הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 39, 2024-01-02 00:00

נעמה לזימי: שלום, חברים וחברות, ובוקר טוב

נעמה לזימי:  אני מתכבדת להתחיל את הדיון של ועדת הצעירים על מצבם של צעירים וצעירות מפונים מקו העימות

נעמה לזימי:  דיון שהוא חשוב, במיוחד כי כבר חלף זמן ממושך ואנחנו צריכים לאמוד על ההשלכות של הפינוי הממושך, וכנראה על חלקו שגם יישאר תקופה נוספת

נעמה לזימי:  מה זה אומר לגבי צעירים שהיו להם תוכניות שאולי נדחו או נדחקו, מה זה אומר לגבי חוסר המעש, לגבי חוסר המענים

נעמה לזימי:  איפה המדינה נמצאת בתוך המקום הזה, שזאת זירה באמת ספציפית וגם ייחודית – לעזוב בית זה משהו שהוא קשה

נעמה לזימי:  כמובן לאחר טווח, אבל בטח גם באי-ביטחון שנמצא בצפון והאי-ודאות

נעמה לזימי:  בטח כשלא מעט גם נמצאים בקו הלחימה

נעמה לזימי:       ואני חושבת שמעט מידי מדובר על המענים עצמם

נעמה לזימי:  הרבה מדובר על הוראת הפינוי – את מי מפנים ואת מי לא מפנים – שגם פה יש בעיות ואני מודעת אליהן

נעמה לזימי:  אבל מעט מידי מדובר על ההשלכות ארוכות הטווח ועל מה עושים כדי לאפשר אופציות, כדי גם לייצר שגרה, כדי לתת מענים סוציאליים מקיפים

נעמה לזימי:  וטוב שיתקיים דיון כזה, ויכול להיות שגם נצטרך לעשות דיונים נוספים בנושא הזה

נעמה לזימי:  אני מקצרת בכוונה ואני אומר שבגלל שהדיון הזה יהיה שעתיים וחצי ונצטרך לסגור, זה נשמע הרבה אבל אצלי הדיונים נמשכים גם שלוש שעות ויותר לא פעם, נעיד, כי אנחנו משתדלים לתת לכולם לדבר

נעמה לזימי:       אז אני אעשה משהו בפעם הראשונה ואני אפעיל טיימר של שלוש דקות בחלק מהזמן, שזה מכובד ובסדר, אם נאום במליאה זה שלוש דקות – אפשר גם כאן

נעמה לזימי:  זה כדי שכמה שיותר ידברו, וכמובן כדי שגם יתקיים דיאלוג ושאלות עם הרשויות, ושנמצא את הדיון כמו שצריך גם מבחינת המענים

נעמה לזימי:  אז בגלל זה גם כדאי שנתכנס בדברים שלנו

נעמה לזימי:       לפני שאני אתחיל אני אקריא את שורו של יהודה עמיחי: "אדם יוצא מבית / והבית אינו יוצא מן האדם

נעמה לזימי:  / הוא נשאר / על קירותיו ועל / התלוי בהם / ועל חדריו ודלתותיו / הנסגרות בזהירות

נעמה לזימי:  / או כי הבית / מתרחב והולך / ונעשה לדרכים / בהן ילך זה / שיצא מן הבית"

נעמה לזימי:  אני מאחלת דיון מוצלח, ושנגיע איתו גם לפתרונות ומענים

נעמה לזימי:       תודה לכל מי שהגיעו לכאן

נעמה לזימי:  אני פותחת עם הדר שפיר ממערך הדיגיטל הלאומי, מנהלת מערכת "יחד" למפונים ומתפנים, שתיתן לנו נתונים ואת המידע שעד כה נאסף בסוגיות הללו

נעמה לזימי:  אז תודה, תודה גם שהגעתם לכאן

נעמה לזימי:  בוקר טוב

הדר שפיר: בוקר טוב

הדר שפיר:  כאמור, הדר שפיר, אני אחראית על מערכת "יחד" מטעם מערך הדיגיטל

הדר שפיר:  מערכת "יחד", אני רק אגיד, היא מערכת שמטרתה לתת תמונת מצב לאומית

הדר שפיר:  זו מערכת שנולדה וקמה בשיתוף פעולה רחב מאוד של הרבה משרדי ממשלה; גם רוה"מ, משרד הפנים, משרד התיירות וביטוח לאומי ואחרים

הדר שפיר:  כלומר, יש כאן ממש מאמץ משותף של הרבה משרדים

הדר שפיר:  אני בדיוק רק התחברתי לאינטרנט ואני רגע מרעננת את האתר כדי באמת לתת את התמונה העדכנית ביותר, אבל עד שזה יקרה אני אגיד כמה דברים

הדר שפיר:  בעצם, המערכת אוספת נתונים מכמה מקורות

הדר שפיר:  מקור מידע עיקרי הוא המלונות עצמם

הדר שפיר:  אנחנו מקבלים דיווח ישיר מהמלונות

הדר שפיר:  כל אחד מהמלונות שמארח מפונים מעביר לנו נתונים ברמה יומית על מי שוהה במלון, חתכי גיל ומידע נוסף אישי ופרטי על אותם מפונים

נעמה לזימי: זה על בסיס יומי, את אומרת?     

הדר שפיר: על בסיס יומי

הדר שפיר:  המידע מהמלונות נמצא בעצם בבחינה ממש ברמה יומית

הדר שפיר:  יש כאן תהליך מאוד מורכב של מעברים בין מלונות

הדר שפיר:  כלומר, כל יום יש קבוצה לא קטנה של אנשים שעוזבת את המלונות

הדר שפיר:  חלקם עוברים למגורים בקהילה, חלקם עוברים למלונות אחרים

נעמה לזימי: אז לגביהם אין לנו נתונים כרגע

הדר שפיר: יפה, אז השאלה לגבי המפונים בקהילה היא שאלה מורכבת

הדר שפיר:  המידע העיקרי שיש לנו לגבי מפונים בקהילה מגיע ממענק האכלוס שביטוח לאומי נותן להם

הדר שפיר:  אנחנו מקבלים עדכון שבועי מביטוח לאומי על מקבלי מענק אכלוס

נעמה לזימי: וזה נותן את הצלבת המידע

הדר שפיר: בדיוק

הדר שפיר:  זה נותן לנו תמונה טובה של כמה אנשים מקבלים מענק אכלוס ומי הם

הדר שפיר:  בעיקר מי הם המבוגרים וכמה ילדים נלווים לכל אחד מהם

הדר שפיר:  אנחנו יודעים להגיד שיש היום באזור, ועכשיו נראה אם אני יכולה לראות את הנתונים עצמם, כן, אז גם לביטוח לאומי יש נתונים מעודכנים, אני חושבת

הדר שפיר:  אבל, יש סדר גודל של 130,000 אנשים שמקבלים מענק אכלוס והם אנשים שבהכרח לא נמצאים במלונות

הדר שפיר:  כלומר, זה יכול להיות או כאן או כאן

הדר שפיר:  עכשיו, אם מסתכלים על חתך הגילאים, אנחנו במערכת מזהים ממש ברמה של תעודות זהות קרוב ל-200,000 מפונים

הדר שפיר:  ה-200,000 האלה כוללים בתוכם גם מפונים שיצאו מהבית בצו, כלומר פינוי מטעם המדינה, וגם אנשים שהתפנו באופן עצמאי

הדר שפיר:       אז אם אנחנו מסתכלים על החתך של ה-200,000 מפונים ומתפנים האלה ומסתכלים על המקבצים של הגיל, אז אפשר לראות שמתוכם יש לנו סדר גודל של 9,000 ילדים בגיל 0 עד 3; קרוב ל-9,000 ילדים בגילאים 4 עד 6; כ-17,000 בקבוצה של 7 עד 12; 7,300 של 13 עד 15; 6,600 16 עד 18

הדר שפיר:  כלומר, זו החלוקה, זה הפילוח לפני מצב הנתונים הנוכחי

נעמה לזימי: וקבוצת גיל צעירים מעל 18? נגיד עד 20

הדר שפיר: של 19 עד 35 – כ-50,000

הדר שפיר:  הקבוצה הגדולה ביותר היא של 36 עד 65

הדר שפיר:  היא כבר לא בפילוח גדול, היא באזור 66,000

הדר שפיר:  עכשיו, בתוך הקבוצות האלה של הגיל אנחנו יכולים גם להסתכל קצת על הנתונים של אנשים שסימנו שיש להם צרכים מיוחדים בתחומים שונים

הדר שפיר:  וכאן אני רגע אסייג את הדברים

הדר שפיר:  אנחנו בתוך המערכת אוספים נתונים ממקורות שונים

הדר שפיר:  חלק מהמקורות זה אנשים שדיווחו בעצמם על מצבם

הדר שפיר:  אנחנו פנינו ממש בתחילת העבודה על הפרויקט הזה פנינו לאנשים, לאוכלוסייה, וביקשנו שידווחו לנו – ספרו לנו איפה אתם נמצאים וספרו לנו מה הצרכים שלכם

הדר שפיר:  אם יש לכם צרכים בתחום של חינוך, בתחום של רווחה וכן הלאה

הדר שפיר:  עכשיו, לא כל האנשים נתנו לנו את המידע

הדר שפיר:  יש סדר גודל של 100,000 אנשים שדיווחו לנו באופן עצמאי על הצרכים והקשיים שלהם

נעמה לזימי: זה המון

הדר שפיר: ומתוכם, בעצם מתוך ה-100,000 אנשים האלה, לא כולם דיווחו על הצרכים בכל התחומים

הדר שפיר:  מן הסתם, לא כולם נדרשים לצרכים בכל התחומים

הדר שפיר:  אז אם אני מסתכלת למשל על האנשים שדיווחו שיש להם קשיים בתחום של חינוך עבור הילדים שלהם, אז אפשר לראות שבערך - - -      

נעמה לזימי: אבל מה את יכולה לפלח לגבי צעירים והקשיים? מה אופי הקשיים שצעירים מדווחים עליהם?     

הדר שפיר: אז בעקרון האופי הוא, זה קשור בשאלות שאנחנו שאלנו

נעמה לזימי: לגמרי, כן

הדר שפיר: שאלנו האם נדרש סיוע לימודי, האם נדרש סיוע עם ציוד

הדר שפיר:  כלומר, האם חסר לכם ציוד שקשור ללימודים – כן או לא

קריאה: הצעירים זה 18 עד 35, זה לא תלמידים בבית ספר

הדר שפיר: סליחה, שאלת על צעירים

הדר שפיר:  אוקיי, אז אני מסתכלת על הנתונים ממש בהתאמה לילדים

הדר שפיר:  כלומר, אם משפחה שיש לה ילדים דיווחה על צרכים של הילדים שלה, אז אני יכולה לראות את המידע שקשור בילדים

נעמה לזימי: את צודקת לגבי המשפחות, אבל ברגע שיש לכם נעלם, כי צעירים הם לא תמיד איזה גורם מדווח, אז לפעמים אנחנו לא מודעים לצרכים שלהם

נעמה לזימי:  כי הורה יודע להגיד מה חסר לילד שלו, אבל הבן 18, הוא דילמה

הדר שפיר: אז באמת, אם ההורה דיווח על הילדים, אז אנחנו יודעים להגיד אם הוא דיווח שיש להם צורך או קושי בתחום כזה או אחר

הדר שפיר:  אבל המבוגרים מעל גיל 18 שמדווחים באופן עצמאי – יש הרבה פחות מידע על הצרכים שלהם

נעמה לזימי: ויהיה אפשר לבקש מכם לעשות אולי איזושהי עבודה כדי לאתר את הצרכים שלהם?     

הדר שפיר: כן

הדר שפיר:  אם כי זה מאוד-מאוד קשור באמת במידע שאותם אנשים מסכימים למסור

נעמה לזימי: בוודאי, אבל עצם הפנייה הישירה כקבוצת אוכלוסייה, אם זה מצוקה תעסוקתית, דחייה אקדמית

נעמה לזימי:  כל מיני סוגיות כאלה

הדר שפיר: כן, אז אפשר

הדר שפיר:  אפשר לעשות עוד עבודה סביב הדבר הזה

הדר שפיר:  הנעלם הגדול כרגע, מבחינתנו, זה אנשים שעברו למגורים בקהילה

נעמה לזימי: כן

הדר שפיר: ברגע שהם יוצאים מהמלונות, כלומר, בתוך המלונות יש לנו תמונת מצב מאוד-מאוד טובה

הדר שפיר:  אנחנו אספים נתונים מדויקים מאוד

הדר שפיר:  ברגע שאנשים עברו לקהילה אנחנו קצת באיזשהו נעלם, ומאוד-מאוד קשה לנו לגרום להם למסור לנו את המידע

הדר שפיר:  זה מכיוון שהפנייה הזו, ואנחנו פונים, אנחנו פונים כל הזמן בצורה יזומה למפונים, הפנייה – ברגע שאין בה תמריץ, כלומר, "למה לי להיכנס לקישור של אתר ממשלתי ולמלא איזשהו שאלון שקשור במידע עליי?" – בדרך כלל אנשים יעשו את זה אם יש איזשהו ערך בקצה

הדר שפיר:  כלומר, הערך בקצה יכול להיות - - -      

נעמה לזימי: קבלת מענק, עניינים

נעמה לזימי:  כן, אוקיי

הדר שפיר: כן, בדיוק, מענק

הדר שפיר:  או יכול להיות איזושהי הבטחה שאם אני אמלא את הצרכים שלי ואמלא מידע על עצמי אז מישהו יחזור אליי ויגיד לי "הנה פתרון לבעיה שלך"

הדר שפיר:  אז אנחנו מנסים באמת לעבוד - - -     

נעמה לזימי: רגע, הדר, יש לי גם שאלה – כל מי שפונו מרצון ולא בגלל החלטת ממשלה – מה מצבם? כי הם, גם מבחינת מענים, נמצאים במקום אחר

הדר שפיר: נכון

הדר שפיר:  אנחנו פחות יודעים עליהם

הדר שפיר:  כלומר, חלקם גם דיווחו לנו באותו אופן כמו המפונים, דיווחו לנו על הצרכים ועל הבעיות שלהם

הדר שפיר:  אני רואה, למשל, אני יודעת להגיד שהחלק הגדול מהם נמצא בקהילה ולא במלונות, כי המדינה גם לא מחזירה להם את התשלום על המלונות

הדר שפיר:  ובמיקום שלהם בקהילה, הרבה יותר קשה לנו להגיע לשם ולדעת מה הצרכים שלהם

הדר שפיר:  אבל כשאני מסתכלת על הפילוחים של אנשים שדיווחו שלילדים שלהם יש צורך בחינוך או צורך ברווחה, הפילוחים האלה כוללים גם את המפונים וגם את המתפנים

הדר שפיר:  אז כן יש לנו נתונים בתחום הזה

הדר שפיר:  אנחנו צריכים להכין, אני אשמח להכין דוח מפורט שנותן את כל הפילוחים וכל החיתוכים האלה

נעמה לזימי: אז יש לי איזושהי בקשה, אם יהיה אפשר אולי גם להתייעץ עם חלק מהנוכחים פה אחר כך איך לזקק את המענים, שזה גם רשויות, כמובן, כמו רווחה, אולי המל"ג

נעמה לזימי:  אני חושבת שזה נכון לבדוק באמת איתם, וגם כמובן, פורום בוגרים, אולי נציגות מפונים או משהו

נעמה לזימי:  לא מחייב, אבל אני חושבת שזה נכון רגע לזקק איפה אולי כדאי לשאול

נעמה לזימי:  זה יעזור לנו מאוד בדיון ההמשך, שנדע להביא נתונים קונקרטיים

נעמה לזימי:  גם למדינה זה יעזור לדעת איפה יש בעיות

נעמה לזימי:  אז הדר, ברשותך, אני רגע ממשיכה בדיון ומקסימום עוד נחזור אלייך

נעמה לזימי:  אני רוצה לתת את זכות הדיבור למתן זוארץ, סטודנט מפונה, חייל מילואים

נעמה לזימי:  מתן, שלום, תודה שאתה פה

מתן זוארץ: שלום נעמה

מתן זוארץ:  אני מתן זוארץ, סטודנט לעבודה סוציאלית, שנה ג', ממכללת תל חי

מתן זוארץ:  כרגע אני מפונה, התפניתי לחיפה

נעמה לזימי: אתה במקור מהאזור?     

מתן זוארץ: לא, במקור אני מאזור השרון

נעמה לזימי: כסטודנט שכרת שם?     

מתן זוארץ: אני שוכר דירה בבית הלל, כמו חבריי פה לשולחן

מתן זוארץ:  ובעיקר, מה שבאנו להשמיע פה זה שאנחנו עדיין משלמים שכר דירה

מתן זוארץ:  אין שום בהירות בנושא

מתן זוארץ:  כל הנושא בין השוכר למשכיר – מה אנחנו עושים אם אנחנו עכשיו נכנסים לדירות ריקות? אנחנו צריכים לאכלס אותן בציוד

מתן זוארץ:  עכשיו אנחנו מתחילים ללמוד בזום, כי אין לנו מכללה

מתן זוארץ:  מה עושים בנושא?     

נעמה לזימי: בעצם, אתם אומר שאתם, כשוכרי דירות, זאת אומרת, זה לא מעונות או משהו של הקמפוס, אתם בעצם נאלצים להמשיך לשלם על השכירות ובמקביל לשכור מקום אחר או לשלם הוצאות נוספות?     

מתן זוארץ: כן

נעמה לזימי: מה אמרו לכם עד כה?     

מתן זוארץ: אין שום בהירות

מתן זוארץ:  זה ברמה אישית ביני לבין בעלת הדירה שלי

נעמה לזימי: כלומר, אין לך, אם אתה חתום על חוזה שאתה לא יכול עכשיו לעזוב - - -     

מתן זוארץ: אני לא יכול לצאת כי אני גם חשוף לתביעות

מתן זוארץ:  עכשיו אני מפר חוזה – מה עושים הלאה?     

נעמה לזימי: משרד המשפטים פה? בזום

נעמה לזימי:  טוב, נשמע אותך עד הסוף ונעלה את משרד המשפטים אחר כך

נעמה לזימי:  כן

מתן זוארץ: גם עד עכשיו הייתי במילואים

מתן זוארץ:  כל פעם שחזרתי מהמילואים הייתי הולך לחברים או למשפחה

מתן זוארץ:  כל הציוד שלי בצפון

מתן זוארץ:  אני מבקש באיזשהו מקום דיון נפרד רק על הנושא הזה

נעמה לזימי: גם בעצם, מצב הלימודים הוא גם, זה מקום שאי אפשר לחזור אליו כרגע ללימודים

מתן זוארץ: אין לימודים, אין לי עבודה

נעמה לזימי: טירוף

מתן זוארץ: העבודה שלי בצפון

מתן זוארץ:  ואני צריך גם להיות קשוב בלימודים; לכתוב עבודות, להיות קשוב

מתן זוארץ:  שקט – משהו בסיסי

נעמה לזימי: בעצם, הסמסטר בתל חי לא התחיל, נכון?     

מתן זוארץ: לא, ב-14 בינואר

נעמה לזימי: בונים על יותר מאוחר

נעמה לזימי:  אבל אני לא רואה את זה מתחיל ב-14 בינואר

מתן זוארץ: בוא נראה

קריאה: בזום

נעמה לזימי: בזום, כן

נעמה לזימי:  תקופה בזום

נעמה לזימי:  מה אתה לומד?     

מתן זוארץ: עבודה סוציאלית

מתן זוארץ:  אז אני, מה שקשור למפונים במלון, אז אני מתחיל את ההכשרה המעשית שלי עם מפונים מקריית שמונה ושלומי

מתן זוארץ:  אז אני ככה קצת מחובר

מתן זוארץ:  אבל אני בעצמי באותה סירה

מתן זוארץ:  אבל בעיקר, קצת הבהרות ובהירות מה קורה מבחינת שכירות, גמישות

מתן זוארץ:  אני עכשיו נכנס לחוזה חדש, אני אמור לחתום, בעודי סטודנט, על שני חוזים

מתן זוארץ:  מה קורה כשחוזרים לצפון? אני אמור להפר חוזה עם גמישות? אני חשוף לתביעות בעודי צעיר

מתן זוארץ:  יהיו פה הוצאות מאוד גדולות גם בציוד, בהכל

מתן זוארץ:  מה עושים בנושא? אשמח לבהירות

נעמה לזימי: אני רוצה ייעוץ חקיקה, משרד המשפטים

נעמה לזימי:  יש לנו גם מי שינסו לענות על זה כאן, בסדר?     

מור הובר: צריך רק רגע לחדד – הוא חייב לחתום על חוזה חדש כי אם הוא לא חותם על חוזה חדש אז הוא כבר לא בסטטוס של מפונה, כי הוא לא במקור מבית הלל, נכון?     

דנה נאור: לא, החוזה המקורי זה מה שמקנה

מתן זוארץ: עכשיו אני מקבל מענק אכלוס 200 שקל ליום

מתן זוארץ:  אם אני לא הולך לבית מלון

מתן זוארץ:  מענק האכלוס, אני אמור לחתום על חוזה

מתן זוארץ:  אני יכול לעשות סאבלט, גם אם זה חוזה או חוזה שבעל-פה

מתן זוארץ:  מה אני עושה עם זה? אני רוצה שיהיו פה הבהרות

מתן זוארץ:  אני לא בקי בנושא

מתן זוארץ:  אני רוצה שיהיה איזה גיבוי משפטי

מתן זוארץ:  אנחנו צעירים, אנחנו סטודנטים – מה עושים? אני רק סטודנט, יש פה משפחות שלא יכלו לבוא לפה

נעמה לזימי: בעצם, אם אני מבינה, מור, מה שקורה פה זה שנגיד החוזה המקורי מאפשר את מענק האכלוס, אבל עכשיו הוא התחייב לעוד חוזה שגם הוא מגביל אותו לאחר מכן

דנה נאור: בדיוק

דנה נאור:  כעורכת דין, לא קשורה

מתן זוארץ: אז אני לא מפונה

דנה נאור: בדיוק

דנה נאור:  אם תבטל את החוזה המקורי אתה לא תקבל את מענק האכלוס

נעמה לזימי: זה גם אולי משהו שהוא פתיר

דנה נאור: זה הפלונטר כרגע

נעמה לזימי: זה אולי פתיר, לפחות לגבי סטודנטים, כי הם נמצאים, כי הם רשומים במוסד

נעמה לזימי:  אבל, אם אתם מדברים בינכם אז זה מאוד בעייתי

נעמה לזימי:  אנחנו עושים את הדיון בתוך הוועדה ולא מאחוריה

נעמה לזימי:  אני אומרת, השאלה אם אפשר למצוא לזה פתרון מעצם זה שאתה סטודנט באותו מוסד, שזה מוסד שהוא, מן הסתם, מפונה

נעמה לזימי:  צריך לבדוק את זה

נעמה לזימי:  זאת אומרת, אולי זה משהו פתיר

נעמה לזימי:  אבל שוב, זה הייעוץ המשפטי של משרד המשפטים

נעמה לזימי:  אני מבינה שעוד כמה רוצים להעלות את הנושא הזה

נעמה לזימי:  יש לנו את שוהם שלומי, סטודנטית מפונה

נעמה לזימי:  שוהם, שלום, תודה שאת פה

שוהם שלומי: שלום לכולם, בוקר טוב

שוהם שלומי:  אני סטודנטית בתל חי, שנה ב', בחוג לביו-טכנולוגיה

שוהם שלומי:  אני שוכרת דירה במטולה

שוהם שלומי:  בדיוק חידשנו חוזה לשנה שנייה ב-2 באוקטובר

שוהם שלומי:  ולמעשה, די בתחילת הלחימה, הדירה שלי ספגה פגיעה ישירה והיא לא ראויה יותר למגורים

שוהם שלומי:  גם ביום של אחרי הלחימה אין לי לאן לחזור

שוהם שלומי:  ואני בשלב זה נדרשת להמשיך לשלם שכירות

נעמה לזימי: את נדרשת לשלם שכירות על דירה שנפגעה?     

שוהם שלומי: נכון

שוהם שלומי:  לא רק אני

שוהם שלומי:  למעשה פתחתי קבוצה, אנחנו מספר דיירים באותו המצב במטולה, שכולנו ספגנו פגיעה ישירה בנכס ונדרשים להמשיך לשלם שכירות

שוהם שלומי:  מבחינת מס רכוש אנחנו לא יכולים לפנות שום דבר מהציוד עד לסיום הלחימה, עד להגעת שמאי, ובמטולה הודיעו לנו ששמאי יגיע רק בסיום הלחימה

שוהם שלומי:  זה השאיר אותנו במצב שכרגע לי ולבן-זוגי – שגם אין לנו עבודה כי מרכז החיים השתנה – אין לנו אפשרות לממן שתי שכירויות, ולמעשה חזרנו לגור אצל ההורים

שוהם שלומי:  זה מצב מאוד בעייתי שאנחנו מבקשים הבהרות לגביו

נעמה לזימי: ממש

שוהם שלומי: שייתנו לנו איזושהי תשובה לגבי מה אנחנו יכולים לעשות

שוהם שלומי:  כי כרגע מענק האכלוס לא מממש את מטרתו

שוהם שלומי:  אנחנו נאלצים לעמוד בשתי שכירויות

שוהם שלומי:  אין לנו שום דרך לטפל בזה

שוהם שלומי:  גם להיכנס עכשיו לאיזשהו הליך משפטי זה עוד סכומים

שוהם שלומי:  גם אין לנו ציוד

שוהם שלומי:  נניח והחלטתי שאני רוצה להתחיל במקום חדש, לשכור דירה – אין לי ציוד

שוהם שלומי:  אז זה עוד הוצאות כלכליות

שוהם שלומי:  אין לנו את המסוגלות לעמוד בזה

שוהם שלומי:  אנחנו צריכים שתהיה פה איזושהי הבהרה ממשרד המשפטים, ממשרד האוצר

שוהם שלומי:  אני לא מדברת פה על איזה שינוי חקיקה דרמטי, אבל שיגידו לנו ולמשכירים מה עושים בסיטואציה הזאת

שוהם שלומי:  לי אין דירה לחזור אליה ביום של אחרי

נעמה לזימי: וזה גם לא הדירה שלך

שוהם שלומי: אני שוכרת דירה, וגם חתמתי בדיוק חוזה לעוד שנה

שוהם שלומי:  זאת אומרת, אני עכשיו כלואה בסיטואציה שבה אני משלמת שכירות על בית הרוס, שבור

נעמה לזימי:  סיטואציה ממש חריגה

שוהם שלומי: בקבוצה שפתחתי והקמתי יש איתי עוד חבר'ה שהייתה להם פגיעה של נ"ט

נעמה לזימי: איך הגעת אליהם?     

שוהם שלומי: אנחנו מאוגדים, כל הצעירים, בקבוצות וואטסאפ

שוהם שלומי:  יש לנו שם אלפי צעירים במצב שלנו, של מתן

שוהם שלומי:  אני באמת מייצגת את האנשים עם הפגיעה הישירה שעדיין משלמים שכירות

שוהם שלומי:  אנחנו מאוגדים שם, ככה הגעתי אליהם

נעמה לזימי: אבל בעצם יכול להיות שיש עוד צעירים שלא, זאת אומרת, אנחנו לא יודעים את המספר המדויק של כמה מהם במצב הזה

שוהם שלומי: אז הרבה צעירים עדיין, ואני יודעת כבר מהעבודה שעשיתי בשטח, שהרבה גם לא יודעים אם הדירה שלהם נפגעה, כי למעשה ראש המועצה מספר רק למי שהארנונה רשומה עליו

שוהם שלומי:  ואז הרבה מאוד חבר'ה ששוכרים דירה אבל הארנונה לא הייתה עליהם, הם לא יודעים אם הבית נפגע או לא, וגם בעלי הדירות לא מעדכנים

נעמה לזימי: אז אני רק אומרת, אני אשמח, הדר, שזה משהו שייכנס לבדיקה

נעמה לזימי:  כן

שוהם שלומי: בעקרון, אנחנו פשוט מבקשים מהמדינה כרגע לקחת אחריות על המצב הזה

נעמה לזימי: חד משמעית

שוהם שלומי: שיעזרו לנו, שייתנו לנו הבהרה באיזושהי ועדה מיוחדת רק על הנושא הזה

שוהם שלומי:  כי אנחנו במצב אבסורדי

נעמה לזימי: מקסימום נעשה דיון רק על סיפור השכירויות בשבוע הבא

שוהם שלומי: הלימודים מתחילים בקרוב, ב-14

שוהם שלומי:  אני עברתי לגור עם ההורים

שוהם שלומי:  זה לא מצב אידאלי, אבל מצבי עוד יחסית טוב כי יש חבר'ה שאין להם לאן לחזור

נעמה לזימי: אני כבר אומרת לך, פשוט בואי נעשה, לא שבוע הבא – ניתן לזה רגע שבועיים כדי שלמשרד המשפטים יהיה מענה, ותכף נשמע גם אותם

נעמה לזימי:  עוד שבועיים פשוט יהיה דיון רק על שכירויות

נעמה לזימי:  זה יהיה דיון ייעודי

שוהם שלומי: תודה רבה

נעמה לזימי: לפני שנעבור למשרד המשפטים ורשות המיסים – רוני ארזי, בזום

נעמה לזימי:  שלום, רוני, תודה שהצטרפת אלינו

רוני ארזי: שלום, תודה שאתם נותנים לי לדבר

רוני ארזי:  אני רוני, אני גם מפונה ממטולה, ואני מנהלת של קהילת הוואטסאפ של שוכרים מפונים

רוני ארזי:  בינינו יש גם משכירים שלא רוצים לגבות שכר דירה ובעצם רוצים להבין מה הם יכולים לעשות

רוני ארזי:  אנחנו באמת קהילה של אלפי חבר'ה

רוני ארזי:  כבר איבדתי ספירה מרוב שאנחנו מתרבים ומתרבים

נעמה לזימי: זאת אומרת, את אומרת שיש אלפים אצלך, רוני

רוני ארזי: יש אצלנו אלפים, ובאמת מרוב שהקהילה התפתחה אני לא עוקבת

רוני ארזי:  יש גם את הקבוצות הנפרדות, כמו ששוהם אמרה

רוני ארזי:  ובאמת, מה שאנחנו מבקשים זה שלושה דברים

רוני ארזי:  אנחנו רוצים שבאמת יהיה דיון נפרד שידון רק בעניין שלנו

רוני ארזי:  אנחנו לא רק סטודנטים, יש בינינו גם משפחות צעירות

רוני ארזי:  יש אנשים שכבר עכשיו בהליכים משפטיים

רוני ארזי:  אנשים שהוצאה לפועל מבקשת מהם מאות אלפי שקלים

רוני ארזי:  אנשים שמאיימים עליהם ובאמת גם מדובר בדירות שנפגעו

רוני ארזי:  מדובר באנשים שכבולים לחוזים, ואנחנו לא יכולים להתקדם בחיים שלנו

רוני ארזי:  אנחנו מבקשים שתהיה הבהרה של החוק, ואנחנו מבקשים שייתנו מענה למשכירים

רוני ארזי:  אנחנו מבקשים שלמשכירים יוצג איזשהו מתווה של פיצויים כדי שהם יוכלו לפנות

נעמה לזימי: נכון

רוני ארזי: בעצם, השוכרים הם הצד החלש בסיפור

רוני ארזי:  אנחנו מבקשים שתתנו מענה לשוכרים כדי שלא ייתנו ריבים בין אזרחים, בין אנשים שבסך הכל נפגעו מהמצב הזה

רוני ארזי:  ובאמת לנו, בסופו של יום, בתור שוכרים, לא יהיה נכס אחרי כל הסיפור הזה

רוני ארזי:  אנחנו כרגע, יש אנשים שמשלמים כסף פשוט כדי להימנע מהליכים משפטיים

רוני ארזי:  וזה בעצם כסף שהולך לפח, כי אין מקום לגור בו

נעמה לזימי: נכון

רוני ארזי: והם פשוט נותנים את הכסף שלהם כדי לא לריב

רוני ארזי:  ואנשים באמת מגיעים לתהומות כלכליים מאוד קשים

רוני ארזי:  ואני שומעת המון סיפורים כל הזמן מהמון אנשים

רוני ארזי:  וזה מצב שחייבים להתייחס אליו

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  חד משמעית, רוני

נעמה לזימי:  ואתן עושות גם משהו חשוב בנושא הזה

נעמה לזימי:  זה רק מלמד עד כמה כל נושא שבוחרים, בסוף יש בו איזו סוגייה שחייב לטפל בה פרטנית, עטוף, מאוד נקודתי

נעמה לזימי:  אבל, זו באמת סוגייה קריטית

נעמה לזימי:  אנחנו ניכנס לעומק שלה

נעמה לזימי:  זאת אומרת, לא נסיים את זה בדיון הזה אם לא יהיו תשובות מספקות

נעמה לזימי:  אז אני כן רוצה שנעבור בזום לעו"ד ליאור שושן או עו"ד ליאת לנדאו, מי שנמצאים

נעמה לזימי:  רפרנטיות בייעוץ וחקיקה אזרחי

ליאת לנדאו: כן, אני עורכת דין ליאת לנדאו

נעמה לזימי: שלום, ליאת, תודה שהצטרפת אלינו

ליאת לנדאו: שלום, תודה שהזמנתם

ליאת לנדאו:  אז אני כן אגיד שאנחנו, כמובן, מהרגע הראשון שהתחילו האירועים הבנו שיש פה שאלות מאוד-מאוד מורכבות מבחינה משפטית בנושאים של שכירות

ליאת לנדאו:  בכלל בנושא של קיום חוזים בתקופת המלחמה

ליאת לנדאו:  פעלנו בנושא הזה

ליאת לנדאו:  המענה הראשוני והמיידי שניתן על ידי המשרד זה חוק דחיית מועדים, שמאפשר לאנשים שהם באזורים שהם מפונים, שזה בעצם מה שיותר רלוונטי לדיון, לעוד אוכלוסיות כמובן, לדחות את מועדי התשלום שלהם מתוך הבנה שאין להם פניות ויכולת להתעסק בנושא התשלומים בשלב הזה של המלחמה

ליאת לנדאו:  וכמובן, הם עסוקים בדברים אחרים

ליאת לנדאו:  ולכן, זה היה המענה המיידי שניתן

ליאת לנדאו:  כמובן שגם המשכנו לבחון גם את הנושא של החיוב המהותי, והאם, מה הם נדרשים לעשות בנושא של השכירות

ליאת לנדאו:  ואנחנו פרסמנו סקר, וניסינו לקבל אינדיקציות מהציבור

ליאת לנדאו:  ואנחנו ממשיכים ובוחנים את הנושא ביחד עם משרדי הממשלה האחרים

נעמה לזימי: רגע, ליאת, אני רק רוצה להבין

נעמה לזימי:  דחיית מועדים, הרי, היא לא, הסיפור זה תשלום על דירה שאתה לא נמצא בה זה לא דחיית מועד, זה סוגייה שהיא פרטנית, היא נפרדת

נעמה לזימי:  זה לא שמדובר פה בבעל עסק שהוא צריך דחיית תשלום ספקים, או משכנתה – דחיית תשלום משכנתה

נעמה לזימי:  זה לא הסיפור הזה

ליאת לנדאו: כן, אבל אם אתה שוכר גם ניתנת לך דחייה של המועד שאתה נדרש לשלם את השכירות

נעמה לזימי: לא, ליאת, זו לא תשובה

ליאת לנדאו: למעשה, אתה לא נדרש לשלם אותו באוקטובר או בנובמבר, ואתה תצטרך לשלם אותו בהמשך

נעמה לזימי: רגע, ליאת, בתור מישהי שהייתה גם סטודנטית שמשכירה דירה

נעמה לזימי:  עכשיו את דוחה לי את מועדי השכירות ואני צריכה לשלם בכל חודש 3,000 שקל שכר דירה, ואנחנו מדברים פה על אזורים יותר זולים, לא תל אביב

קריאה: יש פה גם בעיה, שאם בעל הדירה הוא מפונה - - -     

נעמה לזימי: רגע

נעמה לזימי:  שלושה חודשים אחר כך נצבר לי חוב של 9,000 שקל, וגם עוד את תשלום השכירות החודשי שעוד יש לאותו חודש

נעמה לזימי:  זאת אומרת, את מייצרת להם חוב

ליאת לנדאו: אני אומרת שזה היה המענה הראשוני שניסינו לתת בשבוע-שבועיים הראשונים של המלחמה כדי לא לייצר לאנשים מצב שתוך יומיים-שלושה, שהם עוד בתקופת התארגנות ומנסים להבין איפה הם נמצאים, הם גם צריכים - - -     

נעמה לזימי: לא, אין לי בעיה

נעמה לזימי:  אמרת "מענה ראשוני", אני הקשבתי לך

נעמה לזימי:  ברגע שאמרת לי שאתם בוחנים אז אני מבינה שלא נעשתה עבודה על הנושא הזה

ליאת לנדאו: לא, נעשית המון עבודה על הנושא הזה

ליאת לנדאו:  אנחנו בוחנים אותו, אנחנו בוחנים לעשות איזשהו כלי דיגיטלי שינגיש מידע לאנשים, אנחנו בוחנים את הנושא בשיתוף משרדי הממשלה האחרים, אנחנו נותנים מענה במוקד של משרד המשפטים לשאלות פרטניות של אנשים שמגיעים - - -     

נעמה לזימי: רק רגע, ליאת, שוהם פה רוצה לשאול שאלה

שוהם שלומי: אני לא רוצה לשאול שאלה, אני רק רוצה להגיד שהדחייה הזאת מחריגה את בעלי הדירות שפונו בעצמם

שוהם שלומי:  כלומר, אם בעל הדירה שלי הוא גם מאזור מפונה, וזה המצב, הוא גם גר במטולה, הוא לא חייב לאשר לי דחיית מועדים

שוהם שלומי:  וזה מה שקורה כרגע בצפון

שוהם שלומי:  הרבה מבעלי הנכסים, המשכירים, הם בעצמם מפונים והם מוחרגים מהנושא הזה

נעמה לזימי: זאת אומרת, זה סוברני להם אם לדחות להם או לא, אבל בכלל הם לא מחויבים לדחייה

שוהם שלומי: כן, אם הם "לארג'ים" הם יכולים לדחות

שוהם שלומי:  זה במירכאות כי אנחנו נצטרך לשלם את זה לאחר מכן

נעמה לזימי: נכון

שוהם שלומי: ואם לא, אז הם גם יכולים להגיד "אני לא דוחה לך, אני מפונה, אני במילואים", שגם מי שמשרת במילואים מוחרג מנושא הדחייה

שוהם שלומי:  אין פה באמת מענה לצעירים, ובטח למי שהדירות שלו כבר ספגו

נעמה לזימי: ליאת, יש פה גם סיפור ששוהם אמרה שהיא בכלל מפונה מבית שהייתה בו פגיעה ישירה והיא נדרשת לשלם

נעמה לזימי:  אני לא רוצה, חלילה, להאשים אותך או להגיד לך – בסוף זו סוגייה משרדית, אבל הנושא לא בטיפול, לפי מה שאת אומרת

נעמה לזימי:  מה שאמרת כרגע הוא לא מתן פיצוי בשווי או שום דבר כזה שיתכתב עם הסיטואציה

ליאת לנדאו: לא, כל מה שאני אומרת הוא בנוסף לדברים שכבר נאמרו לגבי הפיצויים והדיור החלופי שניתן לאותם מפונים

נעמה לזימי: אבל לא, הם הציגו פה את המצוקה

נעמה לזימי:  מה שאמר, נגיד, מתן

נעמה לזימי:  הוא עכשיו מחליף חוזה בחוזה

ליאת לנדאו: אני לא אומרת שהפתרון בשלב הזה הוא פתרון מלא וסופי ואנחנו מבחינתנו סיימנו את הטיפול בנושאים האלה

ליאת לנדאו:  אני כן אומרת שאנחנו ממשיכים לבחון את הדברים, ממשיכים לטפל בדברים, ממשיכים לחשוב על מענים שהם רלוונטיים, ואנחנו - - -     

נעמה לזימי: ליאת, תקשיבי, אני מציעה פה משהו שנעשה אותו ואולי זה ייתן איזושהי תנועה לדבר הזה

נעמה לזימי:  קודם כול, אני חושבת שצריך לראות איך משרד המשפטים מתיר יציאה מחוזה במצב כזה

נעמה לזימי:  אי אפשר לכבול אנשים צעירים לחוזה של דירה, בטח לא שהיא נפגעה ולא מפונה

נעמה לזימי:  וצריך למצוא איזשהו מתווה שיפוי בעלי דירות

נעמה לזימי:  זה צריך להיות מקביל

נעמה לזימי:  זה לא צריך להיות בין השוכר למשכיר, זה צריך להיות איזשהו מתווה יציאה מחוזה לצד מתווה שיפוי בעלי דירות

נעמה לזימי:  ועוד שבועיים יתקיים פה דיון בנושא רק על שכרויות פשוט

נעמה לזימי:  אני גם ארצה שתהיו לא בזום אלא פיזית, אני אבקש את זה מראש

נעמה לזימי:  ופשוט נדון בנושא הזה נקודתית כי התשובות הן, לצערי, שלושה חודשים מתחילת המלחמה, התשובות הן תשובות מאוד בעייתיות

נעמה לזימי:  מאוד-מאוד בעייתיות

נעמה לזימי:      הן גם מציבות את הדור הזה, הן מכניסות אותו לבור כלכלי שהוא לא מתקבל על הדעת במצב הזה

נעמה לזימי:  זה אנשים שעזבו את הכל בשביל לימודים

נעמה לזימי:  הקמפוס מושבת, אין עבודה, אין דירה

נעמה לזימי:  הן נמצאים בסיטואציה שהיא לא הגיונית

ליאת לנדאו: אני מסכימה

ליאת לנדאו:  אני רק רוצה להתייחס למשהו אחד בדברים שאמרת

ליאת לנדאו:  דבר ראשון, יש הבחנה בעינינו בין דירה שנפגעה ולא ניתן לגור בה והיא דירה שלא מאפשרת מגורים, לבין דירות אחרות

ליאת לנדאו:  במקרים האלה, להבנתנו, גם אמור להיות איזשהו מענה אחר ממשרד האוצר

ליאת לנדאו:  ואם הם כאן, אני חושבת שנכון שהם יתייחסו

ליאת לנדאו:  גם הפיצוי של המשכירים זה סוגייה - - -     

נעמה לזימי: אז אנחנו נבדוק את הסוגייה של פגיעות ישירות עם מס רכוש מייד

נעמה לזימי:  נעשה גם בדיקה כדי לראות מה המענים ואיפה הפתרון של סוגיות ספציפיות כאלה

נעמה לזימי:  אבל, בכל מקרה, אני אשמח, ליאת, אם יהיה איזשהו משהו מתקדם עוד שבועיים בדיון

נעמה לזימי:  בכוונה לא שבוע הבא אלא עוד שבועיים, ואפשר יהיה להבין אם יש טיוטה של משהו או איזשהו פתרון שהוא טיפה יותר מדהים

נעמה לזימי:  אני גם מבינה לחלוטין אם הפתרון לא יהיה הכי אידיאלי אבל ייתן איזושהי רשת בטחון סוציאלית בסיסית, שהיא לא תפגע בשוכרים, שהם באמת האוכלוסייה היותר פגיעה

נעמה לזימי:  גם תדע לשפות את המשכירים, שהם גם נקלעו לסיטואציה במובן הזה

נעמה לזימי:      אני אשמח שתישארי בזום, אם יעלו עוד שאלות רק, אם זה בסדר? תודה, ליאת

נעמה לזימי:  אני מודה לך

נעמה לזימי:  אנחנו נעבור לעורכת דין, יעל אסיף, יועמ"שית רשות המיסים

אפרת אורן: אני עורכת דין אפרת אורן, וגם יעל אסיף נמצאת פה

אפרת אורן:  אנחנו ניתן התייחסות בסוגייה של השכירות

אפרת אורן:  אז נתחיל דווקא בשוכרים – העמדה שלנו, של רשות המיסים ומשרד האוצר, היא מאחר שהשוכרים הם באמת זכאים למענק אכלוס, יש ציפייה שבמקביל הם ימשיכו לשלם את דמי השכירות על הדירות שהם שוכרים אותן

אפרת אורן:  לגבי המשכירים, אנחנו עושים הבחנה בין דירה שנפגעה בפגיעה ישירה לבין אותם משכירים שהדירות שלהם פונו, שהדירות שהם משכירים פונו

אפרת אורן:  לגבי משכיר שהדירה שלו נפגעה בפגיעה ישירה, חוק מס רכוש בהחלט, ביישובי ספר, שאלה היישובים שפונו – חוק מס רכוש מפצה בגין אובדן דמי השכירות

אפרת אורן:  אם כי הציפייה שבמקרה - - -     

נעמה לזימי: כמו מטולה, את אומרת שבעצם יושב בקריטריונים

אפרת אורן: נכון

אפרת אורן:  אם כי הציפייה היא שאם השוכר מקבל דיור חלופי, הוא עדיין ימשיך לשלם את דמי השכירות למשכיר, לפחות עד תום תקופת השכירות

אפרת אורן:  ואנחנו נפצה את המשכיר על אובדן דמי השכירות לתקופה שמעבר

נעמה לזימי: אז זה לא הגיוני

נעמה לזימי:  אני אגיד לך למה זה לא הגיוני

נעמה לזימי:  עכשיו, נגיד, היא הייתה גרה אצל דודה שלה במטולה, היא אומרת לה "תבואי, תגורי אצלי בתקופת הלימודים"

נעמה לזימי:  היא פונתה, היא מקבלת את אותם דמי קיום, מאוד מינימליים, אבל מקבלת אותם בתקופה הזו

נעמה לזימי:  היא לא הייתה צריכה לעשות איזשהו תשלום

נעמה לזימי:  למה היא צריכה לשלם שכירות על דירה לא שמישה שהיא לא בה? החוזה הקנייני הוא חוזה שאומר "אני מקבלת קורת גג ואני משלמת למי שמאפשר את קורת הגג הזו"

נעמה לזימי:  פה היא פונתה

נעמה לזימי:  המדינה נותנת איזושהי מעטפת לקורת הגג בדמות יכולת מענק אכלוס במקום אחר

נעמה לזימי:  למה זה מתערב בחוזה הקנייני בין שני אנשים כשהחוזה הזה בעצם הופר? אין קורת גג

נעמה לזימי:  למה להיכנס לתוך הדבר הזה

נעמה לזימי:  זה חיסכון שהוא פשוט נעשה על גב האוכלוסייה היותר פגיעה – גב השוכרים

אפרת אורן: אני מזכירה שבאמת אם היא הייתה שוכרת של דירה היא הייתה צריכה להוציא כסף ולשלם את שכר הדירה, ומענק אכלוס הוא לא מענק מינימלי – הוא מענק שהוא בגובה של 200 שקל ליום, וזה מגיע עד סכום מאוד יפה לחודש

אפרת אורן:  ומצופה שמתוך מענק האכלוס הזה היא תמשיך לשלם את שכר הדירה

אפרת אורן:  אם היא מקבלת את מענק האכלוס, הרי שמעמידים אותה במצב, והיא לא תמשיך לשלם את שכר הדירה – הרי שמעמידים אותה במצב יותר טוב ממה שהיה אם היא הייתה שוכרת את הדירה

אפרת אורן:  הציפייה היא שבאמצעות מענק האכלוס הזה ישלמו את שכר הדירה למשכיר

נעמה לזימי: אני אגיד לך למה זה מוזר לי שזה נתפס כמשהו שהוא דווקא מתכתב באיזשהו מקום הדדי

נעמה לזימי:  היא לא יכולה לקחת את הציוד שלה מהדירה

נעמה לזימי:  היא נשארה בעצם חסרת כל, סליחה על המשפט

נעמה לזימי:  אבל היא עושה לעצמה את כל הרכש מחדש, את כל הדברים האלמנטריים, נשארה בלי מה שהיא בנתה לה בקן הפרטי שלה – בלי עבודה

נעמה לזימי:  יש פה פגיעה ממשית בכל איכות החיים של מי שנמצאים במצב הזה, בדגש על זה שהם אוכלוסייה שמלכתחילה אוכלוסייה יותר פגיעה

נעמה לזימי:  אוכלוסיות השוכרים היא אוכלוסייה שאין לה דירה בבעלות, היא אוכלוסייה פגיעה, קורת הגג שלה היא לא דבר יציב

נעמה לזימי:  אנחנו מעמידים אותה בפגיעות יתרה על גרושים, למען האמת

אפרת אורן: זה לא גרושים, כי אם מענק האכלוס הוא בשווי של 200 שקל ליום, אנחנו מדברים על 6,000 שקלים בחודש, כשאנחנו באמת יודעים ששכר הדירה הוא - - -     

נעמה לזימי: אבל, את זה היא מקבלת כי היא פונתה

נעמה לזימי:  שכר הדירה שלה באזורים הללו הוא לא אותו שכר, וגם 6,000 שקלים בחודש, אני, סליחה - - -     

אפרת אורן: כן, נכון, שכר הדירה שהיא משלמת מהאזורים שפונו הוא באמת שכר דירה יותר נמוך

אפרת אורן:  ולכן, הסכום הזה שהיא מקבלת אמור להספיק לה גם לשכר הדירה שהיא משלמת, וגם נשאר עודף

שוהם שלומי: זה לא נכון

שוהם שלומי:  שכר הדירה שלי הוא 3,200 שקלים בחודש

שוהם שלומי:  זה כבר יותר מחצי ממענק האכלוס

אפרת אורן: סליחה?     

שוהם שלומי: 3,200 שקלים בחודש לדירה במטולה, שכר דירה, היום

אפרת אורן: נכון

שוהם שלומי: אז איך אני אמורה לשכור דירה במקום אחר? איך אני אמורה להחזיק שתי שכירויות, דלק, חשבונות בעוד מקום? איך?     

אפרת אורן: לפי החישוב שלי, 200 שקל ליום כפול 30 יום בחודש זה 6,000 שקלים

שוהם שלומי: זה 6,000 שקלים, ואנחנו משלמים שכירות על דירה במטולה 3,200 שקלים

שוהם שלומי:  זה כבר מעל חצי מהמענק

אפרת אורן: נכון

שוהם שלומי: איך אני אמורה לשכור עוד דירה?     

אפרת אורן: אבל, המענק הזה - - -     

שוהם שלומי: אבל איך אני יכולה להחזיק עוד דירה?     

נעמה לזימי: אני לא מבינה

נעמה לזימי:  אישה צריכה עכשיו להחזיק שתי דירות בגלל מענק האכלוס

נעמה לזימי:  היא השוכרת

נעמה לזימי:  הבית הזה נפגע

נעמה לזימי:  הבית נפגע, היא לא יכולה לחזור אליו אפילו בשביל לקחת את הציוד שלה

נעמה לזימי:  אני לא מצליחה להבין את הטיעון

נעמה לזימי:  אפשר להגיד שיש פה לקונה רצינית מאוד באוכלוסייה שהיא אחת הפגיעות של הסיטואציה

יעל אסיף: נעשה רגע הפרדה לגבי הציוד, זה מטופל בנפרד

יעל אסיף:  אבל עוד פעם, צריך לזכור שיש פה מעטפת

יעל אסיף:  מבחינת השכר שלה – המעסיק שלה צריך להמשיך לשלם לה שכר, ובהתאם להוראות החוק שלנו והתקנות שהותקנו, הוא מקבל פיצוי עבור השכר של עובד שפונה

יעל אסיף:  ועובד שפונה, אפילו אפשרנו באוקטובר-נובמבר תקרה שהיא לא התקרה שנקבעה בתקנות, היא התקרה של עד פי 2 מהשכר הממוצע במשק

יעל אסיף:  זאת אומרת, היא ממשיכה לקבל שכר

יעל אסיף:  המעסיק מפוצה והיא ממשיכה לקבל שכר

יעל אסיף:  מענק האכלוס, מטרתו אכלוס – לא דלק ולא דברים אחרים

שוהם שלומי: זה לא נכון

יעל אסיף: שנייה, אם אפשר רק לסיים

יעל אסיף:  מענק האכלוס עומד על פי 2 משכר הדירה שהיא משלמת

יעל אסיף:  המשכורת אמורה להמשיך להיות משולמת על ידי המעסיק, והנושא של התכולה זה נושא נפרד

יעל אסיף:  אם הבית הזה נפגע, ונפגע בצורה טוטלית, ויש אפשרות להציג תמונות של הבית, אז יש אפשרות כבר עכשיו לקבל את הפיצוי על התכולה ממס רכוש

יעל אסיף:  אני מזכירה שכמו החברה לא יכולה להיכנס לשם ולקחת את הציוד, גם אנחנו לא יכולים להיכנס לשם

יעל אסיף:  אז זה לא קשור להוראות של מס רכוש

יעל אסיף:  את הציוד בכל מקרה אי אפשר לקחת

יעל אסיף:  אבל, אם אפשר כבר עכשיו להראות לנו שהבית נפגע בצורה טוטלית, אז היא יכולה כבר עכשיו לקבל את הפיצוי על הסחורה שלה

מתן זוארץ: אתם יודעים מה המשכורת שלנו בתור סטודנטים? אני שואל – אתם יודעים? אנחנו סטודנטים בגליל העליון, אנחנו לא כמו תל אביב

נעמה לזימי: רגע, רגע

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד משהו

נעמה לזימי:  תנו לי רגע

מור הובר: שנייה, זאת לא שאלה של סטודנטים

נעמה לזימי: לא, רגע, מור

נעמה לזימי:  סטודנטים הם האוכלוסייה הברורה שהיא מועסקת שעתית

נעמה לזימי:  את יודעת שמתווה הפיצויים לא נתן שום מענה לעובדים שעתיים

נעמה לזימי:  מה שאת אומרת עכשיו זה לא תקין

נעמה לזימי:  אנחנו נלחמנו בוועדת הכספים שייכנס מענה לעובדים שעתיים, אמרנו גם על האוכלוסייה הזו

נעמה לזימי:  אתן יודעות שלא היה להם שום פתרון, הם הופקרו מאחור, העובדים השעתיים

נעמה לזימי:  ואת עכשיו אומרת לה שהיא מקבלת מענה, כשאני יודעת, כי אני יושבת בוועדת כספים, שהיא לא מקבלת מענה

נעמה לזימי:  אתם גם סירבתם להכניס בחוק הפיצויים הבטחה של פיצוי מעסיק בתמורה לתלוש, בכפוף לתלוש

נעמה לזימי:  אתם סירבתם לאפשר כל הגנה שאומרת את מה שאת אומרת עכשיו

נעמה לזימי:  ואז את אומרת לה שהיא מקבלת פיצויים מהמעסיק

נעמה לזימי:  אני מצטערת

אפרת אורן: לא, אבל תנאי לקבלת הפיצוי על ידי המעסיק זה שהוא ממשיך לשלם לעובדים שלו שכר

אפרת אורן:  זה התנאי לקבלת הפיצוי

אפרת אורן:  כך שזה לא מדויק

נעמה לזימי: זה לא נמצא במתווה הפיצויים

נעמה לזימי:  זה לא נכון, מה שאת אומרת

נעמה לזימי:  חוק הפיצויים לא שם את התנאי הזה

אפרת אורן: לא, לא

אפרת אורן:  לחלוטין, תנאי לקבלת הפיצוי, גם במסלול האדום, מה שנקרא, ביישובי הספר, וגם במסלולים הירוקים, במתווה השכר – זה המשך תשלום השכר לעובדים

שוהם שלומי: זו עמדה מנותקת של משרד האוצר, כי רובנו עובדים בחופשות של הלימודים או ככה "מחלטרים" בין לבין

שוהם שלומי:  אין לנו איזו משכורת מאוד גדולה שאנחנו מקבלים

שוהם שלומי:  רק שכר הדירה שלי עולה 3,200 במטולה

שוהם שלומי:  לשכור עכשיו עוד דירה שגם היא תעלה באזור ה-3,200 ללא חשבונות – כבר סיימתי את ה-6,000 בחודש, בסדר? זה בלי דלק, זה בלי ציוד ללימודים, זה בלי הנסיעות שאני עכשיו נאלצת לעשות לקצרין כי לשם העבירו את המעבדות

שוהם שלומי:  אני צריכה, אני לא לומדת רק מהזום, אני הולכת לנסוע פעם-פעמיים בשבוע למעבדות בקצרין

שוהם שלומי:  ממה אנחנו אמורים להתקיים? אני חזרתי להורים שלי

שוהם שלומי:  אני חזרתי לגור אצל ההורים שלי

נעמה לזימי: וגם אין לי ספק שהיא לא מקבלת פיצוי מהמעסיק

שוהם שלומי: מהמעסיק אנחנו, באמת, אין לנו - - -     

אפרת אורן: אבל, וסליחה שאני אומרת, אם חזרת היום להורים שלך ואת לא משלמת שכר דירה - - -     

שוהם שלומי: בלית ברירה

שוהם שלומי:  בלית ברירה

שוהם שלומי:  אני לא עשיתי את זה מרצון

אפרת אורן: אז באמצעות מענק האכלוס הזה את יכולה באמת להמשיך לשלם

שוהם שלומי: אני לא יכולה להמשיך לשלם

אפרת אורן: אני מודה שהחוק שלנו, חוק מס רכוש, לא מפצה בגין כל מה שאת מתארת פה; הוצאות הדלק

אפרת אורן:  אבל אני גם חייבת לומר שאנחנו לא יכולים להעמיד את - - -     

שוהם שלומי: אבל מרכז החיים שלנו השתנה

שוהם שלומי:  מרכז החיים שלנו השתנה

שוהם שלומי:  אין לנו עבודה, אין לנו דירה

שוהם שלומי:  אין לנו לאן לחזור ביום של אחרי

שוהם שלומי:  אנחנו למעשה, כרגע, באוויר, במצב שאנחנו לא יודעים לאן פנינו

שוהם שלומי:  והלכנו ללמוד ברצון להתקדם, ואנחנו מוצאים את עצמנו פשוט קורסים כלכלית

שוהם שלומי:  אין לנו מסוגלות כלכלית לעמוד בזה

שוהם שלומי:  אני לא רציתי לגור אצל ההורים שלי, אני חזרתי בלית ברירה

שוהם שלומי:  להגיד לנו שאנחנו צריכים להמשיך לשכור דירה שטח מפונה – אני לא יודעת אם - - -     

נעמה לזימי: זה לא

נעמה לזימי:  זה לא הגיוני

שוהם שלומי: מישהו מכם יודע איך מטולה נראית? אני הייתי שם לפני ארבעה ימים

שוהם שלומי:  אין לאן לחזור

שוהם שלומי:  ולי לא יהיה ביום של אחרי לאן לחזור כי הדירה שלי שבורה לחלוטין

שוהם שלומי:  זה פשוט לא הגיוני

שוהם שלומי:  עמדה מנותקת

נעמה לזימי: אני גם רוצה להגיד משהו

נעמה לזימי:  המדינה, שבאמת בוחרת לא לייצר דיור בר השגה, לא לייצר אפשרויות לסטודנטים שהן אחרות

נעמה לזימי:  שוק הדיור פרוץ לחלוטין

נעמה לזימי:  הדור הצעיר הוא, זה לא רשות המיסים – זה המדינה

נעמה לזימי:  אני לא אומרת עליכם

נעמה לזימי:  זה המדינה, שבאמת כשלה בתפקידה של הבטחת קורת גג לדור הזה

נעמה לזימי:  אין

נעמה לזימי:  מה שהיה דור ההורים לא קיים היום

נעמה לזימי:  אנחנו בעצם עכשיו משיתים עליהם את כל הלקונות שהן הצטברות של היעדר מדיניות

נעמה לזימי:  חד משמעי של קורת גג בישראל

נעמה לזימי:  אבל, במובן הזה גם זה לא נתפס, כי התפיסה שאם היא מפונה ומקבלת מענק אכלוס, היא צריכה לשלם על דירה שלא שלה על שכירות, בגלל חוזה שהיא עשתה על בסיס הבטחה ברורה ללימודים, לביטחון, לשהות, לכל מה שזה – כל ההבטחה הזאת, כולה הופרה, הרי

נעמה לזימי:  כולה

נעמה לזימי:  אין לה לימודים עכשיו, היא לא יודעת מתי היא תחזור

נעמה לזימי:  אין לה עבודה

נעמה לזימי:  אין לה את המקום

נעמה לזימי:       אני לא מבינה איך הדבר הזה מתכתב עם הסיפור של מענק האכלוס

נעמה לזימי:  אין קשר

נעמה לזימי:  אין קשר

נעמה לזימי:  זה חוזה שהיא עשתה עם בעלת דירה, והחוזה הזה לא מתקיים היום

נעמה לזימי:  היא לא גרה שם

נעמה לזימי:  הוא לא מתקיים

נעמה לזימי:  היא לא חתמה על חוזה כדי להיות אצל ההורים שלה

נעמה לזימי:  היא מפונה

נעמה לזימי:  אתם חייבים לפתור את זה

נעמה לזימי:  אני לא יודעת איך

נעמה לזימי:  אני גם באמת אומרת, מי שמשכירים את הדירה בטח לא אמורים לספוג, אבל זה לא ייתכן שהאוכלוסייה הפגיעה ביותר היא תהיה על הכוונת של הפתרון

אפרת אורן: כן, אבל אני חושבת שבכל זאת יש פה איזשהו קשר כי אנחנו כן, המדינה כן מעמידה אותם במצב אפילו יותר טוב ממה שהיא הייתה קודם

אפרת אורן:  אם קודם היא שילמה 3,000 שקל שכר דירה והיום היא מקבלת 6,000 מהמדינה, אז למעשה המדינה מציבה אותה במצב שהוא יותר טוב ממה שהיה קודם

נעמה לזימי: רגע, האישה הצעירה הזאת איבדה שנה אקדמית

שוהם שלומי: לשכור עוד דירה

נעמה לזימי: איבדה שנה תעסוקתית, איבדה הפרשות פנסיונית, שהן יותר חשובות מדברים אחרים, נכון שזה לא הגיל שמדברים על זה

נעמה לזימי:  היא איבדה המון-המון מצבירות הזכויות שיש לה בגלל המצב הזה

נעמה לזימי:  היא היום בהפסד

נעמה לזימי:  מצבה לא השתפר

נעמה לזימי:  היא עקורה מהאזור שהיא בחרה לגור בו בשביל השכלה ותרומה למערכת המיסים הישראלית

יעל אסיף: אני חושבת שאנחנו קצת מערבבים פה נושאים אחרים

יעל אסיף:  מענק האכלוס לא בא לפתור את כל הבעיות

יעל אסיף:  אנחנו לא מקלים ראש בכל הנזקים והקשיים שנוצרו לסטודנטים בעקבות המצב

יעל אסיף:  אבל, מענק האכלוס לא בא לפתור את כל זה ולתת לזה מענה

יעל אסיף:  הוא לא בא לתת מענה לדלק, הוא לא בא לתת מענה לספרי לימוד – הוא בא לתת מענה לאכלוס

מתן זוארץ: אז מה זה אומר מענק אכלוס?      

נעמה לזימי: ביררתי על מתווה הפיצויים - - -     

יעל אסיף: רק אם אפשר שנייה לפני מתווה הפיצויים, חשוב לי שתשמעו

יעל אסיף:  מענק האכלוס – אנחנו לרגע לא מקלים ראש בכל הקשיים שנוצרו לאוכלוסיית הסטודנטים בעקבות המצב

יעל אסיף:  מענק האכלוס לא בא לפתור את כל הבעיות והקשיים שנוצרו, הוא בא לתת מענה נקודתי לנושא האכלוס, שהם לא יכולים לגור בדירות שלהם

יעל אסיף:  הוא לא בא לתת מענה לדלק, הוא לא בא לתת מענה לספרי לימוד

יעל אסיף:  הוא בא לתת מענה נקודתי, ויכול להיות שצריכים פתרונות אחרים, וזה לא המקום שלי להגיד

נעמה לזימי: לפינוי

נעמה לזימי:  אבל עם זה אני מסכימה איתך

יעל אסיף: אבל, הוא בא לתת מענה נקודתי לנושא האכלוס, שהם לא יכולים לגור בדירות

נעמה לזימי: אבל על זה אני מסכימה איתך

יעל אסיף: הוא נתן מענה במקרה הזה בגובה של פי 2 מהעלות שהם משלמים

יעל אסיף:  הוא לא בא להטיב את המצב, אלא הוא בא לשמור על המצב כמו שהוא – שהם לא יצטרכו לשלם שכר דירה ואין להם דירה

יעל אסיף:  נתנו להם סכום חלופי במקום זה

יעל אסיף:  אני גם מזכירה שמהצד השני יש את המשכירים, שגם הם מפונים מהדירות שלהם

יעל אסיף:  אנחנו עכשיו מבצעים בדיקה משפטית על הנושא של הפיצוי של המשכירים

יעל אסיף:  יש עם זה בעיה משפטית

נעמה לזימי: אז את אומרת שאתם בודקים את זה

יעל אסיף: בנושא של בתים שנפגעו פגיעה ישירה – אין עם זה בעיה משפטית

יעל אסיף:  יש בעיה עם בתים שלא נפגעו בפגיעה ישירה

יעל אסיף:  יש עם זה בעיה

נעמה לזימי: רגע, אבל את אומרת שאתם בודקים את זה – זה דבר חיובי

יעל אסיף: אנחנו בודקים את זה, אבל יש עם זה בעיה

יעל אסיף:  אני לא יודעת אם יימצא לזה פתרון

יעל אסיף:  זה עדיין בבדיקה

יעל אסיף:  אבל אנחנו כן חושבים שיחד עם זאת - - -     

נעמה לזימי: הבעיה היא משפטית?     

יעל אסיף: כן

שוהם שלומי: איך ניתן לשכור שתי דירות מהמענק הזה? אני מנסה להבין

שוהם שלומי:  הוא לא מממש את מטרתו אם אני צריכה להמשיך לשלם על הדירה הראשונה

נעמה לזימי: היא בעצם נאלצה לחזור להורים שלה כי אין לה אפשרות לשכור שתי דירות

שוהם שלומי: אין

שוהם שלומי:  אין לי אפשרות לקחת עוד דירה

שוהם שלומי:  אין לי

יעל אסיף: אם לא הייתה מלחמה אז היית צריכה לשלם שכר דירה על הדירה שלך

שוהם שלומי: והיה לי מקום עבודה, והייתי נשארת בדירה שלי

יעל אסיף: היום את לא גרה שם, אז המדינה מונעת ממך לשלם פעמיים

יעל אסיף:  היא נותנת לך את ה-6,000 שקל

שוהם שלומי: לא

יעל אסיף: את ממשיכה לשלם פעם אחת, כמו שהיה לפני המלחמה

שוהם שלומי: אבל איפה אני אמורה לגור? אצל ההורים? להישאר אצל ההורים?      

יעל אסיף: לא, במקום אחר

מתן זוארץ: אבל מאיזה כסף?     

שוהם שלומי: אני צריכה לשכור דירה

מתן זוארץ: אנחנו צריכים לקנות ציוד, ארון

יעל אסיף: אבל זו בדיוק הטעות – הציוד הוא לא קשור למענק

שוהם שלומי: כמה עולה שכר דירה היום, למשל, אם אני מחליטה עכשיו לקחת דירה בצפת? מה עלות שכר הדירה שאני עכשיו נאלצת לשלם גם בצפת?     

יעל אסיף: לא מעל 6,000 שקלים

שוהם שלומי: אבל אני משלמת 3,200 במטולה

יעל אסיף: אבל ה-6,000 את מקבלת

שוהם שלומי: אבל מה-6,000 יורד לי 3,200

אפרת אורן: אבל גם קודם היית צריכה, סליחה שאנחנו נכנסות ככה לדברים - - -     

שוהם שלומי: אבל הייתה לי עבודה קודם

אפרת אורן: נכון, נכון

שוהם שלומי: היה לי איך לכסות את ההוצאות שלי באזור שגרתי בו, במרכז החיים שלי

שוהם שלומי:  אין לי כרגע איך לעשות את זה

יעל אסיף: את משלמת 3,200 במטולה, כמו ששילמת קודם - - -     

שוהם שלומי: לא

שוהם שלומי:  זו עמדה פשוט מנותקת

נעמה לזימי: אם עבדת לפני - - -     

שוהם שלומי: אי אפשר, אני עבדתי עם חקלאי במטולה

שוהם שלומי:  הייתי עובדת אצלו בחופשים

שוהם שלומי:  אין לי שום דרך לשכור עכשיו שתי דירות

שוהם שלומי:  זו עמדה פשוט מנותקת לחלוטין מהשטח

שוהם שלומי:  6,000 שקלים זה לא, אי אפשר היום לשכור במדינה הזאת שתי דירות בפחות מזה

שוהם שלומי:  אי אפשר אם 3,200 הולך לי על מטולה

נעמה לזימי: תראי, שוהם, אנחנו נעשה דיון המשך על הסוגייה הזאת

שוהם שלומי: פשוט לא יכול להיות

נעמה לזימי: זו סוגייה שנעשה דיון רק עליה תוך שבועיים

נעמה לזימי:  אני גם אתן לרשויות להתארגן, אולי יהיו פתרונות שכן נמצא אותם

נעמה לזימי:       אני כן רוצה להגיד לכם על הסיפור עם המעסיקים, הוא מורכב

נעמה לזימי:  נגיד, חקלאי כזה שהוא בהפסדים, שנרקב לו היבול, הוא לא יכול

נעמה לזימי:  זה מצבים שהם פחות הופכים להיות בלתי נתפסים באזורים האלו

נעמה לזימי:  ואין להם איך לעשות את זה

נעמה לזימי:  אני גם יצאתי לקטיף, והייתי יחד עם כל עם ישראל בדבר הזה

נעמה לזימי:  מה שקורה שם – אנחנו אפילו לא יכולים ללכת לעזור

נעמה לזימי:  אין מה לעשות

נעמה לזימי:  המקום הוא פשוט שטח הפקר בגלל הסיטואציה

נעמה לזימי:  אז ברור שאין פיצוי

נעמה לזימי:  עכשיו, אני באמת רוצה להגיד לך – האוכלוסייה הזאת, ברובה, היא עובדת שעתית, בלי קשר

נעמה לזימי:  היא לא בתוך המתווה

נעמה לזימי:  היא לא

נעמה לזימי:  זו ממש אוכלוסייה שהופקרה במהות שלה

נעמה לזימי:  ולכן, חייב להימצא כאן איזשהו פתרון

נעמה לזימי:      עכשיו, אני לא אומרת 100%

נעמה לזימי:  כולנו מבינים שיש פה איזשהו משהו שצריך להיות במתווה שייתן פתרון כלשהו, אבל חשבון בדירה אחת, נגיד היא שוכרת עוד דירה, משאיר אותה עם חובות

נעמה לזימי:  הדור הזה הוא דור אחראי – היא עשתה בחקלאות, הלכה ללמוד

נעמה לזימי:  בחרה באזור שמאפשר לה גם להיות סטודנטית וגם לשכור דירה

נעמה לזימי:  לא את האזורים היקרים ביותר, לא שאני אומרת שזה צריך להיות של סטודנט

נעמה לזימי:  אבל היא עשתה את הכל בצורה הכי אחראית שיכולה להיות מבחינתה

נעמה לזימי:  היא, את הערכות המצב שלה עשתה נכון, הכל התנגש פשוט בצורה הכי גרועה

נעמה לזימי:  עכשיו, אין פה אשמים כמו שיש פה אחראים לקחת אחריות בסוגייה הזו

נעמה לזימי:  בסוף, ברור לי שזו גם החלטה של ממשלה, אז רשות המיסים פה מסבירה את מדיניות המדינה, אז אין לי איזה כעס

נעמה לזימי:  יש פה ויכוח שהוא צריך להיות גם עקרוני וגם להביא פתרונות, וגם אנחנו צריכים לחתום על זה

נעמה לזימי:      אנחנו גם נוציא מהוועדה מכתב ספציפי, חד משמעי, על הסיפור הזה, אוקיי? זה יקרה גם בסיכום

נעמה לזימי:  אני כן רוצה שנעבור הלאה

נעמה לזימי:  ויהיה דיון עוד שבועיים רק על הדבר הזה, כי הוא פשוט סוגייה, גם משרד המשפטים הטריד אותי שהם לא על זה

נעמה לזימי:  אני הייתי בטוחה שהייעוץ המשפטי על זה

יעל אסיף: אני רק רוצה להדגיש עוד פעם – אם יש מישהו שהדירה שלו נפגעה ויש לו תכולה בדירה, אם הוא יודע שהיא נפגעה ויכול להציג תמונה או איזה משהו כזה, אז הוא יכול, ובדרך כלל יש לרשויות, לרשות המקומית, לבעלים של הדירה

יעל אסיף:  אנחנו נתקלנו במצבים כאלה, גם בעוטף

יעל אסיף:  וגם בעוטף, בימים הכי קשים, הצליחו להציג לנו תמונות

יעל אסיף:  אנחנו מפצים על נזק, אז אם אנחנו נדע שהדירה ניזוקה אפשר כבר עכשיו לקבל פיצוי על התכולה

יעל אסיף:  אין צורך לחכות

נעמה לזימי: נכון, וזה חשוב

יעל אסיף: וזה לא קשור למענק הסיוע

יעל אסיף:  יכולים לפנות, להגיש תביעה, ויש פיצוי על התכולה

נעמה לזימי: אגב, לא בטוח שהרבה צעירים מודעים לזה

נעמה לזימי:  כי זו סוגייה - - -     

יעל אסיף: בשביל זה אני אומרת את זה

נעמה לזימי: זה חשוב ממש שאמרת את זה, כי פיצויים על תכולה, זה גם משהו

נעמה לזימי:  גם בתוך הקבוצות שלכם, אם יש אוכלוסייה שיש לה פגיעות ישירות בבתים ויש בעיה של תכולה, אז זה חשוב

שוהם שלומי: הבעיה היא שנגיד בעל הדירה שלי היה מאוד חביב ושלח לי תמונות

שוהם שלומי:  הוא לא בדק את הנזק לחפצים ולציוד, למעשה הוא בדק את הנזק למבנה, כי על זה הוא מדווח

שוהם שלומי:  אני אמורה לדווח על נזק לרכוש

שוהם שלומי:  יש כרגע בעיה להגיע למטולה

שוהם שלומי:  אני גרה 500 מטר מהגבול

שוהם שלומי:  הגישה לשם היא לא פשוטה בכלל

שוהם שלומי:  אנחנו קיבלנו - - -     

נעמה לזימי: יש לזה פתרון?     

אפרת אורן: אם אפשר, אם יהיה מישהו ביישוב שיכול לצלם תמונות מהפנים של הדירה ואנחנו נראה שיש הרס טוטלי בדירה – אפשר פשוט לשלוח לנו את התמונות האלה ולפתוח פנייה במוקד שלנו, ולצרף את התמונות

אפרת אורן:  ואנחנו משלמים בגין הנזק

יעל אסיף: עוד משהו שחשוב להסביר – הפיצוי בגין תכולה, הוא בנוי על תקרות, לפי הרכב מספר האנשים שגר בדירה

יעל אסיף:  זאת אומרת, לא צריך להוכיח פרטנית מה היה לך בדירה ולהתחיל להציג קבלות על כל דבר

יעל אסיף:  אם הבית הוא בהרס טוטלי, אז זה לא רמה כזאת

שוהם שלומי: צריך לבדוק עם כיתת הכוננות או עם מי שנמצא שם אם הם יכולים כרגע לעשות את הדבר הזה

יעל אסיף: אני יכולה להגיד מהניסיון שלנו מול העוטף שממש, בקיבוצים

שוהם שלומי: הצפון כרגע - - -      

נעמה לזימי: מנהלת הוועדה פה אומרת שדרך כוחות הביטחון אפשר

יעל אסיף: לא, אני יודעת, אבל גם בעוטף, בימים הכי קשים שהיו בהתחלה, עוד לפני שצה"ל היה בתוך עזה, הצלחנו לקבל תמונות

יעל אסיף:  עוד פעם, לא צריך עכשיו תמונות פרטניות של כל פריט שהיה בבית

יעל אסיף:  מספיק שרואים שהבית נפגע בצורה קשה, נהרס, אז הפיצוי הוא לפי מדרגות, ואין צורך בהוכחה פרטנית

נעמה לזימי: בסדר גמור

דפנה סידס-כהן: אז לצורך העניין, גם התמונות לגבי ההרס של המבנה – יפצו את הציוד?     

אפרת אורן: לא, אנחנו צריכים לראות, שתהיה לנו איזושהי התרשמות כללית מהפנים של הבית

אפרת אורן:  אם אנחנו נראה דירה שהיא חורבן מוחלט, אז את תוכלי לקבל את מלוא הפיצוי, את התקרה

שוהם שלומי: אז באמת אני אנסה

נעמה לזימי: תנסי לראות מה קורה

שוהם שלומי: אבדוק אם כיתת הכוננות יכולה לצלם עבורנו את הבתים

נעמה לזימי: כן, את התכולה

שוהם שלומי: אבל, לא עלתה כרגע הצעה כזו

שוהם שלומי:  נבדוק את זה וננסה להבין

שוהם שלומי:  אבל צריך לפתור את הסוגייה הזאת של שכר דירה, כי המשכירים כנראה לא שמעו על העניין הזה שהם יכולים לגשת למס הכנסה, או דרך מס רכוש לקבל פיצוי על אובדן השכירות

אפרת אורן: רק במקרה של פגיעה ישירה בשלב הזה

שוהם שלומי: כן, יש פגיעה ישירה

שוהם שלומי:  אני פתחתי את הקבוצות, את הקבוצה הזו, רק למי שיש לו פגיעה ישירה ואין לו לאן לחזור ביום שלמחרת

יעל אסיף: אנחנו ניקח ממך עכשיו את הפרטים, ונבדוק

נעמה לזימי: כן, מעולה

מתן זוארץ: גם צריך שזה יהיה בהיר מה הפיצויים שהולכים לבעל הדירה ומה לציוד, כי יש פה הרב הפרצות

אפרת אורן: שוב, השאלה היא כמובן למי שייכת התכולה

אפרת אורן:  אם התכולה שייכת לשוכר, אז השוכר זכאי

אפרת אורן:  שי שני פיצויים, צריך להבדיל; יש פיצוי נפרד למבנה ופיצוי נפרד לתכולה

אפרת אורן:  ולכן, אם התכולה שייכת לשוכר אז השוכר הוא זה שזכאי להגיש את התביעה בגין התביעה, וכמובן שבעל הדירה יגיש את התביעה בגין המבנה

אפרת אורן:  אם חלק מהתכולה - - -     

שוהם שלומי: עוד משהו שאני אשמח רגע להעלות

שוהם שלומי:  נגיד, מקרה של הדירה שלי הייתה פגיעה ישירה - - -     

נעמה לזימי: לא, אבל תקשיבו, מקרים פרטניים

שוהם שלומי: לא, לא, זה נוגע לעוד

שוהם שלומי:  יש פגיעה שהציוד כרגע, אין לבית חלונות, הכל קרס, התנפץ, ולמעשה הציוד שלי עכשיו ממשיך כל יום שעובר להיהרס ולהינזק – חולדות, עכברים, רטיבות, הכול

אפרת אורן: כן, נכון

שוהם שלומי: אז אני מגישה עכשיו, ויכול להיות שבעוד חצי שנה בכלל הכל יהיה במצב אחר לגמרי

אפרת אורן: אז אני שוב אומרת שאם אנחנו נתרשם שיש חורבן מוחלט ולא מדובר בפגיעה קלה - - -     

נעמה לזימי: אבל שוב, זה פרטני

אפרת אורן: זה בכל זאת חשוב לומר, שאם אנחנו מתרשמים שיש פגיעה קשה אנחנו ניתן

אפרת אורן:  הפיצוי מוגבל בתקרה, אז אנחנו ניתן את מלוא התקרה

אפרת אורן:  אנחנו לא נתחיל לדקדק איזה חפץ נפגע ואיזה לא

אפרת אורן:  לכן, גם אם זו פגיעה ישירה עכשיו של חורבן מוחלט וגם בעוד חודשיים – הפיצוי יהיה אותו פיצוי

נעמה לזימי: אני כן רוצה להגיד רגע משהו כדי לחתום את הדיון הזה

נעמה לזימי:  בסוגיות של מס רכוש, ברגע שמס רכוש מגיע ומביא – אני לא שמעתי תלונה אחת עד כה, ודיברנו עם מספיק

נעמה לזימי:  זאת אומרת, המחלוקת שלנו היא מה שלא נכנס במס רכוש; פיצויי שוכר-שוכרים – כל הדבר הזה, זה המחלוקת

נעמה לזימי:  אבל, עשינו כבר דיון קודם, וגם ממה שאני רואה בוועדת הכספים ומה שמגיע – כשמס רכוש, מה שמתאפשר להם, הם גוף מקצועי

נעמה לזימי:  השיקול של חסכון כלכלי הוא לא בתוך הגוף הזה

נעמה לזימי:  הם מעסיקים שמאים חיצוניים, אני יודעת

נעמה לזימי:  אנשים שם לגמרי עושים עבודה מקצועית

נעמה לזימי:  אז פה אין מה לדאוג, אוקיי? חשוב רק להבהיר

שוהם שלומי: לא, זה בסדר

שוהם שלומי:  אנחנו פשוט לא יודעים, אז לי חשוב להבין ולהעביר הלאה

נעמה לזימי: חד משמעית

שוהם שלומי: כי אנחנו פשוט לא יודעים

שוהם שלומי:  אין ממש בהירות לנושא שלנו – לציוד שיש לו פגיעה עכשיו לאורך זמן ומה עושים

שוהם שלומי:  אני אעביר את זה הלאה, את מה שאמרתם

נעמה לזימי: בסדר

נעמה לזימי:  הסוגייה הובהרה

יעל אסיף: אז אני אקח ממך פרטים, ונהיה איתך בקשר, כמי שמנהלת את הקבוצה הזאת

יעל אסיף:  נרכז את זה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  אני מודה גם לכן

שוהם שלומי: תודה רבה

נעמה לזימי: שוב, הביקורת היא על מה שלא נכנס

נעמה לזימי:  אתן מסבירות את המדיניות, זה לא אליכן

אפרת אורן: כן

נעמה לזימי: אני פשוט חושבת שיש כאן לקונה שהיא באמת מצריכת פתרונות אחרים

אפרת אורן: יכול להיות שהיא באמת מצריכה מענים שהם גם לא אצלנו

נעמה לזימי: אולי בהוראת שעה

נעמה לזימי:  תשמעו, הסוגייה הזאת היא באמת חריגה, וצריך לעשות את זה נקודתית למלחמה

נעמה לזימי:  צריך לבחון את זה

נעמה לזימי:  כמו מתווה הפיצויים

נעמה לזימי:  אני רוצה לעבור למנהלת תקומה ורשות הצעירים

נעמה לזימי:  דן שכטר כהן, מנהלת תקומה, מנהל תחום פרויקטים ומטה

נעמה לזימי:  תודה לכן, רשות המיסים, על התשובות המפורטות

נעמה לזימי:  שלום דן, תודה שאתה פה

שמעון גרידי: אני רק אגיד מילה

נעמה לזימי: בטח, שמעון מרשות הצעירים, כן

שמעון גרידי: יש חשיבות שמנהלת תקומה רואה את הצעירים

נעמה לזימי: אני ממש מסכימה עם זה

נעמה לזימי:  אני גם הופתעתי לטובה מהנושא הזה, אז חשוב לציין את זה, ואתה צודק

נעמה לזימי:  אוכלוסייה שהיא נפגעת באופן ספציפי

נעמה לזימי:  כן

דן שכטר כהן: אז אני אגיד שבאמת המנהלת רואה את הצעירים כחלק משיקום והתחדשות חבל העוטף

דן שכטר כהן:  אנחנו מתמקדים בחבל 0 עד 7 ק"מ מהגדר – חבל תקומה

דן שכטר כהן:  ועכשיו אנחנו בעצם עד מרץ נדרשים להגיש לראש הממשלה תוכנית חומש לשיקום

דן שכטר כהן:  אז כרגע המיקוד של המנהלת הוא הטווח הבינוני והארוך

דן שכטר כהן:  הסוגיות המיידיות והבעיות הרוחביות של המפונים – אנחנו שומעים אותן

דן שכטר כהן:  המיקוד וההגדרה של המנהלת הוא פחות שם, אבל אנחנו שומעים את זה

דן שכטר כהן:  אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם תוכנית "ית"ד", עם רשות הצעירים, עם אלישבע ושמעון

דן שכטר כהן:  אז אנחנו מנסים לעזור ולפתור, אבל כן חשוב להגיד שהמיקוד שלנו הוא כרגע הטווח הבינוני והארוך

דן שכטר כהן:  אז עד מרץ, מה שנדרש אצלנו לעשות הוא בעצם הרבה שיתופי ציבור, להגיע לאוכלוסיות - - -     

נעמה לזימי: יש לכם נתונים כמה צעירים יש תחת זה?     

דן שכטר כהן: אין לי את זה מסודר, אבל נכון ל-6 באוקטובר זה היה, בשדרות זה 30% בעיר של 36,000 אנשים, ובגילאי 18 עד 35, וביישובי האחרים זה נע באזור ה-20% עד 40%, של האוכלוסייה הזאת בכל יישוב

דן שכטר כהן:  אז יש לא מעט צעירים בחבל הארץ

דן שכטר כהן:  כמובן, מכללת ספיר, שהיא אבן שואבת, ומקום שמשאיר את הצעירים מעבר לתקופתם כסטודנטים

נעמה לזימי: נכון

דן שכטר כהן: אז יש לנו פה באמת אתגר לשתף את הצעירים ולא רק להחליט מלמעלה

דן שכטר כהן:  ואנחנו עובדים פה בשיתוף פעולה עם הרשויות ועם השותפים מהחברה האזרחית קרן גנדיר

דן שכטר כהן:  עשינו כבר כמה מפגשים, ובקרוב גם נצא לשיתוף ציבור

דן שכטר כהן:  יש לנו במנהלת יחידה של שיתוף ציבור ברשות לירית סרפוס, שהייתה במשרד רוה"מ

דן שכטר כהן:  זה בגדול

דן שכטר כהן:  ומאחורי הקלעים אנחנו באמת מנסים לסייע במקרים פרטניים ומה שמגיע אלינו, ולעזור גם לפתור בעיות רוחביות

דן שכטר כהן:  אבל המיקוד הוא טווח בינוני עד ארוך

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  אני מקווה שבפעם הבאה יהיו גם יותר נתונים באמת במובן הזה, כי זה גם באמת משמעותי

נעמה לזימי:  גם בדיון שעשינו לפני כן על צעירים חסרי עורף משפחתי, אז אותם צעירים חסרי עורף משפחתי שבאמת נמצאים בספיר – הייתה להם איזושהי פגיעות גדולה יותר, אז כדאי גם לאפיין את האוכלוסיות האלה בתוך המענים

נעמה לזימי:  אני כן רגע רוצה להוסיף משהו לנו

שמעון גרידי: אני אולי אגיד רגע בקשר לנתונים

שמעון גרידי:  יש בעיה קשה עם נתונים של מפונים

שמעון גרידי:  בהתחלה זה היה של משרד התיירות

שמעון גרידי:  כרגע אנחנו רואים הרבה צעירים שוכרים דירות לבד, ואין שום דבר שמארגן ויודע איפה הצעירים נמצאים וכמה באמת מפונים

שמעון גרידי:  אנחנו כרגע מנסים לבנות יותר, כשיהיה כוח אדם, שיוכלו גם לרכז

נעמה לזימי: אז שמעון, תן לי להציע משהו

נעמה לזימי:  אני אגיד לך

נעמה לזימי:  מובנת לי המורכבות פה, כי זאת אוכלוסייה שפשוט שוכרת עצמאית ומתנתקת לא פעם מהדיווח הממסדי, מכורח הנסיבות

נעמה לזימי:  שווה לעשות פה איזשהו שולחן עגול עוטף עם קבוצת האוכלוסייה

נעמה לזימי:  אולי אנחנו נעזור גם לחבר חלק והכל

נעמה לזימי:  ואז לייצר רגע איתם, לזקק קצת מענים

נעמה לזימי:  זה ייתן לכם הרבה כלים לעבוד איתם

נעמה לזימי:  זה לא מחייב אתכם

שמעון גרידי: אנחנו עושים את זה כבר

נעמה לזימי: כן? זה מעולה

שמעון גרידי: יחד עם, זה כן, זה קורה

מתן זוארץ: שיתוף פעולה עם מערך הדיגיטל והמוסד לביטוח לאומי – כל שבועיים או כל תקופה אנחנו צריכים למלא למענק אכלוס

מתן זוארץ:  אז אולי נתנה את זה במילוי שאלון איפה הם נמצאים, מה הם צריכים

מתן זוארץ:  ככה שכדי לקבל מענק אכלוס צריך באמת למלא

נעמה לזימי: לא, לא הייתי מוסיפה תנאים כדי לקבל מענק אכלוס

נעמה לזימי:  את זה לא הייתי עושה

מור הובר: לא כל כך הרבה שנים אחורה, בתקופת הקורונה, היו ועדות רח"ל, שהרשויות צלצלו באופן פרטני לאנשים

מור הובר:  עברו טלפונים בן אדם אחרי בן אדם, ובדקו מה מצבו ואיפה הוא נמצא

מור הובר:  עשו את זה דרך ועדות רח"ל, ואפשר לעשות את זה גם היום דרך ועדות רח"ל של הרשויות המקומיות המפונות או הקולטות

מור הובר:  גם היום אפשר ליישם את זה בקלות

נעמה לזימי:  איך אתה מגדיר את זה? ועדות רח"ל?     

מור הובר: ועדות רח"ל של הרשויות המקומיות, דרך מכלול אוכלוסייה או מכלול מידע על הציבור

מור הובר:  בתקופת הקורונה הרימו טלפונים לאנשים כדי לבדוק מה איתם; "אתה בבית?", "איפה אתה נמצא?"

מור הובר:  אני לא מצפה שוועדות של יישובים מפונים יוכלו לעשות את זה, אבל ועדות של יישובים קולטים לחלוטין ערוכות

מור הובר:  יש מוקדי טלפונים, יש מתנדבים עבור העניין, ואפשר לצלצל לכולם בתקופה קצרה יחסית

נעמה לזימי: אגב, שמעון, גם אם זה יהיה מדגמי כדי להבין, זה ייתן לנו משהו

שמעון גרידי: אני אגיד, אתה מעלה את הבעיה – ועדות קולטות, אנחנו, הרי, לא יודעים מי קולט

שמעון גרידי:  זה בדיוק הסיפור

מור הובר: זה לא משנה

מור הובר:  יש לכם את הטלפונים מהרשות הנמצאת

מור הובר:  אתה יכול לגשת אליהם לפי תעודת זהות

שמעון גרידי: הרשויות המפונות, אנחנו בקשר איתן

שמעון גרידי:  וגם הם מפונים

שמעון גרידי:  זה מה שאמרתי – אנחנו כרגע מתכננים, ואנחנו מחכים שזה יאושר, להוסיף כוח אדם ספציפי שהם יתחילו לרכז את זה

שמעון גרידי:  אני אגיד שהחשיבות הזאת היא לא רק כדי לדעת מה קורה איתם עכשיו כדי לתת את המענים עכשיו, יש לנו חשיבות שגם כן בסוף אנחנו רוצים שהצעירים האלו יחזרו לחבל תקומה

שמעון גרידי:  הם העתיד

נעמה לזימי: נכון

שמעון גרידי: ולכן, החשיבות בלגבש אותם; לדעת איפה הם נמצאים; מה הם הצרכים שלהם עכשיו ואיך לגבש אותם כדי להמשיך – זה הרבה יותר רחב מאשר רק לדעת את הנתונים

שמעון גרידי:  לכן, אנחנו בונים את זה כרגע

מור הובר: מבורך

מור הובר:  זה מתחיל בנתונים, ואם צריך אנחנו גם פה כדי לעזור ולסייע

שמעון גרידי: תודה

נעמה לזימי: ואני מעדיפה להיעזר בהם

אורי אור: אם אפשר להתערב, התעסקתי בזה

אורי אור:  לשלטון המקומי יש את הנתונים האלה, למועצות האזוריות יש את הנתונים

אורי אור:  הם עוקבים בן אדם בן אדם אם הוא מפונה, אם הוא יישן ביישוב באותו לילה או לא

אורי אור:  בעוונותיי הייתי עכשיו שלושה חודשים בפיקוד העורף – יש להם את הנתונים

נעמה לזימי: למה "עוונותיי"? את המילואים שלי עשיתי בפיקוד העורף

נעמה לזימי:  אין על פיקוד העורף

נעמה לזימי:  לגמרי, אתה גם צודק

נעמה לזימי:  וגם אני אומרת, שמעון, בסוף, גם אם לוקחים מהרשויות את אותה קבוצת אוכלוסייה ואז עושים איזשהו אקט מדגמי של טלפונים וסקירה, זה נותן המון

נעמה לזימי:  אפילו יותר משולחן עגול, במובן הזה, כי רמת הפירוט יכולה מאוד לסייע

נעמה לזימי:  וזה אקט שאתה יכול להשקיע בו שבוע, ואז אתה תקבל המון ידע שילווה אתכם בתקופה הקרובה

נעמה לזימי:  אני רוצה רגע להוציא פה איזושהי הצהרה

נעמה לזימי:  דן שכטר, אתה ממנהלת תקומה, אבל אין מנהלת לשיקום הצפון

נעמה לזימי:  והדבר הזה הוא מאוד-מאוד בעייתי

נעמה לזימי:  ולהיפך, ככל שהדבר הזה נגרר אז אנחנו נמצאים במצוקה שהולכת ומתרחבת ואין תכלול ואין את אותו גורם

נעמה לזימי:      אני באמת חושבת שצריך להוציא קריאה להקמת מנהלת לשיקום הצפון

נעמה לזימי:  אני אוציא את זה גם כפנייה אישית

נעמה לזימי:  לא יודעת כמה יש לזה ערך, אבל צריך כן לדבר על זה ולהציף את זה

דן שכטר כהן: הוקמה מנהלת לשיקום הצפון, לא?     

נעמה לזימי: לא

נעמה לזימי:  לא הוקמה

נעמה לזימי:  תראה, לא היה ספק, ברגע שהכל התחיל, שחייב את תקומה, בגלל שהיה פה טבח מאוד קשה, אסון מאוד קשה

נעמה לזימי:  היה צריך לתכלל את זה בהמון-המון סוגיות, ואנחנו לחלוטין הבנו ישר שזה המקום

נעמה לזימי:  אבל ככל שהזמן באמת נוקף הצפון מופקר

נעמה לזימי:  ואנחנו פשוט לא עושים שום דבר שהוא ברמת מדינה

נעמה לזימי:  ברמת מדינה של איך אנחנו לא הופכים את הצפון להיות נטוש

נעמה לזימי:  ואני במקור יחסית מהצפון, אני מהעמק, אז אני יודעת כמה זה חבל ארץ שאנחנו לא רק לא יכולים להזניח – הוא התשובה

נעמה לזימי:  אני חושבת שבסוף חבלי הארץ האלה, אתה יודע, אתה מנגב גליל, הם התשובה לישראל שאנחנו רוצים ורוצות לראות כאן

נעמה לזימי:  ואנחנו חייבים בזמן הזה להבין שגם זה חלק מהמאמץ הלאומי

נעמה לזימי:       אני לא יודעת להגיד מה השוני באותן מנהלות, אבל הייתי כן רוצה שתקום מנהלת לשיקום הצפון

נעמה לזימי:  היא, ככזו, גם צריכה להכליל את קבוצת הצעירים בתוכה, מן הסתם

נעמה לזימי:  אבל את הדילמות הנוספות, שהן תעסוקתיות והן ביטחוניות, בראש ובראשונה – אזורי קו התפר

נעמה לזימי:  למשל, החלטת ממשלה שהשנה בוטלה של פיצוי אזורי קו התפר, זו החלטה מאוד משמעותית שהייתה והיא פגעה בהם מאוד

נעמה לזימי:  ואנחנו צריכים להבין את זה

נעמה לזימי:  או כשלוקחים את הטבות המס ליישוב כמו יאנוח-ג'ת וכאלה, אז יש לזה השלכות לאזורים שהם גם ככה לא נמצאים במקום הכלכלי הכי טוב שישנו

נעמה לזימי:       ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מסתכלים על האזור הזה כאזור בעדיפות, שהמדינה מבינה שהיא צריכה לאכלס אותו מחדש ולתת את הדעת על מה שקורה בו

נעמה לזימי:  מאוניברסיטה כתל חי ועד דברים אחרים, שהם חלק, בסוף, מביצור המקום הזה של צפון כאבן שואבת ולא מתרוקנת

נעמה לזימי:  אז אנחנו נוציא על זה גם איזשהו משהו

נעמה לזימי:  זה באמת ההצהרה פה שצריכה להיעשות, ואני חושבת שזה נכון

נעמה לזימי:  ותודה, דן, קודם כול

נעמה לזימי:  אני בטוחה שזה באיסוף ושיהיו עוד דברים, אבל אני ממליצה שבתקופה הקרובה תתכנסו לאיזושהי הבנת צרכים יותר ברורה

נעמה לזימי:  כי גם אזור הנגב המערבי סובל מנטישה, לצערי, למרות שהוא היה בפריחה מדהימה של צעירים בתקופה האחרונה

נעמה לזימי:  פריחה שהיא אפילו מרגשת

נעמה לזימי:  והוא סובל עכשיו מבעיה שצריך לתת עליה את הדעת

נעמה לזימי:       ולכן, זה שהקמתם פונקציה כזאת זה דבר מבורך

נעמה לזימי:  אני באמת חושבת שחשוב להבין שצעירים הם חיות של מקום

נעמה לזימי:  כשיש הגירה שלילית של צעירים המקום בשקיעה

נעמה לזימי:  תודה

נעמה לזימי:  אני רוצה לעבור למשרד החינוך, לאתי סאסי, בזום

אתי סאסי: כן, אני אתכם

נעמה לזימי: תודה, אתי, שלום

נעמה לזימי:  אני אכוון – כמה סוגיות יש לנו אלייך, ותודה גם שהצטרפת אלינו; אז יש לנו את סוגיית הכרת ההתמחויות לצוותי הוראה מפונים, מיצוי כוח אדם - - -     

אתי סאסי: אז אני אענה על הסוגייה הזו

אתי סאסי:  קודם כול, יצא מכתב ממשרד החינוך שמפרט את המתווה לגבי כל אחד מהסוגיות שעולות בשלב הזה והגיעו אלינו

אתי סאסי:  נתחיל עם זה שכל מה שנוגע למתמחים שפונו מבתיהם והם נמצאים במקום שהוא לא היה אמור להיות המקום הראשוני, הם יקבלו מעטפת מותאמת על ידי אגף כניסה להוראה וקשרי אקדמיה לשדה

אתי סאסי:  הם יקבלו הוראה מותאמת, כדי שהשנה הזאת תוכר להם כשנת התמחות

אתי סאסי:  לא תהיה בעיה וכולם יקבלו את המעטפת הנדרשת כדי שהשנה הזאת תוכר להם

אתי סאסי:  אז זה לגבי השאלה הראשונה של המתמחים

אתי סאסי:  גם אנשי מילואים שגויסו, גם כאן שלב הכניסה להוראה יותנה במענים חלופיים לתקופה שממנה הם נעדרו, וייבנו מענים ייחודיים לכל אחד מהאנשים שנעדרו מסיבה זו או אחרת

נעמה לזימי: ולגבי נשירה של סטודנטים או תלמידי תיכון?     

אתי סאסי: נשירת סטודנטים, זה משהו - - -     

נעמה לזימי: ניתן לאורי מהמל"ג לדבר איתנו על זה

אתי סאסי: אוקיי

אתי סאסי:  לגבי סוגיית נשירה של תלמידים, ואנחנו מדברים על התלמידים היותר בוגרים, אני משערת

אתי סאסי:  מדובר פה בוועדת צעירים

נעמה לזימי: כן

אתי סאסי: אז אנחנו נחלק את התשובה שלי לשתיים; האחת – תלמידים נושרים לפני ה-7 באוקטובר, מי שהוגדרו על ידי משרד החינוך כתלמידים נושרים אותרו על ידי האגף

אתי סאסי:  יש לנו מיפוי של כלל התלמידים

אתי סאסי:  עודכנה תוכנית הלמידה האישית שלהם, של כל תלמיד מפונה, בהתאם ובתיאום עם מדריכי שח"ר במחוזות

אתי סאסי:  יש לנו בכל מחוז יש לנו ממונה שח"ר, שזה אומר ממונה - - -     

נעמה לזימי: כמה הם היו בסך הכול?     

אתי סאסי: יש לנו בערך 900 תלמידים שפונו מבתיהם והם מוגדרים כתלמידים בסיכון

אתי סאסי:  כל אחד מהתלמידים האלה אותר

אתי סאסי:  יש לנו עבודה עם קב"סים, מיפוי של התלמידים, רשימה של כל אחד מהתלמידים המפונים

אתי סאסי:  שיבוץ עובדי אגף ילדים ונוער בסיכון בתוך מרכזי "יחד", זה המרכזים שבהם שוהים הילדים

אתי סאסי:  זה כדי לאתר את הילדים, כדי לתת להם תוכנית מותאמת

אתי סאסי:  ומדובר פה במעט ילדים

אתי סאסי:  רוב היישובים שפונו, לפחות בעוטף עזה בהתחלה, הם יישובים חזקים ויש לנו מעט ילדים שנושרים שם

אתי סאסי:  החלק השני של התשובה שלי, מתייחס לתלמידים שלא היו תלמידים בסיכון, ועכשיו בשל המצב החדש מתקשים להגיע למסגרת החינוכית – מה שיכול להיות מאוד מובן וברור

אתי סאסי:  הם עברו טראומה, נמצאים במקום שהוא לא מוכר להם

אתי סאסי:  הם שובצו ושולבו בבתי ספר שהם לא מכירים אותם

אתי סאסי:  כל השילוב הזה הוא שילוב מאוד-מאוד מורכב

נעמה לזימי: יש לנו נתונים כמה כאלה יש?     

אתי סאסי: אז אנחנו מעריכים שיש כ-1,200 ילדים כאלה

אתי סאסי:  אני רוצה רגע לסיים ולהגיד באופן כללי שאנחנו מעריכים שכל התלמידים שהם בני נוער בשלב הזה, הם נמצאים בשלב שהוא לא פשוט להם, וקשה להם מכל מיני סיבות

אתי סאסי:  ואלה סיבות שהן מובנות גם לנו כמבוגרים, כי גם לנו הסיפור לא פשוט

אתי סאסי:  אנחנו מעריכים שיותר מ-80% מהילדים, תהיה להם החלמה טבעית

אתי סאסי:  זאת אומרת, הזמן, החזרה לבתים, ההשתלבות מחדש בבתי הספר שמוכרים להם – זה יהיה משהו שהוא ייעשה באופן טבעי

אתי סאסי:  אנחנו קוראים לזה החלמה טבעית

אתי סאסי:  וחלק מהילדים שנמצאים במצב סיכוני זמני, זה אומר שרק עכשיו אנחנו יכולים להגיד שיש איזשהו מצב סיכוני שיעבור, יחלוף, והם צריכים איזושהי תמיכה ממשרד החינוך, מהשירותים החינוכיים שהמשרד והרשויות המקומיות יכולים להעניק להם

אתי סאסי:      ולכן, אנחנו פיתחנו תוכנית שתפעל בשלושים מוקדים, עם כ-1,200 תלמידים

אתי סאסי:  תוכנית שיש בה ליווי הרבה יותר צמוד לילדים האלה

אתי סאסי:  על כל עשרה תלמידים יש מעין מחנך כיתה, מתרגלים

אתי סאסי:  עבודה עם התלמידים החל משמונה בבוקר ועד 11 בלילה

אתי סאסי:  לא יודעת אם שמונה בבוקר, בדרך כלל נתחיל איתם קצת יותר מאוחר, בהתאם למאפיינים של בני הנוער

אתי סאסי:  אבל זה עד שעות אחר הצהריים המאוחרות

אתי סאסי:  וניתנת עוד מעטפת שהם נדרשים לה כדי לחזור לשגרה

אתי סאסי:  כי אנחנו לא רוצים שהילדים האלה יהיו בסופו של דבר, יצטרפו לילדים בסיכון שאנחנו מכירים לפני ה-7 באוקטובר

אתי סאסי:  אז זה לגבי השאלה הזו

נעמה לזימי: תודה, אתי

נעמה לזימי:  אני רק רוצה לסיים עם שאלה אחת

נעמה לזימי:  אני חושבת שחלק מהדברים גם נשלח אחר כך כ"פולו-אפ"

נעמה לזימי:  שאלה על סוגיית מיצוי כוח האדם במעונות של סייעות קבועות – מה קורה עם זה היום? זה היה אתגר מאוד משמעותי

אתי סאסי: כן, אני אתייחס רגע לשתי קבוצות גיל: יש לנו את הקבוצה של לידה עד 3 ויש לנו את הקבוצה של 3 עד 6

אתי סאסי:  בכל אחד מבתי המלון נפתחו בעקרון שתי קבוצות

אתי סאסי:  קבוצה של מעונות היום

אתי סאסי:  לכל פעוט יש תקציב של בין 3,000 ל-4,000 שקלים

אתי סאסי:  הוקמו כבר, ויש מענים כמעט בכל המקומות

נעמה לזימי: אבל, בעצם, הן לא קבועות

נעמה לזימי:  אני מבינה שהן עדיין ארעיות

נעמה לזימי:  זה לא מענה קבוע כרגע

אתי סאסי: ברור, כן

אתי סאסי:  זה מענה שניתן לאוכלוסיית המפונים בתוך המקום שהם גרים בו

אתי סאסי:  ולגבי 3 עד 6, נפתחו מסגרות, וגם, הכל זה מסגרות זמניות כדי לתת מענים לילדים ולשחרר את ההורים כדי שיוכלו לצאת לעבודה

אתי סאסי:  כרגע, אני חושבת שהכל סודר

אתי סאסי:  אני לא שמעתי על שום מקרה שבו יש איזשהו קושי או בעיה

אתי סאסי:  בכל מקרה, אני אומר כאן שלמשרד החינוך יש קו פתוח שמיועד למפונים ומתפנים בהקשר של בתי המלון ומרכזי החינוך בפתחנו

אתי סאסי:  *6552 – לכל מי ששומע אותנו ומעוניין לפנות עם איזשהו קושי או בעיה, אנחנו נמצאים שם

אתי סאסי:  וככל שידוע לי, לא הגיעה אלינו איזושהי סוגייה שקשורה בכוח אדם כזה או אחר

נעמה לזימי: אוקיי, תודה רבה

נעמה לזימי:  אני מודה לך, אתי

נעמה לזימי:  לפני משרד השיכון, אני רגע רוצה לעבור בזום לרויטל לן, בגלל שאני רוצה לחבר את החינוך בכל זאת לטיפול באוכלוסיות צעירות עם מוגבלות, ולראות בנושא הזה איפה זה גם בכללי וגם מתחבר לסוגייה של מערכת החינוך והשכלה

נעמה לזימי:  תודה, רויטל, שהצטרפת אלינו

רויטל לן כהן: תודה רבה על הדיון החשוב הזה

רויטל לן כהן:  אני רוצה באמת לדבר על שתי סוגיות שקשורות לתלמידים עם מוגבלות ולצעירים עם מוגבלות

רויטל לן כהן:  בכל הנוגע לתלמידים נראה שהמשרד מצליח למצוא, גם, לא לכולם אבל לחלקם – פתרונות, אם הם לומדים במסגרות נפרדות

רויטל לן כהן:  אבל בכל מה שקשור לתלמידים משולבים נראה שהדברים לא מקבלים מענה מדויק

רויטל לן כהן:  תלמיד משולב, למשל, זקוק לתומכת חינוכית, מה שנקרא "משלבת", ולא תמיד יש במצב שגרה תומכות חינוכיות אז בוודאי אם התפנו

רויטל לן כהן:  וזה לא מאפשר להם להשתלב

רויטל לן כהן:  ובכל מה שקשור לתמיכות; טיפולים או הוראה מותאמת – יש מחסור חמור גם בשגרה

רויטל לן כהן:  ונוצר מצב שהמפונים שהגיעו בשלב יותר מאוחר לתוך המסגרות או הרשויות הקולטות, לא יכולים לקבל את השירותים שהם היו זכאים להם ביום-יום של השגרה

רויטל לן כהן:  שוב, אני מדברת בעיקר על תלמידים משולבים

נעמה לזימי: איפה היית רואה את הסוגייה של לדייק מה אנחנו מבקשות מהרשויות לעשות כרגע כאקטים מיידיים?     

רויטל לן כהן: קודם כול, אני חושבת שחייבים לעשות מיפוי

נעמה לזימי: כן

רויטל לן כהן: אנחנו מבקשים מתחילת המלחמה מיפוי של התלמידים המשולבים, שלא נמצאים בתוך מסגרות כוללניות, ובוודאי כאלה שלא נמצאים בתוך אזורים כמו בתי מלון או המעברים שהיו עכשיו, אלא נמצאים באופן פרטני עם המשפחות שלהם

רויטל לן כהן:  והמשרד לא מצליח לעשות מיפוי עד התלמיד האחרון, בוודאי לא של תלמידים משולבים

רויטל לן כהן:  אז הדבר הראשון שאנחנו מבקשים זה מיפוי עד התלמיד האחרון

רויטל לן כהן:  אני כל הזמן שומעת איזה משאבים המשרד נותן, מה הם מוציאים

רויטל לן כהן:  אבל הם לא מצליחים ללכת עם השקל עד הקצה כדי לבדוק בתלמיד עצמו – מי קיבל, מי לא קיבל ומה חסר

רויטל לן כהן:  ואין להם גם רישום מסודר של הדברים האלה

רויטל לן כהן:  וזה משהו שאני ממש מבקשת מהוועדה

נעמה לזימי: אגב, אני גם מסכימה איתך, כי היה לנו מקרה ממש כזה שאנחנו פעלנו עם קבוצת פעילים בחיפה, שהם אספו את הנתונים ואז העבירו לנו צרכים שאני העברתי ישירות למנכ"ל משרד החינוך

נעמה לזימי:  הם טיפלו בזה מיידי, אבל את צודקת שזה לא היה מערכתי, זה היה מקבוצת הפעילים שבאו ועשו

רויטל לן כהן: וזה חלק מהבעיה

רויטל לן כהן:  כשאנחנו פונים למשרד התשובה היא תמיד "תנו לנו מקרה

רויטל לן כהן:  שם ותעודת זהות"

נעמה לזימי: נכון, נכון

רויטל לן כהן: אבל זה לא מקרה בודד

רויטל לן כהן:  יש פה משהו מערכתי, והם לא מטפלים מבחינה מערכתית

רויטל לן כהן:  אני יכולה להגיד לך שגם בשגרה, למשל בכל תחילת שנה, כשיש מאות תלמידים שאין להם שיבוצים ולא מתחילים את שנת הלימודים, אנחנו אלה שמעבירים למשרד החינוך רשימות באקסל של התלמידים

רויטל לן כהן:  כי אם הרשות לא מדווחת ואם בית הספר לא מדווח, אין להם שום דרך לדעת

רויטל לן כהן:  ואנחנו, שמדברים עם ההורים, אנחנו מחברים את המידע

נעמה לזימי: אז קודם כול, מה שלא עובד בשגרה לא עובד בחירום

רויטל לן כהן: בוודאי

נעמה לזימי: אם זה מה שקורה כל שנה, לפי מה שאת אומרת, אז בוודאי שבמצב כזה

רויטל לן כהן: נכון

רויטל לן כהן:  זה בעניין החינוך, אבל זה בעניין תלמידים משולבים עד גיל 18

רויטל לן כהן:  יש תלמידים שנמצאים בין גיל 18 ל-21, והם אמורים להמשיך לקבל שירותי חינוך

רויטל לן כהן:  ולא כולם מצליחים לקבל שירותי חינוך, שוב, כי אין מקומות שבהם הם יכולים להיות, ואני לא יודעת עד כמה יש בדיקה של מה הם צריכים או מצבם

רויטל לן כהן:  ומעבר לגיל 21, או מגיל 18 עבור מי שסיים את חוק החינוך שלו, בין אם זה 18 או 21, מדובר בעצם בצעירים עם מוגבלות שלא תמיד נמצאים בתוך מסגרות כוללניות, והם נמצאים בקהילה והם עזובים לגורלם

נעמה לזימי: נכון

רויטל לן כהן: זאת אומרת, אין להם שירות כוללני ואין תמיכה שהם יכולים לקבל, לא אם הם התפנו בתוך מרכזים, ובטח לא אם הם התפנו לא לתוך מרכז

רויטל לן כהן:  וגם אין מידע עליהם

רויטל לן כהן:  אנחנו יודעים מהורים של צעירים כאלה או מצעירים עצמם בתוך קבוצות שאנחנו נמצאים בהן, ואנחנו יודעים שהם פשוט באיזשהו ואקום, כי אין שירותים שהם מקבלים וגם אין אף אחד שמנסה לעזור להם בגלל שהם לא בתוך שירות כוללני של משרד הרווחה

נעמה לזימי: זאת אומרת, אין התייחסות פרטנית בתוך קהילת המפונים גם אל האוכלוסייה הזו ואל המענים שיש להם, ואז הם נמצאים בעצם במצב של חוסר מעש שהוא אפילו חריג יותר מאחרים בגלל היעדר המענים

רויטל לן כהן: נכון

רויטל לן כהן:  ואני מזכירה שבתוך אוכלוסיית הצעירים יש גם הורים לילדים צעירים עם מוגבלות

רויטל לן כהן:  אז בעיקר אם יש משפחה שאחד ההורים הוא עם מוגבלות ויש בבית ילד עם מוגבלות – אז הבעיה היא קשה שבעתיים והדברים לא לגמרי מונגשים ולצורך העניין, אני רוצה להגיד, גם כתבתי לכם את זה קודם בתחילת הדיון – כאשר שולחים סקרים לענות עליהם אבל נותנים היגדים של "אם יש לך בעיה בחינוך אז תסמן את זה בתוך איזשהו צ'קליסט" אבל לא משאירים משהו פתוח כדי לסמן דברים שהם יותר מורכבים ולהסביר אותם, אז המדינה גם לא יכולה לדעת

רויטל לן כהן:  ואחר כך באה באמת התשובה של "לא היינו מודעים לבעיה"

רויטל לן כהן:  איך תהיו מודעים לבעיה אם אין אפשרות לפרט בעיות פרטניות שהן לא בתוך איזשהו צ'קליסט קבוע

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אז קודם כול תודה רבה, רויטל, שהערת על הסוגייה הזו

נעמה לזימי:  אנחנו, את כל מה שעד כה אמרת כבר העברנו בסיכום הדיון שיישלח גם כשאילתות וגם כמענים, אבל אולי באמת נראה איך אפשר לעשות משהו יותר פרטני אפילו בנושא הזה

נעמה לזימי:  אגב, אני ממש מכירה את מה שאת אומרת בגלל פניות ציבור

נעמה לזימי:  זאת אומרת, זה משהו שאנחנו רואים אותו גם בשטח

רויטל לן כהן: זאת הדרך היחידה של האנשים עצמם לפנות

רויטל לן כהן:  ואני מודה, כל פעם שמגיע אליי הורה ואני רואה שאני לא מצליחה לעזור לו, או צעיר עם מוגבלות שאני לא מצליחה לעזור לו, אני אומרת להם "תשלחו לפניות הציבור של הכנסת, תשלחו מענה", כי אני לא מצליחה בשום דרך אחרת לעזור להם

רויטל לן כהן:  באמת, גם אנחנו - - -     

נעמה לזימי: אז אני אומרת יותר מזה – פניות הציבור האלה הרבה פעמים מגיעות אלינו כי אנחנו מסיירים אצל המפונים

נעמה לזימי:  זאת אומרת, לא תמיד הם מצליחים להגיע אלינו בדרכים אחרות

נעמה לזימי:  לפעמים רק בגלל שאנחנו מגיעים פיזית אל המרחבים האלו אז אנחנו פתאום שומעים את הבעיות

נעמה לזימי:  זה עוד יותר קשה

רויטל לן כהן: נכון, וגם אנחנו כארגוני חברה אזרחית – קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים - מי שיודע עלינו ופונה אנחנו מפנים, מי שלא יודע עלינו ולא יודע על אחרים הוא פשוט אבוד

רויטל לן כהן:  הוא נמצא בתוך ואקום

נעמה לזימי: נכון, בדיוק

נעמה לזימי:  ממש ככה, בדיוק

נעמה לזימי:  אז קודם כול, אני מודה לך מאוד

נעמה לזימי:  וננסה לעקוב, לראות מה קורה, ואני מקווה שיהיו לנו גם יותר תשובות וגם שייכנס לפעילות

רויטל לן כהן: אני אודה אם תהיה אפשרות לעשות דיון על צעירים עם מוגבלות בתקופה הזאת של המלחמה

רויטל לן כהן:  כי אם אנחנו מדברים על אוכלוסייה כללית שמאוד קשה, אז על אחת כמה וכמה אנשים שגם בשגרה שלהם מתמודדים עם בעיות קשות

רויטל לן כהן:  ועכשיו הבעיות קשות ומורכבות אף יותר

נעמה לזימי: אז חד משמעית

נעמה לזימי:  נשמע לי כמו משהו שצריך לקיים אותו

נעמה לזימי:  וננסה גם לייחד חלק בדיון הזה לקבוצת המפונים של צעירים עם מוגבלות, כדי שתהיה לנו גם את נקודת ההתייחסות שלהם, שהם במצב לא פשוט

רויטל לן כהן: תודה רבה

נעמה לזימי: תודה רבה לך, רויטל

נעמה לזימי:  אני אעבור גם לרווחה ולמל"ג מייד, ולפני השיכון

נעמה לזימי:  אני כן רוצה לתת רגע למפונים הנוספים שכאן לדבר כדי שגם נשמע אתכם, ואנחנו נעבור גם לחברה האזרחית במקביל

נעמה לזימי:  ואז יהיה פינג-פונג, כמו שאני אוהבת לעשות

נעמה לזימי:  הודיה, תודה שאת פה

הודיה קארין טלקר: אני הודיה טלקר, בת 24, מקריית שמונה, מפונה עצמאית

הודיה קארין טלקר:  כל המשפחה שלי, רובה הגדול מאוד מהצפון, מפוזרים ברחבי הארץ

הודיה קארין טלקר:  חברת הכנסת, נעמה, את פתחת בשיר מרגש של יהודה עמיחי, ובשיר הדלת נסגרת בעדינות; הדלת שלי לא נסגרה בעדינות – הדלת שלי נסגרה בטריקה בצו 8 ב-7 באוקטובר

הודיה קארין טלקר:  אני מתנצלת שאני מקריאה מה שכתבתי מילה במילה, כי באמת קשה לי לדבר, כי זה פצע בבטן

הודיה קארין טלקר:  גם אני ממשיכה לשלם שכר דירה

הודיה קארין טלקר:       גילוי נאות – אני, על פניו, פריבילגית

הודיה קארין טלקר:  כל אחד יודע להגיד על עצמו

הודיה קארין טלקר:  אני, כביכול, פריבילגית – למה? כי לי יש משפחה מורחבת במרכז, ויש לי משפחה שאצלה אני יכולה להתארח ולהניח את הדברים שלי

הודיה קארין טלקר:  אני פריבילגית כי במילואים שלי אני במשמרות בחמ"ל, אז אני יכולה לעשות טלפונים ולהתעסק בבירוקרטיות

הודיה קארין טלקר:  אבל אני מודה שלתפוס את המוקד של משרד התיירות, שאם אני צריכה איזה לילה במלון, אני לא הצלחתי, כי הם פשוט מנתקים אחרי זמן המתנה ארוך

הודיה קארין טלקר:  אבל, מה עם הלוחמים? יש פה איזשהו צורך בהנגשה

הודיה קארין טלקר:       מה עם זה שאנחנו מאבדים שנת לימודים? מה עם זה שאין מתווה אחיד במוסדות לימוד אקדמאיים למענה למילואימניקים ולמפונים בפרט

הודיה קארין טלקר:  גם בספיר, גם בתל חי

הודיה קארין טלקר:  אני לומדת עבודה סוציאלית בתל חי, מצפה להתחיל את שנה ב', מה שכנראה לא יקרה, ככל הסטודנטים

הודיה קארין טלקר:  מה עם מי שהגדרת חוסרי עורף? מי שלימודים אקדמאיים הם בגדר חלום בשבילו

הודיה קארין טלקר:      מי שאין לו משפחה יציבה להישען עליה ביום-יום, לגור אצל ההורים – גם לזה יש הלשכות סוציאליות כאלה ואחרות

הודיה קארין טלקר:  זה מביא עוד תחושות של תסכול וחוסר מסוגלות, ופשוט קריסה פנימה

הודיה קארין טלקר:  מי עוזר לנו? מנהלת תקומה ליישובי העוטף – אני מברכת שיש מענה ליישובי העוטף ולדרום, אבל יש פה איזושהי תחושה של התנתקות שקטה מהצפון

הודיה קארין טלקר:  וזה משהו שהוא רעה חולה גם בשגרה, ובחירום זה נחשף ויש הרבה שבוחרים לעצום עיניים

הודיה קארין טלקר:  זה בלתי נסבל

הודיה קארין טלקר:  הדפוס של לנטוש את הצפון הוא לא משהו שאני מסוגלת לשתוק עליו

הודיה קארין טלקר:  אני יודעת שיש כאלה ששותקים פשוט כי כבר אין להם קול לדבר

הודיה קארין טלקר:  כי צועקים גם בשגרה

הודיה קארין טלקר:  ובחירום זה פשוט מייאש

הודיה קארין טלקר:       אמא שלי עם סבתא שלי במלון מתחילת האירוע

הודיה קארין טלקר:  בשביל ללכת לבקר ולקבל חיבוק וחיזוק מחברה אני צריכה לנסוע לטבריה, ואיך אני אסע לטבריה מהמילואים? זה לא אפשרי

הודיה קארין טלקר:  אז קל להגיד שיש מי שנותן שכר, אבל, הופה – סטודנטים, ואין כיסוי לשכר שעתי

הודיה קארין טלקר:       יש הרבה דברים שאין להם התייחסות דווקא לאנשים שהכי-הכי צריכים אותה

הודיה קארין טלקר:  יש לזה משמעויות עבור צעירים כשהקהילה מפורקת ומפוזרת בהמון-המון מקומות – שזה מחדל פינוי בפני עצמו

הודיה קארין טלקר:  זה שהאוכלוסייה לא פונתה בצורה מסודרת שתאפשר למדינה לתמוך אותנו אחר כך

הודיה קארין טלקר:       עכשיו, ברמת חינוך, דווקא לרוב שכבת הביניים של השכבה החלשה אין מענה ואין קשב

הודיה קארין טלקר:  אני מברכת על הקריאה שלך להקים איזושהי מנהלת שיקום צפון; אבל כרגע אין איזשהו עוגן שאומר שיעזור גם למי שבכל ליבו לא ויתר על הדבר הזה של לגור בגליל העליון

הודיה קארין טלקר:  וזה לא מובן מאליו שלא ויתרו על לגור בגליל העליון

נעמה לזימי: ממש ככה

נעמה לזימי:  גם כשלא הייתה אופציה תעסוקתית, גם כשלא נגיש תחבורתית

נעמה לזימי:  הכול

נעמה לזימי:  את צודקת

נעמה לזימי:  לא ויתרו

הודיה קארין טלקר: אין פה שום הבטחה שיקומו משפחות ויהיה פה דור עתיד בצפון אחר כך

הודיה קארין טלקר:  וזה פער ובור שהולך ומעמיק גם בתחלואות של בדידות, של משמעויות כלכליות

הודיה קארין טלקר:  יש פה צורך לחזק ארגונים שמדברים קהילה, בסדר? אנשים ויתרו על הרעיון הזה כי כל אחד מתכנס בתוך הבטן הרכה שלו, בתוך הפצע, כי זה כל כך כואב, אבל הקהילה יכולה לחזק

הודיה קארין טלקר:  ויש צורך לחזק ארגונים ועמותות שמדברים קהילה, שמדברים ביחד, שמדברים על לנסות ולאגד

הודיה קארין טלקר:  איך יכול להיות שגם אני חברה בקבוצות הוואטסאפ האלה של השוכרים, כשאנחנו מנסים ככה בשיניים לתפוס איזשהו קצה של להבין כמה זה רחב

הודיה קארין טלקר:  ויש פה ניתוק משמעותי ברמת לשאול האם יש מישהו שמתגבר את הצפון – אין

הודיה קארין טלקר:  אין

הודיה קארין טלקר:  אין

הודיה קארין טלקר:      וגם בשגרה, לדעת שהשכירות בקריית שמונה ובגליל עליון ובגליל מזרחי כבר לא כל-כך רחוקה מהמרכז

הודיה קארין טלקר:  ואני מגיל 14 יצאתי לעבוד כי החלום שלי היה ללמוד לימודים אקדמאיים, ואני הצלחתי, אבל הרבה חברים שלי לא

הודיה קארין טלקר:  ואני יודעת כמה אני שווה במרכז, ותלוש השכר שלי מראה לי כמה אני שווה בצפון

הודיה קארין טלקר:  ושוב, גם בשגרה, על אחת כמה וכמה בחירום

הודיה קארין טלקר:  אז להתמודד אחר כך עם התלוש שלי מול מה שאני מקבלת במילואים – זה לא אידאלי

הודיה קארין טלקר:  כרגע אין עוגן יציב; לא במגורים, לא בכלכלה, לא בחינוך, לא באוזן יציבה מהמדינה שיכולה לשמוע

הודיה קארין טלקר:  אני מאוד-מאוד שמחה על ועדות רח"ל, שזה נשמע כמו משהו שהוא - - -     

נעמה לזימי: רשות החירום הלאומית

נעמה לזימי:  היא לא כל כך תפקדה כשהתחילה הלחימה, אבל עדיין צריך לשקם אותה ולהפוך אותה למשהו משמעותי

נעמה לזימי:  אני מסכימה איתכם מאוד

הודיה קארין טלקר: ואני חושבת שיש פה פוטנציאל אדיר, אבל הפוטנציאל הזה יכול להתממש רק אם תהיה פה יותר אמפתיות כלפי אוכלוסייה מאוד גדולה שרוצה ופשוט כבר לא יכולה לצעוק

הודיה קארין טלקר:  האכפתיות כלפי הצפון, העיסוק בו ברמת יום-יום, שעה-שעה, ברמת ידע – מה שאני שומעת פה רק מדאיג אותי עוד יותר ועושה לי עוד יותר קווץ' בלב

הודיה קארין טלקר:  אני באמת מבקשת, אני מסתכלת לכם בעיניים, זה צו השעה

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  וגם ביטחון, יש לומר

נעמה לזימי:  אמרת הכל

נעמה לזימי:  ביטחון הוא גם חברתי וגם פיזי, והוא גם לאומי

נעמה לזימי:  אבל הוא גם חברתי

נעמה לזימי:  ובסוף, הבטחון שלך הוא בא על הכל – התעסוקתי, שוויון ההזדמנויות

נעמה לזימי:  הכל זה חלק מביטחון, אם נסתכל על זה רגע ככה

הודיה קארין טלקר: תודה

נעמה לזימי: תודה לך

נעמה לזימי:  דברים מאוד-מאוד חשובים

נעמה לזימי:  תלם, אנחנו נהיה איתך

חוה אנקור: אני אשמח גם לדבר

חוה אנקור:  אני מפונה מקרית שמונה ומייצגת את מרכז חוסן משאבים

נעמה לזימי: בהחלט, את רשומה לנו בכל נושא בריאות הנפש

נעמה לזימי:  את רוצה לדבר גם עלייך כמפונה?     

חוה אנקור: אני יכולה לדבר על הכל

נעמה לזימי: אז ניתן רגע למל"ג לסיים את עניין החינוך, כי אני רוצה בכל זאת, בגלל שיש פה הרבה סטודנטים אמרתי שאורי ידבר אחריהם

נעמה לזימי:  אז תלם, אתה מדבר?     

תלם עוזיאל: כן

תלם עוזיאל:  שמי תלם, אני נציג אגודת הסטודנטים של תל חי

תלם עוזיאל:  אני רוצה להעלות פה משהו שגם נגענו בו בנקודות אבל לא צללנו אליו, זה קצת שונה

תלם עוזיאל:  יצא מצב שהרבה חבר'ה התפנו

תלם עוזיאל:  גרים במעונות והתפנו ב-8 באוקטובר, והם לא זכאים לפיצויים

תלם עוזיאל:  על מנת להגיש פיצויים אתה צריך לשנות את הכתובת

נעמה לזימי: לא, אתה צריך חוזה

נעמה לזימי:  אם יש לך חוזה שכירות והמוסד מביא לך את זה אתה יכול לשנות

תלם עוזיאל: הלוואי וזו הייתה התשובה שנתקלתי בה במשרד הפנים

נעמה לזימי: אז זו תקלה, כי אנחנו עשינו על זה ממש דיון כשעשינו עם שורדי המסיבות

נעמה לזימי:  ואנחנו יודעים שאפילו בסימוכין של חוזה במעונות או כל דבר כזה, המוסד יודע להגיד "סטודנט פה" והכל

נעמה לזימי:  זה אמור להיות מטופל

נעמה לזימי:  אז קודם כול, זו פניית ציבור שתעביר אלינו כדי שנבדוק, תביא לנו את האנשים כדי לוודא שאכן התשובות הן כמו שניתנו לנו

נעמה לזימי:  טוב שנוודא את זה

נעמה לזימי:  אבל זה מטופל

נעמה לזימי:  אז בואו נעבור את הנושא הזה, זה נושא שאני יודעת שהוא מטופל, יש כאן כנראה תקלה

הודיה קארין טלקר: יש גם מי שהסתיים לו החוזה ולא חידש כי זה בדיוק התפר - - -     

נעמה לזימי: נכון, אבל המוסד יכול להגיד "הוא לומד פה"

נעמה לזימי:  זאת אומרת, זה כפוף למוסד, אז אנחנו צריכים לדעת שהמוסד מוציא את זה ונותן את זה

נעמה לזימי:  אז אין לי בעיה לקבל את פניות הציבור ולעזור להן באופן פרטני בעצמי, אבל זה מטופל, אז כדאי שנעבור לסוגיה אחרת

תלם עוזיאל: אני רק רוצה לחדד את הנושא, ברשותך

תלם עוזיאל:  אני ניגשתי כמה פעמים גם למשרד הפנים, היה לנו גם זום עם מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה, והתשובה שאנחנו קיבלנו היא שמי שגר במעונות לא זכאי לשנות כתובת, וכתוצאה הוא לא זכאי לפיצויים

תלם עוזיאל:  גם בספיר, אגב

נעמה לזימי: לא, אז בספיר, אלה שהגיעו אלינו היו בספיר

תלם עוזיאל: גם בספיר וגם בתל חי יש עשרות סטודנטים שפשוט פונו מבתיהם, ואני אחד מהם, ולא זכאים לפיצויים

תלם עוזיאל:  אז זה נחמד שנותנים 3,000 שקלים, ואני שמח לשמוע שחבריי באמת קיבלו כסף, אבל יש כאלה שלא קיבלו והם היו צריכים להתפנות להורים

תלם עוזיאל:  יש לי חבר שהוא עולה חדש, עושה מילואים, ואין לו לאן לחזור

נעמה לזימי: אני רוצה רגע שנבדיל – הסיפור של פיצויים למעונות זה משהו שאנחנו בוויכוח עליו כבר תקופה

נעמה לזימי:  זה על המעונות

נעמה לזימי:  יש קמפוסים שסבסדו את זה, יש קמפוסים שלא יכולים לסבסד את זה, יש חברות משכנות, לא משכנות

נעמה לזימי:  יש כל מיני סוגיות

נעמה לזימי:  הסיפור של מענק אכלוס אמור להיות כמפונה לכל דבר

נעמה לזימי:  אתה אומר שמענק אכלוס לא?     

תלם עוזיאל: לא, לא מדברים איתנו גם

נעמה לזימי: אז אנחנו צריכים לבדוק את זה

תלם עוזיאל: אני אגיד לך יותר מזה, גם קיבלתי אישור מאביחי שטרן, ראש עיריית קריית שמונה, שאני תושב, וחבריי תושבים

תלם עוזיאל:  והתשובות שנתקלנו בהן הן מגוחכות והן הזויות, והן מנותקות מהמציאות

נעמה לזימי: שזה משרד הפנים?     

תלם עוזיאל: משרד הפנים, רשות האוכלוסין וההגירה

תלם עוזיאל:  אני הגעתי גם עד למשה ארבל והוא שלח לי את היועץ שלו, והתשובות הן כל כך מזלזלות וכל כך לא ענייניות ולא רציניות, שאני אומר שיש כל כך הרבה דברים חשובים להתעסק בהם במלחמה שחבל לי שאני צריך לבוא לפה

תלם עוזיאל:  ואנחנו סטודנטים ואנחנו באמת צריכים להקיז את דם ליבנו כדי לקבל את מה שמגיע לנו

תלם עוזיאל:  ואנחנו לא מבקשים הרבה

נעמה לזימי: אז קודם כול, הפתעת אותי, וזה עצוב אם הסיפור ככה, כי אנחנו הבנו שזה הוסדר ולחלוטין היה את זה

נעמה לזימי:  אפשר גם להוציא את הפרוטוקול של הדיון שעשינו את זה, והכול גם נאמר לפרוטוקול, אז אנחנו לא רק נפנה שוב – אנחנו ניכנס לזה, בסדר? אני רק אומרת, אין לי גם בעיה, בגלל שזו סוגייה של מענק אכלוס, שזה ייכנס בדיון עוד שבועיים של השכירויות

נעמה לזימי:  זו סוגייה קטנה, אנחנו נכניס את זה, בסדר?     

תלם עוזיאל: בסדר גמור, תודה רבה לך

נעמה לזימי: בכיף, תודה

נעמה לזימי:  תודה, תלם, וטוב שאמרת אם המצב ככה

נעמה לזימי:  אורי זיו, נציג המל"ג, תודה שהגעת

אורי אור: בשמחה

אורי אור:  טוב, אני אתחיל מזה שאתמול נפתחה שנת הלימודים בחלק הארי שלה

אורי אור:  אנחנו לא רגילים לפתיחת שנה שהיא כל כך בחלקים

נעמה לזימי: ועגומה

אורי אור: אנחנו רגילים שזה אירוע חגיגי שיש לנו מעט מאוד עבודה בו, והפעם התכנסנו להרבה נושאים שעלו בחירום סביב הפתיחה של שנת הלימודים

אורי אור:  אחד מהם זה סיפור המפונים

אורי אור:  ואני אגיד שיש פורום של חברי מל"ג שהוגדר כפורום חירום שמתעסק בדברים

אורי אור:  למשל, החלטה שבשנת הלימודים הקרובה ההחלטות על כמה צריך ללמד פיזית בקמפוסים וכמה דיגיטלית לא תהיינה תקפות ויהיה אפשר ללמד את כל השנה בזום – היא לדוגמה החלטה רגולטורית שהתקבלה בו

אורי אור:  בנוסף, הייתה החלטה של ות"ת לגבי היבטים תקציביים

אורי אור:  בתוך הדבר הזה מופו עבודה שנעשתה על ידי הממשלה והמדיניות של הממשלה, ובנושא של המפונים ראינו שהתוספת הנוספת שוות"ת צריכה לחזק זה את המוסדות עצמם שפונו; את תל חי ואת ספיר

אורי אור:       הוחלטו שני דברים מרכזיים: ראשון הוא שהסטודנטים במוסדות הללו יהיו פטורים משכר לימוד

אורי אור:  זאת אומרת, שכר הלימוד שלהם ימומן על ידי המוסד

אורי אור:  בתוך הדבר הזה דובר על נשירה – אנחנו מכירים מהאקדמיה שככל שמישהו בשלב יותר מוקדם בלימודים ככה הסיכוי שלו לנשור

אורי אור:  או במקרה שלנו, החשש היותר גדול הוא שבכלל סטודנטים בשנה א' לא יגיעו, או תלמידים מכינות

אורי אור:  והדבר הזה היה בעצם אמירה לסטודנטים "בואו למרות הקשיים, יש לכם פה רצון שלנו שתתחילו את השנה למרות הקשיים"

אורי אור:       הדבר השני זה איזושהי רשת בטחון שניתנה למוסדות מתוך הבנה שעדיין סביר שתהיה איזושהי ירידה במספרי הסטודנטים

אורי אור:  ספציפית אצלם זה שני המוסדות שהחליטו ללמד רק בזום ללא לימודים פרונטליים

אורי אור:  יש לזה השפעות

נעמה לזימי: ומה עשיתם עם הסטודנטים המפונים?     

אורי אור: אז סטודנטים מפונים, וזו פרשנות שלי, זו לא פרשנות רשמית של המל"ג – להבנתי, מעבר לשכר הלימוד, שאני אגיד שרוב גדול של המפונים לומד או בתל חי או בספיר, או בחמדת הדרום, שהיא בטיפול של משרד החינוך – השאלה, אולי גם מור ירצה להתייחס לזה, הפגיעה בצעיר, הקשר להיותו סטודנט או לא היותו סטודנט – זו אותה פגיעה, והטיפול שהוא קיבל, דוגמת מענקי אכלוס, דוגמת דברים אחרים - - -     

נעמה לזימי: אז אני אתן רגע דוגמה

נעמה לזימי:  היה לנו שיח מאוד ער על זה בסוגיית חיילי המילואים והסטודנטים – בגלל שזו סוגייה באמת קשה יש לה גם השלכות יותר בעייתיות

נעמה לזימי:  סטודנט שנמצא עכשיו בעזה יחזור גם עם סוגיות מורכבות יותר

נעמה לזימי:  אבל, יש מקומות שאני חושבת שאפשר להתחשב באוכלוסיית המפונים הצעירה

נעמה לזימי:  אני אתן לך דוגמה; אלה שמתקבלים לתוכניות מיוחדות שיש להן מגבלת מקום

נעמה לזימי:  כי באמת מישהו פרץ את כל המשוכות ומגיע ללמוד, נגיד, ריפוי בעיסוק או קלינאות תקשורת

נעמה לזימי:  אז יכול להיות שעכשיו כשהוא מפונה וצריך ככה ליישב את חייו שוב, אז באותה שנה הוא לא יוכל ללמוד, אז באמת לשמור לו מקום לשנה העוקבת

נעמה לזימי:  אלה צעדים קטנים, לא כלכליים מידי, אבל שמאפשרים לא לייצר נשירה ואובדן דרך, ולתת להם איזושהי אפשרות

נעמה לזימי:      דחייה בהגשת עבודות

נעמה לזימי:  אלה סוגיות שהן באמת יחסית יותר קלות ופתירות, פחות כלכליות, וייתנו אולי איזושהי מעטפת לאותה אוכלוסייה בהיבט הסטודנטיאלי גם כדי למנוע נשירה וגם להכיר בהם כאוכלוסייה שכרגע נפגעה

נעמה לזימי:  אני לא מדברת על מה שדיברנו על חיילי המילואים, כי לחיילי המילואים ביקשנו גם נקודות זכות, למי שלא יודע, וסוגיות כאלה

נעמה לזימי:  בוודאי שהם בסוג של התנדבות כרגע למען כולנו, אני רואה את זה אפילו יותר מכל דבר אחר

נעמה לזימי:  אבל פה אפשר לייצר כמה עוגנים, ואני חושבת שלמל"ג גם לא תהיה בעיה עם זה

נעמה לזימי:  זה לא פוגע במצוינות האקדמית, זה אפילו שומר על האנשים שהתקבלו בגלל סיבה מסוימת וצריך לשמור

נעמה לזימי:       מישהו שעכשיו מפונה ומתנתק מהקבוצה האקדמית שלו, לצורך העניין, אוקיי? הוא יהיה בבעיה

נעמה לזימי:  אני, כשהתחלתי שנת לימודים, אתה יודע, הקבוצה הייתה חלק מהחוויה הסטודנטיאלית והיא גם עוגן

נעמה לזימי:  התנתקות כזאת – אפשר לראות איך מייצרים איזשהם מענים ספציפיים; מועדים חריגים, לא יודעת

נעמה לזימי:  לחשוב רגע איך

נעמה לזימי:  הם צריכים לעבור את כל החובות האקדמיות, אני לא מבקשת הקלות פה

נעמה לזימי:  שוב, אני מפרידה את אוכלוסיית חיילי המילואים הסטודנטים, שיש להם סוגיות הרבה יותר מורכבות

נעמה לזימי:  אבל כן, אתה יודע, רצף של כמה מענים שהם גם לא כלכליים במיוחד והם גם לא מסובכים במיוחד, שהיו, לדעתי, נותנים פתרונות מעולים

אורי אור: אז אני אתייחס לשני דברים בעקבות מה שאמרת; הראשון זה הקשר למענים שניתנים למילואימניקים, ויש קשר מאוד הדוק גם בגלל שהרבה מהסטודנטים באזורים המפונים זה סטודנטים שגם היו במילואים

אורי אור:  אני אגיד שקרן הסיוע לסטודנטים, מה שהיום נקרא "מיל-go!", הורחבה בעוד 6,000 מלגות כדי לתת מענה גם לסטודנטים שצריכים עוד סיוע כלכלי

אורי אור:  זה בכל הארץ

אורי אור:  ומתוך הבנה שכן יש פה איזושהי שנה חריגה, אבל שהקריטריונים של הקרן בסך הכל תופסים מי האוכלוסייה עם מצב כלכלי בעייתי

אורי אור:  לגבי המילואימניקים, נעשית עכשיו הרבה מאוד עבודה

אורי אור:  חלקה כבר באה לידי ביטוי בהחלטות

נעמה לזימי: נכון, נכון

אורי אור: למשל, תקצוב למוסדות

אורי אור:  בדומה למה שאנחנו מדברים הרבה על אוכלוסיות ייחודיות – תקצוב המוסדות לפי מספר המילואימניקים אצלם

אורי אור:  ובעצם, הדבר הזה, זה אוכלוסייה הרבה יותר גדולה, המילואימניקים, בגדול

אורי אור:  והתקציבים האלו מאפשרים למוסדות לתת מענים של השלמת חומרי לימוד, של סיוע פסיכולוגי, שאולי גם רלוונטי למפונים

נעמה לזימי: נכון, העליתי את זה אז בדיון

אורי אור: וכל מה שקשור להקלטות, למשל, של שיעורים, כדי שיהיה אפשר לחזור - השלמת חומרים וכן הלאה

אורי אור:  אולי אני אגיד, להבנתי אין פה נציגים של המוסדות להשכלה גבוהה, אז אני אדבר גם טיפה בשמם

נעמה לזימי: אתה הנציג

אורי אור: לא, אז צריך להגיד שמל"ג הוא רגולטור מאוד ייחודי מבחינת החופש שהוא נותן למי שהוא מפקח עליו

אורי אור:  אנחנו לא מה"ט, שבהחלטה אחת כולם מתיישרים

אורי אור:  והדבר הזה מאפשר לזה שאנחנו מגדירים את תנאי הבסיס שהמוסדות, שהמדינה, שאנחנו צריכים לתת לסטודנטים

אורי אור:  במוסדות נעשית עוד הרבה-הרבה עבודה מעבר לכך

אורי אור:  צריך להגיד שהצורך הפרקטי, שוב, הוא מאוד-מאוד דומה למילואימניקים, ולכן המערכים שקמים במוסדות הם לוקחים, בכדרך אגב הם כבר נותנים את המענה גם למפונים

נעמה לזימי: אבל, מה האפשרות לייצר, תראה, המילואים, משהו שהוגדר לחיילי המילואים באופן שבו זה כבר ניתן, אבל לא נאמר שזה גם למפונים

נעמה לזימי:  אתה אומר שכרגע הרבה מהמענים יהיו גם מקבילים?     

אורי אור: כשמוסד בונה מערך של שיעורי עזר, אוקיי? ויש לו סדר גודל של על כל עשרה מילואימניקים מפונה אחד – הוא כבר מצליח לתת את המענה

אורי אור:  הסיפור המרכזי הוא שהמפונים מתרכזים במוסדות ספציפיים שלהם נתנו מענה בנוסף

אורי אור:  שהוא דווקא לא מענה שהוא בהכרח על ביצוע מסוים, אבל מבחינה תקציבית - - -     

נעמה לזימי: עכשיו, גם מבחינת הנשירה, אתם גם על זה באותה מידה? כי אני אגיד לך משהו

אורי אור: למה הכווה ב-"על זה"?     

נעמה לזימי: כשאני הייתי באגודת הסטודנטים בחיפה, חלק ממה שעסקתי בו זה באמת היה חריגי שכר לימוד ואנשים מאוכלוסיות שיותר קשה להם

נעמה לזימי:  מה זה חריגי שכר לימוד? אתה יודע את זה

נעמה לזימי:  זה מישהו שעכשיו קרה לו אירוע משפחתי קשה; מתה האם, כל דבר כזה – לא יכול להמשיך את הלימודים באותה שנה

נעמה לזימי:  אז מה קורה עם השכר שהוא שילם, ואיך נותנים לו? עכשיו, אנחנו נמצאים בתוך איזה מצב שהוא גם אירוע חריג

נעמה לזימי:  יש אפשרות שיצטרכו להגיד על השנה הזאת "הפסקה"

נעמה לזימי:  אז גם צבירת השכר לשנה העוקבת או פיצוי, זה משהו שאפשר, יכול מאוד-מאוד לעזור לדעת ששילמתי שכר לימוד אבל הוא נצבר לי

נעמה לזימי:       ובאמת הסיפור של שמירת מקום, אני יודעת שאני זה אבל זה מגיע בגלל שאני באה מהעולם הזה – הוא חשוב

נעמה לזימי:  אני יודעת מה עובר בן אדם כשהוא פסיכומטרי

נעמה לזימי:  בטח מי שמגיעים ממקום לא פשוט

נעמה לזימי:  ואז כשהוא מגיע ומצליח, ולהתקבל זאת חוויה הצלחה מדהימה, ופתאום הכל קורס

נעמה לזימי:  אבל אני אומרת שמי שגם ככה עבד קשה כדי להגיע לאותם מקומות שבהם הלימודים מוגבלת, לא הייתי רוצה שאלה האנשים שיפלו

נעמה לזימי:  הייתי רוצה שנדע לשמור עליהם כקבוצת אוכלוסייה שהיא זכאית להירשם שוב בשנה עוקבת או משהו כזה, ולהיות חלק

נעמה לזימי:       עכשיו, אתה יודע מה זה, זה בסוף מקום פנוי שהיה בשנה הזאת לא בהכרח נשמר לשנה העוקבת

נעמה לזימי:  ממש אקט די קטן לנסות לשמור לשנה העוקבת למי שעקב הפינוי או עקב המצב המלחמתי לא יכול להתחיל

נעמה לזימי:  ואז בשנה האקדמית, הם בוחרים להיכנס לקלינאות תקשורת, לאותו מקצוע, או לא לעשות את זה

נעמה לזימי:  ממש אקט יחסית קטן, אבל לשמור גם על אותה אוכלוסייה

אורי אור: אז אני אגיד שההחלטה על קבלה ללימודים ועל תנאי קבלה היא בליבה של החופש האקדמי של המוסדות

נעמה לזימי: אבל קיבלו אותם

אורי אור: ועם זאת - - -     

נעמה לזימי: לשמור מקום

אורי אור: בכל הנושא של ההתעסקות במילואימניקים, ראינו את זה כצורך, כמישהו שהתקבל עכשיו ולא הצליח

אורי אור:  וגם כאן באמת יש איזושהי הקבלה למפונים

נעמה לזימי: יפה

אורי אור: בסיפור הספציפי הזה באמת מדובר על זכות פרטית של בן אדם

אורי אור:  ובעקבות ההערה אנחנו ניקח את זה בחשבון כשנראה מה מל"ג יכולה לעשות בעניין המילואימניקים גם לגבי המפונים

נעמה לזימי: אז אני מודה לך

תמר סדן לקס: אפשר בבקשה להעלות תת-נושא כאן?     

נעמה לזימי: בוודאי

נעמה לזימי:  אני רק רוצה להגיד ששנה הבאה תהיה שנה שגם האוכלוסייה הזאת שרצתה ללמוד ולא למדה תידפק על דלתות הקמפוסים, וגם האוכלוסייה שאמורה להתחיל את שנת הלימודים

נעמה לזימי:  בגלל זה הדאגה הזו שלי לדבר הזה, כי אני מבינה שיהיו יותר מידי סטודנטים, ויכול להיות שאלה דווקא יישארו מאחור עוד שנה

נעמה לזימי:  אז זו כוונתי

נעמה לזימי:  ולכן, מה שאתה אומר משמח אותי, ואני מקווה שזה אכן יקרה – להתחשב בהם, לתת להם את האפשרות להירשם שוב אם הם יתקבלו

נעמה לזימי:  זה המעט שאפשר לעשות אם הם איבדו שנה אקדמית ואת כל תחילתה

נעמה לזימי:       הערה שלך, כן

תמר סדן לקס: אני רוצה בבקשה לנצל את הפלטפורמה להגיד איזו מילה על אנשי קבע

תמר סדן לקס:  שמי תמר, אני עובדת סוציאלית, גאה בכם, אתם נפלאים

תמר סדן לקס:  הבן שלי הוא איש קבע שיצא ללימודים על חשבון הצבא, אבל עכשיו במלחמה הצבא לקח אותו בחזרה והוא לא מגיע ללימודים

תמר סדן לקס:  אבל הוא לא סטודנט במילואים, הוא איש קבע

תמר סדן לקס:  הוא משלם שכר לימוד והוא לא לומד

תמר סדן לקס:  הוא כתב כמה מכתבים, הוא איש מאוד אקטיבי, ואף אחד לא עונה

תמר סדן לקס:  אני חושבת שצריך, אני לא יודעת כמה סטודנטים צעירים כאלה יש שלומדים על חשבון הצבא – צריך להתייחס אליהם כמו לאנשי מילואים

תמר סדן לקס:  דרך אגב, גם פה יש סוגייה של שכירות כי הילד הזה משלם שכירות על דירה בתל אביב

נעמה לזימי: משרד הבטחון לא מטפל בסוגייה הזו?     

תמר סדן לקס: לא

תמר סדן לקס:  אני לא חושבת שזה בכלל הגיע אליו

נעמה לזימי: זה לא מימון של משרד הבטחון?     

תמר סדן לקס: אבל הוא לא לומד, והוא לא יכול לדחות את השנה כי כבר יש תפקיד שמחכה לו בתום הלימודים

תמר סדן לקס:  ניתנו לו שלוש שנים

תמר סדן לקס:  הוא, כרגע, את השנה הזאת מפספס

תמר סדן לקס:  לא ראו מה-7 באוקטובר

תמר סדן לקס:  הוא גם משלם שכר דירה

תמר סדן לקס:  נכון שהוא לא מפונה, הוא פשוט לא מגיע הביתה

תמר סדן לקס:  אז הכלב שלו אצלי והשאר משולם

נעמה לזימי: אני כן רוצה להגיד לך שזה מול צה"ל, כנראה

נעמה לזימי:  אני אנסה גם לשלוח למשרד הבטחון לראות איך הם מטפלים במקום הזה

נעמה לזימי:  כי בוודאי שגם מערכת הבטחון רוצה השכלה של כל משרתי הקבע וזה אינטרס, בגלל זה גם שולחים אותם ללימודים

נעמה לזימי:  אנחנו כן נבדוק מולם מה הם עושים כדי להבטיח שזה גם - - -     

תמר סדן לקס: השוואת התנאים לאנשי מילואים

תמר סדן לקס:  תראו, הוא לא קיבל שום מענק שאנשי מילואים קיבלו, שום דבר, כי הוא איש קבע

תמר סדן לקס:  הכל בסדר

תמר סדן לקס:  אבל, מבחינת המל"ג - - -     

נעמה לזימי: אבל, השוואת תנאים באיזה מובן? תראי, אם הוא צריך להתחיל תפקיד

תמר סדן לקס: של עזרה, של אפשרות ללמוד בזום, שיידחו לו מבחנים, שיקבל נקודות זיכוי – לא מתייחסים אליו ככה

תמר סדן לקס:  הוא כאילו אזרח

נעמה לזימי: אז אני חושבת שאפשר לטפל בזה, נכון? במענים כאלה

תמר סדן לקס: אני מאמינה שיש כמה עשרות, אם לא יותר, כמוהו כרגע

נעמה לזימי: אבל תוכניות ייחודיות זה סוגייה מורכבת וצריך לראות איך שומרים אותה עוד שנה אם יש לו שמירת תפקיד

אורי אור: אנחנו נבחן את זה

אורי אור:  יש עבודה רבה מול הצבא בתקופה הזאת

תמר סדן לקס: אבל לא רק מילואים, תזכרו את אנשי הקבע הצעירים

נעמה לזימי: אנחנו גם בכל מקרה נפנה על זה, זה באמת מעניין

תמר וורבר: אני אשמח להתייחס כהתאחדות הסטודנטים

נעמה לזימי: כן, תמר, שלום

תמר וורבר: תודה שהזמנתם אותנו לכאן

תמר וורבר:  אני חושבת שזה לא סתם שמגיעים לפה כל כך הרבה סטודנטים בדיון שהוא לא נטו על סטודנטים אלא על צעירים באופן כללי

תמר וורבר:  אנחנו בהתאחדות מקבלים מאות פניות מסטודנטים; בין אם זה מילואימניקים, בין אם זה מפונים, בין אם זה חבר'ה שפשוט המתווים של המוסד של התחלה מאוחרת, של בלגן, לא מתאימים להם ולא עומדים בקריטריונים הבסיסיים שהמל"ג, לצורך העניין, הגדיר, או שההתאחדות ביקשה

תמר וורבר:  ובעצם, מה שאני אומרת כאן זה שיש לנו בעיה גם בהקשר של סטודנטים מפונים וגם באופן כללי, שאין גוף אחד שמתכלל ובודק שהסטודנטים מקבלים את מה שמגיע להם

תמר וורבר:  עכשיו, זו תקופה כל כך - - -     

מור הובר: אבל לא רק סטודנטים, גם אין גוף אחד שבודק צעירים בכללי

מור הובר:  אנחנו מדברים פה המון על סטודנטים

מור הובר:  חשוב להגיד – כל מה שקורה לסטודנטים מפונים קורה גם לצעירים לא מפנים

נעמה לזימי: לא, לא, אז בואו ננסה ככה

נעמה לזימי:  אתה צודק, מור, חד משמעית

מור הובר: חשוב רגע לשים על זה גם את הדגש

קריאה: אני מאוד רוצה להשמיע את הקול של צעירים בסיכון

מור הובר: יש פה את "ית"ד", יש פה את מרכז חוסן - - -     

נעמה לזימי: לא, סליחה

נעמה לזימי:  יהיה את הקול של צעירים בסיכון

נעמה לזימי:  אני מבינה

נעמה לזימי:  אנחנו ממצים את הדיון

נעמה לזימי:  לי פשוט ממש חשוב שזה יהיה - - -     

מור הובר: חשוב רגע להניח את זה שכל הבעיות קיימות גם אצל צעירים שהם לא סטודנטים, גם אצל צעירים בהכשרה מקצועית בלימודים טכנולוגיים, וכאלה שאפילו אין להם 12 שנות לימוד – הבעיות הן אותן בעיות

נעמה לזימי: רגע, אז, מור, מה שאמרת זאת נקודה מאוד חשובה, ואני רוצה רגע לחבר

יעל מיזרוחין: אנחנו נתייחס לזה גם

נעמה לזימי: כן, בוודאי גם משרד הרווחה

נעמה לזימי:  אנחנו נבקש מרשות הצעירים לתכלל את מתן המענים ולוודא אותם

נעמה לזימי:  זאת אומרת, להסתכל רגע במבט הרוחבי

הדר שפיר: אני חושבת שזה צריך להיות בשיתוף פעולה עם "ית"ד"

נעמה לזימי: בהחלט, בוודאי

נעמה לזימי:  במיוחד בגלל האוכלוסיות בסיכון

הדר שפיר: וזה לא רק רשות הצעירים, אני חושבת שזה - - -     

נעמה לזימי: לא, רשות הצעירים – ביקשתי לשים לב רגע לסטודנטים, רגע לחיילי המילואימניקים

נעמה לזימי:  זאת אומרת, להסתכל על זה רגע במבט הזה של האם המענים האלה אכן מתקבלים

נעמה לזימי:  לדעת רגע לוודא עם המשרדים

נעמה לזימי:  אין עכשיו, לא יקימו עכשיו גורם מתכלל

נעמה לזימי:  אבל, מור צודק – זה לא קיים

נעמה לזימי:  אבל כדאי שהרשות תיקח את זה רגע על עצמה כמחויבות לבדוק את כל הסוגיות

נעמה לזימי:  בוודאי שזה יהיה בשיתוף פעולה על "ית"ד", שזה האוכלוסיות שהן יותר פגיעות שחייבות מענה פרטני וספציפי

נעמה לזימי:  משרד השיכון כאן? אנחנו נהיה חייבים לעבור הלאה בגלל שאנחנו לא מספיקים פה

נעמה לזימי:  נשאל אותם שאלות נוספות בדיון הבא

נעמה לזימי:       אני רוצה לתת ליעל מיזרוחין ממשרד הרווחה, ואז נעבור לעמותות שעוסקות בנוער בסיכון

נעמה לזימי:  תודה לך שהגעת, יעל

יעל מיזרוחין: כן, אז קודם כול, תודה רבה על הדיון הזה

יעל מיזרוחין:  ממש תודה, אנחנו נפגשות הרבה

יעל מיזרוחין:  אני אגיד קודם כול שאנחנו הקמנו צוות בין-משרדי ובין-מגזרי כמה שבועות לתוך המלחמה שבדיוק נועד לתכלל את הנושא הזה של צעירים מפונים, מתוך ההבנה שאין פה מקשה אחת

יעל מיזרוחין:  צעירים מפונים זה לא מקשה אחת

יעל מיזרוחין:  יש צעירים הדרום

נעמה לזימי: את אומרת שהקמת צוות בין-משרדי לכל הצעירים

יעל מיזרוחין: בין-משרדי ובין-מגזרי לגופים שעוסקים בזה על הנושא של צעירים מפונים

יעל מיזרוחין:  גם פורום ארגוני תעסוקת צעירים שם, כמובן, חברה אזרחית, קרן גנדיר שנמצאת כאן

נעמה לזימי: רגע, וההתאחדות נמצאת שם?     

יעל מיזרוחין: ההתאחדות, כמובן, רשות הצעירים

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, הצוות הזה קיים

נעמה לזימי: אוקיי, זה כבר טוב

יעל מיזרוחין: בדיוק, ואת זה היה לי חשוב להגיד בפתח הדברים

יעל מיזרוחין:  יחד עם זאת, יש הרבה מאוד אתגרים

יעל מיזרוחין:  אני אגיד כמה דברים שהם מהלמידה שאנחנו עשינו, ואנחנו עדיין בתוך התהליך הזה

יעל מיזרוחין:  וקודם כול מאוד-מאוד התרשמתי מהדברים שאמרתם, וגם הצפתם דברים שאני מודה שפחות הכרתי אפילו ברמה האישית

יעל מיזרוחין:  אז זה מאוד היה לי חשוב לשמוע את הדברים

יעל מיזרוחין:  אני אגיד רגע, הודיה, את קראת לעצמך פריבילגית – אני אגיד שאנחנו, כמשרד הרווחה, אני אגיד מילה על התוכנית הלאומית "ית"ד" למי שלא מכיר; "ית"ד" זאת התוכנית הלאומית לצעירים וצעירות במצבי סיכון

יעל מיזרוחין:  העובדים הסוציאליים שלנו יושבים בתוך מחלקות הרווחה והשיעורים החברתיים

יעל מיזרוחין:  אני חושבת שהיום ההסתכלות היא - - -     

הודיה קארין טלקר: סליחה על ההפרעה, היום אין עו"ס "ית"ד" בקרית שמונה

הודיה קארין טלקר:  תודה

יעל מיזרוחין: אין עו"ס "ית"ד" בקרית שמונה, נכון

יעל מיזרוחין:  את צודקת

יעל מיזרוחין:  אין גם מנהלת מחלקה

יעל מיזרוחין:  אז כרגע, זאת המציאות שאנחנו מתמודדים איתה

יעל מיזרוחין:  נכון, אני ואת באותה מציאות

יעל מיזרוחין:  נכון

הודיה קארין טלקר: פשוט שזה יהיה מונח כאן

יעל מיזרוחין: אני אגיד שהיום בשעה שתיים יש לנו דיון עם כל העובדים הסוציאליים של "ית"ד" באזור הצפון כדי לדון, ותגיע נציגת המחלקה של קריית שמונה, שאינה עו"ס "ית"ד", כדי לראות איך המחלקה מתגייסת

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, אני לגמרי מחזקת את מה שאת אומרת

יעל מיזרוחין:  היא תגיע כדי לראות איך המחלקה כן מתגייסת לטובת הטיפול בצעירים בקריית שמונה

הודיה קארין טלקר: זה בור וכדור שלג שנבלעים בו כל כך הרבה אנשים

יעל מיזרוחין: נכון, נכון

יעל מיזרוחין:  אנחנו מודעים לזה

יעל מיזרוחין:  ואני אומרת לך, היום ב-14:00 יהיה דיון עם כל עובדי "ית"ד" במחוז הצפון, שאנחנו עולים עם מנהלת תוכנית "ית"ד", בדיוק כדי לראות איך אנחנו ממשיכים ללוות על אף האתגרים של רשויות כאלה ואחרות

יעל מיזרוחין:  וכל רשות עם האתגר שלה, כי חלק מהעובדים עצמם מפונים, חלק מהמחלקות עצמן הן באיזשהו חוסר של תקינה

הודיה קארין טלקר: גם בשגרה

יעל מיזרוחין: אנחנו מודעים לזה

יעל מיזרוחין:  גם בשגרה, ועל אחת כמה וכמה בחירום

יעל מיזרוחין:  לגמרי, מקבלת, ואנחנו מודעים לזה

יעל מיזרוחין:  אני כן אגיד שבהתחלה הייתה איזושהי חשיבה באמת על הסיפור של המלונות – אז באמת הבנו שרוב הצעירים נמצאים בקהילה אצל חברים, משפחה

יעל מיזרוחין:  חלקם חזרו למשקים שלהם, אם זה מפוני דרום שחזרו למשקים כדי להקים את המשקים

יעל מיזרוחין:  ואנחנו כן נפריד רגע בין אלו שהיו מוכרים ל"ית"ד" לפני לבין אלה שלא היו מוכרים קודם

יעל מיזרוחין:  אלה שהיו מוכרים ב"ית"ד" לפני, ויש את עובדי "ית"ד" שממשיכים להיות איתם בקשר

יעל מיזרוחין:  אני באופן אישי דיברתי עם העובדים עצמם; אם זה מטה אשר, אם זה שדות נגב, אם זה רשויות אחרות – ממשיכים את הקשר גם אם הצעירים מפוזרים בלמעלה מ-60 מלונות

יעל מיזרוחין:       יחד עם זאת, ופה אני מתחברת מאוד למה שאמרת כשקראת לעצמך פריבילגית, אבל אנחנו יודעים היום שגם מי שיש לו עורף משפחתי, או מי שחשב שהוא לא אוכלוסייה בסיכון לפני – בעצם ההגדרות התרחבו, וההסתכלות שלנו עליהן התרחבה, ולכן גם הם עלולים למצוא את עצמם בסיכון

יעל מיזרוחין:  ואני מאוד-מאוד מתחברת לדברים שאת אמרת

יעל מיזרוחין:  ולכן, אנחנו גם מאוד רוצים לעשות פעולות יזומות עם אותם צעירים

יעל מיזרוחין:      אני אגיד כמה דברים שכן הצלחנו לעשות, וכן חשוב לי שיאמרו, ולחשוב יחד

יעל מיזרוחין:  אני גם מאוד מברכת על מנהלת התקומה שהוקמה, ושאנחנו חלק ממנה וחלק מהחשיבה

יעל מיזרוחין:  זה לא מובן מאליו

יעל מיזרוחין:  גם התקיים שבוע שעבר דיון מאוד-מאוד משמעותי עם נציגים של הרשויות המפונות

יעל מיזרוחין:  אז אני אגיד כמה מענים שכן עשינו; קודם כול, חילקנו תווים דיגיטליים, שוברים דיגיטליים לצעירי "ית"ד" מהרשויות המפונות בסך של כחצי מיליון שקלים

נעמה לזימי: כמה שוברים זה סך הכל?     

יעל מיזרוחין: זה הגיע לכ-600 שוברים

נעמה לזימי: כי זה גם חודשים?     

יעל מיזרוחין: לא, אני מדברת על שוברים חד-פעמיים

יעל מיזרוחין:  מעבר לזה, נכון, נתנו גם סיוע בשכר דירה, שזה בעצם דרך מנגנון שפועל אצלנו בשגרה

נעמה לזימי: הדיון הבא שלנו הוא מענה דיור בחירום לצעירים בסיכון

יעל מיזרוחין: כן, בדיוק

יעל מיזרוחין:  אז אני מקווה שהילה תהיה ותדבר גם על זה

יעל מיזרוחין:  אז דרך המנגנון שלנו של סיוע בשכר דירה עם משרד השיכון בעצם הגברנו את המענים שלנו גם לצעירים

יעל מיזרוחין:  שוב, אנחנו מדברים על אוכלוסייה של צעירים שהיו מוכרים כבר ב"ית"ד"

יעל מיזרוחין:  ופה באמת יכול להיות שצריך לעשות איזושהי חשיבה, כמו שאני אומרת על ההרחבה של ההסתכלות של מי אותה אוכלוסייה שזכאית לשירותים

נעמה לזימי: כן, כי הסיכון עכשיו התרחב לעוד אוכלוסיות, נכון

יעל מיזרוחין: כן חברנו לשמעון ואלישבע, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה

יעל מיזרוחין:  חברנו למרכזי הצעירים

יעל מיזרוחין:  עם הרבה ניסיון להגיע לרשויות המפונות - - -     

נעמה לזימי: גם איתם עשינו דיון והם עושים עבודה מדהימה

יעל מיזרוחין: נכון, ובאמת חברנו ועשינו הרבה פעילות של "ריצ'ינג-אאוט" בתוך הרשויות עצמן; אם זה להגיע ולעשות סדנאות של התנהלות כלכלית, מענים בתחום התעסוקה

יעל מיזרוחין:  הקמנו מוקדי תעסוקה בשיתוף עם פורום ארגוני תעסוקת צעירים

יעל מיזרוחין:  אגב, תעסוקה אצלנו במשרד וזרוע העבודה

יעל מיזרוחין:  הקמנו מוקדי תעסוקה במלונות עצמם וברשויות בשיתוף עם מרכזי הזדמנות

יעל מיזרוחין:  וניסינו להבין את האתגרים של התעסוקה של הצעירים

יעל מיזרוחין:  האתגרים הם מאוד-מאוד מורכבים, כי באמת בהתחלה לא הייתה פניות בכלל לדבר על תעסוקה, ועכשיו אנחנו כן מתחילים לשמוע איזושהי חזרה, אבל שוב, לא ברור איפה

יעל מיזרוחין:  אני מפונה מהצפון – האם אני אמשיך לעבוד בצפון? הקשר עם המעסיקים – כמה הם מגלים גמישות

יעל מיזרוחין:  והאתגרים שגם הוצגו כאן

יעל מיזרוחין:      אני אגיד כמה מענים שאנחנו מאוד-מאוד עסוקים בהם היום

יעל מיזרוחין:  דיברנו פה על הנושא של התמודדות עם חובות, אז לנו ב"ית"ד" יש מערך טיפול בחובות, ואני חושבת שיכול להיות - - -     

נעמה לזימי: יהיה לנו גם דיון ייעודי על זה בסוף ינואר

יעל מיזרוחין: אוקיי, אז גם שם, זאת החשיבה, העבודה המשותפת עם משרד המשפטים, עם הסיוע המשפטי, עם הגורמים האלה

נעמה לזימי: היו בשורות בסוף החודש

יעל מיזרוחין: כן, בדיוק

יעל מיזרוחין:  כל הנושא של הסיוע הנפשי – אנחנו פנינו גם בתוך מנהלת התקומה, אבל אני חושבת שצריך לדבר על זה גם בהקשר של הצפון

יעל מיזרוחין:  להרחבה של מענים שלנו, שזה מרכזי טיפול, מרכזי ענבר, בשיתוף עם משרד הבריאות וקופות החולים

יעל מיזרוחין:  כל הנושא של הסיוע בהשכלה – אנחנו בקשר שוטף גם עם מכללת ספיר וגם עם מוסדות שנמצאים ברשויות הקולטות

יעל מיזרוחין:  בדיוק סיימתי שיחה עם אוניברסיטת תל אביב שבעצם הולכת לקלוט אליה הרבה מאוד מפונים שבוחרים לא לחזור אלא להישאר בעיר תל אביב

יעל מיזרוחין:  איך אנחנו נערכים

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, גם בשגרה יש לנו תוכניות - - -     

נעמה לזימי: גם סטודנטים חדשים?     

תלם עוזיאל: אתם בעצם מעודדים הגירה מהאזורים האלה

יעל מיזרוחין: לא, זו בחירה

נעמה לזימי: לא, זו ממש לא הגירה

נעמה לזימי:  להפך

נעמה לזימי:  הדבר הכי חשוב זה שלא תהיה נשירת סטודנטים

יעל מיזרוחין: בדיוק

תלם עוזיאל: נכון

נעמה לזימי: הדבר הכי חשוב – אנחנו לא משתמשים בסטודנטים לאכלוס מקום

נעמה לזימי:  סטודנטים, קודם כול, צריכים לרכוש השכלה ושוויון הזדמנויות

נעמה לזימי:  מוסד אקדמי הוא בנוסף לזה גם אבן שואבת וגורם חיובי מאוד בתוך קהילה ובתוך מרחב

נעמה לזימי:  אבל לא על הגב של סטודנטים אנחנו עושים הצהרות

נעמה לזימי:  תזכור את זה

יעל מיזרוחין: אני אגיב רגע, תלם, לאמירה שלך

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, אנחנו עובדים עם ספיר גם בשגרה, ועל אחת כמה וכמה בחירום

יעל מיזרוחין:  לנו, כ"ית"ד", יש תוכניות גם עם מה"ט, דרך אגב, אנחנו בדיאלוג על זה לצמצום הנשירה, וגם עם מוסדות אחרים יש לנו תוכניות כמו "רקיע" ותוכניות אחרות, שנועדות פעם אחת להביא את הצעירים, שהם האוכלוסייה שלנו, למוסדות, ופעם שנייה לעזור להם לשמור על המקום ולא לנשור

נעמה לזימי: אם הקמפוס סגור, אז אתה פשוט אומר להם "על איזה אקט עקרוני אני משאיר אתכם מאחור" – אנחנו לא שם

יעל מיזרוחין: והשאלה היא אם צעיר בוחר ללמוד - - -      

תלם עוזיאל: לגמרי

תלם עוזיאל:  אני, חלילה, לא תוקף אתכם, אבל יש פה הרבה חבר'ה, אני לפחות באתי עם תודעת ספר לבוא לקריית שמונה ולהיות שם

נעמה לזימי: חד משמעית, הכל ברור

נעמה לזימי:  אבל, אתה עכשיו מוגבל ביכולת שלך ללמוד

יעל מיזרוחין: במציאות הנוכחית - - -     

תלם עוזיאל: לגמרי, אני הולך ללמוד מהזום בסביבת למידה לא הכי רלוונטית, ועוד מאות סטודנטים

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד לך שצעיר בסיכון, שגם ככה עבר אלף משוכות כדי להיות סטודנט – אני רוצה שהוא ילמד

תלם עוזיאל: לגמרי

נעמה לזימי: אני רוצה שימצאו לו מקום

יעל מיזרוחין: זה לא או או

נעמה לזימי: אני לא רוצה שינשור, אני לא רוצה שזה יהיה המצב שלו

נעמה לזימי:  אני רוצה שהוא בסוף, תהיה לו תעודה אקדמית והוא בסוף ייכנס ללימודים

נעמה לזימי:  אבל, זה לא, צריך לטפל בכל סוגיית תל חי, ספיר והכל – חד משמעית, אבל אנחנו צריכים להבין שהמציאות היא מציאות מורכבות ובה יש החלטות מורכבות

יעל מיזרוחין: נכון, וגם זה לא או או

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, צריך להתחבר למציאות ולמקום שבו הצעירים נמצאים

יעל מיזרוחין:  אם צעיר בחר ללמוד באוניברסיטת תל אביב, עדיף שאנחנו נהיה שם במקום הזה ונוכל לתמוך בו

יעל מיזרוחין:  אז זה לא או או

הודיה קארין טלקר: זה לא מה שהיה

הודיה קארין טלקר:  אני אשתף פה בפורום הזה, שאני גם מקווה כולי שיעבור הלאה, שגם אני נתמכתי ב"ית"ד" תקופה – זה אומר לכם כמה דברים עליי ברמה האישית

הודיה קארין טלקר:  אז אני אגיד שקודם כול, ההבנה שלקבל סיוע זה לא בושה, כשממתגים דברים נטו ממקום של משרד הבריאות זה אתגר

הודיה קארין טלקר:  זה אתגר בשטח

הודיה קארין טלקר:  זה דבר ראשון

הודיה קארין טלקר:  ודבר שני, אליי אף אחד לא פנה מ"ית"ד"

הודיה קארין טלקר:  עכשיו, זה, חלילה, לא מזלזול, לא כעס על "ית"ד", זה רק להבהיר פה שזה מקום שצריך סיוע

הודיה קארין טלקר:  וכמו, אני מכירה פה עוד אנשים ואנשים שעושים פלאים בקהילה, כדוגמת ד"ר חוה אנקור, שעוד לא פצתה פיה

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  היא מייד תדבר

הודיה קארין טלקר: צריכים לחזק אותם

הודיה קארין טלקר:  חייב לחזק אותם, כי, לצערי, המדינה לא עושה כמדינה, בטח לא מספיק

הודיה קארין טלקר:  והארגונים האלה שמנסים בכל כוחם לעשות טוב חייבים גב

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אגב, צריך להיות קודם כול בחוק שמכיר, ואני תמיד אגיד את זה, את יודעת, יעל – חוק שמכיר בצעירים חסרי עורף משפחתי

נעמה לזימי:  ברגע שתהיה הגדרה בחוק לדבר הזה גם ארגונים יקבלו יותר מעמד וכוח, וגם התקציבים יהיו מעוגנים, ו"ית"ד" יהיה משהו שהוא לא סוברני לכמה מצליחים לקושש אלא יהיה משהו שהוא מאורגן

נעמה לזימי:  אנחנו מחויבים לחוק הזה

נעמה לזימי:  בסוף הוא חייב לעבור

נעמה לזימי:  ברגע שיש הכרה של מדינה לאוכלוסייה הזו, שכשהיא מגיעה ל"ית"ד" אז את בתוך המערכת כאוכלוסיית יעד עם כל סל המענים הקבוע בחוק – המצב יהיה אחר

נעמה לזימי:  וגם הארגונים יוכלו רגע לנשום ולדעת שיש להם עם מה לעבוד, ולא בתוך המציאות הזאת שהיא לשאוב כל הזמן את היכולות

יעל מיזרוחין: נכון

יעל מיזרוחין:  ולכן, אחד הדברים המרכזיים בצד החקיקה של חסרי עורף משפחתי, הדבר הנוסף הוא חקיקה וקידום של הצעת מחליטים ההמשכית, נקרא לזה, של "ית"ד", שכבר הייתה פעמיים מונחת על שולחן הממשלה להרחבה של התקינה של "ית"ד" והרחבה של התקן מ-75% ל-100%, וגם הרחבה של תקינה לרשויות נוספות

יעל מיזרוחין:  ובדרום גם ביקשנו תקן של פיקוח למנהלת שתקום כדי שיהיה גם פיקוח מחוזי

יעל מיזרוחין:  אני כן אגיד שצוותים של הרווחה, לא של "ית"ד", אלא צוותים של מחלקות הרווחה שהגיעו למלונות עוד בשלבים הראשונים זיהו שם צעירים ונתנו מענה גם לצעירים שלא היו מוכרים לפני זה במחלקות הרווחה, ופעלו ממש בחירום

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, הם נתנו מענה

הודיה קארין טלקר: שיגיעו גם לאוהלים בבסיסים כי יש הרבה חבר'ה שם

הודיה קארין טלקר:  המון חבר'ה שם

יעל מיזרוחין: אז אנחנו נשמח מאוד-מאוד

יעל מיזרוחין:  אני אשמח להישאר איתך אחר כך ולשמוע יותר ולהבין

נעמה לזימי: מעולה

נעמה לזימי:  תודה רבה, יעל

נעמה לזימי:  תמיד אתם באמת, אנחנו עובדים בוועדה הזאת בצמוד עם אגף "ית"ד", ואני ממש מקווה שכל הארגונים שעובדים בתוך הספקטרום הזה, ויתד, יקבלו הרבה יותר העצמה מהמדינה

נעמה לזימי:  זו ממש אחריות שלנו ואנחנו צריכים ממש לעבוד עבור זה

יעל מיזרוחין: ואני רק אגיד, ברשותך, שאנחנו מוציאים בימים אלה קול קורא לארגוני חברה אזרחית לפיתוח איזשהו מענה לטווח הממש-ממש מיידי, אפילו לא בינוני וארוך

נעמה לזימי: זה מה שאמרתם לנו בעצם בדיון הקודם

יעל מיזרוחין: נכון, וזה קורה עכשיו

נעמה לזימי: יפה מאוד, ממש

נעמה לזימי:  אני שמחה לשמוע את זה

נעמה לזימי:  אני רוצה לעבור עכשיו לחברה האזרחית ואז אני עוברת לד"ר חוה אנקור, ולאחר מכן אירית וינוקור

נעמה לזימי:  אז חוה, תודה שהגעת אלינו

חוה אנקור: תודה לכם

חוה אנקור:  אני מפונה מקרית שמונה

חוה אנקור:  אנחנו חיים 46 שנים בקרית שמונה

חוה אנקור:  הגענו לשנה וראינו שיש כל כך הרבה צרכים בעיר ונשארנו מרצון, על מנת באמת לתרום לקהילה

חוה אנקור:  אנחנו גידלנו את המשפחה שלנו בקרית שמונה

חוה אנקור:  מתוך תשעת ילדיי רק אחת נשארה בעיר

חוה אנקור:  לשמונה לא הייתה עבודה או אפשרות להישאר

חוה אנקור:  זה משהו אישי עליי

חוה אנקור:       אנחנו מקדמים את החוסן כבר מעל 40 שנה, אני עובדת בעמותת "משאבים", בניהולו של פרופ' מולי להד, שאני מקווה שחלקכם לפחות שמע עליו

חוה אנקור:  באמת זכות גדולה לעבוד במקום הזה, כי אנחנו, זה מורכב מאנשים עם לב מאוד גדול ולא עם תקציב מאוד גדול

חוה אנקור:  אנחנו שייכים היום למרכז החוסן, אבל אני יכולה להגיד שיפתח, המנכ"ל שלנו, כמו מקושש עצים שהולך לקושש תקציבים ממקום למקום

חוה אנקור:  אנחנו פונינו, באופן אישי, לקחתי את עצמי בצורה עצמאית ומצאנו דירות

חוה אנקור:  אנחנו צריכים, כנראה, עוד פעם לעבור דירה

חוה אנקור:  אז זה בפן האישי שלנו

חוה אנקור:       אני היום בתפקיד של רכזת פסיכו-סוציאלית של כל מלונות מפוני הצפון

חוה אנקור:  יש לי 42 רכזים שמפוזרים על כ-140 מלונות, ולא כל מלונות הצפון

חוה אנקור:  יש לנו 42 רכזים כשכל רכז מחזיק כמה מלונות

חוה אנקור:  אנחנו מנסים לתת מענים פסיכו-סוציאליים לכל שכבות הגיל

נעמה לזימי: אתם פועלים כרגע בכל המרחבים או שיש מרחבים ספציפיים?     

חוה אנקור: אנחנו פועלים מיסוד המעלה ועד אילת

חוה אנקור:  יש לנו רכזים מפוזרים

חוה אנקור:  לצערי, אין לנו מספיק תקציב כדי שיהיו יותר רכזים

חוה אנקור:  קיבלנו אישור על 42 רכזים, כשאנחנו יודעים שיש מחסור; בחלק מבתי המלון אין רכזים שלנו

חוה אנקור:  זה דבר אחד

חוה אנקור:  ואין לנו שום קשר עם האוכלוסייה שפינתה את עצמה באופן עצמאי, ואנחנו יודעים שגם שם יש הרבה מאוד קושי ובעיות

חוה אנקור:  אז זה עוד אגף שמוזנח לחלוטין

חוה אנקור:  אני כן אביא לכם את הקולות שבישיבה האחרונה של הרכזים דיברנו על מה קורה עם הצעירים המפונים במרכזי הפינוי, כשאין לי מושג בעצם מה קורה בחוץ

חוה אנקור:  קודם כול, זאת אוכלוסייה שהרבה פעמים לא מצליחים להגיע אליה

חוה אנקור:  היא האוכלוסייה שהיא הכי שקופה בתוך המלון

חוה אנקור:  הם לא נמצאים כמעט במלון ביום-יום

נעמה לזימי: הם עדיין לא בשלב של תקשורת ממסדית גם

חוה אנקור: בדיוק

חוה אנקור:  הם רובם גם גדולים ורוצים להסתדר לבד

חוה אנקור:  זאת אומרת, הם לא רוצים את ההורים, ומצד שני יש הרבה מאוד קושי, אז הם נופלים בין הכיסאות

חוה אנקור:  אם הם לא גרים במלון וגרים בכל מיני סידורים פרטיזנים או אפילו משפחתיים שהם מוצאים, והם רוצים להיות עם ההורים לסופ"ש, נניח – זה נתקל בבעיה

חוה אנקור:  הם לא יכולים בחדר עם ההורים, וצריך לסדר להם חדר במלון, אבל לא תמיד יש חדר במלון, ואז איפה הם יהיו

חוה אנקור:  יש קושי בעניין הזה

חוה אנקור:  יש מוטיבציה לעבוד, אבל הרבה פעמים עובדים במה שיש

חוה אנקור:  זאת אומרת, גם אם היה חלום למשהו גדול, זה בסופו של דבר יוצא בשליחויות

חוה אנקור:  הם מפוזרים במקומות רבים בארץ בלי שום קבוצות תמיכה שלהם

חוה אנקור:      זו קבוצת הגיל שהכי חשופה לאבדות

חוה אנקור:  חברים קרובים של הרבה מאוד מהאנשים נהרגו או פצועים

חוה אנקור:  הם מתמודדים גם עם מילואים, גם עם אבדות, גם עם השכול

חוה אנקור:  חיילים או אנשי מילואים, כשהם חוזרים – אין להם לאן לחזור

חוה אנקור:  אין אף אחד שמדבר שיח רגשי עם הצעירים

חוה אנקור:  הסיטואציה מחריפה את כל המצבים שהיו ידועים לנו קודם

חוה אנקור:  אנחנו יודעים בבירור על צעירים שהיו מפונים, שהם מפונים והם היו ב"נובה"

חוה אנקור:  אנחנו לא מצליחים לאתר את כולם

נעמה לזימי: קיימנו דיון על ה"נובה", ויש לנו דיון המשך ב-15

חוה אנקור: יש לנו צעירים שנמצאים בחדרים ולא יוצאים מהחדרים במלונות

חוה אנקור:  אנחנו לא מצליחים להגיע אליהם

חוה אנקור:  דופקים אצלם בדלתות, הם לא תמיד פותחים

חוה אנקור:  לפעמים הם הולכים לאוכל

חוה אנקור:  יש צורך כרגע, יש איזושהי הזדמנות לייצר משהו חדש, לאפשר קורסים, לאפשר הזדמנות, לאפשר התגשמות של חלומות – ואיך אנחנו עושים את זה? איך אנחנו מתחברים לצעירים ומבטיחים להם עתיד טוב יותר כדי באמת להישאר בצפון? אני רוצה להתייחס למה שאמרה מקודם נציגת משרד החינוך

חוה אנקור:  היא אמרה שאין נוער נושר

חוה אנקור:  אני לא מבינה על איזה נוער היא דיברה

חוה אנקור:  אני עסוקה עם נוער שלא מגיע למסגרות כי לא כדאי לו להגיע למסגרות, כי עושים להם בייביסיטר מ-9 עד 12

חוה אנקור:  תודה רבה

חוה אנקור:  ואחר כך מה? וכל החלומות של החבר'ה - - -     

נעמה לזימי: זה פשוט משהו שוועדת החינוך כן דנה ספציפית בזה, ואז בסמכות הוועדה - - -     

חוה אנקור: אבל הקב"סים לא נמצאים במלונות

נעמה לזימי: לא, שוב, אני רוצה להגיד שאנחנו בכוונה לא נגענו בזה באופן העמוק כי יש את עניין הסמכות

חוה אנקור: זה דיון מאוד-מאוד גדול

חוה אנקור:  והנתונים שהיא אמרה הם לא מדויקים

נעמה לזימי: חוה, אני מנסה להסביר

נעמה לזימי:  ועדת החינוך עושה על זה דיונים ייעודיים, ולכן זה לא בסמכות הוועדה כרגע

נעמה לזימי:  אם ועדה סטטוטורית, אני גם חברה בה, דנה בזה, אנחנו נותנים לה את המקום לדון בזה עם כל הכלים שיש לוועדת החינוך, ויש לה כלים יותר מוועדה מיוחדת

נעמה לזימי:  אז לכן זה שם, ואנחנו משאירים להם את הדיון הזה

נעמה לזימי:  אני חייבת לעבור הלאה

נעמה לזימי:  תודה רבה

נעמה לזימי:       אנחנו עוברות לאירית וינוקור

נעמה לזימי:  אירית, תודה רבה שהגעת

נעמה לזימי:  את מעמותת "על"ם"

נעמה לזימי:  ארגון יקר מאוד

אירית וינוקור: נכון

אירית וינוקור:  אני רוצה באמת קודם כול לומר תודה על הוועדה הזו, ואני חושבת שהיא חשובה מאוד

אירית וינוקור:  ואני אגיד גם שבאמת היה לי חשוב לשמוע את יעל וד"ר חוה – אתן נגעתן ממש בנקודות שאנחנו בהחלט רואים

אירית וינוקור:  אני אקצר ולא אחזור על הדברים שכבר נאמרו, ואני באמת מסכימה עם כל מילה, אלה דברים שאנחנו רואים לגמרי עולים מהשטח, במיוחד לאותה אוכלוסייה שקופה

אירית וינוקור:  ואני אומרת את זה קצת בכאב – אנחנו גויסנו, העמותה גויסה למיזם חירום שעובד עם נוער מגילאי 12 עד 18

אירית וינוקור:  אנחנו נמצאים בכל המלונות בארץ של מפונים, מטבריה ועד אילת, יש לנו עשרות עובדים, ובאמת זיהינו קהל יעד שקוף לגמרי שאף אחד לא רואה אותו

אירית וינוקור:  זה קהל היעד הזה של הצעירים

אירית וינוקור:      אני אפילו מסתכלת על הצעירים הקצת יותר צעירים – 18 עד 26

אירית וינוקור:  אני מאוד שמחה לשמוע על המענים שאתן אומרות, אבל אני לא בטוחה שהצעירים יודעים שהם קיימים

אירית וינוקור:  בטח לא מי שלא מלווה על ידי "ית"ד"

אירית וינוקור:  ואני אומר בנוסף שאנחנו יכולים לראות באופן מאוד-מאוד גורף שאותם צעירים שעברו מהאוכלוסיות החזקות, שזה יותר היישובים הקהילתיים, יש שם באמת אנשים שממוקד בהם ולצורך שלהם

נעמה לזימי: יותר מעטפת קהילתית, נכון

אירית וינוקור: ומי שהגיע מיישובים אחרים והוא פונה, אם זה למלונות ואם זה באופן עצמאי, הם פשוט הולכים לאיבוד

אירית וינוקור:  אנחנו רואים את זה בצורה של שימוש בחומרים, אנחנו רואים את זה בצורה של תחושה של דכאון ואובדן

אירית וינוקור:  אנחנו רואים אותם מסתגרים בחדרים

אירית וינוקור:  אני אגיד שמי שפונה באופן עצמאי כן למלונות והוא צעיר – הוא מקבל חדר לבד

אירית וינוקור:  שזה אסון בפני עצמו

אירית וינוקור:  הם לא יודעים מה זה לגור לבד

אירית וינוקור:  הם מתנהלים שם, הם הופכים את היום ואת הלילה

אירית וינוקור:  באמת, גם מי שלא היה בסיכון לפני ה-7 באוקטובר, היום הוא בהחלט בסיכון

אירית וינוקור:  ואנחנו פשוט לא מצליחים למצוא מספיק מענים

אירית וינוקור:  אפילו לתווך אותם

אירית וינוקור:  כי זה לא במנדט שלנו בפרויקט - - -     

נעמה לזימי: אז אני באמת רוצה רגע להתייחס לזה

נעמה לזימי:  יעל, ברור שיישובים קהילתיים, קיבוצים, מושבים והכל – יש להם איזושהי מעטפת קהילתית שהיא ממש מבורכת בעת הזו, שהם ככה יכולים להבין את הכל, וגם הכמות יותר קטנה

נעמה לזימי:  ומקומות שהם מפונים כמו קריית שמונה, כמו שדרות, אלה מקומות שחשופים יותר להיעדר הגנות בגלל שזה פשוט עיר שפונתה, ואין את הסיפור הקהילתי הזה שנותן עוד איזשהו מבט עין קרובה שרואה

נעמה לזימי:  איך אפשר לייחד לשם יותר התייחסות ומשאבים מבחינת אותה אוכלוסייה בסיכון?     

יעל מיזרוחין: אז קודם כול, זה נכון

יעל מיזרוחין:  אנחנו גם בתוך המלונות עצמם, אני רגע מפרידה בין המלונות לבין הצעירים שבקהילה

יעל מיזרוחין:  כי בתוך המלונות אנחנו פחות ראינו צעירים

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, רוב הצעירים הם או חיילים, או במילואים

יעל מיזרוחין:  שוב, אני מדברת בגילאים שלנו

יעל מיזרוחין:  כן אני אגיד שדווקא בשדרות ובקריית שמונה, חלק מהצעירים בגיל הזה הם כבר נשואים עם ילדים, ואז זה גם פחות אוכלוסיית "ית"ד" אלא באמת אוכלוסייה של משפחות ברווחה

יעל מיזרוחין:  אבל אני חושבת זה מאוד מעסיק אותנו

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, השאלה של איך אנחנו מגיעים לצעירים

יעל מיזרוחין:  אני אגיד שנעשו הרבה מאוד ניסיונות להגיע לצעירים שלא צלחו

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, ניסינו דרך מרכזי צעירים, בחלק מהמקומות ניסינו להציע חבירה ל"על"ם" או לעמותות אחרות שנמצאות, ואז אמרו לנו "מאוד מזוהים עם הנוער, אז הצעירים לא יגיעו וידירו את עצמם", גם אם יש מרחבים פיזיים מאוד-מאוד יפים

יעל מיזרוחין:  אגב, גם באילת, גם במקומות אחרים

יעל מיזרוחין:      הצעירים ידירו את עצמם

יעל מיזרוחין:  ואז אם אותו צעיר באמת מסתגר בחדר, איך מגיעים אליו? או אותו צעיר נמצא באמת בדירה

יעל מיזרוחין:  זאת אומרת, זה משהו שאנחנו מאוד עסוקים בו היום

יעל מיזרוחין:  אני חושבת שחלק מהסיפור הוא אותו כוח אדם שיוצר את הקשר דרך הרשות השולחת

נעמה לזימי: בדיון שעשינו על מרכזי הצעירים עלו כל מיני רעיונות שהם מיושמים די יפה ואולי שווה להציע אותם לאוכלוסיית הצעירים המפונה

נעמה לזימי:  למשל, שיתוף פעולה עם מרכז הצעירים באותה עיר

נעמה לזימי:  נגיד, טבריה שמקבלת הרבה ממטולה ומעוד אזורים – להכשרות תעסוקתיות - - -     

יעל מיזרוחין: אז אנחנו עושים את זה ואז זה נגמר במפגש חד פעמי

יעל מיזרוחין:  באמת, אין לו המשכיות

יעל מיזרוחין:  אין פה ליווי

תמר סדן לקס: אני באה עם מענה, אני רק לא יודעת אם ייתן לי, אני ממש צריכה שלושים שניות

תמר סדן לקס:  אנחנו קיבלנו תקציב מהיוזמה לתעסוקת צעירים

תמר סדן לקס:  ד"ר חוה, אני אשמח מאוד שנדבר ונחשוב

תמר סדן לקס:  אני מנכ"לית של עמותה שנקראת "מכללת גל"

תמר סדן לקס:  הגשנו וזכינו במענק לפיילוט לצעירים בגילאי 18 עד 35, שצריכים לשקול כרגע את דרכם התעסוקתית

תמר סדן לקס:  זה ממוקד בתעסוקה, לא בלימודים

תמר סדן לקס:  זה מה שהארגון שלי יודע לעשות

תמר סדן לקס:  ואנחנו מחפשים מקום פיזי לעשות את זה

תמר סדן לקס:  זה נותן גם מענה רגשי וגם תמיכה של מנטורים

יעל מיזרוחין: רגע, ברשותך, הסיפור הוא לא המענה

נעמה לזימי: נכון

יעל מיזרוחין: אלא האיתור של הצעירים - - -     

תמר סדן לקס: זה בדיוק העניין

תמר סדן לקס:  אבל, יעל, אנחנו לא מצליחים להגיע לצעירים

יעל מיזרוחין: אף אחד לא מצליח

יעל מיזרוחין:  זה בדיוק הקושי

נעמה לזימי: רגע, רגע, רגע

נעמה לזימי:  חברים, אנשים פה לא דיברו

נעמה לזימי:  רגע

נעמה לזימי:  אני מציעה שדן, אם תוכל להתחבר למכללת גל, להבין איך אפשר לחבר למרכזי הצעירים, זה ממש יעזור

נעמה לזימי:  שמעון לא פה

נעמה לזימי:  נעשה רגע את החיבור, נראה איך אפשר לעזור, אוקיי? רק לפתור את הדבר הזה

נעמה לזימי:  אני כן חייבת לשמוע את לילי דגן מביטוח לאומי, ברשותכם

נעמה לזימי:  אנחנו חייבים רגע גם לשמוע את הרשויות שהן נותנות את המענים

נעמה לזימי:  אז קודם כול, לילי, אני מודה לך שאת פה, כמו תמיד

נעמה לזימי:  ואם אפשר שתתני לנו מילה מבחינת מענים של ביטוח לאומי למפונים צעירים – איפה את רואה את היכולת של ביטוח לאומי לסייע ואיפה צריך להנגיש מידע?     

לילי דגן: אוקיי, אז אני כן אתן נתונים לגבי מענק האכלוס; אנחנו כן חתכנו את זה, ביקשתם נתונים ספציפיים על 18 עד 26, ולפי הנתונים שלנו מהיישובים המפונים יש בערך 35,000 צעירים בגילאים האלה, ומתוכם 18,600 כן מימשו את מענקי האכלוס

לילי דגן:  אני חושבת שמה שעלה כאן זה שאולי באמת יש איזושהי בעיה עם אנשי המילואים שהם גם מפונים

לילי דגן:  אנחנו כן מרגישים את זה עכשיו בשחרורים של אנשי מילואים

לילי דגן:  יש עכשיו חטיבות שמשתחררות ואנחנו מגיעים לשטח לעשות מיצוי זכויות במועד השחרור, ואנחנו רואים - - -     

נעמה לזימי: בשטחי הכינוס אנחנו מדברים

לילי דגן: נכון, וחלק ממיצוי הזכויות כולל גם את מענקי האכלוס

לילי דגן:  אני מקווה שאנחנו כן מכסים את אלה שלא היו מודעים או לא התפנו לזה בזמן שהם היו במילואים

נעמה לזימי: ובעצם הם מקבלים בדיעבד גם, כן

לילי דגן: בוודאי

לילי דגן:  זה מבחינת נתונים

לילי דגן:  ואם יידרש שיתוף פעולה שלנו עם משרד הרווחה, עם "ית"ד", אנחנו, קשרי העבודה שלנו הם טובים

לילי דגן:  ואם הם ימצאו לנכון לחשוב על מענים שקשורים אלינו אנחנו נמצאים שם

נעמה לזימי: בסדר גמור

נעמה לזימי:  ולילי, לגבי צעירים מקבלי הבטחת הכנסה, יש משהו?     

לילי דגן: אז כן, יש גם את הנתון של מקבלי הבטחת הכנסה

לילי דגן:  קשה להגיד כמה מתוך ה-18,000 האלה - - -     

נעמה לזימי: הבנתי שהייתה הקפאה של החובה לעשות קריטריונים של חודש בחודשו במצב הזה

נעמה לזימי:  נכון? הקפאת מצב, כדי שהם לא יצטרכו לעשות את כל ההליכים פעם אחר פעם? זאת אומרת, כל העניין הזה, הרי, חודש בחודשו נבחנים התבחינים

לילי דגן: רק למחוסרי עבודה

נעמה לזימי: רק למחוסרי עבודה, אוקיי

לילי דגן: בעקרון, יש לנו בסביבות ה-5,900 צעירים שהם בגילאים האלה ומקבלים הבטחת הכנסה

לילי דגן:  קבוצה מאוד קטנה היא עונה על ההגדרה של צעיר חסר עורף

לילי דגן:  זה בסביבות ה-80 עד 90 מקרים

נעמה לזימי: שמקבל הבטחת הכנסה, כן

לילי דגן: אבל, חלק גדול מהם כן נמצאים אצלנו במשבצת של מחוסרי עבודה

לילי דגן:  זה בסביבות ה-1,000

נעמה לזימי: אבל, נגיד, מענק האכלוס לא מתקזז?     

לילי דגן: הוא לא מתקזז, הוא לא נחשב

לילי דגן:  וגם מענקי העידוד והתמרוץ שעכשיו משולמים למי שחוזר לעבוד במקום העבודה שלו או מי שהשתלב בעבודה שמוגדרת כמזכה למענק העידוד – גם הם לא נחשבים לעניין הבטחת הכנסה

קריאה: כמה כאלה יש?     

לילי דגן: שמקבלים את המענקים האלה? זה עדיין מוקדם להגיד, אבל אנחנו נוכל לתת את הנתונים האלה

לילי דגן:  התיקים האלה רק עכשיו התחילו להיות ממומשים

לילי דגן:  זה קצת מוקדם להגיד את זה

לילי דגן:  ויש לנו קבוצה לא קטנה של בערך 1,700 מקרים שזכאים אצלנו בדיוק במסגרות האלה של שנות מעבר למיניהן, מכינות ניצוץ וכולי

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  אני אולי אחשוב על משהו לגבי מקבלי הבטחת הכנסה ואולי משהו שאפשר לעשות עוד מענה כדי שיסייע להם, אבל זה כבר נדבר לאחר מכן

נעמה לזימי:  לילי, אנחנו בקשר על הנושא הזה

לילי דגן: וכמובן שיש בעיה עם הסטודנטים שלא - - -     

נעמה לזימי: בדיוק, הסטודנטים

נעמה לזימי:  כן, מה שחשבתי

אירית וינוקור: חברת הכנסת, נעמה, אפשר לומר מילה אחרונה שלא סיימתי, והיא מאוד חשובה לדיון הזה? אני חושבת שאנחנו מדברים פה צעירים, וסליחה שאני רגע באה עם הגדרות מגדריות, אבל ממה שאנחנו ראינו באמת בעבודה שאנחנו עושים בשלושת החודשים האחרונים; צעירים עוד איכשהו קצת רואים, צעירות – לא רואים אותן

אירית וינוקור:  זאת אומרת, יש כאן אוכלוסייה של צעירות בסיכון, וצריך לשים את הדעת איך מגיעים אליהן

אירית וינוקור:  אנחנו כבר שומעים אפילו על נערות שכבר מגיעות למצבים של זנות, ואני לא רוצה להמשיך בנושא

אירית וינוקור:  ואותן צעירות, זה משהו שהוא מאוד-מאוד מדאיג, ואני לא שמעתי את הקול של הצעירות כאן בכלל בשולחן

אירית וינוקור:  ואני חושבת שזה משהו לשים עליו את הדעת

נעמה לזימי: תראי, היו פה מפונות נשים שדיברו

אירית וינוקור: בוודאי, נכון, אבל אני חושבת שההגדרה הייתה מאוד - - -     

נעמה לזימי: וכשדיברנו צעירים לא דיברנו כגברים, אז זה לא נכון לומר את זה, וזה לא לעניין גם לומר את זה

אירית וינוקור: זה נכון, אבל מצד הסיכון, כי אותם צעירים - - -      

נעמה לזימי: את עשית הבחנה מגדרית שאני מקבלת אותה, אבל אל תגידי - - -     

אירית וינוקור: אני מצטערת, התכוונתי לאותן צעירות בסיכון, שבאמת הקול שלהן הוא אילם, הוא שקוף והוא צועק חזק מאוד

אירית וינוקור:  וצריך לשים את הדעת שם

נעמה לזימי: בסדר גמור

נעמה לזימי:  אני גם רוצה להגיד שהייתה צריכה להיות כאן מירי מוסקוביץ' שהייתה צריכה לדבר, היא מנהלת תחום נוער וצעירים ונשים בזנות במשרד הרווחה, היא פשוט לא הגיעה

נעמה לזימי:  זה לחלוטין נכנס לדיון

אירית וינוקור: אוקיי, תודה רבה

נעמה לזימי: בטח

נעמה לזימי:  אני חייבת לעבור לטל עציון מנירים, כי לא דיברנו עם המפונים בדרום

נעמה לזימי:  אנחנו צריכים לשמוע גם את האוכלוסייה הזו

נעמה לזימי:  היי, טל, שלום, תודה שהצטרפת אלינו

טל עציון: היי, בוקר טוב

טל עציון:  קוראים לי טל עציון, אני בן 23, מקיבוץ נירים

טל עציון:  מפונה באילת מתחילת המלחמה, מה-8 באוקטובר

טל עציון:  אני רציתי להעלות פה עוד נקודה

טל עציון:  שמעתי קודם את מה שאמרתן בהקשר של הסטודנטים

טל עציון:  אני ספציפית לא סטודנט, אבל חברים שלי סטודנטים, וזה מאוד מקשה עליהם – גם הלמידה בזום, התייחסתם מקודם לנקודה שהאוניברסיטאות והמכללות שנסגרו; תל חי, ספיר – אלה מקומות שמושכים אנשים גם לאזורים האלה, ליישב אותם בעצם, וגורמים להם אחרי זה לבחור אם הם ירצו לחיות את החיים שלהם במקומות שהם גרים, בזמן שהם לומדים באוניברסיטאות ובמכללות האלה

טל עציון:  אז הלימודים מהזום, חוץ מזה שכמובן אי אפשר לגור במקומות האלה, שזה איזשהו פער גם לעתיד, זה משהו שחייבים לשים עליו דגש גם

טל עציון:       כי ללמוד בתוך בית מלון או בתוך מקום שאתה מפונה בו, זה משהו מאוד-מאוד לא אידיאלי

טל עציון:  חוץ מזה שגם הנפש של כולנו נפגעה, ודיברתם על סיכון – כולנו בסיכון

טל עציון:  גם אני בסיכון, גם כצעיר

טל עציון:  גם סטודנטים בסיכון, גם נערים בסיכון

טל עציון:  כולם בסיכון

טל עציון:  כל מי שמפונה הוא בסיכון כלשהו

טל עציון:  אז אני חושבת שצריך לתת את הדעת גם על העניין של הזום, כי זה לא משהו שהוא אידיאלי בשום צורה

טל עציון:  וחוץ מזה, רציתי גם לדבר, כי שמעתי הרבה דיונים על הדברים שקורים עכשיו, שזה מבורך וזה חשוב

טל עציון:  מצד שני, צריך כל הזמן לשים מאחורי הראש את העניין של היום שאחרי

טל עציון:  מה יקרה ביום שאחרי

טל עציון:      אני בתור יליד קיבוץ נירים, אני גר 23 שנה, כל החיים שלי בעצם

טל עציון:  אני חושב, אותי זה מאוד-מאוד מטריד מה יהיה ביום של אחרי המלחמה

טל עציון:  אני לא מדבר מבחינה ביטחונית, אני מדבר יותר מבחינה סוציאלית אולי, של איך יגרמו לאנשים לרצות לבוא לשם

טל עציון:  במיוחד לצעירים

טל עציון:  אנחנו, מה שנקרא, דור העתיד

מור הובר: אני רוצה להמשיך את טל, אם אפשר

נעמה לזימי: תודה רבה, טל

נעמה לזימי:  כן, אנחנו עוד נהיה בקשר

נעמה לזימי:  כן, מור, אתה הבא בתור לדבר

מור הובר: כן, אז שלום לכולם

מור הובר:  מור, מפורום ארגוני תעסוקת צעירים

מור הובר:  אני גם ממש מודה על הדיון הזה

מור הובר:  יש פה לא מעט משרדי ממשלה שלוקחים חלק בדיון

מור הובר:  חלקם עושים עבודה מדהימה, חלקם פחות

מור הובר:  ראינו את זה גם

מור הובר:  אבל, בסוף, ההסתכלות של כל אחד היא צרה על הצעירים ועל הצעירות

מור הובר:  לא רואים מכלול, לא רואים תהליך

מור הובר:  זה מדבר על איפה הם גרים זה מדבר רק על סטודנטים, זה מדבר רק על מענקים

מור הובר:  כשאנחנו מדברים על צעירים וצעירות, אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים בשלב שבו הם בונים את החיים שלהם, שההחלטות שהם מקבלים; איפה אני אגור? במה אני אעבוד? עם מי אני אתחתן? איפה אני אגדל את הילדים שלי? – אלה החלטות שבונות ומגדירות את החיים שלהם מכאן קדימה

מור הובר:  מגדירות איזה אזרחים הם יהיו ומה הם יתנו למדינה

מור הובר:  ואת זה אנחנו שוכחים

מור הובר:      יש כאלה שבאים ומנסים לתת עכשיו את הכלים להתמודד עם המצב

מור הובר:  בפורום חברים 70 ארגונים – כמעט לכולם יש תוכניות

מור הובר:  אני אשלח אחר כך, שיצטרף גם לפרוטוקול של הוועדה סל המענים המלא למפונים

נעמה לזימי: אבל, זה התפקיד של הצוות הבין-משרדי

נעמה לזימי:  זאת אומרת, זה משהו שצריך פשוט לחדד - - -      

מור הובר: לא, אבל גם הצוות הבין-משרדי זה צוות, אני אגיד את זה אחרת כי בצוות יש אנשים מעולים שעושים עבודה מעולה, אממה הממשלה כממשלה לא רואה את הצעירים

מור הובר:  הגישה היא "הם צעירים, הם יסתדרו

מור הובר:  כל החיים לפניהם, הם ישתקמו"

מור הובר:  אבל אם עכשיו לא ניתן להם את הכלים זה לא יקרה

מור הובר:  ועכשיו צריך לתת את הכלים

מור הובר:  אבל עכשיו צריך לתת את הכלים לא רק לעכשיו, זה לא יושב רק על מענק, רק על מלגה - צריך לתת את הכלים קדימה

מור הובר:       טל דיבר על איך אנשים יחזרו עכשיו לגור בעוטף

מור הובר:  לא משנה העוטף בדרום, בצפון – איך אנחנו הולכים להחזיר לשם אנשים? "ניתן הקלות במיסים" – זה לא מה שיביא אנשים חזרה

מור הובר:  "נגביר את השמירה על הגבול, נמחק את עזה" – זה לא מה שיביא אנשים חזרה

מור הובר:  כשאנחנו מסתכלים על שיקום של אזור, ההסתכלות צריכה להיות הסתכלות כוללנית - איך אנחנו משקמים את כל האזור

נעמה לזימי: אבל, לכן, מור, אני חושבת שמנהלת תקומה לוקחת את אוכלוסיית הצעירים - - -     

מור הובר: אבל לא לוקחים את אוכלוסיית הצעירים

מור הובר:  בסוף, גם זה שיושב פה דן ומנהלת תקומה, זה דבר אחד מיני רבים

מור הובר:  מה שאני אומר זה שהממשלה באופן כללי, גם עכשיו בשיחות, לא מסתכלים על צעירים כמכלול

מור הובר:  לא שואלים "איך אנחנו בונים תשתית שתאפשר לצעירים מצד אחד לבחור במקום הזה, מצד שני לגור במקום הזה, לפתח בו קריירה", לא בלהביא חברת היי-טק אחת לאזור – לפתח קריירה מגוונת, הרבה מסלולי תעסוקה, שאני אוכל לעבור גם בין חברות ובין עבודות

מור הובר:  איך אנחנו מייצרים אזור מגוון לאנשים מגוונים שיבחרו להשתקע בו

מור הובר:  איך אנחנו מביאים את האנשים בעלי המיומנויות, בעלי הרצון, בעלי המוטיבציה, שלא רק ישתקעו בו בעבור עבודה, אלא שישתקעו בו בעבור עבודה, יתפרנסו מספיק לצורכיהם, ויהיו גם פנויים לחולל שינוי במקום בתור אזרחים

מור הובר:       הדבר היחיד שבנה את המדינה הזאת זה אזרחים שבנו עבור עצמם את החיים שלהם

מור הובר:  ואם לא ניתן לאנשים בסיס במקומות האלה; את הכלים, את האמצעים – לא במענקים, לא במלגות – בתשתית תעסוקתית, חינוכית, יישובית – לחיות במקומות האלה ולבסס שם את החיים שלהם, אנחנו נמשיך לראות עזיבה ונסיגה אחורה וזו תהיה בכייה

מור הובר:  וצריך לטפל בזה עכשיו

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  תודה רבה, מור

נעמה לזימי:  ואתה, כמובן, גם צודק

נעמה לזימי:  אני עוברת לשירות התעסוקה

נעמה לזימי:  אז מתן חמו

נעמה לזימי:  אני רק אומרת שיהיו עוד שני דוברים ואנחנו נצטרך לסגור את הדיון

נעמה לזימי:  אני אסכם אותו ומקסימום יהיה דיון נוסף שנעשה בו המשך, ומי שלא דיברו ידברו שם ראשונים

נעמה לזימי:  אז כן, שלום, מתן, תודה שהגעת

מתן חמו: היי, שלום, מתן ממשרד העבודה

מתן חמו:  אני אגיד שאנחנו במשרד העבודה מנסים להסתכל ולפלח נתונים שיש כדי להבין מה תמונת המצב הייחודית של צעירים, בנבדל מהבעיות הרוחביות של כולם

מתן חמו:  לפי הנתונים שיש קשה עדיין להגיד ולהצביע, כן? דיברתם קודם על ענייני נתונים

מתן חמו:  קשה לבוא ולהגיד שיש בעיות ייחודיות נבדלות של הצעירים בתוך הסיטואציה עכשיו, מבחינת סיכון של חזרה להשתלבות בתעסוקה בהמשך

מתן חמו:  יש בעיות ייחודיות שצריך לחשוב עליהן ולהבין רגע איך נסייע למילואימניקים, שההשתלבות שלהם תהיה מהירה ומיטבית; איך נסייע לכך שצעירים שפונו באמת יחזרו אל המקומות שהם היו בהם, ויתרמו לפיתוח הכלכלי של אותם אזורים

מתן חמו:       זה יותר משהו שאנחנו שומעים משיחות בשטח ומבינים שהקולות מאוד מדברים את הבעיות האלה

מתן חמו:  הוזכר קודם ביחד עבודה משותפת עם המשרדים, אז יש איזשהו פורום שאנחנו שם ביחד עם משרד הרווחה, עם מל"ג, שוויון חברתי, נגב גליל – ממשיכים לעקוב, מנסים להבין מה קורה

מתן חמו:  אני אגיד שמשהו שעשינו כבר - - -     

נעמה לזימי: מתן, אני אגיד לך שהפורמט של שיתוף הפעולה עם מרכזי הצעירים הוא משהו שאני חושבת שהוא מפתח בעת הזו בגלל - - -     

קריאה: זה לא עובד

נעמה לזימי: אני יודעת שהוא חלק מהסיפור, בגלל זה אני אומרת שצריך להעצים את זה

נעמה לזימי:  צריך לייצר גם הכשרות שהן רלוונטיות לצעירים, שמושכות אליהן גם צעירים שהם קבוצת מיקוד שבוחרת את ההכשרות הללו

נעמה לזימי:  והעובדה שאפשר לייצר הכשרות כאלה ללא עלות, אולי אפילו עם איזשהו שיפוי למי שייכנס אליהם לתקופה, לרכוש מקצוע בזמן המת הזה – זה ממש מדהים

נעמה לזימי:  אז אני רק רוצה לחזק

מתן חמו: אני יכול לספר אולי שני דברים שכבר קורים; קודם כול, בשבועות הראשונים של המלחמה, כשהבנו כבר שיש כן רצון וצורך מצד אנשים, מצד צעירים, כן לקבל סיוע בעולמות של תעסוקה

מתן חמו:  יצאנו בקול קורא לארגוני חברה אזרחית, ובעצם חמישה גופים מקבלים מאיתנו תמיכה כספית לפעילות שהם מפעילים

מתן חמו:  גם הייתה, זה בשיתוף פעולה גם עם פורום ארגוני תעסוקת צעירים

מתן חמו:  ועוד פרויקט שהוא משותף עם המשרד למעמד האישה לטובת צעירות מפונות

מתן חמו:  כן, זה תהליך בהתנעה

מתן חמו:  כבר היום פנינו לרשויות ומועצות מהאזורים - - -      

נעמה לזימי: שמה הוא כולל? מה יהיה בתהליך הזה?     

מתן חמו: אז אני אגיד שבתור עזרה ראשונה כבר חברנו או רכשנו שירות מעמותת "נט"ל", שמסייעת לנפגעי חרדה ופוסט-טראומה

נעמה לזימי: כן, טראומה לאומית

מתן חמו: ואנחנו פונים ומציעים לרשויות מקומיות ומועצות מהאזורים שנפגעו להשתמש בשעות ליווי פרטני או קבוצתי לצעירים שבעצם סובלים מקשיים של חרדה וטראומה

מתן חמו:  זה עזרה ראשונה

מתן חמו:  ברמה הכוללת אני אגיד שחשוב להבין שזה תקציב שעבר רק לפני שבועיים-שלושה

מתן חמו:  גייסנו מנהלת פרויקט, בונים תוכנית עבודה ומקווים לצאת לדרך ממש בהקדם

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  גם בנושא הזה אנחנו שוקלים אולי לעשות איזשהו דיון פרטני

נעמה לזימי:  אני אומרת שזה בגלל הדיון עם מרכזי צעירים, שאני חושבת שאפשר ממש למצות את הנושא של הקשר למשרד העבודה ושירות התעסוקה הרבה יותר דרך המקום הזה

נעמה לזימי:  בנהריה הם פתחו ממש שלוחה של האוניברסיטה הפתוחה, שזה יכול ממש להקל ועוד

נעמה לזימי:  אז אנחנו בטח עוד נהיה בקשר

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד תודה על מה שמתהווה בדרך, וגם נשמח שתעדכנו אותנו בתהליך ואולי נעשה על זה איזשהו משהו פרטני

נעמה לזימי:  שמעון, זה גם לך

נעמה לזימי:  ותודה

נעמה לזימי:  כן, הנה, דיון תוכנית עבודה ותקצוב מרכזי צעירים – יהיה לנו עוד דיון המשך על זה

נעמה לזימי:  זה היה דיון מאוד משמעותי, עם כמה שזה נושא ספציפי

נעמה לזימי:       אני כן חייבת לסיים

נעמה לזימי:  אולי אנחנו פשוט נעשה דיון נוסף עם דוברים שלא דיברו

נעמה לזימי:  אנחנו חייבים לסיים את הדיון ולהמשיך

נעמה לזימי:  אני רוצה קודם כול להתנצל בפני מי שלא דיברו

נעמה לזימי:  אלא אם כן מישהו רוצה להגיד משהו במשפט?     

הדסה פרץ: אני הדסה פרץ, אני עו"ס "ית"ד", רפרנטית תעסוקה בירושלים

הדסה פרץ:  משפט אחד – אנחנו כרגע ממש בעשייה

הדסה פרץ:  היום גייסנו דרך ג'וינט שתיים שיתכללו במלונות ויקימו קהילה של צעירים

הדסה פרץ:  אני חמש שנים בתחום של צעירים

הדסה פרץ:  צעירה בסיכון לשעבר

נעמה לזימי: ירושלים קלטה ממש עיר

הדסה פרץ: אני צעירה בסיכון לשעבר, כבר חמש שנים בתחום של צעירים בסיכון

הדסה פרץ:  והדבר הזה מאוד נוגע לי ברמה האישית

הדסה פרץ:  אז כרגע זה משהו בפיתוח

הדסה פרץ:  ולפתוח הכשרה ייעודית

הדסה פרץ:  שוב, משהו שהוא יתאים לצעירים

הדסה פרץ:  אני גם יושבת במרכז הזדמנות

הדסה פרץ:  בשיתוף "ית"ד" ומשרד העבודה

הדסה פרץ:  אז משהו שעכשיו אנחנו פועלים בשטח

נעמה לזימי: יפה, נשמח להיות מעודכנים

קריאה: וגם ארצית

קריאה:  זה מהלך ארצי

הדסה פרץ: אבל, זה כרגע בירושלים כפיילוט

נעמה לזימי: אתם פיילוט ירושלים לירושלמים או שגם למפונים?     

הדסה פרץ: למפונים בירושלים

נעמה לזימי: יפה מאוד

הדסה פרץ: רק למפונים

נעמה לזימי: מאוד יפה

דנה נאור: אפשר להוסיף באמת משפט? בנימה חיובית

דנה נאור:  רציתי להגיד מלא דברים רעים אבל אני מחזיקה את זה, על איך הגענו למצב הזה שעברו שלושה חודשים ואין נתונים למדינה

דנה נאור:  אבל אני שומרת את זה רגע

דנה נאור:  אני מנהלת את עמותת "דואליס", אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם "ית"ד" ועם הרבה גופים פה

דנה נאור:  ואני רוצה להגיד שהניסיון שלנו עם צעירים בסיכון בכלל וצעירים מפונים בפרט, ולא כדי לפגוע, חלילה, באף אחד, שכשיש הצעה טובה עבור הצעירים הם מגיעים

דנה נאור:  אני יכולה להגיד לכם שאנחנו עובדים על השמה

דנה נאור:  כלומר, השמה ממש קונקרטית, וכשאנחנו מפיצות משרות טובות לצעירים, מן הגרן ומן היקב איך הגענו לקבוצות האלה – זה כבר שאלה אחרת

דנה נאור:  ואני יכולה להגיד לכם שהגיעו אפילו עשרות פניות על משרה בשכר טוב שמעניינת חבר'ה בגילאים רלוונטיים

דנה נאור:  הגיעו הרבה פניות

דנה נאור:  ואגב, לא רק של צעירים

נעמה לזימי: כן, כן

נעמה לזימי:  אני מסכימה איתך

דנה נאור: אז אני רוצה להגיד רגע לכולנו שהפיצוח הוא לא בשיווק, הפיצוח הוא - - -     

נעמה לזימי: לא, זה גם וגם, זה לא או או

נעמה לזימי:  אם השיווק טוב אבל אין היצע, אז אין

דנה נאור: הפיצוח הוא בלייצר מענים רלוונטיים לצעירים, לא מה שאנחנו, אני גם אומרת לעצמי – לא מה שאני כארגון יודעת לתת

נעמה לזימי: חד משמעית, אבל אוכלוסיית "ית"ד" היא פחות נגישה, לפעמים, למידע, ואנחנו חייבים את הגם וגם

נעמה לזימי:  אטרקטיבי, מתכתב עם המציאות

נעמה לזימי:  זה בסדר גמור, את צודקת, אבל החובה של משרדי הממשלה היא להנגיש כל הזמן והכל, וגם מענים

נעמה לזימי:  חד משמעית חובה שאני לא פותרת ממנה

נעמה לזימי:  מיצוי זכויות זו סוגייה כאובה בכללי והיא קשורה לכולם

נעמה לזימי:  אז תודה רבה-רבה

נעמה לזימי:  אני באמת מצטערת שלא יכולנו להישאר הפעם שלוש שעות, אבל אנחנו נעשה אולי דיון נוסף

נעמה לזימי:  הערות חשובות, גם טוב שבאת ודיברת

נעמה לזימי:  אני מקריאה את הסיכום, ואני מייד אחר כך מתנצלת שאני רצה

נעמה לזימי:      סיכום והחלטות מישיבה בנושא מצבם של צעירים באזורי עימות במהלך 'חרבות ברזל'

נעמה לזימי:  אחד, הוועדה מבקשת ממערך הדיגיטל לקדם ניתוח צרכי צעירים בגילאי 18 עד 35, תוך שיתוף פעולה עם גורמים מומחים; רווחה, מל"ג ועוד

נעמה לזימי:  עוד מבקשת הוועדה לפעול לאיסוף נתונים לעניין בעלי בתים ושוכרים שבתיהם נפגעו או שלא נפגעו, או שוכרים שפונו מביתם

נעמה לזימי:       הוועדה מבקשת מהממשלה, בהובלת משרד המשפטים ומשרד האוצר, לגבש מתווה מהיר לעניין פיצוי נדרש ופתרון לשוכרים שפונו מבתיהם ונאלצים להמשיך לשלם שכירות עבור דירה מפונה

נעמה לזימי:  עוד מבקשת הוועדה ממשרד המשפטים לכלול במתווה זה פתרון לצורך התרת חוזים אלו, וכמובן פיצוי למי שמשכירים את הדירה

נעמה לזימי:  על זה דיברנו

נעמה לזימי:      הוועדה מבקשת ממשרד האוצר לכלול פיצויים בגין עובדים שעתיים, כפי שמרבית אוכלוסיית הסטודנטים מתפרנסים בשגרה, וכעת איבדו גם את פרנסתם עם פינויים ממרכז חייהם

נעמה לזימי:       הוועדה תקיים בקרוב ישיבה מיוחדת בנושא השוכרים, משהו כמו שבועיים

נעמה לזימי:  אנחנו נעדכן, וגם תודיעי לקבוצות שלכם

נעמה לזימי:  אולי כדאי גם שיבואו עוד אנשים לדבר על זה

נעמה לזימי:  זו סוגייה סופר קריטית

נעמה לזימי:  אין מה לומר

נעמה לזימי:       הוועדה מבקשת לפעול לאיתור נתונים ומגמות לעניין מפונים צעירים בהובלת מערך הדיגיטל הלאומי מול מכלולי רח"ל, מה שהציע מור – ברשויות המקומיות ובשיתוף תקומה ורשות הצעירים

נעמה לזימי:  קיימת חשיבות להבנת מגמות, צרכים ומענים נדרשים להם

נעמה לזימי:  ככל שהזמן נוקף הבעיות ביישובים המפונים בצפון הולכות ומתרחבות

נעמה לזימי:  בהתאם הוועדה פונה לראש הממשלה ולשר הבטחון, ולשר האוצר, לפעול להקמת מנהלת ייעודית לצפון על רקע המלחמה, בדומה להחלטה על הקמת מנהלת תקומה לעוטף

נעמה לזימי:       אני רק רוצה להגיד שגם לא עמדו בהחלטת הצפון ההיסטורית, של ה-7 מיליארד

נעמה לזימי:  יש כאן באמת חובה כפולה בהיבט הזה לצפון, וחייב לעשות פה תיקון

נעמה לזימי:  אני מאוד מאמינה גם בתיקון, אז זה הזמן לעשות את זה

נעמה לזימי:      הוועדה מבקשת ממשרד החינוך ומשרד הרווחה למפות את התלמידים המשולבים שפונו, ובהתאם לבדוק האם מלוא המענים להם הם זכאים בשגרה ניתנם להם על ידי הרשות שאליה פונו

נעמה לזימי:  כנ"ל לעניין צעירים עם מוגבלויות למעלה מגיל 18

נעמה לזימי:  בכוונת הוועדה לייחד דיון למצבם של צעירים עם מוגבלות במלחמה

נעמה לזימי:  הוועדה פונה שוב למל"ג ומשרד הפנים לוודא יכולת סטודנטים שגרים במעונות ובמוסדות שפונו לשנות את כתובתם במשרד הפנים – סוגייה חשובה שתלם העלה – על בסיס החוזה מול המוסד האקדמי, ובכך לאפשר את זכאותם לפיצוי מפונים

נעמה לזימי:       אנחנו גם נבדוק את הפרוטוקול שהיה לנו בדיון הזה, כי משהו פה באמת חריג

נעמה לזימי:  אני רגע כן רוצה להגיד – אז הפרוטוקול היה מול רשות המיסים, אני זוכרת, שהם אמרו שהם יתכתבו לדבר הזה

נעמה לזימי:  יכול להיות שיש פה איזה פער ואנחנו אולי ננסה לתווך

תלם עוזיאל: זה נפל איפשהו בין הכיסאות

נעמה לזימי: חד משמעית

תלם עוזיאל: ביטוח לאומי לא יביא לך את הפיצויים עד שאתה לא משנה את הכתובת במשרד הפנים

נעמה לזימי: אז אנחנו בכל מקרה נהיה על זה

נעמה לזימי:  לוקחים את זה כנושא להיות עליו אובססיביים רגע

תלם עוזיאל: תודה רבה

נעמה לזימי: הוועדה מבקשת מהמל"ג לפעול מול מוסדות אקדמיים לייצר מענים ייחודיים ומעטפת ייעודית לסטודנטים שפונו כגון שמירת מקום קבלה נדחית, צבירת שכר לימוד ששולם, מוועדי עבודות וכדומה – במטרה למנוע נשר של סטודנטים, במיוחד מאוכלוסיות מיוחדות של אנשי מילואים

נעמה לזימי:       הוועדה מבקשת מצה"ל וממשרד הביטחון לפעול להשוואת תנאים של אנשי קבע שהיו אמורים ללמוד בתוכנית ייחודית לצה"ל לאלו של אנשי המילואים

נעמה לזימי:  יש לוודא כיצד מאפשרים להם המשך לימודים אקדמיים והבטחת תפקיד בצבא על רקע הפסד של שנה אקדמית

נעמה לזימי:       הוועדה מבקשת מהצוות הבין-משרדי והבין-מגזרי לתכלל את כלל הסוגיות והמענים הנדרשים שעלו בישיבה, בדגש על הובלה של רשות הצעירים ומשרד הרווחה

נעמה לזימי:  במטרה לחזק צעירים בסיכון, בדגש ביישובי הספר – הוועדה מבקשת משר הרווחה ומשר האוצר להגדיל את התקינה בתוכנית "ית"ד" ברשויות המקומיות, בתקומה או במרחב הצפון

נעמה לזימי:  אבסורד שבעת הזו אין עו"ס "ית"ד" בקרית שמונה, וזה משהו שצריך לעמוד עליו

נעמה לזימי:       הוועדה פונה לשר הבריאות ולשר הרווחה לפעול להגדלת התקציב לתקינת רכזי מרכזי חוסן בצפון עבור אוכלוסיות המפונים, ואולי לעגן את מרכז החוסן גם בצפון

נעמה לזימי:  מרכזי חוסן זה תחום שהוא באמת פרוץ וחבל שהוא לא בחוק

נעמה לזימי:  אני אגיד שניסינו לעבוד על חקיקה של הדבר הזה, לכתוב אותו – קצת מורכב

נעמה לזימי:  עם הקואליציה לטראומה

נעמה לזימי:  אבל אנחנו מנסים בנושא הזה

נעמה לזימי:      נמצא שיש היום מלונות שאין בהם רכזים, וגם מול מי שפונה עצמאית

נעמה לזימי:  בהקשר זה נמצא צורך אקוטי לפעולה מול אוכלוסיית הצעירים בגילאי 18 עד 26, שהפכה לאוכלוסייה שקופה, שחלקה מתדרדרת נפשית וחברתית; שימוש בחומרים, בידוד, חוסר מעש, דכאון ועוד

נעמה לזימי:  וחמור מכך – מצב צעירות מפונות, בהמשך למה שנאמר פה

נעמה לזימי:  אולי בדיון הבא באמת נייחד אוכלוסייה שמועדת לזנות, כמו שהיה צריך להיות כאן

איתי כהן: לדיון הבא גם יש נתונים שלא הספיקו להציג פה על שימוש בחומרים בקרב צעירים

אפרת רייטן: בסדר, אז אני חייבת לכם פתיח, מה שנקרא

אפרת רייטן:  אני אפרת, מי שיציג זה איתי, מהמרכז הישראלי להתמכרויות

נעמה לזימי: תודה לכולכם שאתם כאן

נעמה לזימי:  ממש-ממש חשוב

נעמה לזימי:  אנחנו עוד נהיה בקשר

נעמה לזימי:  אפשר שפשוט את דיון ההמשך עוד שבועיים נעשה פשוט חצי מהדיון, שעה שלמה נקדיש רק לסוגיית השכירויות, ונמשיך את המשך הדיון הקודם

נעמה לזימי:  ככה המחויבות שלנו אכן תהיה

נעמה לזימי:  אז תודה

נעמה לזימי:  תודה רבה לכם, הישיבה נעולה