה ישירה עם לינק של בקשה לטיפול שמגיע אלי ישירות שפורסמה בכל הקבוצות של ניצולי המסיבה

סלעית שחר הוכמן:  זה לינק לפניה ישירה לטיפול, טופס בקשה שמגיע אלי והתפרסם בכמה מקומות וניתן גם למרכזי הסיוע

סלעית שחר הוכמן:  הלינק מפורסם גם באתר של משרד הרווחה ובאתר של כל ניצולי מסיבת הנובה

סלעית שחר הוכמן:  חוץ מזה יש באתר של המשרד את כל רשימות מרכזי הטיפול שלנו על פי אזורים גאוגרפיים

סלעית שחר הוכמן:  הנחיתי את כל המנהלות שלנו שברגע שמגיע או מגיעה ניצול או ניצולה שנפגעו מינית ומבקשים טיפול, הם יהיו זכאים לטיפול מיידי

מיכל מרים וולדיגר: האם פניתם לכל אלה שהיו במסיבה?      

סלעית שחר הוכמן: אנחנו לא נפנה

מיכל מרים וולדיגר: לא בקטע של הפגיעה המינית, לשאול לשלומם, איך אתם מרגישים? האם צריכים משהו? יש כאן לינק אם אתם צריכים משהו אנא כתבו לנו

מיכל מרים וולדיגר:  לא דיברתי על פגיעות מיניות

מיכל מרים וולדיגר:  לא מדובר ב30,000 אנשים, מדובר על 5,000-4,000 אנשים שבסך הכול זה להרים טלפון אליהם, הייתי בטוחה שמזמן עשיתם את זה כי אני זוכרת שבימים הראשונים של המלחמה דברו על לעשות את זה

סלעית שחר הוכמן: 	הרימו טלפונים להרבה אנשים, למשפחות של חטופים, משפחות של נעדרים, היו אתם בקשר

יוליה מלינובסקי: 	אנחנו שואלים מאוד פשוט

סלעית שחר הוכמן: 	יש לנו במשרד מי שנמצא בקשר עם משרד הבריאות סביב מרכזי החוסן שם עושים עבודה משותפת

מיכל מרים וולדיגר: מה שאת עושה הוא חשוב מאוד

מיכל מרים וולדיגר:  הבנתי את זה

מיכל מרים וולדיגר:  זו לא השאלה שלי, שאלתי האם פניתם לרשימה סגורה של אנשים שהיו שם

מיכל מרים וולדיגר:  אין בעיה להגיע למידע הזה, מבררים מי קנה כרטיסים ומי היה במסיבה

מיכל מרים וולדיגר:  להתקשר לכל אחד מהם

מיכל מרים וולדיגר:  אלה שכבר אל אתנו, כבר לא אתנו, אבל לכל הניצולים

סלעית שחר הוכמן: 	לא עשינו את זה

סלעית שחר הוכמן:  מי שעשה את זה ונמצא אתנו בקשר ושיתוף פעולה זה ביטוח לאומי שאצלו יש את הרשימות

סלעית שחר הוכמן:  ביטוח לאומי קיבל על עצמו, כיוון שהם נפגעי פעולות איבה,  לממן את כל הטיפולים של מי שנפגע וניצול מהמסיבה ומכל האירועים שקרו ב-7 לאוקטובר

סלעית שחר הוכמן:  אנחנו נמצאים אתם בקשר גם כדי להעביר להם שמות של מטפלים

פנינה תמנו: מצד אחד את מציגה את שיתוף הפעולה עם משרד הבריאות ועם ביטוח לאומי

פנינה תמנו:  שאלתי קודם אם ישבתם עם מרכזי הסיוע, התחושה היא שאין לכם תוכנית מסודרת שאתם יכולים להציג לי, שמראה את סדר הזרימה בטיפול בנפגע או בנפגעת, שדרכי הפניה יהיו פשוטות

סלעית שחר הוכמן: אם אוכל להשלים מה משרד הרווחה כן עושה

סלעית שחר הוכמן:  נשאלנו לגבי מספרי מטפלים שנוספו, אנחנו מוסיפים היום 32 מטפלים לכל מערך מרכזי הטיפול שלנו

סלעית שחר הוכמן:  אנחנו רוצים למקד אותם באותם מקומות שבהם אנחנו רואים עלייה בפניה

פנינה תמנו: 32 מטפלים בכל סוגי הטראומה?     

סלעית שחר הוכמן: 	לא, אני אחראית על הטיפול בפגיעות מיניות

סלעית שחר הוכמן:  זו האחריות שלי

סלעית שחר הוכמן:  פוגשים אותם ב-80 מרכזי הטיפול שלנו שפרושים מגליל עליון ועד אילת, אלה מרכזי טיפול בנפגעי ונפגעות מינית של מרכז הרווחה

פנינה תמנו: מה הסנכרון בין לוטם ואנשי הטיפול של הבריאות אליכם?      

סלעית שחר הוכמן: 	אין סנכרון, מרכז הטיפול לוטם הוא מרכז אח למרכזי הטיפול שלנו, עובדים כמעט באותה צורה

פנינה תמנו: מה ההבדל ההכשרתי?     

סלעית שחר הוכמן: 	אני חושבת שאין הבדל

פנינה תמנו: אצלכם זה עובדים סוציאליים קליניים?      

סלעית שחר הוכמן: אצלנו אלה עובדים סוציאליים אבל יש במרכזי הטיפול הגדולים גם פסיכיאטריים וגם מרפאים בטיפול נוספים

פנינה תמנו: אתם כל כך לא מסונכרנים

פנינה תמנו:  אנחנו בסוף נצא עם משהו ואתם תתכללו הכול, כי נעשה את העבודה

פנינה תמנו:  אבל זה כל כך מפוזר

קארין אלהרר: הם באמת עושים עבודה טובה

פנינה תמנו: כן, וזה מה שכואב, כי אנחנו יודעים שזה בראש סדר העדיפויות שלכם והדאגה שלכם ואתם רוצים לעזור, אבל כרגע נראה שיד ימין יודעת במקרה הזה מה יד שמאל עושה ובכל זאת הן לא מסונכרנות

מיכל מרים וולדיגר: 	נניח מישהו מגיע לביטוח לאומי אז הוא שואל את עצמו, למי היום אני אשלח, למשרד הבריאות או למשרד הרווחה?       

סלעית שחר הוכמן: 	מי שהגיע לביטוח לאומי עם פגיעה מינית יש לו שתי אופציות, הוא יכול להגיד שהוא רוצה טיפול פרטי ואז אנחנו דואגים, יחד עם השותפים שיהיו לביטוח לאומי, למומחים לטיפול בפגיעה מינית שהם יוכלו מיד לאפשר מכל מקום בארץ את הטיפול הפרטי הזה

סלעית שחר הוכמן:  האפשרות השנייה, אם לא טיפול פרטי, זה להסביר לאותו פונה שיש מרכזי טיפול גם במשרד הבריאות וגם במשרד הרווחה - - -          

פנינה תמנו: מי יסביר להם? הרי אין מתכלל

סלעית שחר הוכמן: בביטוח לאומי מסבירים - - -      

פנינה תמנו: 	אתם רוצים שביטוח לאומי יתכלל את האירוע? אני מבטיחה לכם שנצא עם מתכלל מפה, תהיה תוכנית אב וכל נפגע ידע בדיוק מה הנתיבים והמסלולים והדרך הקצרה ביותר שהוא יכול לקבל אם הוא רוצה עובד סוציאלי, אם הוא רוצה פסיכולוג או טיפול פרטי

פנינה תמנו:  זה לא הגיוני ככה

פנינה תמנו:  זה ממש מקומם שגם אם הייתם מאגמים את כל התקציבים שאתם משקיעים בזה וזה לא מעט תקציב כדי להעמיד את הדבר הזה, בטח על המספרים של הפונים שאנחנו מדברים עליהם

סלעית שחר הוכמן: 	אני רוצה להגיד שתחושת הדחף שיש בוועדה למצוא את אותן נפגעות קצת קשה לי

מיכל מרים וולדיגר: זה ממש לא כך

מיכל מרים וולדיגר:  זה לתת טיפול למי שצריך

סלעית שחר הוכמן: 	אני אומרת שזו תחושת דחף שאני שומעת ואני רוצה לומר שאני רוצה לכבד את מי שנפגע או נפגעת באותו יום ולפרוש ביניהם את האפשרות הטיפולית

קארין אלהרר: אני רוצה לחדד שזו לא המוטיבציה שלנו, המוטיבציה היא שלכל אחד יהיה לאן לפנות ומתי שהיא רוצה

פנינה תמנו: 	נכון

פנינה תמנו:  אמרתי את זה בתחילת דבריי כשנאמר שלא רוצים להיכנס בעקבות התייעצות עם מומחים, לא מתיימרים להיכנס לזה, יכול להיות שנצטרך ללבן את השאלה הזו בחדר אחר, אבל כן היינו רוצים לדעת שמה שכן נעשה, נעשה מאופן מונגש, תוך הבנה שכולם תחת אותה מטרייה ועוד

פנינה תמנו:  חברת הכנסת יוליה מלינובסקי בבקשה

יוליה מלינובסקי: 	אני אחלק את דבריי לשני חלקים: אני רוצה לדבר על הפיל שבחדר כי המידע הזה מוסתר

יוליה מלינובסקי:  כולנו מבינים ואף אחד לא רוצה לדבר על זה

יוליה מלינובסקי:  כולנו מבינים ויודעים מעדויות של החטופות חזרו ומפיסות מידע שאנחנו שומעים מאנשי מקצוע, שגם חטופות שחזרו וגם כאלה שעדיין נמצאות שם, עברו ועוברות תקיפות מיניות עד אונס

יוליה מלינובסקי:  זו עובדה קיימת, אני לא קובעת את זה כי אני שומעת את זה מהחטופות

יוליה מלינובסקי:  אתמול אחת מהחטופות שחזרה התראיינה וסיפרה על זה

מיכל מרים וולדיגר: אל תכללי, את לא יודעת

יוליה מלינובסקי: 	נמאס לי לשקר

מיכל מרים וולדיגר: מה לעשות, זו זכותן המלאה להחליט אם הן רוצות לחשוף או לא

יוליה מלינובסקי: אז בואו נדבר כל אחד בשפה שלו ואל תטיפי לי

יוליה מלינובסקי:   נמאס לי מהשקר שהחמאס מורתע והכול גן עדן

יוליה מלינובסקי:  זה לא המצב ואנחנו שומעות מהחטופות שחזרו ועברו תקיפות מיניות, שמעתי ראיון עם מנהלת מחלקה פסיכיאטרית שמטפלת בחטופות שעברו תקיפות מיניות

יוליה מלינובסקי:  אנחנו יודעות את זה

יוליה מלינובסקי:  יש שמועות שרצות והתמונות של הצעירות בעזה, הן לא בספא שם

יוליה מלינובסקי:       גורל אישה בשבי, במיוחד אישה צעירה, זה גורל ברור כואב ואכזרי

יוליה מלינובסקי:  אין שם שוחרי שלום

יוליה מלינובסקי:  צריך לדבר על זה

יוליה מלינובסקי:  שמענו גם באחד הדיונים שיש אנשים שעברו טראומה בנובה והם באשפוז כפוי

יוליה מלינובסקי:  אני לא מבקשת שמות אני מבינה את הרגישות של הדבר ואני לא רוצה לחדור פרטיות שלהם, אבל עד שלא נדבר על זה ונגיד שזה קיים גם לא נוכל לטפל בזה

פנינה תמנו: אף אחד לא מכחיש או מסתיר

פנינה תמנו:  אני מבינה את התחושה שלך

יוליה מלינובסקי: אני שומעת אג'נדה שפגיעה מינית או אונס של אותן חטופות או אותן ניצולות מהמסיבה, זה אירוע פרטי שלהם

יוליה מלינובסקי:  משם זה הכול מתחיל

פנינה תמנו: איפה שמעת כזו אג'נדה

יוליה מלינובסקי: זו האג'נדה של מרכזי הסיוע וזו האג'נדה המקצועית של אנשי המקצוע ברווחה ובבריאות, שזה אירוע פרטי, מדובר בגוף שלהם וזו זכותם

יוליה מלינובסקי:  יש פה אירוע אחר, התפיסה צריכה להיות אחרת

יוליה מלינובסקי:  עברו כבר שלושה חודשים כולנו כבר יודעים, מבינים, מכירים, תעשו את הסוויץ' בראש, זה אירוע לאומי

יוליה מלינובסקי:  אנסו את האומה

יוליה מלינובסקי:  זה לא אירוע פרטי של אישה או גבר מסוים

פנינה תמנו: כולן מסכימות אתך

פנינה תמנו:  אף אחד לא אמרה שזה אירוע פרטי, הן אומרות שהמומחים אומרים לא לפעול באופן אקטיבי

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת שתתני לי לסיים

יוליה מלינובסקי:  מנסים לטשטש, להסתיר, ישבו בדיון בוועדת הבריאות אנשי מרכז לוטם של איכילוב, היא אמרה בדיון שהיא מקבלת שאילתות מהצבא ומהמשטרה והיא לא מוכנה לשתף את המידע

קארין אלהרר: היא צודקת מאה אחוז

יוליה מלינובסקי: לא, אז אני בגישה אחרת

יוליה מלינובסקי:  זה לא אירוע פרטי

יוליה מלינובסקי:  הטיפול הוא פרטי

מיכל מרים וולדיגר: צודקת יוליה, אפשר לשלב בין שתי הגישות, אסור לה למסור מידע - - -      

יוליה מלינובסקי: אני לא צריכה עזרה

פנינה תמנו: חברת הכנסת מלינובסקי נא לסיים, אני רוצה להתקדם בדיון

יוליה מלינובסקי: 	אני לא מצליחה לסיים בגלל שאת וחברות כנסת אחרות לא מאפשרות לי

יוליה מלינובסקי:  המידע על האירוע ומה שקרה שם זה אירוע לאומי

יוליה מלינובסקי:  הטיפול בנפגעת או בנפגע הוא טיפול אישי, זה ההבדל

יוליה מלינובסקי:  מרכזי הסיוע ואנשי המקצוע ברווחה ובבריאות צריכים לעשות שינוי בראש, די להסתיר

יוליה מלינובסקי:  בסוף נקבל את החטופות פה עם בטן, זה המצב

יוליה מלינובסקי:  זה מכוער אבל זו מלחמה וזה המצב

יוליה מלינובסקי:      לגבי הדבר המרכזי שהוא לב האירוע

יוליה מלינובסקי:  אנחנו שלושה חודשים באירוע,  כל אחד מכם, גם בריאות, גם רווחה, גם ביטוח לאומי, משתדלים, אבל סוד ההצלחה זה שילוב

יוליה מלינובסקי:  החי"ר לא יכול להצליח בלי תמיכה מהאוויר

יוליה מלינובסקי:  חיל האוויר לא יודע לעשות את זה בלי מודיעין מהקרקע

יוליה מלינובסקי:  תפנימו את האירוע

יוליה מלינובסקי:  אתם לא יכולים לעבוד כל אחד בשלו

יוליה מלינובסקי:  בסוף מי שצריך עזרה ייפול בין הכיסאות

יוליה מלינובסקי:  יש כל כך הרבה גורמים ולא ברור למי לפנות

יוליה מלינובסקי:       אנחנו מבינים שאי אפשר להקים משהו ספציפי לתקיפה מינית

יוליה מלינובסקי:  אבל ליזום פניות לניצולי מסיבת נובה, ששם היו אירועים, לקיבוצים, אנחנו מכירים את המקומות

יוליה מלינובסקי:  לטפל בטראומה, לשאול תוך כדי, אם בן אדם ירצה, הוא יפתח, אם הוא לא ירצה וצריך זמן, הוא יעשה את זה אחר כך, להנגיש לו את זה

יוליה מלינובסקי:  שלא יהיה מצב שבן אדם נפגע, הוא בטראומה וגם לא יודע מה לעשות עם עצמו

יוליה מלינובסקי:  יש משפט ברוסית שאני אתרגם: יש שבע מטפלות ובסוף התינוק נופל, זה מה שקורה אצלכם במקרה הזה

יוליה מלינובסקי:  כולם רוצים לעזור ובסוף מי שנפגע לא יודע מה לעשות עם עצמו

פנינה תמנו: 	אני מבקשת לשמוע את ביטוח לאומי

פנינה תמנו:  למה לא הואילו להגיע לדיון?     

שמירה לשם: 	אני מצטערת, אבל בשל נסיבות אישיות שאוכל לפרט אחר כך, נבצר ממני להגיע לדיון

שמירה לשם:  שמי שמירה לשם ואני מרכזת תחום שיקום באגף השיקום של ביטוח לאומי

שמירה לשם:  באגף השיקום אנחנו עושים טיפול פרטני של פקידות שיקום עם נפגעות תקיפה מינית ועם כל מי שמוכר

פנינה תמנו: פגישות פרטניות? פקידות של מרכז השיקום?      

שמירה לשם: אגף השיקום עוסק בשיקום תהליכי תעסוקתי למי שמוכר בביטוח לאומי ובתוך זה נפגעים ונפגעות תקיפה מינית

שמירה לשם:  בהרבה מקרים אנשים עוברים ועדה רפואית מותאמת, יש לנו ועדות רפואיות עם פסיכיאטרים

פנינה תמנו: נפגעת צריכה להגיע לוועדה רפואית?     

שמירה לשם: האנשים שמגיעים לאגף השיקום אלה אנשים שנקבעה להם נכות

פנינה תמנו: בבקשה תתמקדי, מה אומרים למישהי שאומרת שנפגעה ב-7 באוקטובר

פנינה תמנו:  ברור לי שאותה נפגעת לא תעבור עכשיו ועדות רפואיות

פנינה תמנו:  זו שאלה מאוד ספציפית, מגיעה נפגעת, אני רוצה לשמוע מה ביטוח הלאומי עושה

מיכל מרים וולדיגר: 	אני רוצה לשמוע גם אם הם פנו לניצולים

פנינה תמנו: 	עזבי את זה רגע, נתקדם עם מה שיש, בבקשה

שמירה לשם: נעשתה פניה לכל משתתפי המסיבה, פניה שהם יכולים לפנות למרכזי חוסן למי שזקוק

שמירה לשם:  בנוסף נאספה רשימה של כל משתתפי המסיבה והם קבלו קצבה אוטומטית לחשבונות הבנק כמענה מידי ראשוני

שמירה לשם:  בהמשך ובקשר עם מרכזי החוסן אנחנו נותנים מענה אצלנו בביטוח הלאומי, זה דרך הוועדה

פנינה תמנו: סליחה שאני אוהבת את זה פשוט

פנינה תמנו:  הגיעה נפגעת לפקידה בביטוח לאומי ואומרת לה בטלפון שנפגעה בעבירת מין

פנינה תמנו:  מה אתם עושים?     

שמירה לשם: מי שנפגעה מינית לא תפנה אלי, היא לא מתקשרת אלינו לשיקום

שמירה לשם:  זו יכולה להיות מישהי שעברה ועדה וקבלנו פניה ונזמין אותה לשיקום וזו יכולה להיות מישהי שקיבלנו פניה דרך הרווחה וזו יכולה להיות גם מישהי שנמצאת בקשר עם סל שיקום או קשר עם גורם במשרד הבריאות והם רוצים שאנחנו ניכנס ונשתלב בשיקום התעסוקתי שלה והרווחה שלה במטרה להחזיר אותה לתהליך ארוך של שיקום

פנינה תמנו: סלעית אמרה משהו אחר על ביטוח לאומי

סלעית שחר הוכמן: אני בקשר עם מלי לוי שהיא אחראית על הטיפול בנפגעים מינית בביטוח לאומי

קארין אלהרר: אבל נפגעי מינית צריכים להיות קודם עם אחוזי נכות רפואית לעניין פגיעה מינית

סלעית שחר הוכמן: לא בהכרח

פנינה תמנו: אבל היא אמרה משהו אחר

סלעית שחר הוכמן: 	אני לא רוצה לדבר בשם ביטוח לאומי הבאתי את מה שאני יודעת

שמירה לשם: אולי אני לא הבנתי נכון, מה אמרתי שונה? אנחנו מטפלים באגף השיקום, מלי לוי היא הנציגה הקבועה, היום נבצר ממנה להיות ולכן אני פה במקומה

שמירה לשם:  אנחנו מטפלים בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית שהם מוכרים בביטוח הלאומי באגף שיקום

פנינה תמנו: מלי אמרה לנו בפעם הקודמת שבלחיצת כפתור מי שמגיעה מקבלת סבסוד מכם על טיפולים פרטיים אצל פסיכולוג

יוליה מלינובסקי: פעם אחת אונס, פעם שניה על ידי המדינה

יוליה מלינובסקי:  זה מה שקורה פה

סלעית שחר הוכמן: אם אפשר להוסיף לחברתי מביטוח לאומי, אני יודעת שהם פועלים לפי נוהל חרדה בשלב ראשון ואז לא צריך להיות מוכרים עם אחוזי נכות

מיכל מרים וולדיגר: 	זה מה שאמרתי לכם

מיכל מרים וולדיגר:  זו לא היא, לכן אנחנו צריכים את מי שלפניה

קארין אלהרר: אני מבקשת שיעשה סדר, כי לא הבנתי

פנינה תמנו: אין סדר

פנינה תמנו:  אין סדר כי אין תוכנית מסודרת מוצגת

מיכל מרים וולדיגר: כדי להגיע לאגף השיקום צריך להיות מוכרים עם אחוזי נכות

מיכל מרים וולדיגר:  נשאיר רגע את אגף השיקום רגע בצד, הייתה מלחמה, היה מוקד 105 שישבו שם גם הרווחה, גם המשטרה, גם ביטוח לאומי וגם משרד הבריאות וזה היה מעולה בנסיבות העניין

מיכל מרים וולדיגר:  אמרו לנו שכל המעגל הראשון, כל מי שהיה במסיבה, המשפחות של החטופים, הם פונים אליהם ב reaching out

מיכל מרים וולדיגר:  מישהו מ-105 פונה אליהם, לא יודעת מי, הייתי רוצה לדעת מי, פונה באופן אקטיבי לאנשים הללו ואומר להם בצורה מאוד פשוטה, אם יש לכם מצוקה ואתם צריכים עזרה כלשהי, לא משנה במה, אנא חיזרו אלינו, הנה הטלפונים, הנה המוקדים, הנה הטופס, חזרו אלינו

מיכל מרים וולדיגר:       השאלה שלי היא האם זה נעשה ומי עשה את זה? אחר כך, אם יש המשך כשהוא פונה אליכם באופן יזום, לרווחה או לבריאות, או לביטוח לאומי, שלא הבנתי את ההבדל ביניכם? כי כשיש מענה כל כך חשוב, צריך לתכלל אותו כדי שלא חלק יקבלו כפול וחלק לא יקבלו בכלל

מיכל מרים וולדיגר:  זה או בריאות, או רווחה או ביטוח לאומי, לא ברור לי מי?       

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול את נציגת הביטוח הלאומי

קארין אלהרר:  הייתי במסיבת הנובה, למי אני מתקשרת בביטוח לאומי? אני צריכה עזרה, למי אני פונה? החלטתי שאני רוצה את האפיק הביטוח הלאומי, למי אני פונה?      

שמירה לשם: אם פנית למוקד של הביטוח הלאומי בכל דרך שהיא, נבדוק את הפניה שלך

שמירה לשם:  בדרך כלל אנשים נפגעי תקיפה מינית לא פונים טלפונית ואומרים שנפגעו מינית

קארין אלהרר: אני נפגעת טראומה ואת עדיין לא יודעת מה מצבי

קארין אלהרר:  אני פונה למוקד ביטוח לאומי, שאני מניחה שיש מספר ייעודי לנפגעי טראומה, או שיש קו כללי?      

שמירה לשם: יש והוא מפורסם

קארין אלהרר: חשוב שידעו

קארין אלהרר:  פניתי, עונה לי נציגה נעימה ואני שוטחת בפניה את הסיפור הקשה והכואב שלי

קארין אלהרר:  מה קורה הלאה?     

שמירה לשם: קודם כל, כל הנפגעים מה-7 לאוקטובר שפונים למוקדים שלנו, מי שזקוק לטיפול ולמענה רגשי הצוות שלנו מפנים אותם למרכזי החוסן הפזורים בארץ ללא עלות

פנינה תמנו: של מי?      

שמירה לשם: זה דרך נוהל שאנחנו קוראים לו נוהל חריג

שמירה לשם:  מרכזי חוסן שפזורים ברחבי הארץ במימון של ביטוח לאומי ולכל מיש פנה בעקבות המצוקה שנגרמה

פנינה תמנו: בעיני זה נורא ואני אסביר למה, כל חברות הכנסת שיושבות כאן יודעות מהם מרכזי החוסן, אנחנו מבקרים ונמצאים שם שנים ארוכות ונלחמנו על התקציבים למרכזי החוסן

פנינה תמנו:  אבל להפיל טיפול כזה רגיש על מרכזי החוסן זו טעות קשה מאוד

פנינה תמנו:  זו לא טענה אליך

פנינה תמנו:  הציפיה שלנו שביטוח הלאומי יתנו תקציבים ותגמול

פנינה תמנו:  אני לא חושבת שאתם צריכים להיות  - - -       

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מבינה אותך

מיכל מרים וולדיגר:  ההפך, היא עוד לא אמרה שזה מיני, אז לאן תשלחי אותה עכשיו? תקימי עוד מרכז?          

פנינה תמנו: 	זה לא התפקיד שלהם

פנינה תמנו:  התפקיד של ביטוח לאומי ללא ספק הוא לא טיפולי, הוא תגמולים

פנינה תמנו:  בפעם הקודמת הגיעה מלי ואמרה שהם נותנים תקציב למי שצריך ללכת לטיפול פרטני

פנינה תמנו:  שימו לב שבסוף הכול מתרכז או למרכזי חוסן או למרכזים של הרווחה שיש 32 מטפלות שהוספו ומרכזי לוטם של הבריאות

יוליה מלינובסקי: את הבנת למי לפנות? יש פה עשרה מספרי טלפון שאף אחד לא מכיר

פנינה תמנו: אנחנו בדיון שני ארוך ואנחנו מתקשים לקבל תמונה ברורה, זה חוזר למה שאמרנו שאין תוכנית אב ברורה של מי עושה מה ולאן פונים

פנינה תמנו:  חברת הכנסת לימון סון הר מלך

לימור סון הר-מלך: יש שני דברים שאנחנו עושים בהם בלגן: יש את החלק הראשון, כמו שאמרה מיכל שאנחנו צריכים לייצר פניה אישית, לשאול את הבן אדם לשלומו, איך הוא מרגיש ומה הוא צריך

לימור סון הר-מלך:  אני צריכה לדעת קודם כל שיש את הדבר הזה כמענה ראשון

לימור סון הר-מלך:  בנושא של פגיעות מיניות אנחנו צריכים לייצר תודעה

לימור סון הר-מלך:  מי שיודע לעשות את זה הכי טוב לדעתי, הכי מנוסה והכי מכיר, הם מרכזי הסיוע וארגוני הסיוע

לימור סון הר-מלך:  אותם ארגונים שהכי מקצועיים, הכי סופגים הרעבה בעניין הזה

לימור סון הר-מלך:  אני רוצה שמשרד הבריאות יפנה ויצור מודעות, כי לגשת ולדבר על זה ישירות אי אפשר ולכן אנחנו צריכים לייצר מודעות, לייצר כתובת שאפשר לגשת אליה

לימור סון הר-מלך:  מי שיודע לעשות את זה הכי טוב ואנחנו רואים את זה בשטח הם ארגוני הסיוע

לימור סון הר-מלך:       הם יודעים לעשות את זה הכי טוב, אנחנו עוקבים אחרי העשייה שלהם הם הכי מקצועיים והכי מכירים את זה

לימור סון הר-מלך:  לכן אני חושבת שבסוף, אם היא תדע להגיע או לא תדע להגיע, אנחנו רואים שכל המקומות שמתיימרים להגיד שמגיעים אליהם, גם כשמגיעים אליהם הנפגעים לא מקבלים מענה כמו שצריך

לימור סון הר-מלך:  מרכזי הסיוע יודעים לעשות את זה

לימור סון הר-מלך:  לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לייצר מודעות והנגשה למרכזי הסיוע ומשרד הבריאות צריך לקחת את הכוח הזה שעושה את זה כל כך טוב ולהנגיש את זה לציבור בכללותו

לימור סון הר-מלך:  להגיע אליהם באופן ישיר אנחנו לא רוצים כי זה מאוד רגיש

לימור סון הר-מלך:  אלו שהיו נוכחים שם, צריך לבדוק מה המצב הנפשי שלהם באופן כללי, מה שלומם ואם הם צריכים משהו

לימור סון הר-מלך:  בתחום הזה מדובר בעיקר בהנגשה

לימור סון הר-מלך:  אז כל אחת תבחר איזה מרכז סיוע מתאים לה ונותן לה מענה

לימור סון הר-מלך:  זה התפקיד שלנו לייצר את זה

פנינה תמנו: תודה

פנינה תמנו:  צריך תהליך סדור ולוודא שכל הידיים יודעות מה הן עושות

פנינה תמנו:  דניאל רז, הסיוע המשפטי, אשפוז כפוי

דניאל עטר: 	שלום, אני מרכז את התחום של אשפוז כפוי ומעמד אישי ודיני משפחה בהנהלת הסיוע המשפטי במשרד המשפטים

דניאל עטר:  נמצא אתי עורך-דין איתי נעמן, שהוא ממונה ארצי לנפגעי תקיפה מינית

פנינה תמנו: ומי שעומדת בראש הסיוע היא עורכת-דין נוחי פוליטיס, אישה יקרה שעושה הרבה

דניאל עטר: 	לגמרי

דניאל עטר:  לפני כחודש כבר דיברתי בוועדת הבריאות ואמרתי שאנחנו צריכים למצוא מנגנון שאנשים מגיעים לשטח

פנינה תמנו: לפני המנגנון תגיד לי מה הניסיון שלך

דניאל עטר: 	מהניסיון שלי ודברנו עם לא מעט אנשים שבסוף מצאו את עצמם מאושפזים מכל מיני סיבות, בין אם זה אחרי תקיפה מינית ובין אם זה אירועי טראומה שקשורים למלחמה, בחלק מהמקרים הם אמרו היינו צריכים שמישהו ידבר אתנו

דניאל עטר:  זאת אומרת היה צורך ממשי של שיחה

דניאל עטר:  לפעמים זה לא הגיע, או הגיע מאוחר מידי ואני אפילו לא נכנס לסוגיה אם האשפוז הכפוי היה מוצדק או לא מוצדק

דניאל עטר:  אני אומר משהו אחר לגמרי

דניאל עטר:  נתתי את הדוגמה שאנחנו מגיעים לים המלח במסגרת חרבות ברזל ויש לי אבא שהבת שלו נמצאת בחדר כבר יומיים ואין אף איש טיפול שמגיע כי אלה משפחות שכולות, זה אומר דרשני

דניאל עטר:       	דבר נוסף, דברנו כבר בוועדה הזו עוד לפני המלחמה על הנושא של הפרדה מגדרית בתוך בתי החולים הפסיכיאטריים ואמרתי שצריך להיות גוף שהם יכולים לפנות אם יש אירוע בתוך המחלקות, כי המחלקות  - - -      

פנינה תמנו: 	אני לוקחת אותך עוד אחורה לעניין הנפגעים

פנינה תמנו:  אתה אומר שהם היו צריכים אוזן קשבת, מישהו שידבר אתם

פנינה תמנו:  היה להם קשה בירוקרטית להגיע לזה?  

דניאל עטר: 	גם בירוקרטית

דניאל עטר:  מה שאמרה נציגת משרד הבריאות מטריד אותי במובן אחר, אם עכשיו יש שיחה ראשונה עם מומחה ואחרי זה היא אומרת זה נושא של תקיפה מינית ואני מעבירה את זה למישהו אחר, תחשבו רגע מבחינת הרצף הטיפולי

דניאל עטר:  אמרתי את זה כבר כמה פעמים, הרצף הטיפולי צריך להיות אחיד

דניאל עטר:  אם הייתה פניה יזומה של מישהו מהמשרדים, לא נכנס כרגע למי, וכבר יודעים מראש מהי הסוגיה, ישר יכולים להתאים טיפול לבן אדם

מיכל מרים וולדיגר: ברוב המקרים לא יודעים מיד

מיכל מרים וולדיגר:  זה מתגלה תוך כדי

דניאל עטר: 	גם הסיוע המשפטי למשפחות של נרצחים ומשפחות שכולות, אנחנו עושים פניות יזומות לפי רשימה שיש לנו, אנחנו פונים למשפחות

פנינה תמנו: 	אתה בעצם מייצג את המטופל, כמו אושפזו בכפיה?  

דניאל עטר: אשפוז בכפיה במקרים שקשורים למלחמה בצורה ישירה יש כ-10-9 מקרים שהיו לנו

פנינה תמנו: 	אתה חושב שמוצדק? 

דניאל עטר: 	בחלקם כן ובחלקם לא

דניאל עטר:  היו גם מקרים של חיילים שחזרו מהחזית

דניאל עטר:  הנושא של בריאות הנפש הוא קריטי וחייב לקבל מענה, לדעתי מהמעלה הראשונה

דניאל עטר:  כלומר, שעכשיו משרד הבריאות צריך לפנות בצורה יזומה

דניאל עטר:  אני מבטיח לכם שאם תהיה פניה יזומה של משרד הבריאות למשפחות, לקורבנות של נפגעות תקיפה מינית יהיו לנו יותר נתונים כלפי כמה אנשים בפועל צריכים את העזרה

דניאל עטר:  לא להביא אותם למוקד כזה או למוקד אחר, זה נחמד אבל לא תמיד אפקטיבי

קארין אלהרר: בתקציב שיש להם, בהצלחה

מיכל מרים וולדיגר: אני בעיקר פונה למשרד הרווחה, בגלל העשייה המעולה שלו והלחימה תוך כדי הליכה במהלך המלחמה

מיכל מרים וולדיגר:  ליוויתי אותם דרך החמ"ל שהקמנו בכנסת וראיתי רצון ויכולת ללמוד תוך כדי

מיכל מרים וולדיגר:  אני זוכרת ישיבת זום שישבתי עם כל ראשי המשרד והמטפלים ואמרו לי במפורש שהם מתקשרים בעצמם לכל אלה שהיו במסיבה, אני עדיין לא מדברת על המשפחות, על ניצולי המסיבה

מיכל מרים וולדיגר:  האם עשו את זה או לא? תשובה פשוטה

מיכל מרים וולדיגר:  א לא עשו את זה הגיע הזמן לעשות את זה

מיכל מרים וולדיגר:  פניה יזומה לאותם אנשים שהיו במסיבה

מיכל מרים וולדיגר:  נעשה או לא נעשה?      

סלעית שחר הוכמן: 	אני לא יודעת לתת את התשובה על זה

סלעית שחר הוכמן:  זה לא בתחומי

מיכל מרים וולדיגר: 	אשמח שמישהו ייתן תשובה על זה

קארין אלהרר: 	בלה אמרה שנעשה

בלה בן גרשון: 	במוקד המיוחד שהקמנו יצרנו קשר עם אחד אחד

בלה בן גרשון:  יש אצלי את כל הרשימות וכל הטלפונים של כולם

בלה בן גרשון:  המוקד הזה פנה לכל אחד ואחד ומטופלים מתוך זה כמעט 4,000 איש

מיכל מרים וולדיגר: 	מצוין, אז קודם כל שמענו שפניתם לכולם

מיכל מרים וולדיגר:  דבר נוסף, הנושא הזה של טיפול נפשי ובוודאי טיפול נפשי עקב תקיפה מינית הוא הכרחי וכולנו פה מסכימים על זה פה אחד

מיכל מרים וולדיגר:  לכן צריך להקדיש לזה תשומת לב ולעשות משהו בין המשרדים השונים ולתכלל את האירוע הזה

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו יודעים שבבריאות הנפש הבעיה העיקרית היא מטפלים

מיכל מרים וולדיגר:  לכן צריך לתכלל את האירוע הזה למקום אחד, שהבן אדם מקבל ממקום אחד את הטיפול ולא שיהיו גם מרכזי חוסן, גם משרד הבריאות, גם משרד הרווחה וגם בביטוח הלאומי שנותן כסף עבור טיפול בחוץ

קארין אלהרר: 	דווקא הרצף של מטפלים הוא חשוב

קארין אלהרר:  גם מרכזי חוסן, גם פרטיים, גם רווחה, הרצף הוא חשוב

קארין אלהרר:   זה עץ שמראה איפה יש מה, שזה אין

פנינה תמנו: 	סא"ל יעל שפירא, מפקדת מהות באכ"א, משרד הביטחון, שאלה המרכזים שנותנים את הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית

פנינה תמנו:         << אורח >>סא"ל יעל שפירא: << אורח >>        אתחיל ואומר שבמובן מסוים אני מחזיקה ביתרון בגלל מבנה ההפעלה של המרכז שלנו

פנינה תמנו:  המבנה מחזיק את כל רצף המענים

פנינה תמנו:  אנחנו גם מרכז סיוע שמחזיק קו 24/7, גם יודעים לתת מענה לשלבים הראשונים של החשיפה לטראומה כשעוד לא התקבעה תחלואה ונכות, אבל גם יודעים לתת טיפול ארוך טווח

פנינה תמנו:  במובן הזה אנחנו גם יודעים לטפל בטראומה מורכבת ואני מציינת את זה כי אנחנו עדים שלא רק הפגיעה הישירה חשובה כאן, אלא גם נפגעות ונפגעים שנפגעו בעבר ויש לא מעט כאלה וכרגע חווים הצפה, גם אותם אנחנו מסמנים במוקד כמוקד טיפולי

פנינה תמנו: זאת אומרת הכול מרוכז במרכז אחד

סא"ל יעל שפירא: 	מרכז אחד שיש לו שלוחה דרומית ובעתיד בהקדם גם שלוחה צפונית

סא"ל יעל שפירא:  אנחנו גם מרושתים בכל הארץ עם קב"נים שהם שלוחות שלנו, תלמידים שלי, מונחים על ידי מקצועית וידועים גם לתת מענה למי שלא מסוגל פיזית להגיע אליהם

פנינה תמנו: 	מה עשיתם עם החיילות והחיילים שנפגעו? אני יודעת על חיילת שסגורה בתוך מלון, אף אחד לא הגיעה אליה ועוד דרשו ממנה להגיע בזמנו לבסיס

סא"ל יעל שפירא: 	יכול להיות שיש מקרים שאני לא עד הסוף מרושתת אליהם, אבל אני יכולה להגיד מה צה"ל עשה

סא"ל יעל שפירא:  ב-7 באוקטובר בבוקר, כשנפתחה המלחמה, לא היה חייל שלא עשו לו יצירת קשר אישית על ידי המפקדים

סא"ל יעל שפירא:  מבחינתי המפקדים הם הכתובת הראשונית לטיפול בחיילים

סא"ל יעל שפירא:  כל חייל היה צריך ליצור קשר עם המפקדים לומר איפה הוא, מה קורה אתו, מה שלומו

סא"ל יעל שפירא:  גם כאלה שאנחנו יודעים עליהם, שהיו במעגלי החשיפה, בין אם זו חשיפה ראשונית כי הם היו בנובה, או הם גרים ביישובי העוטף, אבל גם חשיפה שניונית, קרוב משפחה היה שם, ראה סרטונים, חברה שלי הייתה, או שהייתי בנובה, לא נפגעתי באופן אישי אבל נחשפתי לדברים

סא"ל יעל שפירא:  כל אלה ידעו להפנות אותם ככתובת ראשונית לקב"ני היחידות וכולם גם ידעו להפנות אלינו

פנינה תמנו: 	אז נתתם הנחיה לכל המפקדים, לכל חייל או חיילת שהיו באותו אזור מותקף, לוודא שהחיילים בסדר ואם הם זקוקים לעזרה הם פונים לקב"נים?     

סא"ל יעל שפירא: 	הם פונים לקב"נים

סא"ל יעל שפירא:  מאחר ואנחנו מבינים שלפעמים קיים קושי לחשוף בפני המפקד או בפני הקב"ן, שהוא חלק אורגני מהיחידה ולפעמים מזוהה עם המפקד, אז כל החיילים יודעים, גם דרך השלוחות שלנו, ממונות היוהל"ם ביחידות, גם לפנות אלינו באופן ישיר

סא"ל יעל שפירא:  הפניה אלינו יכולה להיות פניה אנונימית רק כדי לקבל מידע ולדבר עם עובדת סוציאלית בטלפון גם מבלי לחשוף את עצמי אבל גם פניה ישירה אלי בטלפון כדי לקבל מענה מיידי

סא"ל יעל שפירא:  אגב, זמני טיפול להמתנה עבור נפגעים ממעגלי הלחימה הוא אפס, למוחרת מגיעים ופוגשים כבר איש טיפול

סא"ל יעל שפירא:  גם בפניה במייל וגם בפניה פיזית, אנחנו נמצאים בתוך חר"פ מרכז שזה מרכז רפואי אז החייל לא חייב לחשוף את זה שהוא הולך למרכז לנפגעות תקיפה מינית אלא אומר שבא להפניה ומקבל ממני אישור שהוא בא להפניה רפואית

סא"ל יעל שפירא:  אנחנו דואגים לשמור על הדיסקרטיות של החיילים כדי שירגישו בנוח לבוא ולפנות

סא"ל יעל שפירא:       	אני מדגישה ואומרת מה שחברותיי למקצוע אמרו, שהפניה היא בידיו של החייל

סא"ל יעל שפירא:  אני מחזירה לנפגעים את הכוח לבחור האם לפנות, אבל אני מעמידה לרשותם את הכלים לפנות בכל אחד מהערוצים לבחירתם, בין אם זה דרך המפקדים, דרך הקב"נים או בפניה ישירה אלי

סא"ל יעל שפירא:  אני אגיד גם שכרגע אנחנו מעמידים את אותו מענה מהיר לא רק למי שנפגע בפגיעה ישירה

סא"ל יעל שפירא:  אנחנו כמרכז שמחזיק בידע הטיפולי בנפגעות תקיפה מינית מטפלים בכל הקשת

פנינה תמנו:   	לדעתי הדברים שלך מסמנים לנו, לעולם האזרחי, לממשלה, בגלל שזה אירוע ייחודי ולא שאנחנו מזלזלות בעבודת הקודש שעושים במשרד הבריאות והרווחה ובביטוח הלאומי, צריך באמת שזה יהיה תחת מקום אחד

פנינה תמנו:  אולי לא מקום אחד פיזית כי אנחנו מבינים שיש מגוון, אבל חייב להיות תכלול ותוכנית אב, שזה יהיה ברור, כולל שיתוף פעולה בפרסומים, בכל מה שתצטרכו מאתנו כדי להנגיש את זה לציבור

פנינה תמנו:  כרגע מתחילת הדיון זה נראה בוקה ומבולקה

פנינה תמנו:  מרכזי הסיוע בבקשה

מיה אוברבאום: 	עורכת-דין מיה אוברבאום, איגוד מרכזי הסיוע

מיה אוברבאום:  רשמתי לעצמי כמה דברים להגיד לגבי שיקום תעסוקתי, פיצויים וכו', אבל לפני כן אני רוצה להתמקד בשתי נקודות ממש חשובות שאני חושבת שלא ניתן להן מענה מספק בדיון

מיה אוברבאום:  אחד זה הדיווח המאוחר שדיברנו עליו, לא ארחיב שוב על זה שסביר להניח שרוב הנפגעות והנפגעים יגיעו עוד הרבה מאוד זמן והמענים המעולים שמשרד הרווחה, הבריאות וביטוח הלאומי, אמורים לתת בצורה מהירה כמוש נאמר כאן - - -  	 

פנינה תמנו: 	אתם חושבים שהמענים כרגע מעולים?     

מיה אוברבאום: 	כמו שהוצגו

פנינה תמנו: 	דווקא בגלל שאתם אוטוריטה, אני חלילה לא רוצה לפתוח פה חזית אני באמת מצפה מכם לשבת אתם, מי שמכירות את זה לפני ולפנים ולהבין האם המענים הם מספיק טובים

פנינה תמנו:  אני מבינה שאתם לפעמים נמצאים בניגוד כלשהו

מיה אוברבאום: אנחנו בשיח עם משרד הרווחה על הדברים, זה עוד לא הושלם, כדי לשפר ולטייב את המענים שניתנים

מיה אוברבאום:  אבל נניח והמענים שניתנים ויתנו הם מדהימים אנחנו ממש חוששות שבעוד כמה שנים כשתגיע נפגעת ותבקש אתה טיפול הזה, היא לא תקבל מענה מיידי כמו שעכשיו משרד הרווחה נותן

פנינה תמנו: זו סוגיה אחרת

פנינה תמנו:  אני רוצה ללמוד ממך על מה שעכשיו

מיה אוברבאום: זו ממש אחת הסוגיות הכי חשובות, אנחנו ממש חוששות, כי רוב הנפגעות לא תגענה עכשיו

פנינה תמנו: אמרנו שנטפל בזה יותר מאוחר

מיה אוברבאום: דבר שני שעלה בתחילת הדיון אלה הנפגעות והנפגעים בסדר שני, שזו המסה העיקרית של הנפגעים ואין שום מענה מתוכלל של משרדי הממשלה הרלוונטיים

מיה אוברבאום:  אני לא רוצה לקחת את הזמן אבל רוצה להוסיף שגם לשיקום תעסוקתי אין שום מענה, גם לא לפיצויים

פנינה תמנו: על זה שמענו, חשוב לי כרגע מעבר להצפת עוד עניינים

פנינה תמנו:  יעל שרר בבקשה, הלובי במאבק באלימות מינית

יעל שרר: מה שנחשף בדיון זה משהו שאנחנו מדברים עליו עם משרד הבריאות ועם משרד הרווחה כבר כמעט שנה

יעל שרר:  אין תכלול של מערך הטיפול בנפגעות אלימות מינית, יש כפילות במקומות מסוימים ובמקומות אחרים יש ואקום

יעל שרר:  מה שהכי חשוב לנו הוא שאין גורם שקולט את הנפגעת, אומר לאן היא אמורה להגיע, מה יותר טוב ומתאים לה

יעל שרר:  אם הטיפול המתאים לה הוא טיפול של הרווחה? שיקום? פסיכיאטר? פסיכולוג? זה פשוט מפריע כיום

יעל שרר:  אנחנו רואים שיש רק סתימת חורים, איפה שיש מקום, שם שמים את הנפגעת כשהרבה פעמים זה לא מתאים ולגברים בכלל אין מענה

רחל יעקובס: רחל יעקובס ממרכז הסיוע מגן

רחל יעקובס:  בדיוק זה מה שאנחנו עושים במרכזי הסיוע

רחל יעקובס:  אנחנו עובדים עם כולם

רחל יעקובס:  אני מזמינה את משרד הבריאות, משרד הרווחה וביטוח הלאומי - תעבדו אותנו

רחל יעקובס:  כל אחד במדינה יודע שמרכזי הסיוע הם לפגיעות מיניות

רחל יעקובס:  היתרון שלנו הוא שמי שמתקשר אלינו, למרות שלא יגיד את המילה פגיעה מינית, אנחנו מבינים שהטראומה קשורה לזה

רחל יעקובס:  לכן אנשי המקצוע שלנו יודעים לתת את המענה ואנחנו עושים את זה שנים

רחל יעקובס:  אנחנו יודעים להפנות אותו או למשרד הרווחה - - -           

פנינה תמנו: אבל זה לא מחליף את הממשלה

רחל יעקובס: 	אנחנו של הרווחה, אנחנו לא עצמאים

פנינה תמנו: איפה אתם נכנסים לתמונה בסיפור הזה?     

רחל יעקובס: 	אנחנו מקבלים את הפניות מהנפגעים

פנינה תמנו: 	האם קראו לכם ואמרו שעכשיו יש תוכנית חירום?     

רחל יעקובס: 	לא משרדי הממשלה, לכן אני קוראת להם מפה

פנינה תמנו: 	איך לא קראו לכם אם אתם זרוע הביצוע?     

רחל יעקובס: 	     אנחנו מסתובבים פעמים בשבוע אצל המפונים, מעבירים להם סדנה, משאירים את הפרטים ואז הם באים אלינו

רחל יעקובס:  בין אם מפונים שנפגעו במלחמה או במסיבה

פנינה תמנו: נציגת הרווחה סלעית, את שומעת אותה?     

סלעית שחר הוכמן: אני שומעת אותה, אני מכירה אותה ומוקירה

סלעית שחר הוכמן:  אני מכירה את מרכזי הסיוע, אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה

סלעית שחר הוכמן:  אנחנו גם מקבלים תמיכות של המשרד שלנו לפעילות שלהם

רחל יעקובס: 	תמיכות קטנות

פנינה תמנו: זה לא הזמן לפתור בעיות תקציב אצלי בוועדה

פנינה תמנו:  אני יודעת שתקציב זה המפתח, אל תעשו את הדיון הזה פה

סלעית שחר הוכמן: הרבה מהמלחמה של מרכזי הסיוע במהלך כל השנים מבשילה ואנחנו  כמשרדים לוקחים למשל עו"ס נפגעי עבירה שנכנסת לרשויות - - -        

פנינה תמנו: זו לא השאלה שלי

פנינה תמנו:  השאלה שלי היא למה לא קראתם להם עכשיו בזמן חירום, כשהם הגורם שהתקשרתם אתו בחוזה לטפל בנפגעי תקיפות מיניות

סלעית שחר הוכמן: הם לא מטפלים, הם מפנים

סלעית שחר הוכמן:  מרכזי הסיוע מקבלים את הפניות, מלווים, מסייעים, מייעצים לנפגעים

סלעית שחר הוכמן:  יש להם קבוצות תמיכה אבל הם לא עושים את הטיפול הפסיכו-תרפויטי המכוון טראומה מינית

רחל יעקובס: 	אנחנו מפנים למרכזים של הרווחה

פנינה תמנו: 	תודה

פנינה תמנו:  הבנתי

פנינה תמנו:  לפני סיכום, חברת הכנסת שלי מירון

שלי טל מירון: תודה רבה גברתי היושבת-ראש, סליחה שיצאתי באמצע, עליתי לשידור והייתי חייבת לצאת

שלי טל מירון:  האזנתי בקשב רב ואני לא יכולה שלא להתייחס לפתיחת הישיבה הכול כך חשובה הזו, למי שעוד לא ראה את הכתבה של ה"דיילי מייל"

שלי טל מירון:  זה פשוט מזעזע לראות את התמונות שלהן ואלה עוד לא תמונות עדכניות, אנחנו אפילו לא יודעים מה מצבן היום, גם לדברים של נציגי החטופים

שלי טל מירון:       בכל מקום שאני הולכת אני חוזרת כמו מנטרה, היום זה 94 יום שהחטופים והחטופות שלנו שם

שלי טל מירון:  מחר יהיה כנס של השדולה למען החטופים, שיזמתי יחד עם חבר הכנסת ביסמוט, שזו לדעתי השדולה הכי חשובה במדינת ישראל היום, עם כל הכבוד לכל השדולות הנוספות

שלי טל מירון:  אנחנו חייבים לדבר על נושא החטופים מהבוקר עד הלילה כל הזמן

שלי טל מירון:  זו החובה שלנו כנבחרי ציבור, ככנסת ישראל, לדבר על זה מעל כל במה

שלי טל מירון:  אני מזמינה את כולם להגיע מחר לכנס החשוב הזה, עם נציגי משפחות החטופים ועם חוזרים מהשבי, שם נהדהד גם לעולם ולתקשורת הבין לאומית למה צריך להחזיר אותם ומיד, עכשיו, הביתה

פנינה תמנו: תודה רבה

פנינה תמנו:  אני רוצה לסכם את הדיון

פנינה תמנו:  אני אומרת שאני יוצאת בתחושה לא נוחה

פנינה תמנו:  בעיקר כי הייתי מצפה שבזמן שחלף שתשבו על תוכנית סדורה שכוללת את כלל הגורמים ומראה מסלול מאוד ברור של טיפול, מעטפת וזה לא מה שהוצג וזה מה שמייצר את האווירה הביקורתית בתוך הוועדה

פנינה תמנו:       זה לא משנה כמה אני אסייג ואומר שאנחנו מעריכות ומוקירות את העבודה שלכם, בסוף אתם לא מצליחים לייצר לנו תמונת מצב מספקת, מה גם שהדיון הזה משודר בלייב ערוץ הכנסת

פנינה תמנו:  אני תמיד אומרת שבסוף אתם צריכים לדמיין בסוף את הנפגע או הנפגעת שצופים בדיון הזה והאם הם מבינים מה יש עבורם

פנינה תמנו:      זה צריך להיות כל כך פשוט מבחינתי, כמו שנציגת צה"ל מפקדת מהות סא"ל יעל שפירא אמרה, הכול מרוכז באותו מקום, היה מאוד ברור ולא היינו צריכים להתעכב על שאלות

פנינה תמנו:  זה לא שאין לי ביקורת על מהות, בעבר טיפלתי בשגרה בנושאים קשורים כאלה ואחרים, למשל החזרת חיילות שנפגעו לאותו בסיס או לבסיס סגור

פנינה תמנו:  זה לא קשור לנושא, אבל תרשמי לך

פנינה תמנו:      אני באמת חושבת שאולי הפניה צריכה להיות למשרד ראש הממשלה לתכלל אז זה, אבל זה כל כך לא נכון, או להביא פרויקטור לנהל את זה

פנינה תמנו:  אני עדיין מתעקשת, יכול להיות שזה צריך לעבור להובלה של משרד הרווחה

פנינה תמנו:  לפחות ברמת התכלול, מה הנתיבים שקיימים, מהרך ליותר כבד, מטיפול ראשוני לעומק, מהנגשה עד כמה פועלים כדי לאתר את הנשים

פנינה תמנו:  עם כל האסכולות הקיימות מבחינת המומחים שאומרים לכאן ולכאן, בסוף צריכה להיות הלימה

פנינה תמנו:  לא יוכל להיות שמשרד הבריאות יפנה ומשרד הרווחה לא יפנה

פנינה תמנו:  התמונה כרגע היא שיד ימין יודעת מה יד שמאל עושה, אבל לא בטוח שהם מבינים מה קורה במתרחש ולפעמים יש כפילויות ובסוף יכול להיווצר מצב, כמו שחברת הכנסת תרגמה את הפתגם ברוסית שכל אחת מהמטפלות רוצה להחזיק את התינוק ובסוף הוא נופל

פנינה תמנו:       אני ממליצה שיהיה תכלול, שתציגו לנו בפעם הבאה תוכנית אב

פנינה תמנו:  נכנס את הדיון בזמן הקרוב

פנינה תמנו:  שתהיה מצגת ברורה של מה הפניות הקיימות, מה המוקדים הרלוונטיים, זמני המתנה - 12

פנינה תמנו: 5 דקות זה לא עולה על הדעת, בסוף גם ניתקו, מצאו למי לנתק, לחברת הכנסת בן ארי, אלה דברים שאני מאמינה שנצליח להתגבר ואני מאמינה ביכולת שלנו להתגבר

פנינה תמנו:       ההנחיה תהיה, ד"ר בלה בן גרשון, סלעית, שתשבו עם מפקדת מהות, עם ביטוח לאומי, עם נציגות מרכזי הסיוע וגופים שעוסקים בנושא הזה ביום יום שלהם

פנינה תמנו:  תשמעו את הארגונים, ובסוף תציגו פה תוכנית מאוד ברורה ואיפה שצריך לתקן גם נתקן

פנינה תמנו:  אם תהיה בעיה תקציבית, תעדכנו

פנינה תמנו:  אנא ישמו את זה בימים הקרובים כי הדיון הבא לעדכון יהיה כנראה בשבוע הבא

פנינה תמנו:  תודה על הזמן של כולם, התנצלות למי שלא הספיק לדבר, בעזרת השם שנצליח לעזור לכל הנפגעים והנפגעות

פנינה תמנו:  תודה לכולם, הישיבה נעולה