ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 137, 2024-01-01 00:00

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם

מירב בן ארי:  אנחנו ממשיכים עם הדיון של ועדת הבריאות, לגבי הצעת חוק שימוש בזרע של נפטר לשם הולדה שלי ושל חה"כ קטי שטרית

מירב בן ארי:  שוב, אני אפתח בהתנצלות ובאמת איחולי החלמה מהירה לקטי חברתי

מירב בן ארי:  קצת ימים מאוד עמוסים, אבל היא תהיה בסדר והיא תחזור אלינו מהר מאוד

מירב בן ארי:  אבל היא איתי ומעודכנת בכל דבר ודבר והחוק הזה הוא של שתינו, כך שתדעו שכל דבר אנחנו עושות כאן ביחד

מירב בן ארי:       תראו, אנחנו מתחילים בסעיף 23 מכיוון שדחיתי אותו, דחיתי אותו והצלחנו לעשות דיונים פנימיים

מירב בן ארי:  ולאחר באמת שפנינו למשרד הביטחון כדי כן בסוף לעשות יידוע, בטח לאחר יציאת החוק לפועל

מירב בן ארי:  ובאמת בשיתוף פעולה טוב איתם, הייתה כאן ישיבה מאוד טובה של גורמי המקצוע ועוד שיחות ופגישות

מירב בן ארי:  ובסוף מאוד מאוד גם חשוב לי, כי לפעמים השיח פה קצת מסלים

מירב בן ארי:  אני אמרתי את זה בהתחלה, אני אומרת את זה באמצע, אני אגיד את זה בסוף

מירב בן ארי:  החוק יעבור כשכל משרדי הממשלה יהיו איתנו

מירב בן ארי:  ברור שהציבור והמשפחות השכולות הם המקום, אני תמיד נותנת גם להתייחס

מירב בן ארי:  אבל מאוד חשוב לי לעשות את זה ביחד

מירב בן ארי:  כי בסוף אנחנו חייבים שאותם משרדי ממשלה יוציאו את החוק לפועל

מירב בן ארי:       ואני אומרת לכם את זה מניסיון של העברת באמת עשרות חוקים

מירב בן ארי:  לא רק שלי, גם חוקים שהייתי שותפה להם

מירב בן ארי:  אם משרדי הממשלה בסוף מתווכים את החקיקה לציבור

מירב בן ארי:  ולכן שיתוף הפעולה הוא קריטי ודרמטי

מירב בן ארי:  אז גם בואו נוריד קצת את מפלס הכעס והעצבים, כי גם ככה החוק אמוציונלי וחוק קשה וחוק רגשי וננסה כמה שיותר להתקדם

מירב בן ארי:  כי באמת אנחנו מתקדמים יפה

מירב בן ארי:       אז לעניין סעיף 23 – כמובן תכף גם נציג את הסעיף ברמה המשפטית – המתווה הוא כזה: בעצם מה שאנחנו הולכים לעשות ביחד עם משרד הביטחון זה באתר של מיטב, וגם מפקד מיטב נמצא פה, טוב שהוא בא

מירב בן ארי:  גם היה איתנו בפגישות, סיפרו לנו, הסבירו לנו על האתר

מירב בן ארי:  אני גם אתן לך להתייחס אליו בכמה מילים אחרי שאני אסיים את המתווה

מירב בן ארי:  חשוב לי שאתה פה, שתגיד על החשיבות והמשמעות של האתר הזה למלש"בים

מירב בן ארי:  אגב, אני גם ביקרתי ביחידה לפני כמה שנים ומאוד התרשמתי

מירב בן ארי:       אז באמת באתר של מיטב בעצם יהיה לינק שבו יהיה הסבר לאותו תצהיר שימלא המלש"ב לפני שהוא נכנס לצבא, שבתצהיר הוא מבהיר את הרצון שלו וכן זה ייחתם על ידי עורך דין

מירב בן ארי:  עכשיו, אני יודעת, אז בואו, אם בן אדם רוצה להמשיך את זרעו ושיהיו לו כאן ילדים, אני רוצה, שוב פעם, זה אחרי החוק

מירב בן ארי:  עד החוק אנחנו נתייחס במיוחד

מירב בן ארי:  אבל סעיף 23 מגדיר מה יהיה

מירב בן ארי:  זה אומר שיהיה לינק

מירב בן ארי:  בלינק יהיה את הטופס והטופס יוחתם על ידי עורך דין כדי לוודא את הרצון של הנפטר

מירב בן ארי:  כדי לוודא שהחיילים לא יפספסו אנחנו גם בהסכמה עם משרד הביטחון, ואני מודה להם על כך, כל מלש"ב יקבל S

מירב בן ארי: M

מירב בן ארי: S לטלפון הודעה שאומרת יש לינק אם אתה רוצה

מירב בן ארי:  כדי לוודא שאמרנו להם שיש להם את הכלי הזה

מירב בן ארי:       אני יודעת שאולי רציתם משהו אחר ודיברו כאן על שרשרת חיול

מירב בן ארי:  זה המתווה המוצע על ידי משרד הביטחון

מירב בן ארי:  אנחנו והצוות של הוועדה ביחד עם גורמי המקצוע בעד המתווה הזה

מירב בן ארי:  אני חושבת שהוא חשוב

מירב בן ארי:  אני חושבת שמצד אחד הוא עושה איזון בין הנושא ההלכתי של הרצון של הנפטר לבין הרצון של המשפחות, שהחייל יידע

מירב בן ארי:  כי בסוף, לצערי, במשמרת של הצבא הוא איבד את חייו

מירב בן ארי:  ולכן נראה לי שזה עולה על האיזונים

מירב בן ארי:  הייתה כאן הסכמה

מירב בן ארי:  זה חשוב לי

מירב בן ארי:  אני חושבת שזה דבר דרמטי שמועמד לשירות ביטחון יקבל S

מירב בן ארי: M

מירב בן ארי: S

מירב בן ארי:  יגיד לו, יבהיר לו את הזכות

מירב בן ארי:  אבל מהרגע שהוא החליט זה יהיה בצורה רצינית, זה יהיה בצורה מפוקחת

מירב בן ארי:  היום אם על דירה מחתימים עורך דין, בטח על להשאיר ילדים לאחר שאתה נפטר זה דבר שהוא חשוב

מירב בן ארי:       מילה אחת של מפקד מיטב, רק על האתר ועל הנגישות והמודעות שלו

מירב בן ארי:  בבקשה

מירב בן ארי:  כמובן אם יש התייחסות

אל"מ אלון מצליח: שלום לכולם

אל"מ אלון מצליח:  אני אלון, אני מפקד יחידת מיטב

אל"מ אלון מצליח:  מיטב זה מה שהמבוגרים מכירים בתור בקו"ם של פעם

אל"מ אלון מצליח:  למעשה היחידה הזאת אחראית על כל התהליכים של גיוס לצה"ל

אל"מ אלון מצליח:  וכשאני אומר גיוס לצה"ל זה לא משנה איפה אתה משרת

אל"מ אלון מצליח:  אתה יכול לשרת במג"ב, יכול להיות בשח"ם במשטרה, אבל כל עוד אתה התגייסת להיות חייל אתה עובר דרך תהליכי הגיוס של היחידה שלנו

אל"מ אלון מצליח:  הם מתחילים מכיתה י"א, גיל 16 וחצי

אל"מ אלון מצליח:       האתר עליו דיברה חברת הכנסת הוא אתר מתגייסים

אל"מ אלון מצליח:  היום אנחנו למעשה חוץ מהצו ששולחים בדואר, הנייר, בפעם הראשונה וצו הגיוס עצמו, לא מתעסקים יותר בניירות

אל"מ אלון מצליח:  למעשה כל התקשורת שלנו עם האנשים שמתגייסים מבצעים דרך האתר, דרך האפליקציה שלו

אל"מ אלון מצליח:  ואת כל העדכונים הוא מקבל דרך האתר, כל הזימונים למיונים, כל ההודעות והכול

מירב בן ארי: איזה עוד S

מירב בן ארי: M

מירב בן ארי: S למשל מקבל מלש"ב?     

אל"מ אלון מצליח: הכול

אל"מ אלון מצליח:  מ-שלום, יש לך זימון מחר למיון

אל"מ אלון מצליח:  ב', השיבוץ שלך הוא ככה

אל"מ אלון מצליח:  או ב', לא עברת את המיון לככה

אל"מ אלון מצליח:  מחר יש לך תור לרופא בתאריך הזה והזה

אל"מ אלון מצליח:  אם הוא רוצה לפנות אלינו גם הוא שולח לנו פנייה דרך האתר

מירב בן ארי: כמה נכנסים כל יום?     

אל"מ אלון מצליח: לאתר מיטב יש בו 9 מיליון כניסות בחודש

אל"מ אלון מצליח:  הוא האתר הנצפה ביותר שיש בצה"ל, כי זה ילדים וכך הם עובדים

אל"מ אלון מצליח:  הם עובדים עם האתר

אל"מ אלון מצליח:  וכל יום גם יש לנו בערך כ-8,000 פניות רק דרך האתר, עם בקשות ודברים כאלה

אל"מ אלון מצליח:  הם מעלים מסמכים ודברים כאלה

אל"מ אלון מצליח:  זאת אומרת, אין מתגייס לצה"ל שלא עבר דרך האתר הזה

אל"מ אלון מצליח:  אם כן האתר הוא פלטפורמה שכך אנחנו מתקשרים עם המיועדים לשירות ביטחון ועם החיילים

אל"מ אלון מצליח:  ולמעשה האתר הזה יוודא, אנחנו ניתן להם הודעה עם S

אל"מ אלון מצליח: M

אל"מ אלון מצליח: S או בכל, בדרך כזאת שאנחנו מגיעים אליהם לטלפון, מפנים אותם לעמוד שיהיה באתר שלנו

אל"מ אלון מצליח:  בעמוד הזה יהיה הסבר, קישור

אל"מ אלון מצליח:  שיהיה קישור לטופס, שהטופס הוא לא טופס שמיועד לחיילים, הוא טופס רגיל שכולם יוכלו למלא

אל"מ אלון מצליח:  והסבר קודם כל מה זה

אל"מ אלון מצליח:  ימלא את הטופס, ככל שהוועדה תחליט, ויאשר אותו כשם שציינתי עם עורך דין

אל"מ אלון מצליח:  זהו, מבחינתנו יותר מזה

אירית שחר: גם כשהם מתגייסים וחותמים אם יקרה להם משהו, הם חותמים באתר?      

אל"מ אלון מצליח: קודם כל, התשובה היא כולם ממלאים את כל התחנות לפני

אל"מ אלון מצליח:  אנחנו מחתימים אותם גם אחרי, מי שלא מעודכן לו

אל"מ אלון מצליח:  יש לך שתי אופציות

אל"מ אלון מצליח:  אבל בגדול, כל מה שאתה יכול לעשות ביום הגיוס, פעם הייתה תחנה בשרשרת החיול שקוראים לה אימות נתונים

אל"מ אלון מצליח:  היא הייתה מאוד ארוכה

אל"מ אלון מצליח:  היום אנחנו כמעט ולא מחתימים שם

אל"מ אלון מצליח:  אנחנו גם קיבלנו אישור לעשות את הכול דיגיטלי ובהמשך גם לא יהיה כלום שם שחותמים ידני

אל"מ אלון מצליח:  הוא יוכל למלא וגם היום הוא ממלא את הדברים קודם

אל"מ אלון מצליח:  והוא יוכל למלא גם בהמשך

מירב בן ארי: תודה אלון

מירב בן ארי:  רק התייחסויות

מירב בן ארי:  בבקשה משרד הביטחון

ערן יוסף: רק משפט להשלמה

ערן יוסף:  רק להגיד שהעובדה שהטופס הוא גנרי, ואותו טופס שמשמש גם באזרחות ונשמר במקום שבו החייל יבחר לשמור אותו, בעצם מאפשר שימוש בטופס גם חלילה לבן אדם שנהרג יום לפני הגיוס או יום אחרי השחרור

ערן יוסף:  ובעצם פתרנו את מה שהיה בנוסח הקודם שבעצם ההגנה הייתה רק לזמן השירות ולא לכל מה שקורה בחוץ

ערן יוסף:  פה יצרנו משהו שהוא יותר, מעטפת יותר רחבה

מירב בן ארי: כן

מירב בן ארי:  נקודה מאוד חשובה

מירב בן ארי:  הטופס יהיה גם לאזרח

מירב בן ארי:  זאת אומרת אותו טופס, אותו מקום ימלא גם האזרח, גם החייל

מירב בן ארי:  וגם השמירה של הטופס תהיה או אצל המשפחה אם היא רוצה לשמור את זה, או אצלו

מירב בן ארי:  או אצל כמובן עורכי דין

מירב בן ארי:  יש גם שמירת מסמכים, בטח אם זה עורך דין שמלווה את המשפחה

מירב בן ארי:  עוד הערות לעניין?     

נעה בן שבת: רק לגבי ההסבר, זה אותו הסבר שיש בטופס

נעה בן שבת:  או הסבר נפרד שהצבא ייתן?     

מירב בן ארי: לא, זה נראה לי אותו דבר

אל"מ אלון מצליח: אותו הסבר שיש בטופס

אל"מ אלון מצליח:  פשוט תהיה הפניה, זה יונגש דרך האתר שלנו

מירב בן ארי: בסדר

ד"ר יעקב שפירא: הטופס יישמר גם אצל הצבא?     

אל"מ אלון מצליח: לא

מירב בן ארי: לא, לא

מירב בן ארי:  הטופס נחתם על ידי עורך דין והחייל או האזרח לוקח את זה אליו הביתה

מיכל מרים וולדיגר: עורך דין מהצבא? לא

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר, הוא לוקח את זה והולך לאן שהוא רוצה

מירב בן ארי: כן, מחתים אצל עורך דין ושומר שתהיה אסמכתה

מירב בן ארי:  בדיוק, הוא יכול לבחור את עורך הדין

מירב בן ארי:  שנייה

מירב בן ארי:  יש לנו את הנוסח?     

נעה בן שבת: כן, יש לנו הצעה לנוסח

נעה בן שבת:  בסעיף 23

מירב בן ארי: נוסח אחר לגמרי

נעה בן שבת: סעיף 23, אנחנו בעמוד 20

מירב בן ארי: לא, לא, עזבי, אנחנו כבר אחרי האירוע

מירב בן ארי:  אירית, בבקשה

מירב בן ארי:  לא, לא

מירב בן ארי:  אנחנו רוצים שיהיה חוק במדינת ישראל, אוקיי? אז אנחנו עכשיו עוברים?     

נעה בן שבת: אנחנו עוברים לעמוד 20

נעה בן שבת:  יש שם את סעיף 23

מירב בן ארי: מיכל, רצית להעיר על זה משהו?      

מיכל מרים וולדיגר: לא, שאלתי איפה זה, אבל זה לא נמצא אצלנו

נעה בן שבת: זה בעמוד 20

נעה בן שבת:  נכון, זה לא מופיע ההוראות האלה

מירב בן ארי: החדש עוד לא מופיע? אוקיי, אז תהיי איתנו

מירב בן ארי: של מיטב צריך לקרוא לזה, לא? יש עוד אתרים של צה"ל?     

אל"מ אלון מצליח: יש עוד אתרים של צה"ל

מירב בן ארי: באתר האינטרנט של מיטב של צבא הגנה לישראל

נעה בן שבת: מה? למתגייסים?      

אל"מ אלון מצליח: צה"ל זה בסדר

אל"מ אלון מצליח:  צה"ל, מיטב

מירב בן ארי: אוקיי

מיכל מרים וולדיגר: אין לכם אולי יחידה? כי יש כמה אתרים של צה"ל

מירב בן ארי: כן, יחידת מיטב של צה"ל

אל"מ אלון מצליח: אני לא מבין, אם יש לינק אז מה השאלה?     

עדי חן: חייל שמתגייס אמור לחתום עליהם והכול באותו אתר?      

מירב בן ארי: בסדר

מירב בן ארי:  משרד הביטחון יסגרו את הנוסח

נעה בן שבת: זהו, אז זה סעיף 23

נעה בן שבת:  ועכשיו אנחנו צריכים שני תיקונים נוספים

נעה בן שבת:  בסעיף 26, סעיפים קטנים (ה) ו-(ו) מיותרים

נעה בן שבת:  הם עוסקים בתקנות והם מיותרים והם בעמוד 23

נעה בן שבת:  ויש לנו גם בסעיף 29(ד) בהוראות המעבר, הייתה הוראה שחייבה את צבא הגנה לישראל למסור מידע לחייל שהחל את שירותו הסדיר לפני יום התחילה בתוך 30 ימים מיום התחילה

נעה בן שבת:  אז את זה אפשר להשאיר על כנו?     

מירב בן ארי: משרד הביטחון? 29(ד)

מירב בן ארי:  אתם איתנו?     

ערן יוסף: אנחנו נעדכן על זה

ערן יוסף:  אין לנו כרגע אישור לדבר על הוראת מעבר

נעה בן שבת: צריך לדעת מתי הצבא נותנים את ההודעה הראשונה מתחילת החוק

עדי חן: מתגייסים, סליחה

עדי חן:  זה נקרא אתר מתגייסים

מירב בן ארי: אנחנו מכירים, כן

נעה בן שבת: רק שכחתי לקרוא, מבחינת ההוראות של ההגדרות באותו סעיף, סעיף 23, היינו בו קודם

נעה בן שבת:  יש סעיף קטן (ז) שאומר שבסעיף זה יש לנו את ההגדרות של חוק שירות ביטחון

נעה בן שבת:  ההגדרה שלו חייל, אתם אומרים רק חייל, נגה? איך אתם רוצים להגדיר פה חייל? כי ההגדרה הקודמת הייתה "חייל כהגדרתו בפסקה (1) להגדרת "חייל" בחוק השיפוט הצבאי וגם מי שמשרת לפי חוק שירות ביטחון ביחידות כאמור בסעיפים 24 עד 24ב

נעה בן שבת:  זאת אומרת אותם חיילים שהם בשירות מוכר

נעה בן שבת:  ומי שנמצא בהכשרה קדם צבאית

נעה בן שבת:  אז אתם, המידע יימסר לכל חייל כזה?     

ד"ר יעקב שפירא: אני חושב שההגדרה של ההכשרה קדם צבאית היא מיותרת

ד"ר יעקב שפירא:  כי כל מי שיהיה בהכשרה קדם צבאית יהיה אחר כך חייל

ד"ר יעקב שפירא:  זאת אומרת אנחנו ממילא תופסים אותו לפני

נעה בן שבת: אוקיי

נעה בן שבת:  אבל שתי הפסקאות הראשונות?      

מיכל מרים וולדיגר: ואיך חייל מילואים? איך יידעו חייל מילואים?     

נעה בן שבת: אז רגע

נעה בן שבת:  חייל כהגדרתו בפסקה (1) להגדרה חייל בחוק השיפוט הצבאי

נעה בן שבת:  ו-(2) מי שמשרת לפי חוק שירות ביטחון ביחידות כאמור בסעיפים 24 עד 24ב לחוק שירות ביטחון

נעה בן שבת:  ושירות סדיר כהגדרתו בחוק שירות ביטחון וכן שירות לפי סעיפים 24 עד 24ב

נגה שילדהאוז טאובר: לא, לא, נועה, אנחנו מבקשים שההגדרה של החייל תהיה אדם הנמנה עם הכוחות הסדירים של צבא הגנה לישראל, לפי חוק השיפוט הצבאי

נעה בן שבת: סדירים זה אומר גם קבע?      

נגה שילדהאוז טאובר: כן

נעה בן שבת: אז מה אנחנו עושים עם השירות המוכר? אנשים שמתגייסים לשירות מוכר במשטרה?     

ד"ר יעקב שפירא: כשמודיעים להם כשהם מלש"בים אז מודיעים גם להם, כי הם עוד לא יודעים לאן הם הולכים

מירב בן ארי: לכל אלה, מלש"בים, מה שמוגדר אצלכם? ההגדרה של משרד הביטחון

נגה שילדהאוז טאובר: לא, אבל - - - לכל כוחות הביטחון, נעה

נגה שילדהאוז טאובר:  הכוונה היא למי שמשרת בצה"ל

מירב בן ארי: כן, בסדר

נגה שילדהאוז טאובר: לא, כי אתם הפניתם לעוד סעיפים שאולי מרחיבים את היריעה

מירב בן ארי: לא, ממש לא כל כוחות הביטחון

נעה בן שבת: לא, השאלה נגיד אם מישהו שהולך להיות עכשיו סוהר במסגרת השירות הצבאי שלו, או שוטר במסגרת השירות הצבאי

אל"מ אלון מצליח: כשם שאמרתי, כל מי שמתגייס גם להיות שוטר, גם מג"ב, היום כבר אין שב"ס, אבל גם אם זה היה

אל"מ אלון מצליח:  או גם אפילו לשרת חייל במוסד או שב"כ, אם אנחנו שולחים

נעה בן שבת: כן

נעה בן שבת:  אבל אתם לא פוגשים אותו בתחילת שירותו הסדיר

נעה בן שבת:  צה"ל לא שולח לו הודעות

אל"מ אלון מצליח: בוודאי

אל"מ אלון מצליח:  הוא מתחייל בשרשרת החיול

נעה בן שבת: כן?     

מירב בן ארי: אני התעסקתי עם הסוהרים והשוטרים, הם מלש"בים

אל"מ אלון מצליח: חל עליו גם חוק השיפוט הצבאי

מירב בן ארי: מלש"ב לכל דבר

נעה בן שבת: אז גם ההגדרה שירות סדיר

נעה בן שבת:  אנחנו אמרנו שירות הסדיר כהגדרתו בחוק שירות ביטחון וכן שירות לפי סעיפים 24 עד 24ב לחוק האמור

נעה בן שבת:  הנושא הזה סגור

נעה בן שבת:  שאלת לגבי חייל מילואים

נעה בן שבת:  חייל מילואים לא נכנס

נעה בן שבת:  הוא לא שייך

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכימה

מיכל מרים וולדיגר:  פשוט כתבתם את זה בנוסח הישן

מיכל מרים וולדיגר:  אני מסתכלת על הנוסח הישן

מירב בן ארי: רק רציתי לקבל נתונים מהצבא

מירב בן ארי:  הבטחנו שכל פתיחה של ועדה, קודם כל הצבא – מה לגבי נתונים על קצירת זרע של חיילים שנהרגו ב-"חרבות ברזל"? פעם שעברה היה 58, לא? מה מהוועדה הקודמת לעכשיו?      

סא"ל נטלי ברדה: יש לי את הנתון מתחילת התמרון

מירב בן ארי: כן

סא"ל נטלי ברדה: אוקיי

סא"ל נטלי ברדה:  אז מתחילת התמרון, לצערנו הרב, נפלו 185 חיילים

מירב בן ארי: 185 חיילים נהרגו

סא"ל נטלי ברדה: שמתוכם 67 משפחות ביקשו לבצע קצירת זרע

אירית שחר: והם יודעו שהם יכולים לעשות את זה?     

מירב בן ארי: הם יודעו

סא"ל נטלי ברדה: כן

אירית שחר: בזמן ההודעה גם אמרו להם שאפשר?     

סא"ל נטלי ברדה: נכון

סא"ל נטלי ברדה:  לאחר ההודעה

מיכל מרים וולדיגר: כשאת אומרת 'משפחות'

מיכל מרים וולדיגר:  כמה בנות זוג וכמה הורים?     

סא"ל נטלי ברדה: 15 מתוכם נשואים

סא"ל נטלי ברדה:  והיתר זה הורים

מירב בן ארי: אוקיי

מירב בן ארי:  אז עכשיו משרד הבריאות, איזה נתונים יש לכם?      

פרופ' טליה אלדר-גבע: אנחנו אוספים את הנתונים מה-7 באוקטובר

פרופ' טליה אלדר-גבע:  ומה-7 באוקטובר ל-85 חיילים אנחנו הצלחנו להנציל זרע

פרופ' טליה אלדר-גבע:  זה הבדל קצת שונה בשאלה

מיכל מרים וולדיגר: 83?     

מירב בן ארי: 85

פרופ' טליה אלדר-גבע: 85 חיילים הצלחנו להנציל זרע

פרופ' טליה אלדר-גבע:  מתוכם בנות זוג היו 17 והשאר זה לבקשת הורים

מירב בן ארי: אזרחים יש לך עוד?     

פרופ' טליה אלדר-גבע: נשאר 10, כמו פעם קודמת

מירב בן ארי: 10, כמו שהיה

מירב בן ארי:  אצלך יש 85 חיילים

פרופ' טליה אלדר-גבע: שהצלחנו להנציל

מירב בן ארי: ואצלה יש 67

פרופ' טליה אלדר-גבע: היא דיברה על בקשות

פרופ' טליה אלדר-גבע:  מאיזה תאריך את מתכוונת?     

סא"ל נטלי ברדה: מה-27

מירב בן ארי: כמה קצירות?     

סא"ל נטלי ברדה: לא רק התאריך, יש פה פער

סא"ל נטלי ברדה:  כי משרד הבריאות סופר את ההצלחות

מירב בן ארי: יש לי כאן את הרשימה שלי

מירב בן ארי:  ב-25 בדצמבר היו לי 77 חיילים ו-12 אזרחים, אבל תיקנתי כבר אז ל-10, זה היה טעות

מיכל מרים וולדיגר: אבל מירב, תבדילי בין קצירה לבין הוצאת זרע

מיכל מרים וולדיגר:  לא, שהצליחו

מיכל מרים וולדיגר:  היא מדברת על הצליחו

מירב בן ארי: אני זה מה שמעניין אותי

מיכל מרים וולדיגר: לא, כי היא מדברת על קצירה בכלל

קריאה: לא, אני חושב שמה שמעניין זה בקשות מול נופלים

קריאה:  כמה נפלו וכמה ביקשו

מירב בן ארי: לא, אני לא שאלתי את זה, תודה, אני יודעת לשאול

מירב בן ארי:  אני רוצה לדעת לכמה חיילים קצרו?     

פרופ' טליה אלדר-גבע: מתחילת מלחמת "חרבות ברזל", מה-7 באוקטובר עד אתמול, הצלחנו לקצור ל-88 חיילים

פרופ' טליה אלדר-גבע:  בוצעה הנצלת זרע

מירב בן ארי: הבנתי

מירב בן ארי:  ו-10 אזרחים

אירית שחר: בהצלחה רק

מירב בן ארי: בהצלחה

מירב בן ארי:  אוקיי, בסדר

אירית שחר: זה רק הצלחה

אירית שחר:  ביקשו יותר

פרופ' טליה אלדר-גבע: 85, סליחה

פרופ' טליה אלדר-גבע:  אמרתי 85

מירב בן ארי: תודה

מירב בן ארי:  אוקיי, בסדר

מירב בן ארי:  אז עכשיו אני רוצה להתקדם

ד"ר יעקב שפירא: אפשר להעיר משהו אחד על ההסדר? ברגע שהצבא לא שומר את זה אצלו עלול לקרות מה שתואר כאן בפנינו, חס ושלום, שהעידו ההורים שעד שהגיעו אליהם כבר אי אפשר לקצור

ד"ר יעקב שפירא:  זאת אומרת, אנחנו צריכים לחזור אל ההורים ולחפש

מירב בן ארי: לחפש מה? גם באזרחי

סא"ל נטלי ברדה: אבל יש הבדל בין הקצירה לשימוש

סא"ל נטלי ברדה:  אם אין לך טופס אתה - - -     

פרופ' טליה אלדר-גבע: בואו נקרא לזה הנצלת זרע

סא"ל נטלי ברדה: הנצלת זרע, סליחה

מירב בן ארי: אוקיי, אני ממשיכה

ד"ר יעקב שפירא: להיות מודעים לפגם שיכול להיות פה, זה הכול

מירב בן ארי: אני ממשיכה לסעיף 29 בבקשה

נעה בן שבת: סעיף 29(א) בדיון הקודם אמרנו שמשרד המשפטים יבחן את הסוגייה ואם יהיה לו נוסח מעודכן אז אנחנו נחזור לדון

נעה בן שבת:  זה הסעיף של הוראות המעבר

נעה בן שבת:  אני מזכירה שחיפשנו משהו שהוא ייתן - - -     

מירב בן ארי: אוקיי

מירב בן ארי:  שנייה, אני לא יכולה עם כל הרחש פה

מירב בן ארי:  מה שעשינו זה בעצם עשינו עכשיו מאחרי החוק

מירב בן ארי:  עכשיו אנחנו רוצים שנייה לדבר על תקופת המעבר

מיכל מרים וולדיגר: רגע, לפני, אני רוצה עוד מהחוק, מהחוק ואילך

נעה בן שבת: מהחוק ואילך אבל אנחנו צריכים תכף לחזור לסעיפים

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי

מיכל מרים וולדיגר:  כי השאלה שלי האם ההוראות שאת מדברת, שאנחנו מדברים עליהם, הטופס וההוראות הם התייחסו רק לקצירה או התייחסו גם לקצירה וגם לשימוש? כי מבחינתי הם צריכים להתייחס גם וגם

נעה בן שבת: תראו, זה יותר מורכב

נעה בן שבת:  אם רוצים אנחנו יכולים לעבור עכשיו חזרה לשלב הנטילה ולדבר על זה

נעה בן שבת:  אבל אם רוצים קודם לסגור את הוראת המעבר

מירב בן ארי: בואי שנייה רגע נסגור את הוראות המעבר, כי זה רלוונטי למה שאת שואלת, אוקיי?     

נעה בן שבת: טוב

מירב בן ארי: אז מצדה, בואי תני לנו קצת את מה שמשרד המשפטים

מצדה מצלאוי: אז בהמשך לדיון שהיה שבוע שעבר קיימנו הרבה התייעצויות גם בתוך משרד המשפטים עם כל הגורמים הבכירים, עם המשנה ליועצת המשפטית לממשלה אביטל סומפולינסקי ועם המשנה לפרקליט המדינה אורית קוטב

מצדה מצלאוי:  וגם עשינו איזה שהוא שיח פנימי משותף שלנו עם הייעוץ המשפטי של הוועדה

מצדה מצלאוי:  ניסינו להגיע לאיזה שהוא נוסח שיישקף בעצם את מה שהכנסת רוצה לחוקק, שזו מדיניות מקלה ביחס לכל מקרי העבר וכל הנפטרים שנפטרו לפני תחילת החוק, בגלל ההבנה שלנו זה שלא הייתה, יתכן ולא הייתה להם הזדמנות כמו שצריך להידרש מבחינת הרצון, ההסכמה וחתימה על טפסים בצורה מסודרת כפי שעכשיו מוסדר בחקיקה, ביחס למי שילך לעולמו מכאן ולהבא

מצדה מצלאוי:  לכן רצינו בעצם לשקף איזה שהוא נוסח שמייצר מדיניות מקלה ביחס לכל מקרי העבר

מצדה מצלאוי:       הגענו לאיזה שהיא הסכמה

מצדה מצלאוי:  נעה תקריא את הנוסח

מצדה מצלאוי:  הגענו לאיזה שהיא הסכמה ביחד עם הייעוץ המשפטי לוועדה, שהוא מצד אחד כן נותן איזה שהוא שיקוף לרצון הנפטר, אבל ברף שהוא קל יותר מהמדיניות שיש היום

מצדה מצלאוי:  ויאפשר גם ביחס למקרי העבר לייצר מדיניות מקלה יותר

מירב בן ארי: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה

קריאה: אני חושב שזה נטל גבוה מידי

מירב בן ארי: סליחה, סליחה, אי אפשר

מירב בן ארי:  עוד שנייה, אני נותנת לצביקה

צבי צור: שמעו, אני חושב שצריך שבית המשפט השתכנע כי הדבר אינו נוגד את רצונו של הנפטר

צבי צור:  תראו, בואו נניח שרובם של המקרים, גברתי יושבת-הראש, ישנו השתק ואין ראשית ראיה לעמדתם

צבי צור:  בואו נניח, כנראה שזה המצב

צבי צור:  אין שום ראשית ראיה

צבי צור:  אנשים לא מדברים את זה אגב קנייה במכולת או לא יודע מה, שיחות סלון

צבי צור:  ברגע שאנחנו קבענו קביעה הזאת, שהדבר עולה בקנה אחד עם רצון הנפטר בית המשפט, ככל שירצה להשתדל וללכת לקראת ההורים, יגיד אין לי כל ראשית ראיה ולא אמצא

צבי צור:       אני מבקש לעשות את הנטל הפוך

צבי צור:  זאת אומרת לקבוע שהוא השתכנע בית המשפט שהדבר לא נגד את רצון הנפטר

צבי צור:  זאת אומרת אנחנו מצד אחד מכבידים וכן מייצרים פה דיון בבית משפט

צבי צור:  בית המשפט יצטרך להידרש לעניין

צבי צור:  אבל הרף הוא הרף האמיתי

צבי צור:  בהינתן שהנפטר שתק ואי אפשר למצוא ראשית ראיה, אנחנו ננסה לראות אם יש ראשית ראיה להתנגדותו

צבי צור:  אם יש ראשית ראיה להתנגדותו

מירב בן ארי: אבל אין הבדל בין מה שאתה אומר לבין מה שכתוב

צבי צור: לא, לא, לא, יש

צבי צור:  בעיניי כעורך דין

מירב בן ארי: גם אני עורכת דין

צבי צור: אז אני אומר

צבי צור:  לכן אני חושב שיש פער גדול משפטי

צבי צור:  אני אשמח לשמוע מה אומר לעניין ההבדל

צבי צור:  יש הבדל אם בית המשפט מבחינת נטל השכנוע של בית משפט, שהוא ישתכנע שדבר עולה בקנה אחד עם רצון הנפטר או שהוא ישתכנע כי הדבר איננו נוגד את רצון הנפטר

צבי צור:  אלה פערים משמעותיים

מירב בן ארי: אוקיי

מירב בן ארי:  שנייה, הבנתי

מירב בן ארי:  מבחינתי אין שום הבדל

צבי צור: מה זאת אומרת?      

מירב בן ארי: שנייה, אמרת את העמדה שלך

צבי צור: לא, אבל מבחינתך אין שום הבדל זה לא מבחינת 'מבחינתך'

צבי צור:  מה אומר הייעוץ המשפטי?     

מירב בן ארי: אין בעיה

מירב בן ארי:  מותר לי להגיד את העמדה שלי? זה עדיין מותר, נכון? יופי

מירב בן ארי:  שי סומך, מצדה, אתם רוצים להתייחס?      

אירית שחר: למעט אם מוכח שהוא התנגד

אירית שחר:  כך צריך להיות הנוסח

אירית שחר:  יש לי הצעה

מירב בן ארי: אבל אני פניתי אליהם

מירב בן ארי:  כן?      

מצדה מצלאוי: תראה, א' אני יכולה להגיד לך שמניסיון שנצבר לאורך השנים, בתי המשפט בכל התיקים האלה, אני מניחה שהדבר גם יופיע בדברי ההסבר ואנחנו גם אומרים את זה כאן, שהמדיניות היא תהיה מדיניות שהיא מקלה יותר

מצדה מצלאוי:  אני מניחה שיצקו תוכן לתוך המונח הזה והוא יתפרש באופן מקל

מצדה מצלאוי:  וזה גם מה שמבחינתנו - - -     

צבי צור: או שכן, או שלא – תלוי בהרכב

מצדה מצלאוי: לא תהיה דרישה כמו שהמצב המשפטי היום, לפי הרף של הרצון המשוער והמפורש

מצדה מצלאוי:  היום בעצם הרף, כשהיום מגישים תיקים לבתי המשפט הרף שצריכים לעמוד בו לפי פסיקת בית המשפט העליון הוא רף מאוד גבוה

מצדה מצלאוי:  רף ראייתי של של - - -     

צבי צור: יש לי שאלה אלייך

צבי צור:  בהינתן שאין ראשית ראיה - - -     

מירב בן ארי: תודה

מירב בן ארי:  לא, לא, לא, שנייה, רגע

צבי צור: לא, שתענה על השאלה

צבי צור:  יש פה למעלה מ-100 משפחות שממתינות לדברים האלה, גברתי יושבת-הראש

צבי צור:  אני מתנצל שאני מתפרץ

צבי צור:  אני מבקש תשובה ברורה של משרד המשפטים

מירב בן ארי: לא, לא

צבי צור: האם בהינתן שאין שום עדות, יש השתק מוחלט, אין שום ראשית ראיה

צבי צור:  האם את חושבת שבית משפט יכול להשתכנע ברצון הנפטר?     

מצדה מצלאוי: אני לא יכולה לענות לך על הסיטואציה הספציפית הזאת

צבי צור: זו הסיטואציה הרווחת

מירב בן ארי: רגע, אני נותנת עכשיו ליועצת המשפטית של הוועדה להתייחס לסעיף

מירב בן ארי:  היא נראה לי עורכת דין הרבה יותר ותיקה מאתנו

נעה בן שבת: אני פשוט חושבת שהנושא של עולה בקנה אחד ואינו עומד, עולה בקנה אחד זה אומר שהוא לא עומד בסתירה עם רצון הנפטר

נעה בן שבת:  כך או כך, מה שחשוב פה זה ההתייחסות שגם פה נדרש, אנחנו צריכים להביא בחשבון - - -     

צבי צור: אז תגידי בהאי לישנא אינו עומד בסתירה לרצון הנפטר

נעה בן שבת: לא, אבל אפשר להגיד בהאי לישנה שזה עולה בקנה אחד עם הרצון שלו

צבי צור: לא נכון

צבי צור:  יש רצון פוזיטיבי ויש זה שלא התייחס

מירב בן ארי: חה"כ מיכל וולדיגר, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רגע לומר משהו

מיכל מרים וולדיגר:  תראה, אנחנו באמת רוצים לכופף את המציאות עד כמה שאפשר כדי לעשות את הדבר הזה

מיכל מרים וולדיגר:  אין ספק

מיכל מרים וולדיגר:  עדיין יש גבול לכמה אתה יכול לכופף

מיכל מרים וולדיגר:  בסדר? מבחינתי יש כאן גם עניין של רצון של אדם, שאתה לא יכול להתעלם מהרצון שלו

מיכל מרים וולדיגר:  הרי זה היה הבסיס שלנו לכל התיקון של החוק, כדי שבן אדם יגיד 'אני רוצה' וכשהוא רוצה אפשר לעשות את זה

מיכל מרים וולדיגר:  אז אני מבינה לכופף, אני מבינה את כל מה שאתה אומר

מיכל מרים וולדיגר:  כולנו מבינים את האירוע

מיכל מרים וולדיגר:  ועדיין יש איזה מקום שבו אתה צריך לנסח את החוק שיבין מה הכוונה שלנו

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו רוצים שהוא יהיה, כן שעולה בקנה אחד עם הרצון שלו

מיכל מרים וולדיגר:  תכתוב הפוך

צבי צור: בן אדם לא נתן את דעתו

מיכל מרים וולדיגר: אבל צביקה, אני לא הפרעתי לך

מיכל מרים וולדיגר:  צביקה, זה לא פייר

מיכל מרים וולדיגר:  לא, לא, מה שאני מנסה לומר לך שהתוצאה תהיה אותה תוצאה

מיכל מרים וולדיגר:  אבל כן אני רוצה שהחוק יהיה מוגדר, יתאים למהות של החוק

מיכל מרים וולדיגר:  החוק אמור לעשות את העניין של מה רצונו של אותו אדם שאחר כך בעצם נפטר ולא השאיר אחריו זרע

צבי צור: לא בהוראת השעה

צבי צור:  בהוראת השעה אדם ששתק אנחנו נחיל עליו לקולה ואתם לא מאפשרים לרוב המשפחות בסופו של דבר להוליד ילד

מירב בן ארי: תודה

צבי צור: יידעו המשפחות, ישמעו המשפחות שלא יאפשרו להם

אירית שחר: בידיים של שופט שהוא יכול להחליט ככה או ככה

מירב בן ארי: אירית, זה בדיוק אותו דבר

מירב בן ארי:  מה רצית להגיד, ברוך?     

ברוך בן יגאל: אני רוצה, אני מאוד מצדד במה שאומר צביקה מהטעם הפשוט

ברוך בן יגאל:  בעזרת השם יעבור החוק, קריאה ראשונה, שניה ושלישית ואז הנשיא יחתום, יהיה חוק במדינת ישראל

ברוך בן יגאל:  ניקח את הזרע ואז אנחנו נתחיל להתברבר בבית משפט עוד כמה שנים

ברוך בן יגאל:  למה? במקום לקצר את התהליך הזה, כדי ששופט במדינת ישראל יישב ולא יתחיל לחשוב אם הבן שלי עמית רצה, איך רצה, למה רצה

ברוך בן יגאל:  למרות שבמקרה שלי הוא כן רצה ויש לי הוכחות לכך

ברוך בן יגאל:  אבל יש אנשים שמה לעשות? נכנסו לעזה או לכל מקום אחר ואין להם שום דבר

ברוך בן יגאל:  אין להורים שום בסיס או שום דבר להוכיח שרצה או לא רצה

מירב בן ארי: אבל זה מה שכתבנו בחוק כבר

מירב בן ארי:  זה אותו דבר

מירב בן ארי:  זה בדיוק אותו דבר

נעה בן שבת: כיוון שאנחנו מכאן ואילך יש דרישה מפורשת להביע רצון בהנחיות מפורשות

צבי צור: בכתב

צבי צור:  אבל פה אין אפילו דרישה בעל פה

נעה בן שבת: פה אנחנו מדברים על מצב שקדם לכך

נעה בן שבת:  אנחנו אומרים תראו, בסך הכול אנחנו רוצים שגם כאן הרצון יהיה איזה שהיא הנחיה

נעה בן שבת:  אבל לא רצון ברמה הזאת, הרצון המשוער, שהיום בפסיקה הנדרשת רמה כזו גבוהה של הוכחה שלו

נעה בן שבת:  אבל מספיק להגיד שזה עולה בקנה אחד עם רצון

מירב בן ארי: מספיק, מספיק, זה מפריע

מירב בן ארי:  אנחנו הורדנו את הרצון שלפני החוק לרף התחתון

מירב בן ארי:  הכי נמוך שיש

צבי צור: גברתי יושבת-הראש

צבי צור:  זו נקודה קריטית, אי אפשר

צבי צור:  אני מתווכח כי אני פה משמש פה ל-100 משפחות ואני מרגיש שראוי שאני אתפרץ ואסור לברוח

מירב בן ארי: אבל שמעתי

מירב בן ארי:  אתה כל הזמן מדבר

מירב בן ארי:  אבל לא יכול להיות שאתה לא נותן לי לסיים משפט

צבי צור: אבל תני לקיים דיון

צבי צור:  אז תני לי אחרי זה להתייחס

מירב בן ארי: לא, אבל רק אתה מדבר

צבי צור: נכון, כי אני מייצג 100 משפחות שלא יכולות לנהל את הדיון המשפטי הזה

מירב בן ארי: ואני לא מייצגת? אנחנו לא מייצגים?     

צבי צור: את מייצגת את העמדה של הוועדה ואני מייצג את עמדת המשפחות כאן

מירב בן ארי: אדוני, אדוני

צבי צור: אני מבקש אחרי זה את זכות הדיבור

מירב בן ארי: מספיק, מספיק

מירב בן ארי:  עם כל הכבוד לך, ואני אומרת לך את זה עכשיו מדם ליבי, אוקיי? אני עושה הכול בשביל שהחוק הזה יעבור

מירב בן ארי:  הכול

מירב בן ארי:  אז אתה לא תבוא ולפה ותגיד לי שאתה מייצג את המשפחות

מירב בן ארי:  כי אני באמת נותנת את הנשמה שלי

צבי צור: את נותנת את הנשמה שלך ואני מייצג את המשפחות

מירב בן ארי: לא, אל תדבר עכשיו ואל תפריע לי

צבי צור: אני מייצג את המשפחות בעניין זה

מירב בן ארי: אתה לא תפריע לי ואם אתה תפריע לי, די כבר לקחת - - -     

צבי צור: ואני מבקש את זכות הדיבור בשם המשפחות

מירב בן ארי: אבל אתה מדבר כל הזמן

צבי צור: אני מבקש, לא כל הזמן

צבי צור:  כי את מטאטאת נושא שהוא קריטי לדיון של שלוש דקות

מירב בן ארי: די, אתה מבזבז זמן יקר

צבי צור: זה דיון מהותי

צבי צור:  אי אפשר לטאטא את זה

מירב בן ארי: תודה רבה

מירב בן ארי:  תודה, סיימת לדבר

מירב בן ארי:  מספיק כבר

מירב בן ארי:  כל הזמן מבזבזים את הזמן כאן

צבי צור: 100 משפחות מסתכלות עלייך עכשיו

מירב בן ארי: די, די

צבי צור: זה לא מבזבז את הזמן

צבי צור:  אני רוצה להגיד לך, כי לא יוכלו להוכיח

מירב בן ארי: שמעתי אותך

צבי צור: אני אומר לך שלא יוכלו להוכיח

מירב בן ארי: אבל שמעתי אותך 10 פעמים

צבי צור: היד צריכה לרעוד

מירב בן ארי: בסדר

צבי צור: היד צריכה לרעוד, יש פה 100 משפחות ויהיו יותר

צבי צור:  לא יוכלו להוכיח

צבי צור:  לא יוכלו להוכיח את רצון המת

צבי צור:  את יודעת את זה טוב

מירב בן ארי: די, די כבר, תעצור

צבי צור: כן, אם הוא לא התנגד, זה הכול

צבי צור:  אם הוכיחו שהתנגד

מירב בן ארי: מספיק אבל, מספיק

שחר: האוזר, בכבודך רגע

שחר:  אפשר משפט אחד? אנחנו כרגע נמצאים בתהליך של כדור שלג שמתגלגל מהאוורסט וגם משרד הביטחון לא יוכל לעצור את זה

שחר:  אלא אם כן, רגע, דקה

שחר:  גם משרד הביטחון וגם המשפטים, מחלקת המשפטים אתם לא יכולים לעצור את זה

שחר:  זה לא תלוי בכם יותר, לא בכם ולא בכם

שחר:  אפשר לעצור את כדור השלג הזה אם תעצרו את המלחמה ולא ייהרגו יותר חיילים

שחר:  אבל לא נראה לי שזה הולך להיות בקרוב

שחר:  וכמעט כל חייל, כמעט כל חייל שנהרג היום, המודעות היא כל כך גבוהה שרוצים לקחת ממנו זרע

שחר:  במשך 10 שנים אולי 7-8 משפחות שאבו זרע

שחר:  במשך שלושה חודשים קרוב ל-70

שחר:  אז או שאתם מצטרפים לרכבת או שאתם מתנגדים

שחר:  ואתם מתנגדים באופן קבוע, גם משרד הביטחון וגם מחלקת משפטים

שחר:       עכשיו, אתם, בצד המשפטי אתם לא תמימים בכלל

שחר:  גם כשמשפחה שכולה זוכה בבית המשפט אתם התנגדתם

שחר:  אנחנו זכינו בבית משפט ואתם ערערתם

שחר:  הפרקליטות ערערה על הזכייה כאילו מדובר באחרון העבריינים עלי אדמות

שחר:  אתם הלכתם וערערתם אחרי חמש שנים של מאבק

שחר:  את באופן אישי חייבת לי חצי מיליון שקלים, את

שחר:  אני מסתכל לך בעיניים עכשיו, כן, כן, חבר'ה, אני הייתי שם

שחר:  את חייבת לי חצי מיליון שקלים

מיכל מרים וולדיגר: אבא יקר, לא, אבל זה לא הוגן

שחר: תנו לי רגע לדבר

שחר:  זה כן הוגן

מיכל מרים וולדיגר: לא, זה לא

שחר: אני זכיתי בבית משפט

שחר:  אני הייתי שם במשך חמש שנים

שחר:  ואחרי שזכיתי והרמתי כוסית לחיים

אירית שחר: אשר

שחר: שנייה אירית

מירב בן ארי: אשר, אשתך פה כבר מבקשת

מירב בן ארי:  די, בבקשה

שחר: אוקיי

שחר:  אחרי חמש שנים שזכיתי בבית משפט אתם התנגדתם

מירב בן ארי: אתה רוצה לבוא לשבת כאן לידי?     

שחר: אתם התנגדתם, כן

שחר:  עוד משפט אחד

שחר:  עוד משפט אחד ואני מסיים

שחר:  לגבי משרד הביטחון

שחר:  לגבי משרד הביטחון

שחר:  האם חייל, אנחנו צריכים לדבר בעובדות

שחר:  האם חייל שמתגייס היום או מחר בבוקר לצבא, חייל פשוט שמתגייס מחר בבוקר לצבא

שחר:  האם הוא נתקל בבקו"ם, בבקו"ם, לא בשום מקום אחר, האם בבקו"ם הוא נתקל במשפט שהוא יכול לחתום על חוק ההמשכיות? כן או לא? זאת השאלה המרכזית

מירב בן ארי: טוב, אשר, תודה

שחר: אבל רגע, מישהו יכול לענות לי על זה עכשיו?     

מירב בן ארי: לא, לא

עדי חן: משהו לפרוטוקול

מירב בן ארי: לא, לא

מירב בן ארי:  זה לא הגיוני

מירב בן ארי:  מילא הוא, אבל את? די, סעיף 3

עדי חן: אבל יש לי הערות

מירב בן ארי: אני אוציא אותך החוצה

מירב בן ארי:  לא, את לא תדברי

מירב בן ארי:  אני אתקדם עם החוק הזה

מירב בן ארי:  סעיף 3, בבקשה

מירב בן ארי:  אנחנו עכשיו חוזרים אליו

נעה בן שבת: אנחנו חוזרים לסעיף 3, סעיף 3 לנטילת זרע מנפטר

נעה בן שבת:  התיקונים פה בסעיף 3 רבים מהם הם תיקונים שנבעו מרצון להבהיר את תהליך הנטילה

נעה בן שבת:  מי נוטל ובאישור של מי

מירב בן ארי: מעכשיו מי שמדבר, מספיק

מירב בן ארי:  זה חברי כנסת, כמובן גם לשעבר, משרדי ממשלה ומשפחות שכולות

מירב בן ארי:  זהו

מירב בן ארי:  החוק הזה מעכשיו ירוץ

מירב בן ארי:  אני כבר לא יכולה עוד שבוע מחדש להתווכח עם אנשים, מספיק

מירב בן ארי:  אתם לא מבינים, אני לא צריכה פטיש, מעולם לא השתמשתי בפטיש גם

מירב בן ארי:  באמת, אתם צריכים להבין באמת שכולם פה כבר בפסימיות

מירב בן ארי:  אבל זה יעבור, אוקיי? אני עושה עכשיו את סעיף 3

מירב בן ארי:  תהיו איתי, הערות על סעיף 3

נעה בן שבת: העיקרון הוא כזה שאישור הנטילה הוא באישור של מנהל המוסד הרפואי

נעה בן שבת:  כשהקראנו את ההגדרה בדיון הקודם

נעה בן שבת:  פשוט הסעיף הזה עבר שינויים בעקבות בקשות נוספות של משרד הבריאות ובעקבות הצורך לדייק גם את ההוראה הפלילית

נעה בן שבת:  כיוון שנטילת זרע ללא אישור מהווה גם עבירה פלילית

נעה בן שבת:  אז אני אקרא אותו

נעה בן שבת:           יש פה איזה שהוא רכיב שבת הזוג יכולה להגיד היא מתנגדת, ואז צריך ללכת לבית המשפט

נעה בן שבת:           ההבדל בין (2) ל-(3) זה שב-(3) ההורה כבר מגיע עם ההנחיות שהוא קיבל מהנפטר

נעה בן שבת:  ואז באותו מקרה אנחנו לא צריכים לפנות לבית המשפט

נעה בן שבת:  אנחנו נראה את זה ב-ב1

נעה בן שבת:           בשני המקרים האלה אנחנו הולכים לבית המשפט

נעה בן שבת:  כאמור, אם ההורה מגיע כבר עם ההנחיות בכתב הוא לא צריך לפנות לבית המשפט, גם אם בת הזוג מתנגדת

מירב בן ארי: כן, כן

מירב בן ארי:  זה הרצון של הנפטר, זה מה שגובר

ברוך בן יגאל: רק שאלת הבהרה: בת זוג הכוונה אם הייתה נשואה או רווקה?     

מירב בן ארי: רגע, אנחנו באמצע הסעיף

נעה בן שבת: בת זוג זה בת זוג קבועה, אשתו ובת הזוג הקבועה

נעה בן שבת:  אנחנו קראנו לשתיהן בת זוג

מירב בן ארי: גם אם הם לא התחתנו

מירב בן ארי:  בבקשה

נעה בן שבת: זאת אומרת, אין לו בעצם שיקול דעת

נעה בן שבת:  הוא לא יכול לאשר את הבקשה כל עוד בית המשפט לא יאשר אותה

נעה בן שבת:  ואם בית המשפט אישר הוא לא יכול להחליט שהוא לא מאשר

נעה בן שבת:  מה שהחליט בית המשפט זה מה שיקרה

נעה בן שבת:  וזה בכל מקרה שנודע לו, בין אם מהטופס ובין אם ממשהו אחר בהתרחשות או בדינמיקה מסביב שיש פה את האירועים האלה

נעה בן שבת:           במקרים האלה האדם עצמו אמר אני מתנגד לנטילה או שאני הפקדתי ואני לא רוצה שיעשו בו שימוש

נעה בן שבת:  במקרים האלה אסור ליטול את הזרע

נעה בן שבת:           סעיף 3א הוא המשך של אותם, זה פשוט פיצול של חלק מההוראות שהיו קודם באותו סעיף

נעה בן שבת:  אני אקרא אותן למען הסדר הטוב

נעה בן שבת:           אנחנו לא כוללים פה את הסיפה

נעה בן שבת:  שאר הסעיפים נשארים כפי שהם

נעה בן שבת:  זה היה קודם סעיפים ט

נעה בן שבת:  אני אקרא אותם למען הסדר הטוב

נעה בן שבת:           עכשיו יש לנו את נושא הטופס

מיכל מרים וולדיגר: רגע לפני

מיכל מרים וולדיגר:  הנוסח, אני רוצה רגע להבין

מיכל מרים וולדיגר:  כשאנחנו דיברנו כל הזמן דיברנו על זה שבעצם ההסכמה היא מהותית

מיכל מרים וולדיגר:  יש את סעיף 29 שזה הוראות המעבר והחוק בעצם בא ואומר מה שהכי חשוב זה הרצון של האדם, גם בקצירה וגם בשימוש

מיכל מרים וולדיגר:  ואני לא רואה את זה פה

מיכל מרים וולדיגר:  זאת אומרת, בסעיף 3 אין לנו פה, ברירת המחדל זה שלא צריך שום הסכמה

נעה בן שבת: לא, בכלל לא

מיכל מרים וולדיגר: כן

מיכל מרים וולדיגר:  אני רואה את בת הזוג, שזה בסדר

מיכל מרים וולדיגר:  אוקיי?      

מירב בן ארי: בת זוג בכל מקרה

מיכל מרים וולדיגר: רגע, אני מסתכלת רגע על (ב)

מיכל מרים וולדיגר:  בסדר? על סעיף 3(ב)

מיכל מרים וולדיגר:  יש לנו את בת הזוג, שלא צריך הסכמה

מיכל מרים וולדיגר:  לא צריך את הטופס, כי היא בת זוג

מיכל מרים וולדיגר:  הורים לא צריכים טופס, מלבד שהצהירו אם יש בת זוג, אבל לא בטוח שיש בת זוג

מיכל מרים וולדיגר:  אז גם הורים לא צריכים את הטופס

מיכל מרים וולדיגר:  ולכן, ואז אם הוא השאיר טופס אז עושים לפי מה שהוא השאיר

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר אחד משניים לא צריך אישור

מירב בן ארי: לא, לא, לא

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת את מה שכתוב

מירב בן ארי: לא, לא, לא

מירב בן ארי:  אחרי החוק הוא צריך להשאיר טופס

נעה בן שבת: לא לשלב הנטילה

קריאה: מצוין

קריאה:  גם לנטילה

מיכל מרים וולדיגר: אבל אנחנו מדברים על הנטילה

קריאה: זו הבעיה

מיכל מרים וולדיגר: זאת הבעיה

מירב בן ארי: אבל שנייה, שנייה רגע

מירב בן ארי:  הזמן של הקצירה הוא זמן דרמטי

מירב בן ארי:  אם לא יקצרו בזמן הוא יאבד את זה בכלל

מיכל מרים וולדיגר: אז נעשה שיהיה מאגר

יהודה בורלא: מירב, את אתמול, שבוע שעבר את אמרת - - - זה פותר את כל הבעיות

אירית שחר: לפי מה שאני רואה עכשיו, החוק הזה קובר את כל הסיפור של נטילת זרע

אירית שחר:  אני מצטערת, אם היה חוק כזה כשאני, כשהבן שלי, באו ודפקו לי בדלת, לא הייתי יכולה לעשות את זה

אירית שחר:  עזבו, זה ללכת לעורך דין וזה

מירב בן ארי: לא, לא, רגע, תקשיבו

מירב בן ארי:  גם אם הוא הלך לעורך דין ושם את הטופס, לצורך העניין, ועכשיו הוא נפל בשבת

מירב בן ארי:  והטופס בכלל במשרד עורך דין

מירב בן ארי:  אי אפשר, חייבים לקצור

מיכל מרים וולדיגר: אז צריך מאגר

אירית שחר: אבל למה צריך עורך דין?     

מיכל מרים וולדיגר: לא, עזבי עורך דין, זה לא השאלה עכשיו

אירית שחר: לא רוצים עורך דין

אירית שחר:  שהילד יכתוב

מירב בן ארי: לא, לא, לא

מירב בן ארי:  די, אני כבר אחרי זה אירית

אירית שחר: לא, אבל זה לא יכול להיות שאתם תקשו ככה

מירב בן ארי: אירית, אבל אירית

אירית שחר: אני מה אכפת לי? הבן שלי כבר הלך

אירית שחר:  אבל אלה שילכו בעתיד לא יוכלו לקחת

מירב בן ארי: עזבי, אבל היא לא בבעיה של עורך הדין

אירית שחר: לא, זה לא

אירית שחר:  אתם מקשים מאוד, אתם מקשים מאוד

שחר: אני חוזר על מה שאמרתי כל הזמן, צריך להעמיד את משרד הביטחון לדין

מירב בן ארי: די

שחר: לא, זה מכעיס אותי

שחר:  אל תתערב

שחר:  למה צריך לשלוח ילד בגיל 17 וחצי לעורך דין? מי ילך לעורך דין לחתום? למה לא בבקו"ם מחתימים אותו ובזה זה נגמר?     

מירב בן ארי: די

שחר: אירית, אני סיימתי, אני הולך הביתה

שחר:  את רוצה לבוא?     

אירית שחר: לא, אל תלך הביתה

אירית שחר:  אבל עזוב

מירב בן ארי: אשר

שחר: אני דואג לאחרים, לא דואג לעצמי

מירב בן ארי: אנחנו יודעים

אירית שחר: נכון, אנחנו כבר אחרי

מירב בן ארי: אנחנו יודעים, אשר

שחר: יש זרע ואתם עכשיו מקשים את החיים

שחר:  אתם שולחים ילד בגיל 17 וחצי לעורך דין

שחר:  מי ילך? מי ילך מאופקים לעורך דין?      

יהודה בורלא: יש לי פתרון לחסוך את עורך הדין, אתה רוצה לשמוע? אני רוצה לחסוך את עורך הדין

מירב בן ארי: לא, עזוב, עזוב את זה

מירב בן ארי:  לא

שחר: אני רוצה לראות ילד מנתיבות הולך לעורך דין

שחר:  אני יודע מה זה עורך דין, על מה אתם מדברים?      

מירב בן ארי: אשר, אשר

שחר: אתם שולחים ילדים שאין להם תקציב לעורך דין?     

מירב בן ארי: שלא יגידו, זה גם בנתיבות וגם באופקים יש עורכי דין

שחר: תתנו לילד בגיל 17 וחצי, 18, כשהוא מגיע לבקו"ם לחתום: אתה רוצה שייקחו ממך זרע? כן או לא

מירב בן ארי: אשר, אתה לא עוזר לי

מירב בן ארי:  אתה באמת לא עוזר לי

מירב בן ארי:  שנייה, יש לי בעיה הרבה יותר גדולה מזה

מירב בן ארי:  שנייה

שחר: אין בעיה

מירב בן ארי: לא, אבל שנייה

שחר: גלנט - - -     

מירב בן ארי: די כבר

מירב בן ארי:  גלנט צריך לנהל עכשיו את המלחמה

יהודה בורלא: אני יכול לפתור את שתי הבעיות ביחד, מירב

מירב בן ארי: הקצירה

שחר: אם זה מדובר בילד של גלנט, מה הוא יגיד?      

מירב בן ארי: די, אשר, די

שחר: לא, לא די, לא די, זה לא די

מירב בן ארי: די, אני מבקשת ממך

מירב בן ארי:  כל כך הרבה משפחות מחכות, מספיק

שחר: הילד של גלנט זה לא הילד שלי

מירב בן ארי: יש לנו כאן, די, די אבל

מירב בן ארי:  מה, כל היום לעשות ישיבות רק עם משרדי הממשלה שהחוק יתקדם? לבטל את זה?      

קריאה: אם אפשר, לפתור את שתי הבעיות ביחד

מירב בן ארי: רגע, שנייה

מירב בן ארי:  אני נותנת שנייה לחברי הכנסת להתייחס

מירב בן ארי:  הנושא של הקצירה הוא דרמטי מבחינת זמנים

מיכל מרים וולדיגר: אני אשמח

מיכל מרים וולדיגר:  מירב, אני חושבת שכן צריך להיות פה מאגר

מיכל מרים וולדיגר:  כי ההסכמה היא קריטית בשלב הקצירה

מיכל מרים וולדיגר:  היא פחות, בעיניי היא פחות קריטית בנושא השימוש

מיכל מרים וולדיגר:  הרי יש כאן את העניין של ניבול המת

מיכל מרים וולדיגר:  אני אשמח אם כבוד יושבת הראש תיתן את רשות הדיבור לרב ליאור שגב, שיגיד את העניין ההלכתי פה באירוע הזה

מיכל מרים וולדיגר:  בסדר? ואז לפחות נקשיב

מיכל מרים וולדיגר:  בלי להתעצבן, רק להקשיב רגע מה האירוע פה

מיכל מרים וולדיגר:  ולראות איך פותרים את האירוע אם אפשר

הרב ליאור שגב: שלום, תודה רבה

הרב ליאור שגב:  ליאור שגב, ממכון פועה

הרב ליאור שגב:  קודם כל, אמרת מקודם שהחלק ההלכתי חשוב לך ואני מעריך את זה

הרב ליאור שגב:  הבעיה המרכזית היא באמת בקצירה, דווקא פחות בשימוש

הרב ליאור שגב:  שימוש גם חשוב אני חושב שיהיה רצון, אבל הקצירה, שזו פעולה כירורגית בסוף

הרב ליאור שגב:  זו לא שאיבת זרע, אלא זו פעולה כירורגית בגופו של אדם

הרב ליאור שגב:  היא על פי ההלכה צריכה להיעשות ברצונו של בן האדם

הרב ליאור שגב:  וכשהוא הביע את הרצון אז אפשר לעשות את זה

הרב ליאור שגב:  כשאנחנו מדברים בלי רצון זה בעייתי

צבי צור: אז למה זה חל עליהם שכבר קצרו עליהם? אם אתה אומר שאין בעיה, אז אתם רוצים - - -     

הרב ליאור שגב: היו בעיות, היו בעיות

צבי צור: לא, אתה אומר אם הבעיה היא בקצירה, אז יש 100 משפחות שקצרו, נכון? אז אם זה לא בעיה אז למה?      

הרב ליאור שגב: אבל לא הגבתי מקודם

מירב בן ארי: שנייה, שנייה רגע

הרב ליאור שגב: אני רק מדבר על הנושא הזה

הרב ליאור שגב:  ולכן זה הנושא שמבחינה הלכתית יותר קריטי במובן הזה

הרב ליאור שגב:  אני מבין את הבעיה הטכנית שצריך למצוא כאן פתרון

הרב ליאור שגב:  אבל ברגע שיימצא פתרון לדבר הזה, אז בעיקרון גם לא צריך בקשה

הרב ליאור שגב:  כיוון שאם אדם אמר שזה מה שהוא רוצה, אז אפשר לעשות את זה בלי בקשה של ההורים

נעה בן שבת: אבל אתה מדבר על כל נטילה? אתה מדבר על כל סוג של נטילה?     

הרב ליאור שגב: הנטילה כיום, ויש כאן רופא פוריות

הרב ליאור שגב:  הנטילה כיום נעשית על ידי ביופסיה, על ידי לקיחת רקמה

נעה בן שבת: גם היא נחשבת פגיעה במת?     

הרב ליאור שגב: כן, כן

הרב ליאור שגב:  כיוון שבסוף מדובר על סוג ניתוחי

הרב ליאור שגב:  אין על זה, אין על הדבר הזה

הרב ליאור שגב:  אז אפשר להביא חוות דעת של - - -     

מירב בן ארי: את מתייחסת, משרד הבריאות, לגבי ההליך של הקצירה?     

פרופ' טליה אלדר-גבע: הפרוצדורה היא פרוצדורה כירורגית

מירב בן ארי: כירורגית?     

פרופ' טליה אלדר-גבע: כן

פרופ' טליה אלדר-גבע: ואנחנו לא יכולים להבדיל בין מקרים שבהם תהיה הצלחה בשאיבה, שזה עושים בדרך כלל מן החי, לבין כשעושים מן המת ומשתדלים למצוא כל מה שאפשר

פרופ' טליה אלדר-גבע:  והנתונים ההתחלתיים הם לא טובים

פרופ' טליה אלדר-גבע:  אז משתדלים לעשות ככל שניתן כדי להצליח למצוא זרע בתנועה כדי שאפשר יהיה להצליח לבצע את הפרוצדורה

פרופ' טליה אלדר-גבע:  ולכן הפרוצדורה היא פעולה כירורגית ולא שאיבה

מירב בן ארי: מה אתה מציע?     

צבי צור: תראי, אני אומר שאנחנו חייבים להסתכל על החוק הזה בצורה קוהרנטית

צבי צור:  ואני רוצה שנייה להתעכב של מושכלות יסוד

צבי צור:  מושכלות היסוד היה להסדיר חקיקה ולהסדיר את רצון המת

צבי צור:  רצון המת הוא הדבר הנכון הן ברמה העקרונית, בתפיסה התרבותית פילוסופית של החברה הישראלית, והוא הולם את האירוע ההלכתי, שבא ואומר איננו מנבלים את המת, אלא אם כן היה רצונו ואם זה רצונו זה לא ניבול

צבי צור:  ולכן שאלת רצון המת היא קריטית ולכן קיום מאגר הוא קריטי

צבי צור:  ולכן כשהצבא הוא הגורם המהותי הדומיננטי שמעמיד אנשים בסכנת חיים צריך לנהל מאגר וצריך להתייחס אל החיילים בצורה אחרת מאשר סתם אזרחים, שאצלם זה כמעט כמו צוואה, לבוא ולהשאיר צוואה

צבי צור:       אחרי שאמרתי זאת, ואני קושר וחייבים לקשור את 29 לסעיף הזה, כי הכול בתפיסה הרמונית קוהרנטית

צבי צור:  ב-29 אנחנו מתייחסים לאותן משפחות שלפני החוק קצרו

צבי צור:  קרי מבחינה הלכתית היה פה ניבול המת

צבי צור:  נקרא לילד בשמו, סליחה, אני אומר דברים מאוד מאוד קשים

צבי צור:  אבל בואו נדבר גלויות

מירב בן ארי: בצוק העיתים

צבי צור: בצוק העיתים היה פה אירוע

צבי צור:  ולכן מימוש הזרע הוא מבחינה הלכתית כבר לא הסיפור הגדול

צבי צור:  ולכן אני פונה למידת הרחמים ואומר באותם מקרים, ולדעתי זה רוב המקרים שאין שום ראשית ראיה באשר לרצונו של המת, אלא שכבר ניבלנו וקצרנו, תנו לפחות להורים את הנחמה ואת הישועה ותעמידו בפני בית משפט אך ורק את הרף שאומר אם יוכיח שאיננו רצה

קריאה: אתה עוד פעם הולך להוראת שעה? עזוב, אנחנו לא בסעיף אבל

צבי צור: ולכן הסיפור הוא קוהרנטי

צבי צור:  אני מסיים פה

צבי צור:  ועומדים פה אנשים בבועה שבכל קרב מנהלים אותו כאילו לא היה קרב אחר, ללא פשרה

מירב בן ארי: צביקה, מספיק

מירב בן ארי:  תן לי, שמעתי את הדברים

מירב בן ארי:  אני רציתי לשמוע את הדברים שלך, אני לא נגד

מירב בן ארי:  אני רוצה לשמוע את הדברים, יש בזה הרבה היגיון

מירב בן ארי:  בואו נלך לרישה שזה המאגר ואין לי ברירה, נשאיר את זה רגע, כי זה דרמטי

מירב בן ארי:  בטח בגלל הפעולה הכירורגית

מירב בן ארי:  אני משאירה את זה רגע לדיון פנימי

מירב בן ארי:  לגבי הסיפה שלך, באמת אין, אבל אני מוכנה שנתווכח על זה בחוץ

ברוך בן יגאל: מירב, רק משפט אחד, ברשותך

ברוך בן יגאל:  דווקא לרב הזה, לרב המכובד

ברוך בן יגאל:  תסתכל עליי, בבקשה, אני מדבר אליך, אדוני הרב

מירב בן ארי: רגע, רגע

ברוך בן יגאל: אני רוצה רק שישמע משהו

ברוך בן יגאל:  תקשיב יקירי, לי היה בן יחיד, קוראים לו עמית

ברוך בן יגאל:  עמית בן יגאל, לוחם סיירת גולני, גיבור ישראל

ברוך בן יגאל:  הבן שלי כשהוא הלך להגן גם עליך ועל המשפחה שלך, הוא אף אחד לא שאל אותו כלום

ברוך בן יגאל:  הוא הלך, אני חתמתי בו ביד הזאת, אגב, יד שמאל שלי, אני חתמתי לו שילך לשרת את צבא הגנה לישראל בגאווה גדולה, באמונה גדולה, גם בתורת ישראל או קודם כל בתורת ישראל

ברוך בן יגאל:  אבל אני רוצה להגיד לך, כשהביאו אותו לבית חולים רמב"ם, שם הוא גם נתן את נשמתו לבורא, ואני אדם מאוד מאמין

ברוך בן יגאל:  מאוד מאוד מאמין

ברוך בן יגאל:  אני רוצה להגיד לך שהפעולה היא לא אכפת לי בכלל

ברוך בן יגאל:  כהורה שכול לא מעניין אותי איך קוראים לפעולה, כירורגית, לא כירורגית, שאיבה

ברוך בן יגאל:  לא מעניין אותי

ברוך בן יגאל:  אותי מעניין בסך הכול שיהיה לי משהו להיאחז בו

ברוך בן יגאל:  כי המחבל שלא רוצה לא אותי ולא אותך כאן לקח לי את הנשמה של הילד

ברוך בן יגאל:  את הגוף של הילד, סליחה, לא את הנשמה

ברוך בן יגאל:  את הגוף של הילד

ברוך בן יגאל:  אבל הנשמה שלו תמשיך לבעוט פה ותמשיך לחיות פה באמצעות אותו נכד קטן

ברוך בן יגאל:  אז התורה שלנו היא מלאה פלפולים

ברוך בן יגאל:  וברוך השם, אתה יודע, אם היית אומר לי לפני 20 שנה שפה בישראל היו קוברים בקומות הייתי אומר לך אתה לא נורמלי

ברוך בן יגאל:  היום זה כל בתי הקברות קוברים בקומה שנייה ושלישית ורביעית

ברוך בן יגאל:  וגם יש פנטהאוז

ברוך בן יגאל:       לכן זאת התורה שלנו

ברוך בן יגאל:  וכשאתה רוצה לשלוח את הילדים שלנו, יקירי, אתה נמצא במקום אחר ובעידן אחר

ברוך בן יגאל:  ואין פה מישהו שהוא לא רוצה את הדבר הזה

ברוך בן יגאל:  רק מה? כמו שאומר פה גם צביקה, מידת הרחמים גם צריכה להיות גם כלפינו

ברוך בן יגאל:  כי אנחנו גם ככה עוברים לא ימים קלים

צבי צור: הערה אחת חשובה לרישה, לא לסיפה

צבי צור:  גברתי יושבת-הראש, לעניין ניבול המת, ואני נכנס פה לדיון ההלכתי

צבי צור:  אם אני מבין נכון, ותקנו אותי היועצים המשפטיים, אני לא בקיא בזה, מספיקה הסכמת הורים בלי הסכמת המת לניבול המת והוצאת קרנית או הוצאת תרומה

אירית שחר: בדיוק זה מה שרציתי לשאול את הרב

יהודה בורלא: בשביל מי, בשביל מי עושים את זה?     

אירית שחר: שביקשו ממני

יהודה בורלא: בשביל מי עושים את זה? יש בן אדם שהוא מת, רוצים להציל אותו

צבי צור: שיענה

צבי צור:  אני שואל את זה

יהודה בורלא: אבל בשביל מי אתה עושה את זה?      

אירית שחר: מה זאת אומרת בשביל מי?     

יהודה בורלא: בשביל אנשים חולים שחסר להם איבר ובשבילם

אירית שחר: אוקיי, אנחנו אנשים חולים, אתה יודע?      

מירב בן ארי: די, אירית, די

יהודה בורלא: אירית, אירית, שנייה, אני רוצה לענות

אירית שחר: הילד הלך

אירית שחר:  אני רוצה שלילד יהיה המשך

יהודה בורלא: אירית, אני רוצה לענות לך

מירב בן ארי: די, די, אבל זה לא עוזר לי

אירית שחר: אנחנו גם חולים

מירב בן ארי: אני אתן לך לדבר

מירב בן ארי:  אני אתן גם לך לדבר

יהודה בורלא: תני לי, תני לי שנייה

מירב בן ארי: שנייה, אבל הוא מדבר

מירב בן ארי:  הוא משלכם, לא? אתם מאותו ארגון

מיכל מרים וולדיגר: לא

מירב בן ארי: אה, לא? אוקיי, סליחה

מירב בן ארי:  אז אני אתן גם לך

מיכל מרים וולדיגר: הוא מפועה ולו קוראים פואה, לכן את מתבלבלת

מיכל מרים וולדיגר:  זה יהודה פואה וזה ארגון פועה

מירב בן ארי: אוקיי, אתן לכם ולעדי

מירב בן ארי:  בבקשה, אדוני

הרב ליאור שגב: אני אגיד את ההבדל

הרב ליאור שגב:  זה נכון, השאלה הזאת נשאלה, מה שצביקה שאל

הרב ליאור שגב:  השאלה של כבוד המת וניבול המת נשאלה, ושם התשובה היא שבגלל פיקוח נפש

הרב ליאור שגב:  לכן כשההלכה מתירה, היא מתירה הוצאת לב, ריאות, דברים שהם פיקוח נפש

הרב ליאור שגב:  כמו שאנחנו דוחים את כל התורה, כמו שנוסעים בשבת בגלל פיקוח נפש, כמו שכל התורה נדחית בגלל פיקוח נפש

הרב ליאור שגב:  אכן יש כאן בעיה הלכתית שזה הערך שעומד מולה ולכן התירו את זה

אירית שחר: אבל אם המת לא רצה שייקחו לו ואתה אומר שההורים שלו מבטאים את רצונו? אולי הנפטר לא רצה בשום אופן שייגעו לו בגוף? לא רצה לתרום

אירית שחר:  אז למה אמא שלו תחליט בשבילו, בת הזוג שלו תחליט בשבילו?     

מירב בן ארי: טוב, הבנתי

אירית שחר: זה אותו דבר

מירב בן ארי: אני נותנת לכם תכף לדבר

מירב בן ארי:  רק אני לא רוצה שיהיה ויכוח, אני רוצה שיהיה לכם את המקום שלכן

מירב בן ארי:  דקה, אני אסיים ויכוח לפני סעיף ואז אתן לכם

מירב בן ארי:  בסדר?     

נעה בן שבת: אפשר רק להעיר משהו על המצב הקיים?     

מירב בן ארי: כן

נעה בן שבת: המצב הקיים הוא שבת הזוג מבקשת נטילה ומאשרים לה

נעה בן שבת:  אמנם עוברים בבית המשפט, אבל גם היום מאשרים נטילה בלי הוכחת רצון

נעה בן שבת:  זה גם המצב היום בהנחיית היועץ

הרב ליאור שגב: אני קראתי את ההנחה

הרב ליאור שגב:  וההנחה שם זה שהיא מבטאת את הרצון

הרב ליאור שגב:  כלומר שם יש הנחיה של ביטוי הרצון

הרב ליאור שגב:  טוב, אני לא אפתח את הדיון הזה

הרב ליאור שגב:  אני חושב שצריך כל אדם לפני שעושים ממנו נטילת רקמה שתהיה הבעת רצון

נעה בן שבת: וזאת העמדה ההלכתית?     

מירב בן ארי: לא, לא

הרב ליאור שגב: אתם מוזמנים להביא את מי שאתם רוצים

מירב בן ארי: בסדר, רגע, רגע

מירב בן ארי:  יש לי סדר פה, שנייה

מירב בן ארי:  מה רציתם להתייחס?     

יהודה בורלא: אני חשוב לי להבהיר, ברוך בן יגאל, אנחנו לא דיברנו על הוראות מעבר

יהודה בורלא:  הוראות מעבר כל מי שהיה, אנחנו לא דיברנו ולא רוצים לגעת

יהודה בורלא:  מה שהיה, היה

יהודה בורלא:  אנחנו מדברים עכשיו על הוראות קבע

יהודה בורלא:  אנחנו מחוקקים חוק בישראל שמסדיר את הדברים מהיום והלאה

יהודה בורלא:  ומהיום והלאה אי אפשר להגיד הוא לא ידע, הוא לא שמע, הוא לא ראה

יהודה בורלא:  מהיום כל בן אדם במדינת ישראל, ברגע שהחוק יחוקק, יידע שיש לו אפשרות

יהודה בורלא:  איך הוא יידע? הוא יידע כי יהיה חוק

מירב בן ארי: כי צריך לדעת את החוקים

יהודה בורלא: לא, זה לא פייר לקחת מצב שהיה לפני 10 שנים, כשאף אחד לא ידע ואף אחד לא שמע, למצב שאנחנו יוצרים מצב שיהיה מצב הסדרה חוקית מסודרת, שיהיה ברור מה בן אדם צריך לעשות אם הוא רוצה

יהודה בורלא:  ואם הוא לא רוצה אז הוא לא יעשה

יהודה בורלא:  גם לגבי בת זוג

מירב בן ארי: תודה, תודה

מירב בן ארי:  הנקודה ברורה

מיכאל פואה: אני רוצה להוסיף רק מילה אחת

מיכאל פואה:  אני גם אבא ברוך השם, שישה חיילים וחתנים

ברוך בן יגאל: שאלוהים ישמור אותם

מיכאל פואה: אמן

מיכאל פואה:  וכמו שאתה רוצה דבר אחד, יש גם רצונות אחרים

מיכאל פואה:  אני לא רוצה להגיע למצב שכופים על בן ועל חתן דברים שלא רוצים

מיכאל פואה:  וצריך להבין, החוק הזה הוא חוק מאוד כפייתי גם

מיכאל פואה:  ואנחנו אומרים כמה שיותר לשחרר

מיכאל פואה:  הרצון של הנפטר הוא זה שקובע

מיכאל פואה:  לא כפייה לפה ולא כפייה לשם

מיכאל פואה:  להיפך, מי שרוצה החוק הזה מעכשיו והלאה יסדיר את העסק בדרך המלך

ברוך בן יגאל: אז תן לו לחתום, מה הבעיה?     

מיכאל פואה: נכון, נכון, זה מה שאנחנו רוצים

מיכאל פואה:  כרגע זה לא החוק

מירב בן ארי: תודה

מירב בן ארי:  לשניכם יש אינטרס שהחוק יתקדם

מירב בן ארי:  צריך להבין, וזה מה שאני כל הזמן מנסה להסביר כאן

מירב בן ארי:  גם בתוך הקואליציה שלנו, לא, אני לא חלק מהם, בתוך קואליציית החוק של חברי הכנסת, ויושב פה חברי כנסת גם לשעבר וגם עכשיו שרוצים לעזור

מירב בן ארי:  אנחנו חייבים להגיע למשהו שיהיה מקובל על כולם כדי שהחוק הזה יעבור

מירב בן ארי:  כי זה לא יעזור לי אם אנחנו נצביע בעד ואז נלך לממשלה וזה לא יעבור

מירב בן ארי:  צריך להגיע לכמה שיותר לרצון של הנפטר במינימום פרוצדורה

מירב בן ארי:  זה מה שאנחנו מנסים לעשות כאן

מירב בן ארי:  ואחרי החוק, מי שזה חשוב לו יבין את המשמעות ויעשה מה שצריך

מירב בן ארי:  ברור לי, ברוך, שלא כולם ידעו

מירב בן ארי:  אבל יש עוד הרבה חוקים שלא כולם יודעים

מירב בן ארי:  בסוף מי שזה חשוב לו יעסוק בזה

ברוך בן יגאל: נכון

ברוך בן יגאל:  והצבא מחויב לאזן בין האינטרסים שלא לגרום לשום מישהו שלא אמר במפורש, אבל לתת את מלוא האינפורמציה בצורה מקסימלית

נעה בן שבת: אבל הם הסכימו

מירב בן ארי: כן, הם הסכימו

מירב בן ארי:  עדי, מה רצית להתייחס?      

עדי חן: נציגת לשכת עורכי הדין

עדי חן:  ברשותכם מספר הערות על הוראות המעבר למחשבה

עדי חן:  קודם כל, הוראות המעבר יחולו על מי שנפטר לפני החוק

עדי חן:  לדעתנו צריך להרחיב את הוראת המעבר באופן, יכול להיות מצב שאדם נמצא בקומה והחוק נכנס לתוקף, הוא נפגע, חייל שנפגע לפני כניסת החוק, נמצא בקומה, מורדם מונשם ונפטר אחרי כניסת החוק

עדי חן:  אז הוראת המעבר אמורה, טוב ייעשה אם הוראת המעבר תחול גם עליו

עדי חן:  הוא נפגע, כי לא הייתה לו הזדמנות להביע את הרצון שלו, אם הוא בקומה

נעה בן שבת: אבל תראו, אדם נמצא בקומה, זו שאלה אם את יכולה להוליד לו

נעה בן שבת:  את אומרת הוא לא יכול היה להביע את הרצון

נעה בן שבת:  אבל יש גם אנשים שבחייהם לא יכולים להביע את הרצון? אז אני אחכה עד שהם ימותו?     

עדי חן: לא, אמרנו שהוראת המעבר תחול, ההוראה שמאפשרת להורים ומקלה איתם

מירב בן ארי: גם ככה את מתייחסת למי שזה קרה לו ב-"חרבות ברזל"

מירב בן ארי:  לא כל אדם עכשיו שפצוע קשה

נעה בן שבת: למעשה, אני לא יודעת מה ההוראה שהיא אומרת

נעה בן שבת:  זאת אומרת היא אומרת עכשיו הבן אדם הזה נמצא במצב שהוא לא יכול לתת הסכמה

נעה בן שבת:  אז אני רוצה להחיל אותם?     

מיכל מרים וולדיגר: בסדר, אבל יש אנשים עם פיגור ויש אנשים עם אוטיזם, אנחנו לא נגמור עם זה

עדי חן: אבל פה זה מצב של חייל שנפגע ולא הייתה לו היכולת להביע את הרצון שלו כמו שהצעת החוק מבקשת

מירב בן ארי: אוקיי, תמשיכי

עדי חן: נקודה נוספת

עדי חן:  לגבי הנוסח, כדי להקל על הורים שכולים אני הייתי מציעה שבסיפה לצאת מתוך הנחה שזה הרצון, זולת אם הוכח, כאילו להוסיף בסיפה, זולת אם הוכח להנחת דעתו של בית המשפט כי המנוח התנגד

נעה בן שבת: אבל זה מה שהיה, זה היה בנוסח המקורי של הצעת החוק

נעה בן שבת:  ודווקא אמרנו שאנחנו רוצים בכל זאת לתת ביטוי לזה שגם פה יש איזה התחשבות ברצון

נעה בן שבת:  ברמה הנמוכה, אבל התחשבות ברצון

צבי צור: ובאין רצון לא יתקיים האירוע

נעה בן שבת: רצון, שוב, אבל ברמה הנמוכה

צבי צור: באין רצון ברמה הנמוכה, שזה רוב המקרים, רוב המקרים

מירב בן ארי: עזוב את זה, נשאיר את זה

מירב בן ארי:  אמרתי לך שאני לא פוסלת את זה

מירב בן ארי:  אני לא פוסלת, אני רק אומרת תשאיר את זה רגע

מירב בן ארי:  אנחנו נגיע לנוסח מוסכם על זה

מירב בן ארי:  כן?     

עדי חן: שבוע שעבר דובר בהגדרות של בת זוג בת זוג קבועה

עדי חן:  ואם אני זוכרת נכון, שלא הייתה פרודה ביום הפטירה

נעה בן שבת: בדיון הקודם בת זוג של הנפטר מי שבעת פטירתו של הנפטר הייתה אשתו או בת זוגו הקבועה והכול לבד שלא חל פירוד ביניהם ערב הפטירה או שלא הייתה לו בעת פטירתו בת זוג אחרת

עדי חן: אז אנחנו עוסקים בדיני משפחה

עדי חן:  והרבה פעמים בני זוג רבים וכל אחד הולך לישון במקום אחר

עדי חן:  לפעמים זה לוקח חודש, חודשיים

עדי חן:  אז אני לא רוצה שהפירוד הזה הוא זה שיבוא לרעת אותה גברת

עדי חן:  כי קורה, אנחנו בני אדם

יהודה בורלא: אבל מי אמר שהוא רוצה? אם הוא לא איתה?     

נעה בן שבת: ולא חל פירוד ביניהם

נעה בן שבת:  זה לא שהם רבו

מירב בן ארי: נקודה אחרונה

עדי חן: רק אני רוצה לעשות אנלוגיה וקצת להניח את הדעת של כל המשתתפים פה

עדי חן:  כמו שאנחנו ידועים חוק הירושה עצמו מבוסס על סטטיסטיקה שבחנה מה הרצון המשוער, איך בן אדם רוצה שאדם יוריש את הרכוש שלו במקרה ואין צוואה, למקרה שהוא מת

עדי חן:  ואז אמרו בת הזוג חצי וכו'

עדי חן:  מכאן עשו את הכללים של חוק הירושה

עדי חן:  אני לפני שמונה שנים, כשעשיתי יום עיון בנושא הזה, וכך הכרתי את משפחת שחר, חילקתי שאלון לחברה שמתייחס לכל הגילאים, אזור מגורים מרכז, ירושלים, צפון, דרום

עדי חן:  השתייכות דתית כל ההשתייכויות

עדי חן:  השתייכות חילוני, מסורתי דתי

עדי חן:  ארץ לידה ישראל, חו"ל

עדי חן:  שלחתי שאלון עם הרבה מאוד שאלות

עדי חן:  והרצון המשוער של מי שהשתתפו בשאלון הזה היה שכן אם אין להם בת זוג כן היו רוצים שההורים שלהם יפרו

מירב בן ארי: בסדר

מירב בן ארי:  אבל גם היה מחקר של משרד הבריאות שהם לא רוצים

מירב בן ארי:  זה לא רלוונטי, באמת

ברוך בן יגאל: סליחה, סליחה, מירב, יש פה הערה חשובה

ברוך בן יגאל:  אין כזה מחקר בכלל במשרד הבריאות

ברוך בן יגאל:  בבקשה

ברוך בן יגאל:  בבקשה

מירב בן ארי: של בית חולים

קריאה: מחקר של בית חולים בילינסון

מירב בן ארי: כן, נו בסדר

מירב בן ארי:  אבל עזבו

ברוך בן יגאל: בילינסון זה לא משרד הבריאות

יהודה בורלא: זה המחקרים הכי טובים שיש

מירב בן ארי: אני לא אגיע לעמק השווה בעניין

מירב בן ארי:  בסוף המטרה שלי היא לחשוב מה הוא היה רוצה ולסייע, לא להכשיל את זה

יהודה בורלא: להקשיב למה שהוא כתב

מירב בן ארי: כן, אבל אני רוצה לסייע

יהודה בורלא: אבל אם יהיה מאגר, אז כל אחד יהיה אישי, לא לפי הרוב

יהודה בורלא:  מה שהוא נתן זה מה שיש

מירב בן ארי: שנייה, שנייה

צבי צור: מירב, הדילמה שלך היא בדיוק הנקודה ותחדדי, וזו שאלה שאין לה תשובה

צבי צור:  את מסבירה עכשיו חקיקה ובחקיקה יש באפשרותך, ברגע שאת מייצרת מאגר לקצירה שאומר, ובוא נגיד שאנחנו פותרים את הבעיה הטכנית שיש לי תשובה מיידית

צבי צור:  הדבר היחידי שאת משלמת בו מחיר והוא צריך לקחת את זה בחשבון, שאת משנה לרעה את המצב המשפחתי הנוכחי שעל פי הנחיית היועץ מ-2001, בהינתן ויש אישה, בהינתן ויש אישה, רק בנגזרת הזאת, חזקה שרצה ילד ואפשר לעשות את הפעולה

צבי צור:  זה המצב המשפטי עכשיו

צבי צור:  טוב או לא טוב אני לא יודע

צבי צור:  זה אליקים רובינשטיין, יש דיון ב-2003 דיון הלכתי ובשיקול דעת הלכתי, אני סומך על אליקים רובינשטיין

צבי צור:  מה אני מחדד? שאנחנו נגדיר בהקשר של קצירה בשלב הראשון אך ורק אם רצה בצורה מפורשת, אנחנו מבטלים את הסיטואציה

מירב בן ארי: אבל זה לא רלוונטי לבנות זוג

מירב בן ארי:  רק להורים

צבי צור: לא, לא, אם אני רוצה לבטא נכון את מה שנאמר כאן, הם אומרים תראי, once אנחנו מחוקקים, ברגע שאנחנו מחוקקים, ברגע שאנחנו עושים מאגר ופתרנו נגיד את הבעיה הטכנית נשים את זה בצד איך

צבי צור:  אנחנו הולכים אך ורק לפי רצונו של המת ולא רק בשלב ביצוע פרוצדורה, אלא בשלב הקצירה

צבי צור:  מה המשמעות? המשמעות הלכה למעשה שאנחנו משנים לרעה, אם אפשר להגדיר את זה, או לא משנה, לרעה או לטובה, אבל אנחנו משנים את המצב, הסיטואציה הנוכחית שבה יש אישה ואין אמירה של המת ואנחנו מבצעים קצירה

נעה בן שבת: אבל רגע, אני רוצה רגע לשאול

צבי צור: וזה הדיון

מירב בן ארי: לא, לא, שנייה, תנו ליועצת המשפטית להתייחס

נעה בן שבת: אני שמעתי, הרב שגב, שמעתי גם ממך, שאתה אומר בת הזוג היא מבטאת את רצונו

הרב ליאור שגב: לא, אמרתי שהנחת היועץ המשפטי כשקוראים אותה שהיא מבטאת

הרב ליאור שגב:  אבל כל זה היה נכון לפני החוק

הרב ליאור שגב:  אבל שנייה, רגע

הרב ליאור שגב:  למה לצאת בהנחה כשאפשר לשאול את הבן-אדם? למה להניח מה אני רוצה כשאפשר לשאול אותי?     

מירב בן ארי: כי אני לא ארע

מירב בן ארי:  הייתה לי על זה שיחת הבהרה

אירית שחר: אנחנו לא נדפוק את הראש עם ההלכה

מירב בן ארי: שנייה, שנייה

מירב בן ארי:  אירית, אירית

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו רוצים להקל

אירית שחר: אני רוצה להגיד שאם אני הייתי נותנת אישור לפתוח את הבן שלי, לחתוך אותו, להוציא לו לב ועין, הכול, הייתם לוקחים את המילה שלי

אירית שחר:  ועל זרע אתם עושים סיפור? ניבול, לא ניבול?      

יהודה בורלא: אבל אם אפשר לשאול אותו למה לא לשאול אותו?     

מירב בן ארי: שנייה

אירית שחר: אני באה ברצון של אמא להמשיך אותו

אירית שחר:  הילד הלך, בלי ילדים, בלי שזכה להיות מובא לחופה

אירית שחר:  ואתם באים עם ניבול, לא ניבול

אירית שחר:  אני להיפך, אני הצלתי את הבן שלי

אירית שחר:  אני הצלתי את ההמשכיות שלו, אני הצלתי את ההמשך שלו בעולם הזה

אירית שחר:  ולהתפלפל עם כל מיני זה, תעזבו אותנו

אירית שחר:  תעזבו אותנו

אירית שחר:  מי שלא רוצה יעשה שאלת רב

אירית שחר:  שיעשה שאלת רב אם הרב שלו לא מרשה

מירב בן ארי: אירית היקרה, בבקשה תני לי רגע

אירית שחר: די, אל תגידו שאנחנו עשינו לילדים שלנו עוול

מירב בן ארי: אירית, די נו, בבקשה

אירית שחר: לא עשינו לילדים שלנו עוול

מירב בן ארי: אני מבקשת מכם, תנו

מירב בן ארי:  אתם פשוט מקשים עליי

מירב בן ארי:  אני מנסה למצוא פתרונות, לא לריב

מירב בן ארי:  לריב אתם 11 שנה רבים

אירית שחר: לא, הלכה, הלכה, הלכה

מירב בן ארי: אירית, באמת, אני אוהבת אותך

מירב בן ארי:  תני לי לפתור את זה, לא לריב, די

אירית שחר: זה כואב

מירב בן ארי: שנייה, אני רוצה לחדד

אירית שחר: ניבול, לא ניבול

מירב בן ארי: כי הייתה לי על זה גם פגישה ארוכה, באמת, עם משרד עורכי דין שמתמחה

מירב בן ארי:  אנחנו לא נחמיר את המצב הקיים לבנות זוג

מירב בן ארי:  אנחנו נסדר את המצב הקיים לטובת הורים

יהודה בורלא: אבל יישאר הרצון המשוער?     

מירב בן ארי: כן

יהודה בורלא: אבל למה השערות? למה השערות כשאפשר לתת?     

מירב בן ארי: די, באמת

מירב בן ארי:  כבר באו אליי עם זה

מירב בן ארי:  באו אליי משפחות בהליכים בבית משפט, נשים וזה

מירב בן ארי:  אנחנו לא נרע את המצב הקיים

יהודה בורלא: אבל בשביל זה יש חוק

מיכל מרים וולדיגר: אבל את לא מרעה

מירב בן ארי: החוק יהיה, שנייה, די

מירב בן ארי:  אל תגזימו

מירב בן ארי:  אני באמת באה, באמת מנסה למצוא פתרון לפלונטר של ההלכה

מירב בן ארי:  באמת יושבת גם עם מיכל, באמת מתוך מטרה למצוא פתרון

מירב בן ארי:  גם פגישה עם הרבנות הראשית שהבטחתי שאני אעשה

מירב בן ארי:  אני מבינה, אני מבינה את העניין ההלכתי

מירב בן ארי:  הוא באמת חלק מהאירוע

מירב בן ארי:  אבל אני לא ארע את המצב לבנות זוג

מיכל מרים וולדיגר: אבל למה את מרעה?     

מירב בן ארי: כי את מרעה

מירב בן ארי:  אבל בואי נדבר על זה, מיכל, בואי

נעה בן שבת: לא הצלחנו למצוא פתרון לבעיית המאגר

נעה בן שבת:  זה לא קשור, המאגר הצבאי לא היה פותר לנו את הבעיה של האזרחים

נעה בן שבת:  ואנחנו לא הצלחנו למצוא פתרון לבעיית המאגר, כי עדיין אנחנו לא הצלחנו להשיג - - -     

מירב בן ארי: שנייה, לא, זה לא משרד הפנים, באמת

מירב בן ארי:  רגע

מירב בן ארי:  אני מבינה שהבעיה שלי כאילו יש לנו איזה שהוא שיח על העניין של המאגר של החיילים אחרי החוק

מירב בן ארי:  זה אני שמה בצד

מירב בן ארי:  אני שמה בצד על היידוע התהליך יהיה לינק באתר של מיטב והודעת S

מירב בן ארי: M

מירב בן ארי: S למתגייסים

מירב בן ארי:  זה יקבל, יקבל S

מירב בן ארי: M

מירב בן ארי: S יש לך אפשרות, תיכנס לאתר, תמלא את הטופס

מירב בן ארי:  משלב הטופס והלאה זה מה שאנחנו צריכים, משאירה את זה רגע בצריך עיון

מירב בן ארי:  משאירה גם בצריך עיון את הנושא הזה

מירב בן ארי:  אני בטוחה שנגיע לעמק השווה לגבי הסיפה של מה שדיברנו, שאתה שם חדור

מירב בן ארי:  אנחנו נטפל בזה, כי זה מה שנקרא, צביקה, העלית את זה

מירב בן ארי:  נמצא גם לזה פתרון

מירב בן ארי:       אני רוצה רגע לרכז את הבעיות שאני אוכל להתקדם

מירב בן ארי:  מעבר למאגר של המשרתים והסיפה של הרף התחתון של הרצון יש לנו כאן אירוע שהוא הנושא של הקצירה

מירב בן ארי:  למרות שבאם יוקם אותו מאגר, לפחות לחיילים, עזבי רגע את האזרחים, גם אזרחים ראית, המספרים נמוכים מאוד

מירב בן ארי:  בהנחה שכן יהיה, אני מנסה לסדר את הכול, תהיו איתי רגע צביקה ומיכל

מירב בן ארי:  אם יהיה לנו באמת את אותו מאגר צבאי, ששוב פעם, אני משאירה אותו, הרי שהוא יפתור לך את בעיית הרצון המיידי

מירב בן ארי:  אתה מהנהן ובצדק

מירב בן ארי:  כי ברגע שאת תדעי

מיכל מרים וולדיגר: אבל אז את סעיף 3 צריך לתקן

מירב בן ארי: עזבי את התיקונים, זה נעשה

מירב בן ארי:  אני מדברת על המהות, חכי רגע על הפרוצדורה

מירב בן ארי:  מבחינת הקציר המיידי יהיה הרבה יותר נגיש

מירב בן ארי:  ואם יהיה לפחות בחיילים

מירב בן ארי:  בסדר, אזרחים אנחנו נצטרך ללכת למצוא את הטופס שהוא שם אצל עורך הדין

מירב בן ארי:  אני מניחה שאם זה יהיה חשוב לו יידעו בדיוק מאיפה לקחת את זה

מירב בן ארי:  נכון?      

יהודה בורלא: לא מספיק

יהודה בורלא:  איך יידעו?     

מירב בן ארי: שנייה, עזוב

מירב בן ארי:  יידעו

מירב בן ארי:  כי אם זה, אזרח שכבר ראה את החוק, שכבר אומר לעצמו זה סוג של צוואה

מירב בן ארי:  גם אנשים, לא תאמינו, אפילו בני 24, אפילו שגרים בפריפריה, למרות שחשבו שאין, אבל גם בפריפריה יש לנו משרדי עורכי דין, ילכו ויעשו את זה, כי זה חשוב לו

מירב בן ארי:  שנייה

מירב בן ארי:  אוקיי?      

אירית שחר: זה תהליך

מירב בן ארי: זה תהליך

מירב בן ארי:  אז אתה רוצה להביא ילדים ואתה אזרח ולא חייל, אז וואלה, אירית

מירב בן ארי:  בואי

אירית שחר: זו תהיה בעיה

מירב בן ארי: בסדר, יש הרבה בעיות

מירב בן ארי:  גם כשאתה הולך לשכור דירה אתה צריך לשים כתב ערבות ותצהיר של עורך דין, אבל אתה עושה את זה כי זה חשוב לך

מירב בן ארי:  עזבי רגע, זה באמת ה-small money פה

מירב בן ארי:  המהות כאן היא הרבה יותר חשובה

מירב בן ארי:  עד כאן, שנייה, אלה שלוש הבעיות שכרגע זה מה שאנחנו עושים

מירב בן ארי:  אוקיי, אז אנחנו מסכימים על אלה

מירב בן ארי:       עכשיו אתם

מירב בן ארי:  עכשיו אני רוצה, שנייה, אני נותנת לכם

מירב בן ארי:  באמת חשוב לי שיישמעו גם אתכם

מירב בן ארי:  מכאן מבחינת מה שקרה, אלו האירועים

מירב בן ארי:  לפני שאני עוברת לסעיף הבא

נעה בן שבת: נכון, ויש עוד בהמשך

מירב בן ארי: יפה

מירב בן ארי:  אז עכשיו לפני שאני עוברת לסעיף הבא, אני רוצה בבקשה שתספר כיוון שזו פעם ראשונה שלך, תגיד את השם

דודי סעידי: אני אספר בקצרה על הבן שלי צור, שהיה במסיבה

דודי סעידי:  אני דודי סעידי, הבן שלי צור סעידי נהרג במסיבה ברעים

דודי סעידי:  כאן לידי אשתי, איילת

דודי סעידי:  צור היה בן 28, שירת בצוק איתן

דודי סעידי:  ובמסיבה הוא נהרג

דודי סעידי:  אנחנו הצלחנו לקצור זרע, בגלל שהוציאו אותו די מהר, יחסית לאחרים שלא הספיקו

דודי סעידי:       רציתי להתייחס לנקודה של מה שאתם קוראים תקופת המעבר, חוק המעבר

דודי סעידי:  כלומר, אלה שלא נכללו בחוק מעכשיו להבא

דודי סעידי:  ואני שמעתי פה את הפרקליטות שאנחנו צריכים ללכת לבית משפט להוכיח שהבן רצה

דודי סעידי:  אנחנו צריכים להראות הודעות, צריכים להראות שהוא כן רצה

דודי סעידי:  ושמעתי את צבי, ואני די השתכנעתי מהעמדה שלו שצריך להקל על המשפחות בקטע המשפטי

דודי סעידי:  לא צריכים עכשיו לשלוח אותי לדיונים

דודי סעידי:  אני יודע מה זה דיונים בבית משפט, הליכים ארוכים

דודי סעידי:  ושמעתי גם מפה מאחד האבות פה שהפרקליטות מתנגחת עם המשפחות

דודי סעידי:  כיוון שלחברי הכנסת יש פה כוח, אני מבקש מהם להקל על המשפחות כמה שיותר ולא לגרום לנו בנוסף לצער הגדול שעברנו עוד להיגרר בבתי המשפט

דודי סעידי:  זה המינימום שאנחנו מבקשים

דודי סעידי:  הילדים שלנו הופקרו, אפשר להגיד, באירוע הזה, על ידי המדינה

דודי סעידי:  אנחנו סך הכול רוצים מבחינה דתית אנחנו רוצים להמשיך להם את הקיום

דודי סעידי:  במקרה שלנו אנחנו גם ידענו שהוא רוצה ילדים, אבל זה לא צריך להקשות עלינו לתת לו המשכיות

דודי סעידי:       גם הרבנים צריכים לקחת את זה גם בחשבון

דודי סעידי:  אני יודע שהרב עובדיה יוסף היו לו הרבה פסיקות שהוא הלך לקולה ולא לחומרה

דודי סעידי:  אפשר למצוא את הפסיקות לקולה, לא צריך ללכת לחומרה

דודי סעידי:  לא הרבנים ובטח ובטח לא הפרקליטות, להקשות עלינו

דודי סעידי:  אנחנו לא צריכים להתעמת מול המדינה, שהם ידרשו מאתנו להראות מה רצון הילד

דודי סעידי:  היעלה על הדעת שאנחנו כהורים נעשה משהו שהוא נוגד את הרצון של הילד שלנו? אתם מגינים על הרצון של הילד שלנו? מתוקף מה? אנחנו הכרנו את הילד, יודעים מה רצונותיו

דודי סעידי:  אם הרצון שלו היה לא להביא ילדים לא היינו מביאים ילד

דודי סעידי:  ואפשר למצוא את הנוסח המקל

דודי סעידי:  לא להגיד אנחנו רוצים עכשיו להעביר מהר מהר חוק ואחר כך לזרוק אותנו לבתי המשפט שנים

דודי סעידי:  אז אני מבקש ממך מירב להקשיב לעצות של צבי, אני רואה שהוא מדבר

מירב בן ארי: לא, אני אמרתי לו גם, אמרתי לו

מירב בן ארי:  עזוב, זה אל תדאג, אנחנו נגיע

מירב בן ארי:  אמרתי גם

דודי סעידי: סיימתי, סיימתי

מירב בן ארי: אמרתי מה שאמרתי

מירב בן ארי:  גם היה לי חשוב שתבואו

מירב בן ארי:  גם אנחנו בקשר, מתחילת החוק

מירב בן ארי:  והיו כאן מירב ומנשה בשבוע שעבר, שהבן שלהם היה עם הבן שלכם

מירב בן ארי:  שמענו את הסיפור, הם שלישייה שהצליחו להוציא את הגופות בזמן של הילדים וככה הצליחו לקצור בזמן

מירב בן ארי:  וסיפרנו את הסיפור שלה

מירב בן ארי:  היה חשוב לי באמת שכשאתה מדבר שיידעו, גם איתך וגם איילת אני בקשר

מירב בן ארי:  והמטרה היא להקל

מירב בן ארי:  ואמרתי ישר לצביקה שנמצא נוסח מוסכם

מירב בן ארי:  אז אל תדאג, כולנו באותו ראש כאן

אירית שחר: אבל את יודעת שהחוק לא מקל

מירב בן ארי: אירית, אז אנחנו נמצא, כי הורדנו את זה לרף התחתון

מירב בן ארי:  תאמיני לי, זה עכשיו סמנטיקה, המשפטנים יימצאו את הנוסח

אירית שחר: אבל רציתי גם להגיד את זה קודם

אירית שחר:  עצם זה שאתם שולחים אותנו לשופט - -     

מירב בן ארי: אין לי ברירה

אירית שחר: - - אז זה בידיים של שופט

אירית שחר:  שופט אחד יגיד לקולה כן, היה לו זוגיות, הוא רוצה ילדים, הוא דיבר על ילדים, הוא דיבר על שמות

אירית שחר:  אז הוא יגיד כן

צבי צור: לפי הנוסח עכשיו זה לא שרצה ילדים

צבי צור:  זה רצה קצירה

אירית שחר: אז זהו, עכשיו הם פתאום מדברים על רצה קצירה ורצה ילדים אחרי המוות

צבי צור: פער עצום בין רצה ילדים לרצה קצירה

נעה בן שבת: לא, רגע, לא, לא

נעה בן שבת:  למה? מה זאת אומרת רצה?     

צבי צור: אני אומר הנוסח כתוב רצה קצירה אחרי מותו

צבי צור:  "השתכנע כי הדבר - - -     

קריאה: אתה מערבב את הוראות המעבר עם הוראות הקבע

קריאה:  פשוט עושה סלט

צבי צור: אני מדבר על הוראת המעבר

נעה בן שבת: הוראת המעבר היא לעניין השימוש, לא לעניין

צבי צור: אני אומר רצה הליך שאחר מותו יהיה

נעה בן שבת: שאחרי מותו ייוולד ילד

צבי צור: יש פער בין זה לבין רצה ילדים

אירית שחר: - - - אם לא דיברת איתו על זה?     

נעה בן שבת: נכון

נעה בן שבת:  אבל באמת - - -     

אירית שחר: כי לא ידעו שהם ימותו

צבי צור: אפשר לתת את דעתו לעניין הזה

אירית שחר: הילדים לא ידעו שהם ימותו ולא דיברנו ואת יודעת שיש ביהדות פחד לדבר על המוות

אירית שחר:  אני אגיד לכם את האמת, אני פחדתי לדבר

אירית שחר:  תמיד הייתי אומר לו תשמור על עצמך שלא יקרה לך כלום

אירית שחר:  אבל בחיים לא דיברתי איתו על אחרי שתמות מה יהיה

אירית שחר:  אוי ואבוי, לא רציתי, לא חשבתי ותמיד היה לי את המחשבה שלי זה לא יקרה

ברוך בן יגאל: למה, את מכירה אמא או אבא שמדברים היום על זה? את מכירה מישהו שמדברים על זה עם הילדים שלו אם תמות?     

אירית שחר: אולי היום, זה גם יהיה קשה

ברוך בן יגאל: חס ושלום, חס וחלילה

אירית שחר: זה יהיה קשה

אירית שחר:  כל הזמן אוי ואבוי, אוי ואבוי

אירית שחר:  עזוב את זה, אני אמרתי שאת הבת שלי אני אחתים ורעדו לי הידיים ולא החתמתי אותה

אירית שחר:  לא לקחתי אותה

מיכל מרים וולדיגר: אירית, אבל אני חייבת לומר שכמו עם כרטיס אדי שלאט לאט זה כן נכנס

מירב בן ארי: מה שהיה בעבר זה לא מה שקורה ב-"חרבות ברזל"

מירב בן ארי:  זה לא מה שיקרה אחרי החוק

מירב בן ארי:  תבינו, זה לא מה שהיה

מירב בן ארי:  אני יודעת שאתם עוד שם, ב-10 שנים האחרונות

מירב בן ארי:  אבל זה לא מה שהיה

מירב בן ארי:  זה לא מה שברוך עבר, זה לא מה שאת עברת

מירב בן ארי:  המודעות היא במקום אחר לחלוטין

ברוך בן יגאל: אני הורה שכול בסך הכול שלוש שנים

מירב בן ארי: היום נכנסים לבתים של לוחמים, לא סתם הגענו למספר הגבוה הזה שלא היה מעולם

מירב בן ארי:  כי נכנסת קצינת הנפגעים ואומרת, אומרת

מירב בן ארי:  תאמינו לי, אני הולכת לשבעות כמעט כל יום, אם לא הייתי שומעת ממקור ראשון

מירב בן ארי:  אומרת, משפחה, אני לא רוצה להגיד את השמות, כי אני מכבדת את הצניעות שלהם

אירית שחר: היום יש שינוי

אירית שחר:  יש שינוי

מירב בן ארי: יש שינוי

אירית שחר: אנחנו, קראו לנו נקרופילים

אירית שחר:  אתם יודעים את זה? לי ולבעלי, קראו נקרופילים בפרקליטות, הכינוי שלנו היה הנקרופילים

מירב בן ארי: די אירית, את ב'חיים שכאלה' עכשיו? קדימה

אירית שחר: כן, כן, חיים שכאלה

אירית שחר:  11 וחצי שנים

מירב בן ארי: אני באמת כל כך אוהבת אתכם וכולכם נכנסתם לי פה ללב

מירב בן ארי:  אבל אנחנו בעתיד

מירב בן ארי:  אפילו, לא תאמינו, ב-2024

מירב בן ארי:  אירית, די

נעה בן שבת: סעיף 3ב(א) עוסק, סעיף שכבר קראנו אותו, רק הוא זז מקום

נעה בן שבת:  הוא עוסק בפרסום, באתר אינטרנט של טופס לדוגמה לעניין הבקשה

נעה בן שבת:  שהוא יפורסם גם באתרי האינטרנט של משרד הרווחה והביטחון החברתי, של משרד המשפטים ואמרנו שלצבא הגנה לישראל יש לנו הוראה מיוחדת לגבי זה בסעיף 23

נעה בן שבת:       סעיף קטן (ב)

נעה בן שבת:           אז כאן אני רוצה לבקש ממשרד הבריאות איזה שהוא הסבר איזה מידע הם מקבלים? והאם תמיד אפשר, תמיד הזכות הזאת ניתנת למימוש? וגם השאלה מה קורה עם נגיד יש פה, עולה השאלה ההלכתית

נעה בן שבת:  כמו שאת אמרת, אם הם רוצים שיפנו לרב

נעה בן שבת:  מי מנגיש להם את השאלות האלה לאן הם יכולים לפנות אם צריך איזה שהוא גורם שיוכל להיות בשלב הזה?      

מירב בן ארי: כן, משרד הבריאות

טל פוקס: שלום, עו"ד טל פוקס

טל פוקס:  כרגע לא מדובר בפעילות, בפעולה שהיא בעצם בסל הבריאות או משהו כזה

טל פוקס:  זו פעולה שתלויה ביכולת של היחידה להפריית חוץ גופית או בנק זרע לבצע אותה

טל פוקס:  והיא תתבצע בהתאם ליכולת של אותן יחידות

מירב בן ארי: כן, אבל מה? הם מגיעים לשם, מסבירים להם

טל פוקס: לגבי ההסבר, זה לגבי הביצוע של הפעולה

טל פוקס:  לגבי ההסבר, אנחנו בעקבות החוק, היום ככלל אין הסברים, מעבר למידע שניתן על זה שיש את ההנחיות היועץ בעצם שהועברו לגופים שיכולים לעשות את ההליך הזה

טל פוקס:  ומעבר לזה אנחנו לאחר ביצוע החוק אנחנו ניידע את היחידות הרלוונטיות, היחידות שחל עליהן החוק

מירב בן ארי: כן

מירב בן ארי:  כל אחד צריך להבין שמרגע שנקבע החוק

טל פוקס: במידע שאנחנו יודעים לפי החוק, ואז הם יוכלו ליידע את המידע הזה לצורך העניין בטופס

טל פוקס:  אבל חשוב לי מאוד להגיד כן משהו נוסף, להדגיש

טל פוקס:  ביחידות רפואיות, גם יחידות הפריה חוץ גופית וגם בנקי זרע לא ייתנו מידע הלכתי

טל פוקס:  זה לא מידע שיינתן בבתי חולים

טל פוקס:  יכולים לתת רק מידע רפואי

טל פוקס:  מידע רפואי ומידע בסיסי מה החוק קובע, ההליך שהחוק קובע

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להוסיף, מירב

מיכל מרים וולדיגר:  לגבי העניין הזה שכן אולי בתוך הטופס שתהיה גם אפשרות, כמו שיש היום, היה, היום כבר אין, בכרטיס אדי, שיש אפשרות ללכת לאיש דת, כל אדם עם הדת שלו, כדי שייתן

נעה בן שבת: כן

נעה בן שבת:  אבל זה טופס, יש לנו טופס הנחיות והוא נמצא

נעה בן שבת:  ויש לנו פה בעיה של ניהול המאגר, כי אין אף גוף

נעה בן שבת:  כרטיס אדי צמח מגוף חיצוני, הייתה עמותה שהתחילה להפיץ את כרטיסי האדי ולשמור את ההנחיות האלה, את ההסכמות

נעה בן שבת:  כאן אין לנו איזה שהוא גוף שיתחיל לעשות את הפעולה הזאת

נעה בן שבת:  ויש לנו בעצם חוסר בעניין הזה של הנחיות

נעה בן שבת:  דרך להנגיש את ההנחיות לרופאים בשלב הזה של הקצירה

נעה בן שבת:  יש פה פשוט איזה שהוא רכיב שהוא חסר

נעה בן שבת:  לקבל את ההנחיות ונשמור אותם

מיכל מרים וולדיגר: אולי צריך גם הכשרות בתחום הזה

מירב בן ארי: מה רצית להגיד? מהמשפטים

טל פוקס: אני רוצה להגיד משהו בהקשר של השיחה הקודמת שהייתה גם כתובה פה ממש ולא צוין, אבל אני כן אגיד

טל פוקס:  שמה שאנחנו רצינו להציע לגבי סעיף 3

טל פוקס:  שמצד אחד אנחנו עמדת המדינה באופן כללי, גם עמדתנו, שלא יהיה מאגר

טל פוקס:  אבל אנחנו כן חשבנו שאפשר להוסיף לתוך נוסח הבקשה כאשר הורה, אני לא מדברת על בת זוג, כאשר הורה מגיש בקשה להוסיף שהוא מצהיר שלא ידוע לו שהנפטר התנגד לנטילה

מירב בן ארי: אבל די, כבר התעסקתי בזה

מירב בן ארי:  עוד פעם? די, המטרה שלי לסדר את החוק הזה

מירב בן ארי:  שאם הוא, אחרי החוק הוא השאיר אם אזרח ואם הוא חייל עשיתי לו יידוע

מירב בן ארי:  אז עוד פעם עכשיו? די, מספיק

מירב בן ארי:  מתישהו צריך, למה עשיתי את החוק? בשביל עוד פעם לרשום בטופס שהוא לא רצה?     

טל פוקס: כרגע הנוסח של החוק מדבר על זה שבכלל לא יהיה צריך להראות את ההנחיות

טל פוקס:  אני הצעתי איזה שהוא נוסח ביניים שהוא בין שתי האפשרויות

נעה בן שבת: בעצם את רוצה, אנחנו אמרנו שהשרים יקבעו את הטופס לדוגמה

נעה בן שבת:  שהוא יפורסם באתר האינטרנט וכו'

נעה בן שבת:  זה הטופס של הבקשה, בקשה למנהל המוסד הרפואי

נעה בן שבת:  את אומרת את רוצה שכבר בטופס הזה יהיה כתוב הצהרה על אי התנגדות, לא ידוע על התנגדות של הנפטר

צבי צור: לא, לא, לא

צבי צור:  לא מדברת על הנפטר, היא מדברת על ההורים

נעה בן שבת: שאין התנגדות של הנפטר

טל פוקס: לא ידוע להורים על כך שהנפטר התנגד כדי, אני רק מציגה למה אני מציעה את זה

טל פוקס:  אני מציעה את זה כהצעת ביניים בין הנוסח כרגע של החוק, שבו כל מה שצריך זו בקשה של ההורים

טל פוקס:  בנטילה, בשלב הנטילה

טל פוקס:  לבין ההצעה שעלתה פה מהרב שיהיה הצגה של טופס ממש

טל פוקס:  כדי לפתור את כל המקרים האלה שאין את הטופס באותו רגע ביד אני מציעה את הצעת הביניים הזאת שתהיה בעצם הצהרה

צבי צור: היא רוצה להשית נטל מוסרי על ההורה

צבי צור:  ההורה, מירב, עמדתך אומרת או לא משנה, יש עמדה שאומרת מפאת קוצר הזמן ולא פתרנו בעיה טכנית, אני בקצירה, לפחות איך שהחוק נראה עכשיו, בקצירה לא צריך לברר את רצונו של המת

צבי צור:  בקצירה

צבי צור:  לפי הנוסח עכשיו

צבי צור:  אני מתאר את המצב, אני אפילו לא אומר אם זה טוב או לא טוב

צבי צור:  אבל בואו לפחות בדיאגנוזה נסכים כולנו

מירב בן ארי: כן, כן, תמשיך

צבי צור: אז אני אומר, החוק כפי שכתוב היום בשלב הקצירה לא מצריך את הרצון

צבי צור:  יש פה שתי גישות: גישה אחת אומרים ברגע שפתרנו את העניין הטכני, שעוד לא פתרנו, של מאגר, ובהינתן שהמאגר הוא נגיש בצורה אופטימלית מאה אחוז, מה אתה רוצה? אני לוחץ על כפתור, אני יודע

צבי צור:  ואז לפני קצירה, כן או לא, אני רק לוחץ על כפתור ואני יכול לעשות את זה

צבי צור:  ויש או שרצה או שלא רצה

צבי צור:       מציעה טל פוקס אומרת תראי, אני מנסה להגיע להסדר ביניים אל מול החוק כפי שהוא כתוב עכשיו

צבי צור:  שבשלב הקצירה אני לא מבררת את רצונו של המת

צבי צור:  אני רוצה להשית נטל שאני פה מוסיף, מוסרי, רעיוני, עקרוני, שההורה יצהיר שלא ידוע לו שהמת התנגד

צבי צור:  זאת אומרת חזקה שההורה לא ישקר

מיכל מרים וולדיגר: זה שוב מקלקל את הרעיון שעומד בבסיס החוק, שיש הסכמה

צבי צור: בסדר, אני לא אומר לך שאני זה, אני מנסה לברר איפה שני הצדדים

מירב בן ארי: אבל דווקא זה רעיון טוב

מירב בן ארי:  כי ההורה יצהיר שלא הייתה התנגדות

מיכל מרים וולדיגר: אבל להצהיר אין התנגדות היא הצהרה שהיא פוזיטיבית

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו צריכים להצהיר שהוא כן רצה, לא שהוא לא רצה

טל פוקס: הכוונה היא רק בשלב הנטילה

מיכל מרים וולדיגר: לא, אני מבינה

יהודה בורלא: אבל אנחנו רוצים לעשות השוואה בין הנטילה לשימוש, שלא יהיה פער

טל פוקס: לא יכולה, אני חייבת להגיד שלא יכולה להיות השוואה מוחלטת

טל פוקס:  בסופו ש דבר אי אפשר לנהל הליך משמעותי, בסופו של דבר טליה יכולה פה להסביר

טל פוקס:  יש מגבלת זמן בזמן הזה

טל פוקס:  ולעשות הליך מוחלט - - -     

יהודה בורלא: אבל אם יהיה מאגר און ליין, מה הבעיה?      

מירב בן ארי: אני לא ממשיכה

מירב בן ארי:  מיכל, תלכי לישיבה, אנחנו רק סוגרים את זה וגם ככה נגמר לי הזמן

יהודה בורלא: לא, לא קשור לצה"ל, כי זה לאזרחים

יהודה בורלא:  החוק הוא על אזרחים

מיכל מרים וולדיגר: תני לי מילה, כי אני חייבת ללכת

מיכל מרים וולדיגר:  אני רוצה רגע לא קשור לנושא הזה

מיכל מרים וולדיגר:  קשור לנושא של להסביר

מיכל מרים וולדיגר:  אני כן מבקשת לשקול כאשר זה קורה בבית החולים, בן אדם בבית החולים בסוף, שכן יהיה הכשרות לרב של בית החולים

מיכל מרים וולדיגר:  הרי לבתי חולים יש רבנים, שכן יוכלו לתת עזרה להורים בנושא ההלכתי

מיכל מרים וולדיגר:  בבית החולים, אם יש את הקצירה בבית החולים, שיהיה הכשרות

צבי צור: אבל זה כבר נוגד מבחינה מוסרית ופילוסופית נוגד את שאלת הרצון

צבי צור:  כי אם את רוצה להתמקד ברצונו של המת, שהוא המוביל, ואת אומרת בואו לא נעשה רצון משוער, אלא רצה – נעשה, לא רצה – לא נעשה

צבי צור:  הצעתו של הרב להורים בשלב הזה היא לא חיונית

צבי צור:  כי רצונו של המת גובר על עצתו של הרב שיכול להיות בסיטואציה מסוימת עצתו של הרב יהיה לא לקצור

יהודה בורלא: אבל הוא יכול בטופס לרשום שהוא מבקש שזה יהיה בייעוץ

צבי צור: יכול להיות שהטופס יגיד אינני רוצה, מה שאתם רוצים, ובתנאי שתתייעצו עם רב

יהודה בורלא: לא, לא מחייבים אף אחד ללכת לרב, זה רק אפשרות של משפחה שרוצה

ד"ר יעקב שפירא: היה עוד רעיון

ד"ר יעקב שפירא:  הרי אנחנו מדברים על בן אדם שנתן הנחיות

מירב בן ארי: כן, מה רצית להגיד?     

ד"ר יעקב שפירא: אנחנו מדברים על מישהו שנתן הנחיות כלפי הוריו

מירב בן ארי: לא

צבי צור: או בת הזוג

ד"ר יעקב שפירא: אני מדבר עכשיו כלפי הורים שמבקשים כעת לעשות שימוש בזרע ילדם

ד"ר יעקב שפירא:  תיאורטית יש הנחיות

ד"ר יעקב שפירא:  אבל מה הבעיה? בזמן שהם מבקשים את הקצירה ההנחיות לא בידם

ד"ר יעקב שפירא:  ועכשיו השאלה היא האם אין מקום לקבוע הנחיה שכאשר מישהו קובע הנחיה שמתייחסת להוריו, שההנחיות האלה עוד בחיים יגיעו אל ההורים? אני מבין שחלק לא יהיו מעוניינים, אבל לפחות תהיה איזה מן המלצה כלפי מי שנותן את ההנחיות שההנחיות עוברות להורים

ד"ר יעקב שפירא:  הרי זה מתבקש

ד"ר יעקב שפירא:  יוצרים היום מצב

ד"ר יעקב שפירא:  מישהו נותן הנחיות

ד"ר יעקב שפירא:  ההנחיות האלה נשמרות או על ידי קרוב משפחה רחוק או על ידי עורך הדין

ד"ר יעקב שפירא:  לא עלינו קורה מקרה פטירה, מאיפה ההנחיות האלה יגיעו להורים? הם מתחילים לחפש, עד שהם מחפשים

צבי צור: לכן הצבא חייב, רוב המקרים הם בשירות צבאי

צבי צור:  הצבא מעמיד את החיילים בפני סכנת מוות והצבא יש לו נטל מוסרי להתיר את הספק ולנהל את המאגר הזה

יהודה בורלא: אבל החוק לא מדבר על הצבא

ברוך בן יגאל: סליחה, סליחה, סליחה

ברוך בן יגאל:  קח אותי, קח אותי כדוגמה ברשותך

ברוך בן יגאל:  קח אותי כדוגמה, אני דוגמה הכי טובה למה שאתם אומרים

ברוך בן יגאל:  הבן שלי, תקשיב, ב-6:24 לפי התחקיר שצה"ל נתן לי, ואני רוצה לומר במאמר שאין יותר יקר לי מהם, אין יותר יקר לי מהם

ברוך בן יגאל:  הם המשפחה שלי

ברוך בן יגאל:  אני רוצה להגיד לך שבשעה 6:24 זאת השעה שעמית נתן את נשמתו לבורא

ברוך בן יגאל:  אוקיי? ב-6:30 דפקו לי בדלת

ברוך בן יגאל:  הם היו למטה מ-5:00 בבוקר, המודיעים, שני המודיעים

ברוך בן יגאל:  ב-7:15-7:30 אני לא ידעתי בכלל שיש דבר כזה שנקרא קצירת זרע

ברוך בן יגאל:  אני לא ידעתי

ברוך בן יגאל:  בזכות טלפון אחד שהתקשר אליי ואמר לי שיש דבר כזה

ברוך בן יגאל:  ביקשתי מהמודיעין שיעשו

ברוך בן יגאל:  עכשיו, אני רוצה מבחינת נתונים

ברוך בן יגאל:  אנחנו גרים ברמת גן

ברוך בן יגאל:  עמית נפל, עמית נתן את נשמתו לבורא בבית חולים רמב"ם בחיפה

ברוך בן יגאל:  עכשיו, תאר לך שמה שרצתה פה הגברת שאני לא יודע מה השם שלה אפילו, שאנחנו נלך לאיזה שהוא רב

ברוך בן יגאל:  עם כל הכבוד, אני לא רוצה להיכנס

יהודה בורלא: זה רק אם אתה רוצה, זה רק אם אתה רוצה

יהודה בורלא:  מי שרוצה

יהודה בורלא:  זה לתת את האפשרות

מירב בן ארי: ברוך, לא

מירב בן ארי:  ברוך, זו חה"כ וולדיגר והיא הציעה ובצדק שמי שרוצה יכול להתייעץ עם רב

ברוך בן יגאל: מי שרוצה שילך גם למאה רבנים

מירב בן ארי: אתה יודע, גם כשאישה הולכת למחלקת IVF, לשאיבת ביציות, מכיוון שאני מכירה את המחלקה מצוין, מציעים לה גם עובדת סוציאלית, אגב, שזה חובה

מירב בן ארי:  וגם אומרים לה אם את רוצה לעשות ייעוץ הלכתי

מירב בן ארי:  זה בסדר

מירב בן ארי:  זה לא אירוע, ברוך

מירב בן ארי:  אין בעיה

מירב בן ארי:  המטרה היא לתת לאותם הורים את כל הכלים

ברוך בן יגאל: אין שום בעיה

מירב בן ארי: זהו

ברוך בן יגאל: אם אדם הוא אדם דתי

ברוך בן יגאל:  אני, מירב, הייתי למעלה מ-400 משפחות שכולות בתוך החודשיים הארורים האלה

ברוך בן יגאל:  אני רוצה להגיד לך משהו

ברוך בן יגאל:  נפגשתי עם לא מעט הורים שעשו את הקצירה

ברוך בן יגאל:  הרבה מהם חובשי כיפות סרוגות

ברוך בן יגאל:  המון מהם

ברוך בן יגאל:  אני רוצה להגיד לך משהו, כל אחד מהם הוא עולם בפני עצמו

ברוך בן יגאל:  יש אחד ילך לרב הזה, יש אחד ילך לרב הזה

ברוך בן יגאל:  כל אחד ילך לאן שהוא רוצה

מירב בן ארי: אז אנחנו מסכימים

מירב בן ארי:  עומדים לי פה עם השעון

מירב בן ארי:  תראו, יש לי כאן שלוש סוגיות לפתור, לפני שנתכנס שוב

מירב בן ארי:  עוד כמה סעיפים יש לנו שאנחנו צריכים?     

נעה בן שבת: יש עוד כמה

נעה בן שבת:  יש למשל את מתן ההנחיות, שזה בסעיף הבא והשאר זה דברים קטנים יחסית

מירב בן ארי: בסדר

מיכאל פואה: מירב, יש את מה שאמרתי לך בפעם הקודמת

מיכאל פואה:  עם מפגע, הצענו נוסח

מירב בן ארי: הוא לא, דיברנו על זה עם משרד המשפטים

קריאה: נו, ומה הפתרון?     

מיכאל פואה: פתרון נורא פשוט הצענו

מיכאל פואה:  למעט מי שעשה מעשה טרור

מירב בן ארי: כן, כן

מירב בן ארי:  זה פתיר, זה פתיר

קריאה: זה לא מופיע אבל

מירב בן ארי: אנחנו דיברנו על זה עם משרד המשפטים לגבי זה

מירב בן ארי:  יצטרכו לפתור את זה גם

מירב בן ארי:  זה the list of my problems שאני אגיע לשם, יש לי בעיות הרבה יותר הרות משקל

מירב בן ארי:  אנחנו נעשה עוד פעם שיח פנימי, גם עם צביקה, כדי לסגור את הפינות

מירב בן ארי:  יש לנו גם עוד מפגש עם הרבנות הראשית כדי גם לחדד את הנושא ההלכתי

מירב בן ארי:  וכמו שאמרתי בהתחלה ואני אומרת בסוף, זה מורכב

מירב בן ארי:  אבל כדי שהחוק יעבור בהסכמה רחבה, לשם אנחנו חותרים, אנחנו צריכים גם לפצח את הנושא של משרד הביטחון ולהגיע איתם להסכמה, עם צה"ל ועם משרד הביטחון

מירב בן ארי:  ועם כל מה שקשור לרבנות ולהלכה

מירב בן ארי:  כדי כן לחדד כמה שיותר את הרצון של הנפטר שהוא דרמטי, בטח בחוק הזה

מירב בן ארי:  וכן, גם פוליטית, עניינית, בהרכב הקואליציה כיום

מירב בן ארי:  למרות ששוב, אני רוצה לחדד, ככל שאני יותר ויותר עוסקת בחוק, גם אנשים שהם לא דתיים, הנושא של רצון הנפטר הוא דרמטי, בלי קשר

מירב בן ארי:  ההלכה היא ודאי מוסיפה ונדבך משמעותי

מירב בן ארי:  אבל תאמינו לי, אני עוסקת בחוק הזה כל היום עוד פגישות ועוד פגישות כדי לפצח את המוקשים

מירב בן ארי:  אז נעשה שיח בינינו

מירב בן ארי:       אני מאוד מודה, קודם כל למשפחות השכולות שהגיעו לכאן ולמשרדי הממשלה

מירב בן ארי:  אנחנו נקבע דיון נוסף לשבוע הבא אני מקווה

מירב בן ארי:  אבל קודם כל ננסה לפתור את הדילמות שעסקנו בהם היום

מירב בן ארי:  אני מודה לצוות של הוועדה, תודה רבה לכולם

מירב בן ארי:  הישיבה נעולה