הוועדה לביטחון לאומי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 94, 2023-12-27 00:00

צביקה פוגל: בוקר אור לכולם

צביקה פוגל:  תודה לכל מי שהתעורר מוקדם הבוקר וטרח להגיע לדיון המאוד חשוב הזה, לפחות לדעתי, אולי אחד החשובים שעשיתי בקצת למעלה משנה שאני נמצא כאן כחבר כנסת

צביקה פוגל:       אנחנו ביום ה-82 למלחמה

צביקה פוגל:  המלחמה הזאת מתנהלת באופן ישיר בשלוש זירות: בעזה, בצפון, ביהודה ושומרון

צביקה פוגל:  ובאופן שאינו ישיר המלחמה הזאת מתנהלת גם בזירות אחרות: באדיבותה של הממלכה האירנית אנחנו מנהלים מלחמה גם עם החות'ים בתימן, עם אירנים בסוריה, כך על פי מקורות זרים על כל פנים

צביקה פוגל:  אנחנו במציאות לא פשוטה

צביקה פוגל:  והמציאות הזאת עוד פחות פשוטה כשאתה מתעורר בבוקר, וכולנו מתעוררים בבוקר מוקדם, ואז שומעים את צמד המילים הבלתי אפשרי הזה של "הותר לפרסום"

צביקה פוגל:  וכל אחד מאתנו מיד מסתכל על כמה מדובר ומי השמות

צביקה פוגל:  אי אפשר שלא באותו רגע לחוש את אותה צביטה בלב או את אותה בעיטה בבטן שלא מרפה מאתנו

צביקה פוגל:       אנחנו התכנסנו לכאן לדיון החשוב הזה כי נדמה לי שכולנו מבינים את החשיבות של כוחות הביטחון וההצלה, לא רק צבא הגנה לישראל

צביקה פוגל:  שנמצאים בתוך המלחמה היום יומית הזאת כמעט

צביקה פוגל:  אנשים רבים נמצאים או תחת אש או מול האש, שאינם לובשים מדי צה"ל

צביקה פוגל:  לוחמי האש של כיבוי והצלה, חברי כיתות הכוננות, חברי השיטור העירוני והמועצתי, מד"א, איחוד הצלה

צביקה פוגל:  גורמים רבים שנמצאים שם כדי להציל חיים

צביקה פוגל:  אתם יודעים מה? חלק מאתנו חבים להם את הזכות לשבת פה ולנהל את הדיון הזה

צביקה פוגל:  החובה הזאת מביאה אותנו היום פה לדיון כדי לתת לאנשים הנהדרים האלה, ולצערי הרב בדיון הזה לאלה שנפלו, את הזכות לשכב על מנוחתם בשלום בצורה שגם מעוררת הערכה וכבוד

צביקה פוגל:       מספר חברי כנסת הגישו בקשה לקיום הדיון הזה, אני תכף אתן להם את הזכות להציג את הנושא

צביקה פוגל:  הדיון הזה הוא דיון מקדים לדיון בהצעות חוק שהוגשו על ידי, כדי להכיר בלוחמים ובאנשי הביטחון וההצלה האחרים ככאלה ששייכים לגוף ביטחוני וזכאים לאותו דבר כמו כל חייל אחר

צביקה פוגל:  ואני הייתי פעם חלק מהמערכת הזאת

צביקה פוגל:  כדי שבאמת נוכל לכבד את אלה שביום יום עושים הכול כדי שאנחנו נוכל להמשיך לקיים שגרת חיים נורמלית

צביקה פוגל:       אז הדיון הזה יהיה לצערי דיון קצר, אנחנו נסיים אותו ב-9:15

צביקה פוגל:  אני אתן לחברי הכנסת המציעים להציג את הצעתם

צביקה פוגל:  ומיד אחרי זה נעשה סבב כדי לשמוע, להתרשם, להבין את הגורמים החשובים ביותר שעליהם אני צריך לשים את מירב תשומת הלב שלי בהצעות החוק

צביקה פוגל:  אז שוב בוקר טוב לכולם

צביקה פוגל:  חבריי חברי הכנסת המציעים, ראשון חה"כ עודד פורר, בבקשה

עודד פורר: תודה אדוני יושב-הראש

עודד פורר:  אני מודה לך על קביעת הדיון

עודד פורר:  אמרת שהדיון הזה הוא דיון קצר, אפשר גם אותו לקצר עוד יותר

עודד פורר:  זה פשוט עניין של החלטה

עודד פורר:  ההחלטה הזאת נמצאת במשרד הביטחון, אצל שר הביטחון

עודד פורר:  יש ועדה שכבר דנה בנושא הזה, הנושא הזה דשו אותו הלוך וחוזר, בלי קשר לאירוע מלחמת "חרבות ברזל"

עודד פורר:  מלחמת "חרבות ברזל" פשוט מציפה פתאום את התחושה שכולם מבינים את הסולידריות שאנחנו צריכים להרגיש

עודד פורר:  אבל לא יכול להיות שישנם בין כוחות הביטחון שלנו וההצלה אנשים שלובשים מדים, שמצילים חיים יום יום, שעה שעה ומחרפים את נפשם בין אם זה במלחמה ובין אם זה בשגרה

עודד פורר:  יש את האירוע של הכבאים שנהרגו בניסיון לחלץ שם מבור רק בחודש אוגוסט האחרון, כמדומני אם אני לא טועה במועד

עודד פורר:  ולזה נוספים גם הלוחמים שנהרגו ב-"חרבות ברזל"

עודד פורר:       אנחנו צריכים לסדר את העניין הזה מן השורש

עודד פורר:  זאת אומרת לקבוע באופן הכי ברור שמי שלבש מדים, לא מי שלבש, מי שהוא לובש מדים בהוויה שלו, בין אם הוא הציל את הנפש הזאת כי הוא עשה את מה שהוא עושה כאיש מקצוע בתחום הזה כשהוא נקלע לאירוע מהרגע לרגע ובין אם הוא עשה את זה כי הוא פעל במסגרת עבודתו – הוא חלל מערכות ישראל לכל דבר ועניין

עודד פורר:  זה נכון גם לגבי ההתייחסות ברגע הקשה של הקבורה וגם בהתייחסות אחר כך למשפחה

עודד פורר:  הדבר הזה הוא מחובתנו

עודד פורר:  ואני אגיד לך מה, אני מאוד מדגיש פה שוב ושוב, שלא ינסו למכור לנו 'לא, לגבי "חרבות ברזל" מי שנפל', כבר עשו את זה פעם, לא מקובל

עודד פורר:  פה צריך לעשות את התיקון שהוא תיקון עוול היסטורי, פעם אחת ולתמיד

צביקה פוגל: כן, עשינו כבר פלסטר דומה בעבר

צביקה פוגל:  אני יודע, אתה צודק

צביקה פוגל:  תודה רבה לחה"כ עודד פורר

צביקה פוגל:  חה"כ ארז מלול, בבקשה

ארז מלול: בוקר טוב לכולם

ארז מלול:  אני מודה לאדוני יושב-הראש באמת על קביעת הדיון המהיר

ארז מלול:  חשיבותו היה מצריך, גם השעה

ארז מלול:  ולצערנו, כל פעם שקורה אירוע אסון במדינת ישראל הנושא הזה צף, של לוחמי האש ואנשי מד"א

ארז מלול:  באירועים האחרונים ראינו, נתחיל בלוחמי האש, במיוחד בשדרות

ארז מלול:  הסיפורים ששמעתי על הגבורה שלהם, איך הם נכנסו כלוחמים, פשוטו כמשמעו, והצילו אנשים והיו תחת אש, פשוטו כמשמעו

ארז מלול:  כל פעם שאנחנו דנים בזה זה רק המלצות ודיונים וכמו שאמר ידידי המציע, עודד פורר, ועדות

ארז מלול:  ולצערי מ-1963 שנחקק החוק של הכרה בלוחמי צה"ל כחללי צה"ל לא שונה החוק

ארז מלול:  אתם מבינים? מ-1963

ארז מלול:  ולא יתכן, על לוחמי האש שלובשים מדים של לוחמים, מתנהגים כלוחמים, אחריות של לוחמים – והם לא יקבלו את ההכרה הראויה לה

ארז מלול:  מדינת ישראל חייבת להכיר בהם

ארז מלול:       ואני אעבור למד"א

ארז מלול:  הייתי בסיור בבארי וראיתי את הזירה שנלחמו הגיבורים שם, איפה שהייתה המרפאה

ארז מלול:  בטח ראיתם את זה בסרטונים, אני ראיתי את זה בחי

ארז מלול:  וראיתי עדיין את הדם על הרצפה, זה היה מצמרר

ארז מלול:  ואז שמעתי את סיפורה של עמית מן

ארז מלול:  איך שתוך כדי לחימה היא טיפלה בלוחם והוא המשיך לקרב, ועוד לוחם, ויריות, עד שהיא בעצמה חטפה את האש והלכה לעולמה

ארז מלול:  וכאן גם באמת לציין את מד"א, מה שהם עשו עכשיו, פתחו, הקדימו את הפתיחה של מנות הדם תחת הקרקע

ארז מלול:  בנק הדם

ארז מלול:  ראיתי את זה בסרטון

ארז מלול:  באמת, ראוי לשבח

ארז מלול:  זה דבר שהציל חיים במלחמה ויציל חיים הלאה

ארז מלול:       אני פונה ליושב-הראש שלא יעזוב את הנושא

ארז מלול:  חייבים שמשרד הביטחון יקבל החלטה

ארז מלול:  אנחנו – ואני חבר ועדת הכנסת – מקבלים כל מיני הצעות חוק מהממשלה לפטור מהנחה שקשורים למלחמה

ארז מלול:  זה גם קשור למלחמה

ארז מלול:  וזה שלוחמי האש, אנשים טובים, לא עושים שביתות, לא עושים הפגנות, אין להם איזה לובי ובאמת ממשיכים בקרב – זה לא אומר שהם צריכים להפסיד

ארז מלול:  ראינו גופים אחרים שגם מגיע להם, אבל הם נלחמו, שבתו, ואז המדינה באה לקראתם

ארז מלול:  כנ"ל לגבי האנשים היקרים במד"א

ארז מלול:  וגם אני רוצה להדגיש את הנקודה של ידידי עודד, זה לא משנה בשעת מלחמה, בשעת שגרה

ארז מלול:  הם בקרב

ארז מלול:  כשהיה פיגוע ליד הבית שלי, 100 מטר מהבית שלי ברמות, עם המפגע שהרג ילדים עם הרכב, הם היו הראשונים

ארז מלול:  והם עדיין לא ידעו אם יש עדיין עוד מטען או משהו, הם לא ראו אף אחד והצילו חיים וטיפלו בגופות ובפצועים

עודד פורר: אגב, כשהם נכנסים לזירה כזו הם מסכנים את עצמם

עודד פורר:  יכול להיות מפגע שני הרבה פעמים

צביקה פוגל: נכון מאוד

ארז מלול: נכון, זהו, זה מה שאני באמת מדגיש

ארז מלול:  זה תלוי במשרד הביטחון

ארז מלול:  אני תולה במשרד הביטחון להגיש הצעת חוק ממשלתית, אין בזה אופוזיציה וקואליציה

ארז מלול:  אנחנו תמימי דעים שחייבים להכניס אותם כחללי צה"ל

ארז מלול:  האלמנות יש להן את הסבל, הם תמכו בבעליהם, או הפוך – הבעלים תמכו בנשים, זה גם נשים וגם גברים

ארז מלול:  וחייבים לשים סוף לדבר הזה

ארז מלול:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה לחה"כ ארז מלול

צביקה פוגל:  נדמה לי שאין אף אחד בבית הזה, בכנסת, בין 120 החברים שלא ייתן את ידו לעניין הזה

צביקה פוגל:  וכוח כזה אני חושב שהוא יצליח לשכנע בסופו של דבר לעשות את כולם

צביקה פוגל:  אני שמח שהזכרת גם את מד"א

צביקה פוגל:  כי זה לא רק מד"א, זה גם אנשי כיתות הכוננות והשיטור העירוני שעושים את הדברים האלה

צביקה פוגל:  כל כוחות ההצלה, בדיוק

צביקה פוגל:       יש פה גם נציגות שלהם, ואני אעשה פה גילוי נאות: נמצאת פה ורד אמיר, שהיא קרובת משפחה שלי

צביקה פוגל:  אשתו של חן אמיר, האיש שעצר את האירוע בתל אביב באוגוסט השנה, ושילם בחייו באירוע של המחבל שם

צביקה פוגל:  אז גם לה אני אתן פה היום את זכות הדיבור והצגת הנושא

צביקה פוגל:       אנחנו נתחיל עם אנשי כיבוי והצלה, בבקשה

צביקה פוגל:  אני מבקש לקצר כדי שנוכל באמת לאפשר לכולם

צביקה פוגל:  מיד אחריכם תדבר שני, אלמנת אחד החללים שלכם בדיר אל אסד

צביקה פוגל:  היא בזום

טפסר רחל פיסם: בוקר טוב

טפסר רחל פיסם:  אני רחל פיסם, ראש אגף משאבי אנוש, נעים מאוד

טפסר רחל פיסם:  אני מודה על הדיון ואני חושבת שהנושא הזה צריך לא לרדת מסדר היום ולהגיע לסיומו המהיר והטוב

טפסר רחל פיסם:  נציב כבאות והצלה נכנס לתפקיד לפני כשנתיים, וזה קבע לעצמו חמישה יעדים אופרטיביים שאפשר להשיג אותם

טפסר רחל פיסם:  זה היעד הראשון שהוא שם על שולחנו והתחיל לטפל בו בשבוע הראשון שלו בתפקיד

טפסר רחל פיסם:       כמו שאמרו חברי הכנסת הנכבדים, האירוע הוא אירוע פשוט לביצוע

טפסר רחל פיסם:  אין מאחוריו ערמות של בעיות משפטיות

טפסר רחל פיסם:  הוועדה המכובדת של משרד הביטחון הייתה אצלנו לא מעט פעמים, אם כי בודדים ואם כקבוצה

טפסר רחל פיסם:  ראו, חוו, נפגשנו, פתחנו בפניהם את הכול, כולל כל ההשלכות

טפסר רחל פיסם:  אני רק רוצה לציין שאתמול כשהכנו את עצמנו, מאז קום הרשות 15 אנשים נכנסים תחת הקטגוריה, בכמעט 13 שנים

טפסר רחל פיסם:  זה לא כמויות, לשמחתנו, ברוך השם שימשיך כך, זה לא מהפך, זה לא איזה משהו שאנחנו מכניסים לתוכו בקטגוריות של אלפי אנשים שצריך לחשוב

טפסר רחל פיסם:  לא אירוע תקציבי, אירוע מאוד מוסרי

צביקה פוגל: וגם אם כן, עדיין מגיע

טפסר רחל פיסם: אבל בואו נשים את הדברים על השולחן

טפסר רחל פיסם:  האירוע הוא ידוע, הוא מכומת ובעזרת השם אני מקווה שלא יגדל

טפסר רחל פיסם:  לעמוד מול שני מרציאנו, שנשארה עם שלושה ילדים; או עם השותפה שלה, שרה, ששני הבעלים שלהם נהרגו באותו אירוע מבצעי, הלכו לעבודה, יצאו בבוקר ולא חזרו – זה אירוע מאוד מאוד קשה

טפסר רחל פיסם:  ואם היה ניתן לפחות בחלק הסוציאלי לתת להם ביטחון

טפסר רחל פיסם:  אני רוצה להזכיר שלוחמי האש משלמים מכספים כל חודש 1,400 שקלים

טפסר רחל פיסם:  השכר שלהם לא גבוה, שכר של עובדי מדינה רגיל, אין להם שום תוספות

טפסר רחל פיסם:  הם משלמים מהכיס שלהם 1,400 שקלים בחודש לקנות את הביטוחים

טפסר רחל פיסם:  ומי שלא עושה את זה אין לו ביטוח, פשוט אין לו ביטוח

עודד פורר: כמה לוחמי אש נפלו במסגרת מילוי תפקידם?     

טפסר רחל פיסם: 15 מיום הקמת הרשות

טפסר רחל פיסם:  יש לנו 100 חללים

טפסר רחל פיסם:  זה מה שאמרתי, זה אירוע, בואו

קריאה: 7 באוקטובר עוד חמישה, מתוך ה-15

טפסר רחל פיסם: מתוך ה-15

עודד פורר: מתוך ה-15, שזה באירוע באמת יוצא דופן מה שהיה

קריאה: ושנישאר על מספרים קטנים

טפסר רחל פיסם: אמן

עודד פורר: יש פצועים ויש נפשי

קריאה: גם על אחד היה צריך לקיים את הדיון הזה

קריאה:  כמו שאמרת, זה אירוע מוסרי

טפסר רחל פיסם: ואני רוצה לומר לכם שנציב כבאות לוקח מהכסף של רכש מבצעי ושם אותו בחוסן, שאנחנו קונים אותו בכסף

טפסר רחל פיסם:  אף אחד לא נותן לנו

טפסר רחל פיסם:  זה רכש

טפסר רחל פיסם:  כמו שאני קונה מכונות שתייה אני קונה חוסן

צביקה פוגל: רחל, אנחנו לא נמדוד ערכים בכסף

צביקה פוגל:  לא פה, לא בוועדה הזאת ולא עכשיו

צביקה פוגל:  זה ערך

טפסר רחל פיסם: אז אנחנו נותנים את המעטפת

טפסר רחל פיסם:  אנחנו נותנים לשני ונתנו לילדים ואנחנו נמצאים שם

טפסר רחל פיסם:  אבל זה לא ממקום מוסדר

טפסר רחל פיסם:  אנחנו עושים סמי לוויה צבאית

טפסר רחל פיסם:  אנחנו עושים אותה עם כל הטקסים

טפסר רחל פיסם:  אנחנו עושים יום זיכרון שלנו

טפסר רחל פיסם:  עושים אותו, כי לנו זה חשוב לכבד ולהוקיר ולהיות שם

טפסר רחל פיסם:  אבל זה לא צריך להיות ככה

טפסר רחל פיסם:  זהו

טפסר רחל פיסם:  אם הוועדה צריכה עוד אמירה יש לנו את כל הנתונים, כל התכתובות, כל האירועים

צביקה פוגל: זאת אמירה חשובה

צביקה פוגל:  שוחחתי גם אתמול עם הנציב, עם אייל כספי

צביקה פוגל:  הבנתי עד כמה הדבר הזה רותח אצלכם

טפסר רחל פיסם: מאוד

צביקה פוגל: חשוב שאנחנו נתמוך אתכם ואנחנו נעשה את זה

טפסר רחל פיסם: תודה רבה

צביקה פוגל: אני מבקש להעלות בזום את שני

צביקה פוגל:  שלום שני, בוקר אור

צביקה פוגל:  תודה שהצטרפת אלינו

יורם מרציאנו: בוקר טוב

צביקה פוגל: הזמן שלך

יורם מרציאנו: אני אספר קצת על בעלי

יורם מרציאנו:  לפני ארבעה וחצי חודשים בעלי נקרא לאירוע הצלת חיי אדם

יורם מרציאנו:  בן אדם שנפל לתוך בור

יורם מרציאנו:  אירוע שגרתי לחלוטין, הכי פשוט שיכול להיות

יורם מרציאנו:  יכול היה להסתיים מהר מאוד

יורם מרציאנו:  לצערי הרב האירוע הסתבך

יורם מרציאנו:  בעלי ירד לבור ונחנק למוות

יורם מרציאנו:  ב-13 באוגוסט שלחתי בעל בריא וקיבלתי אותו בתכריכים ב-15 באוקטובר יחד עם עדנאן

יורם מרציאנו:  מאותו יום אני מרגישה שאנחנו אמורים להילחם מול מדינה שלא הכירה בנו ולא הכירה בבעלי

יורם מרציאנו:  אני חושבת שהמינימום הוא הכרה בבעלי

יורם מרציאנו:  סליחה

צביקה פוגל: זה בסדר שני, קחי את הזמן

צביקה פוגל:  אנחנו איתך

יורם מרציאנו: אני חושבת שהוא צריך להיות מוכר וזה מחובתה של מדינת ישראל להכיר בו

יורם מרציאנו:  היא זו ששלחה אותו לאירוע

יורם מרציאנו:  הוא הלך להציל חיי אדם באומץ וגבורה

יורם מרציאנו:  ואני מרגישה שהאירוע הזה הסתכם בתאונת עבודה טראגית

יורם מרציאנו:  שאני גם פניתי לסיוע למינימום שמגיע לבעלי שזה קבורה

יורם מרציאנו:  שום דבר לא התקבל, לא מאגף הכיבוי, גם לא מהמדינה

יורם מרציאנו:  זאת אומרת כל הנטל היה צריך ליפול עליי, כאלמנה בת 33, עם שלושה יתומים קטנים, כשהקטנה ביניהם בת חודש וחצי

יורם מרציאנו:       אני לא חושבת שזה הדבר הראוי לבעלי וזה מה שמגיע לו

יורם מרציאנו:  אנחנו נלחמים, אנחנו נפגשים

יורם מרציאנו:  נפגשנו עם השר, נפגשנו עם נשיא המדינה

יורם מרציאנו:  נפגשנו עם שרים, עם חברי כנסת

יורם מרציאנו:  אנחנו נלחמים במקום להתכנס בתוך עצמנו ולכאוב את האבל הפרטי שלנו

יורם מרציאנו:  אני מרגישה שאנחנו מנסים לפרוץ קירות זכוכית שאנחנו לא מצליחים להגיע אליהם

יורם מרציאנו:  ואני חושבת שקודם כל ולפני הכול, לפני מה שמגיע לי וילדים כמשפחה שכולה ומשפחה בכלל, ולהורים, קודם כל הכבוד המינימלי של בעלי, כלוחם אש, שנשלח מטעם המדינה

יורם מרציאנו:  כגיבור, שחתר למגע, ירד לבור ושם איבד את חייו

יורם מרציאנו:       אני כשוטרת חוזרת לעבודה שבוע הבא, ללבוש את המדים בגאווה רבה

יורם מרציאנו:  ולא יתכן ששנינו לבשנו מדים, שנינו התעוררנו בבוקר במהלך שש שנים מאז שאני שוטרת, שנינו הלכנו באהבה ובשליחות לסייע לאזרחי מדינת ישראל – והמדים שלי והדם שלי הרבה יותר חשובים מדמו של בעלי

יורם מרציאנו:  אני לא חושבת שזה מה שמגיע לנו, ואני לא חושבת שצריכה להיות פה אפליה בין דם לדם, בין שכול לשכול, בין אם שכולה לאם שכולה, כי הכאב הוא כאב משותף של כולם

יורם מרציאנו:       הילדים שלי ביום הזיכרון הקרוב לחללי צה"ל לא צריכים לדעת שאבא שלהם שונה מגיבור אחר

יורם מרציאנו:  כי אני מגדלת את הילדים שלי בידיעה שאבא גיבור

יורם מרציאנו:  אבא ירד לבור להציל בן אדם והוא לא חזר הביתה

יורם מרציאנו:  איך אני אמורה להתמודד עם ילד שלא מדליק נרות חנוכה, כי חושב שאבא צריך לחזור הביתה ולהדליק איתו נרות

יורם מרציאנו:  עם ילדה בת שנתיים וחצי שמתעוררת באמצע הלילה כי היא צורחת ובוכה שהיא רוצה שאבא ירדים אותה

יורם מרציאנו:  ועם תינוקת שהיום בת חמישה חודשים שכבר לא תכיר את אבא

יורם מרציאנו:       אני חושבת שזה המעט שהמדינה יכולה להעניק קודם כל לבעלי, את ההכרה ואת הזיכרון כגיבור

יורם מרציאנו:  ולנו כמשפחה שכולה וכואבת ומדממת עד יומנו האחרון

יורם מרציאנו:  אנחנו נלחמים בזה

יורם מרציאנו:  זה משהו שאמור להיות לדעתי מובן מאליו

יורם מרציאנו:  לא יתכן שבעבר, ואנחנו יודעים כולם שהייתה החרגה באסון הכרמל

יורם מרציאנו:  נלחמנו, קודם כל אני נלחמת על כלל לוחמי האש

יורם מרציאנו:  אבל ביקשנו, וזה מאתגר

יורם מרציאנו:  ואנחנו כולנו יודעים גם מה האתגר שעומד בפנינו כדי להכיר בלוחמי האש, והפיל שעומד בחדר, החרגה לדקל ועדנאן, ואנחנו כמובן נתמוך בכם עד אחרון הלוחמים שנפלו

יורם מרציאנו:       ואנחנו רואים שפתאום גם במלחמה, כשאנחנו שמענו לצערי הרב על לוחמים שנרצחו בדרך לעבודה ומהעבודה הביתה, וגם בביתם הפרטי

יורם מרציאנו:  הם פתאום מוכרים

יורם מרציאנו:  אז זאת אומרת האפליה עלינו שלא נתנו לנו את ההכרה שמגיעה לבעלי, כי הם חששו מאפליה על לוחמים שלא הוכרו בעבר ולא הונצחו בעבר

יורם מרציאנו:  אז פתאום הכול אפשרי, כי הדבר יותר תקשורתי

יורם מרציאנו:  כי הם לצערי הרב נרצחו ואיבדו את חייהם ונהרגו לצד שוטרים, לצד אנשים כן מוכרים

יורם מרציאנו:  אני לצערי כל הזמן בוכה ואומרת שאם בעלי היה נופל עם שוטר הוא היה מוכר אחרי יום אחד

יורם מרציאנו:  זאת אומרת, מה זה אומר? שהחיים שלי בתור שוטרת הרבה יותר חשובים מהחיים של בעלי? שהמדים של בעלי הרבה פחות חשובים מהמדים שלי? למה הדם שלו פחות טוב מהדם שלי? למה אנחנו צריכים להילחם על זה?     

צביקה פוגל: אנחנו נהפוך כל שולחן, שני

צביקה פוגל:  אנחנו נהפוך כל שולחן כדי שזה לא יהיה כך

צביקה פוגל:  וזה לא המעט שאנחנו יכולים לעשות, זה הראוי שאנחנו צריכים לעשות

צביקה פוגל:  ואנחנו נעשה את זה, אני מבטיח לך

יורם מרציאנו: תודה רבה

צביקה פוגל: תודה לך שני

צביקה פוגל:  תודה על הדברים האלה

צביקה פוגל:  מד"א?     

אליעזר ליבנה: תודה רבה

אליעזר ליבנה:  אלי יפה, סמנכ"ל קהילה במד"א

אליעזר ליבנה:  אני מצטרף, כן, אין לי הרבה

אליעזר ליבנה:  אני הכרתי אותם

אליעזר ליבנה:  זאת אומרת, עמית מן הדריכה קורס פרמדיקים והיא פשוט נרצחה עם הכפפות על הידיים, עם החולצה של קורס פרמדיק, כשהיא מטפלת בלוחמים, והיו לא מעט כאלה

אליעזר ליבנה:  חוץ ממנה יש עוד ארבעה פצועים, שלושה מהם פצועים קשה מאוד

אליעזר ליבנה:  הם מחלימים, חברים שלהם טיפלו בהם מהשנייה הראשונה והצליחו להציל אותם

אליעזר ליבנה:  ירו על אמבולנסים

אליעזר ליבנה:  ירו על אמבולנסים במכוון

אליעזר ליבנה:  14 אמבולנסים נפגעו, ירו, פגעו, רצחו

אליעזר ליבנה:       ואחר כך, למחרת, הולכים ללוויה

אליעזר ליבנה:  תסלחו לי, כן? אני מתנצל

אליעזר ליבנה:  אבל ללכת ללוויה כמו כל האדם

אליעזר ליבנה:  נקברים באיזה שהוא מקום צדדי כזה בבית העלמין

אליעזר ליבנה:  אני לא חושב שזה זה

אליעזר ליבנה:  זה לא, זה פער

אליעזר ליבנה:  אנחנו חייבים לצאת

אליעזר ליבנה:  אנחנו על פי חוק מגן דוד אדום מחייב אותנו לצאת למאה אחוז מהמקרים

אליעזר ליבנה:  ואנחנו ברגע זה כבר לא חלק

אליעזר ליבנה:  אני, אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמרתם, אבל זה בהחלט צריך להיות שם

צביקה פוגל: כן

צביקה פוגל:  יש לנו את החובה ככאלה שמשתמשים בשירות שלכם ושולחים אתכם לכל מקום גם לדאוג לכם

צביקה פוגל:  גם לכם נדאג

צביקה פוגל:  ורד, בבקשה

צביקה פוגל:  ורד אמיר היא אשתו של חן אמיר ז"ל

צביקה פוגל:  בבקשה

ורד אסייג אמיר: שלום

ורד אסייג אמיר:  חן אמיר, בעלי, לפני כחמישה חודשים נרצח בפיגוע בתל אביב

ורד אסייג אמיר:  נרצח זה, הוא והשותף שלו הם סיירים של סל"ע מעיריית תל אביב

ורד אסייג אמיר:  הם עשו סיור שגרתי

ורד אסייג אמיר:  ראו מישהו חשוד ובזכות הערנות שלהם והחדות שלהם הם עשו אפילו סיבוב פרסה, חזרו אליו

ורד אסייג אמיר:  חן בא לגשת אליו והמחבל היה כבר עם כדור בקנה ומוכן לצאת לקרב מה שנקרא

ורד אסייג אמיר:  הוא נתפס עם תיק גב מלא בתחמושת

ורד אסייג אמיר:  אנחנו לא יודעים מה הוא רצה לעשות, אבל חן מנע בגוף שלו פיגוע המוני

ורד אסייג אמיר:       חן אמנם מקבל משכורת מעיריית תל אביב, אבל הוא לוחם לכל דבר

ורד אסייג אמיר:  מבחינתי חן צריך להיות מוכר כחלל מערכות ישראל, כמו שירות הכבאות, כמו מד"א, כמו כל מי שחותר למגע ובא לשים את טובת האדם האחר על פני טובתו

ורד אסייג אמיר:  באותו רגע חן לא חשב עליי ועל שלוש הבנות הקטנות שיש לנו בבית, 8, 3 ו-5

ורד אסייג אמיר:  הוא לא חשב על זה

ורד אסייג אמיר:  הוא חשב איך הוא מציל את האנשים

ורד אסייג אמיר:       אז אני חושבת שכל בן אדם שמגיב לאירוע, בין אם הוא מקבל משכורת מכבאות והצלה, בין אם הוא מקבל משכורת לא משנה, כיתת כוננות, רבש"צים

ורד אסייג אמיר:  כל בן אדם כזה שמגיב, כולל כיתת כוננות וכל מה שראינו עכשיו מאז ה-7 באוקטובר

ורד אסייג אמיר:  שאגב, חן הוא בן קיבוץ רעים, הוא קבור ברעים

ורד אסייג אמיר:  אחותו וההורים שלו היו שם ספונים 26 בממ"ד

ורד אסייג אמיר:  מעט זמן אחרי שהם שכלו את הבן שלהם

ורד אסייג אמיר:  אני אומרת, הכול כזה מתקשר

ורד אסייג אמיר:  ובאמת, אין מקום לפלסטרים

ורד אסייג אמיר:  צריך לעשות פה איזה שהיא הסדרה שבאמת כל בן אדם שחותר למגע, בין אם הוא מקבל משכורת מפה או משם, ברגע שהוא שם את טובת האחר על פני טובתו האישית הוא צריך להיות מוכר כחלל מערכות ישראל ולקבל את ההכרה, את ההנצחה ואת המורשת שלו

ורד אסייג אמיר:  תודה שהזמנתם אותי

ארז מלול: אל תרפי

ארז מלול:  אנחנו איתך ואל תרפי

ורד אסייג אמיר: אני לא מתכוונת להרפות

ארז מלול: הזכר של בעלך יעשה את זה

ורד אסייג אמיר: הבנות שלי צריכות לדעת שאבא שלהן גיבור

ורד אסייג אמיר:  והן צריכות לקום כל בוקר בידיעה שאבא שלהן לא סתם הלך

ורד אסייג אמיר:  הן לא הספיקו לטעום את אבא שלהם

חנן פורת: אפשר, יושב-הראש, רק להשלים את ורד במילה וחצי?     

צביקה פוגל: כן, בוודאי

חנן פורת: שמי חנן פרץ, אני מנהל את אגף סל"ע בעיריית תל אביב

חנן פורת:  זה למעשה האגף שהוא השיטור העירוני בעיר

חנן פורת:  חשוב לציין בהמשך לדברים שוורד אמרה פה

חנן פורת:  חן והשותף שלו לא נשלחו להסתובב ולטייל בעיר, הם נשלחו על ידי ועל ידי המשטרה לתת מענה לכל הנושא הביטחוני

חנן פורת:  ממש

חנן פורת:  אפילו כיוונו אותם לאזורים בתל אביב ששם פגעו בנו

חנן פורת:  אלנבי, מונטפיורי, מטר וחצי מדיזנגוף שחווה לא הרחק לאחור בשלושה פיגועים קשים

חנן פורת:  ואני רוצה להגיד לכם שהם נשלחו לשם כדי לבדוק ולאתר את אותם חשודים, הייתי קורא לזה חשודי פח"ע

חנן פורת:  זאת אומרת הם נשלחו ממש למשימת פח"ע

צביקה פוגל: חנן, ולנטרל

חנן פורת: וכמובן לנטרל

חנן פורת:  וזה בדיוק מה שהם עשו

חנן פורת:  הם עשו את מה שמוטל עליהם

חנן פורת:  אפרופו, נאמר פה על ידי שני, הם לא נשלחו אפילו רק על ידי עיריית תל אביב

חנן פורת:  זה על ידי עיריית תל אביב ומשטרת ישראל

עודד פורר: אגב, בשיטור העירוני יוצאים הרבה פעמים שוטר - - -     

חנן פורת: שוטר וזה

חנן פורת:  נכון

עודד פורר: הם לובשים מדים

חנן פורת: כן, הם לובשי מדים

עודד פורר: אחד יקבל הכרה, השני לא

חנן פורת: והם מגיבים ראשונים

חנן פורת:  דרך אגב, מילה אחרונה

חנן פורת:  אחד הפיגועים בדיזנגוף שהיו, שאנחנו מכירים, שאותו מפגע שבא וירה באחת המסעדות שם, הסיירים שלנו הגיעו דקה, בדיוק דקה, עם האופנועים, דקה אחרי שהוא עזב את המקום שם וברח ולאחר מכן כמובן חוסל

חנן פורת:  אבל הוא דקר

חנן פורת:  יכלו להגיע גם דקה לפני ולהיתקל בו, לפני כולם

חנן פורת:  זאת אומרת זה משהו שהיה חשוב פה שייאמר

חנן פורת:  ואנחנו בכל מקרה את ורד מחבקים כעירייה, ואני אומר לכם גם כמשטרה

חנן פורת:  חן מועמד לצל"ש וגם עוז שהיה איתו וחיסל את המחבל

חנן פורת:  התעשת מהר מאוד וחיסל

צביקה פוגל: הצל"ש הוא מטעם משטרת ישראל, זה חשוב לציין

חנן פורת: משטרת ישראל

חנן פורת:  חשוב מאוד

ורד אסייג אמיר: שזה רק מאשש את מה שאמור להיות מוסדר

צביקה פוגל: לחלוטין

צביקה פוגל:  חה"כ פנינה תמנו שטה, את רוצה לדבר עכשיו או אחרי משרד הביטחון?     

פנינה תמנו: מה שנוח לך

פנינה תמנו:  אם משרד הביטחון כבר איתנו? אז אני אדבר לפניהם

צביקה פוגל: בבקשה

פנינה תמנו: קודם כל אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-הראש, על הדיון הזה שהוא סופר משמעותי

פנינה תמנו:  בתקופה האחרונה עם ישראל ניצב מול אתגרים רבים

פנינה תמנו:  הבית הזה, אני יכולה להגיד לכם, מקיים הרבה מאוד דיונים

פנינה תמנו:  אבל זה אחד הדיונים החשובים מהסיבה הפשוטה שכשאנחנו ניגשים לנושא הזה יש קונצנזוס וזה מה שמפליא, זה האבסורד הגדול

פנינה תמנו:  הרמת את הכפפה, עשית דיון במליאה וראית שאתה לא פגשת ולא נתקלת, חה"כ פורר, בחבר כנסת אחד או חברת כנסת אחת שמתנגדים לנושא הזה

פנינה תמנו:  ויעיד על כך יושב-הראש

פנינה תמנו:       עכשיו, דווקא פה נמדדת המנהיגות שלנו

פנינה תמנו:  הם עושים את העבודה שלהם

פנינה תמנו:  בסוף גם ב-7 באוקטובר יצאו כבאים, לוחמי אש, וגם לפני כן בידיים חשופות, שכם לשכם, רק עם הזרנוק בידיים

פנינה תמנו:  רבים מהם, אגב, אין להם בכלל אקדח, תבינו באיזה סיטואציה הם יוצאים להילחם

פנינה תמנו:  הם יצאו מתוך פקודה, הם יצאו מתוך הנחיה של מדינת ישראל

פנינה תמנו:  הם לא נשארו בבית, הם לא אנשים אנונימיים

פנינה תמנו:  והם חירפו את נפשם

פנינה תמנו:  ואנחנו ניצבים באיזה מן סיטואציה שאזרחים רגילים, אנונימיים

פנינה תמנו:  ממש לא

פנינה תמנו:       אני חושבת שאין לי ספק שלמרות שהסוגייה הזאת נדונה פעם אחר פעם, וצריך גם לדבר על הפיל שנמצא בחדר

פנינה תמנו:  על ויכוחים על כן ועד, לא ועד

פנינה תמנו:  זה לא מעניין

פנינה תמנו:  בשביל זה אנחנו נבחרנו, לטפל בזה

פנינה תמנו:  ואם נצטרך למצוא את הקונסטלציה בין אם זה בדיון תוך הפעלת לחצים כבדים, לדון על החוק הזה

פנינה תמנו:  או להקים אפילו ועדה מיוחדת, כי בסוף אנחנו גם מדברים מד"א ואלה שנשלחו, ורד דיברה על זה, על ידי העירייה

פנינה תמנו:  אין מקום לפלסטרים

פנינה תמנו:  וזה אירוע מוסרי בראש ובראשונה

פנינה תמנו:  אני יכולה להתחייב לכם שלפחות, גם מי שנמצא כאן ומסכים איתי, זה אנשים שהם מחויבים לנושא הזה

פנינה תמנו:  אנחנו לא נרפה מהעניין הזה

פנינה תמנו:  צריך אולי להביא משהו ממוקד כלפי מי שכרגע צריך להכיר בו

פנינה תמנו:  אבל אין ספק שצריך שתהיה כאן הסדרה

עודד פורר: זה אני לא מסכים, חה"כ תמנו שטה, כי אם אנחנו עכשיו נפתור את הבעיה רק נקודתית למי שעכשיו

פנינה תמנו: יתכן

פנינה תמנו:  יתכן, אבל אני אגיד לך מה החשש שלי

ארז מלול: זה יצא שכרו בהפסדו

פנינה תמנו: יתכן

פנינה תמנו:  אבל אנחנו בסוף לא יכולים לגלות אוזלת יד בעניין הזה

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת, יש הצעת חוק

צביקה פוגל:  אני הגשתי אותה ונגיש אותה ביחד וככה זה יקרה

פנינה תמנו: אז יש את הצעת החוק של, אדוני יושב-הראש

פנינה תמנו:  יש את הצעת החוק של חברי כנסת נוספים, כולל גם אני שמחתימה

פנינה תמנו:  ובגלל זה אני גם גיליתי בעצם שכולם מסכימים לכך

פנינה תמנו:  אני אומרת לך, זה מבחן של הכנסת

פנינה תמנו:  זה מבחן של הכנסת

פנינה תמנו:  הסוגייה הזאת היא מבחן של הכנסת אל מול הממשלה

פנינה תמנו:  לא שאנחנו אויבים

פנינה תמנו:  ועדיין, הכנסת פה תצטרך להסדיר את הנושא הזה

פנינה תמנו:       אז אני מחבקת גם את שני וגם אותך ורד

פנינה תמנו:  את כל המשפחות

פנינה תמנו:  יש כאלו שלא יכלו להגיע לכאן היום

פנינה תמנו:  אנחנו מחויבים לנושא הזה

פנינה תמנו:  אני אומר עוד משהו

פנינה תמנו:  שימו לב, באירועים, למשל בשומר חומות, כששרפו צמיגים והיו מי שהציתו במכוון כל מיני דברים

פנינה תמנו:  ולא רק זה, אני יכולה להגיד לכם שכשהגיעו הכבאיות זרקו עליהם אבנים

פנינה תמנו:  נפצעים אנשים

פנינה תמנו:  הם נמצאים בסיכון

פנינה תמנו:  אנחנו מביאים אותם לקצה שבסוף הם לא ירצו לצאת מהבית

פנינה תמנו:  אז אם צריך להסדיר וגם צריך את שיתוף הפעולה של העובדים

פנינה תמנו:  בסוף אין ספק

פנינה תמנו:  ההסדרה היא גם לדעת שלמשל כב"ה יצטרכו להסתכל בעיניים על עצמם ולומר יהיו דברים שאנחנו אולי נצטרך לוותר

פנינה תמנו:  אבל להסדיר זה חייב

פנינה תמנו:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה לחה"כ פנינה תמנו שטה

צביקה פוגל:  אני רוצה לשמוע את משרד הביטחון, בואו נקשיב להם

צביקה פוגל:  מי שמייצג אותם פה היום זה שניים

צביקה פוגל:  אנחנו נתחיל עם ידיד ותיק שלי, שלמה מור יוסף, יו"ר המועצה

צביקה פוגל:  שלום שלמה, וחבל שאנחנו נפגשים בנסיבות האלה

שלמה מור יוסף: שלום לכל חברי הכנסת ולכל המשתתפים

שלמה מור יוסף:  אני רק, אני לא מייצג את משרד הביטחון

שלמה מור יוסף:  אני מייצג את המועצה הציבורית להנצחת החייל

שלמה מור יוסף:  המועצה הציבורית להנצחת החייל היא מועצה סטטוטורית שממנה שר הביטחון בתור מועצה מייעצת לנושאים מסוג אלה שדיברנו עליהם עכשיו, שהם רק קשורים להנצחה וקבורה

שלמה מור יוסף:  לא שקשורים לזכויות כספיות

שלמה מור יוסף:  זה תפקיד המועצה

שלמה מור יוסף:  אז כמובן שאני שומע ואנחנו לא התחלנו היום את הדיון, את כל הסיפורים, גם האישיים וגם הערכיים

שלמה מור יוסף:  אז יש פה נושא מאוד מאוד כבד שצריך לתת לו את הפתרון

שלמה מור יוסף:       רק להגיד שני דברים: הזכויות הכלכליות של כל מי שהיה קשור ל-"חרבות ברזל" בדרך כזו או אחרת, הם תחת הכותרת נפגעי פעולות איבה והן זכויות אחת לאחת כמו של חללי צה"ל, הכלכליות

שלמה מור יוסף:  הזכויות של ההנצחה הן נושאים אחרים

שלמה מור יוסף:  ומה שהובא לפתחנו היה הנושא של הכבאים

שלמה מור יוסף:  אנחנו לא דנו במד"א ולא בזק"א ולא בשיטור העירוני ולא בכיתות הכוננות

שלמה מור יוסף:  דרך אגב, כיתות הכוננות מהרגע שהתחילה המלחמה הם מחוילים, הם נקברו בבית קברות צבאי, הם חיילים לכל דבר ועניין

שלמה מור יוסף:  אנחנו לא דנו בכל הנושאים האלה

שלמה מור יוסף:  מה שהובא לפתחנו זה הנושא של הכבאים

שלמה מור יוסף:       רק תיקון לחה"כ מלול, היה תיקון לחוק של בתי הקברות הצבאיים בשנת 2014

שלמה מור יוסף:  בשנת 2014 נעשה דיון גדול אחרי עבודת הכנה, אני לא הייתי מעורב כמובן, זה היה מזמן

שלמה מור יוסף:  והכנסת החליטה מיהם ארגוני הביטחון שאנשיהם נקברים בבתי קברות צבאיים

ארז מלול: התכוונתי על הזכויות הכלכליות

שלמה מור יוסף: לא, אני לא מדבר על זכויות כלכליות

ארז מלול: לא, אני אומר, בזה לא תוקן החוק מ-1963

שלמה מור יוסף: הכנסת החליטה בנושא הנצחה וקבורה רק ארגוני הביטחון הידועים לכולם הם אלה שבתי הקברות הצבאיים יהיו משכנם האחרון

שלמה מור יוסף:  זה לא שלא ידעו שיש מד"א, זק"א וכב"ה

שלמה מור יוסף:  הנושא הזה עלה לשולחן והכנסת החליטה מתוך ידיעה שבתי הקברות הצבאיים מיועדים לקבוצה הזאת

שלמה מור יוסף:  זה לא אומר שזה נכון, זה לא אומר שאי אפשר לשנות, זה לא אומר שהחיים לא השתנו

פנינה תמנו: וזה גם לא אומר שהכנסת לא משתנה

שלמה מור יוסף: כן, בהחלט

שלמה מור יוסף:  אני מנסה להיות עובדתי, לא להיכנס עכשיו לצד

שלמה מור יוסף:       עכשיו, אנחנו קיבלנו בקשה

שלמה מור יוסף:  אנחנו היינו בקשר עם כב"ה, גם ברמה האישית, גם עשינו ביקור שם של כל חברי המועצה

שלמה מור יוסף:  עשינו דיון אצלם, הם הדגימו לנו את כל היכולות, את כל הדברים ואת כל מה שכל אחד מאתנו יודע כאזרח היכן הם נמצאים

שלמה מור יוסף:  אנחנו קיימנו דיון במועצה

שלמה מור יוסף:  לפני הדיון התקבלה מבקשה מלשכת שר הביטחון שאנחנו נקבל את עמדת שאר גורמי הביטחון בנושא הזה

שלמה מור יוסף:  הדיון הזה היה שלנו ממש לפני החגים

שלמה מור יוסף:  שלחנו את המכתבים לגורמי הביטחון

שלמה מור יוסף:  כמו שאתם מבינים, אחרי החגים העולם פה התהפך

שלמה מור יוסף:  אנחנו לא קיבלנו עדיין התייחסות

שלמה מור יוסף:  חשבנו שזה לא הזמן שנתחיל להגיד להם מה עם ההתייחסות

שלמה מור יוסף:  אבל אנחנו בימים הקרובים נשלח להם תזכורת, לכל גורמי הביטחון, כדי שהם יתנו את עמדתם

שלמה מור יוסף:  ואז על בסיס העמדה שלהם ועמדת חברי המועצה אנחנו נעביר את ההמלצה לשר הביטחון

שלמה מור יוסף:       ההחלטה כמובן בסופו של דבר היא החלטה של שר הביטחון, של תיקון חקיקה

שלמה מור יוסף:  בדרך כלל זה בוועדת החוץ והביטחון, אבל אני לא יודע עכשיו בין הוועדות השונות

שלמה מור יוסף:  זה לא כל כך משנה, זה אותה מערכת

שלמה מור יוסף:  כך שאנחנו נמצאים עכשיו בשלב שהמועצה לא גיבשה את ההחלטה

שלמה מור יוסף:  המועצה מחכה לתגובת גורמי הביטחון והיא תעביר את ההמלצה שלה לשר הביטחון ואני מקווה שגורמי הביטחון יתפנו לענות לנו

שלמה מור יוסף:  אנחנו נעשה כל מאמץ לקבל את ההתייחסות שלהם בהקדם

צביקה פוגל: תודה רבה ליו"ר המועצה הציבורית להנצחת החייל מר שלמה בן יוסף

צביקה פוגל:  תודה רבה

צביקה פוגל:  אנחנו נשמע עוד נציגים שלפחות הוכתבו לנו על ידי משרד הביטחון

צביקה פוגל:  נשמע את הרצל שמואל, ראש היחידה להנצחת החייל

צביקה פוגל:  אני מקווה שיחד איתו נמצאת גם נגה שילדהוז, היועמ"שית למשפחות והנצחה

צביקה פוגל:  בבקשה, הרצל, הבמה שלך

הרצל שמואל: בוקר טוב עד כמה שאפשר

הרצל שמואל:  לצערי, אנחנו עסוקים כרגע בתיאום הלוויות של עוד שלושה חיילי צה"ל, חיילי גבעתי שנפלו אתמול בלילה

הרצל שמואל:  נוספים על יתר חיילי כוחות הביטחון

הרצל שמואל:  מה שנאמר על ידי פרופ' מור יוסף זה מה שקורה כרגע ביחידה להנצחת החייל

הרצל שמואל:  ונמצאת איתי פה נגה, היועצת המשפטית, שרוצה להוסיף מספר דברים

נגה שילדהוז טאובר: בוקר טוב לכולם

נגה שילדהוז טאובר:  אני עו"ד נגה שילדהוז טאובר, היועצת המשפטית של אגף משפחות

נגה שילדהוז טאובר:  אני קודם כל, ברשותכם, אתחיל במילה לוורד ושני

נגה שילדהוז טאובר:  אתן מרגשות

נגה שילדהוז טאובר:  והבעלים שלכן גיבורים

נגה שילדהוז טאובר:  והלב יוצא ותודה שהגעתן ושיתפתן אותנו בסיפור

נגה שילדהוז טאובר:  תהיו חזקות

נגה שילדהוז טאובר:       אני רוצה עכשיו קצת בנימה משפטית, להוסיף על מה שאמר פרופ' שלמה מור יוסף לעניין הזכויות הכלכליות

נגה שילדהוז טאובר:  אז באמת במקרה של פגיעת איבה הזכויות מושוות אחד לאחד לזכויות הניתנות לחללי צה"ל

נגה שילדהוז טאובר:  במקרה של תאונת עבודה, שהוא לא במקרה של פעולת איבה ובמקרה של פטירה כתוצאה מתאונת עבודה, אנשי מערך הכבאות וההצלה זכאים לכל הזכויות המוענקות לעובדים מהמוסד לביטוח לאומי וגם לזכויות מכוח פוליסות ביטוח שהן עובדות אצלן

נגה שילדהוז טאובר:       ומשהו ספציפית על המצב: משהוכרז מצב מיוחד בעורף ובנסיבות מיוחדות שמפורטות בחוק ההתגוננות האזרחית גם ניתן להחיל את חוק משפחות חיילים על משפחה של חבר בארגון עזר

נגה שילדהוז טאובר:  ובהקשר הזה גם הרשות הארצית לכבאות והצלה וגם מד"א נחשבים כארגוני עזר

נגה שילדהוז טאובר:  וכמובן כל מקרה נבדק לגופו

נגה שילדהוז טאובר:  ואנחנו התחלנו מול מערך הכבאות בבדיקה פרטנית של המקרים מ-"חרבות ברזל"

ארז מלול: אבל יש הבדל בין נפגעי פעולות האיבה לחללי צה"ל, בכל התהליכים

ארז מלול:  בוועדות, בזכויות, באחוזים, בכל הדברים

ארז מלול:  בקדימות, בהרבה נושאים

ארז מלול:  את אומרת שהם נפגעי פעולות איבה, אז הם כמו כל האזרחים

ארז מלול:  הם לא לוחמים, הם לא גיבורים

ורד אסייג אמיר: בעלי לא היה נפגע פעולות איבה

ורד אסייג אמיר:  בלי חתר למגע

נגה שילדהוז טאובר: לא, לא, הזכויות, חשוב לי להגיד

ארז מלול: ברור שיש להם זכויות, השאלה באיזה רמה

חנן פורת: אני רוצה להגיד משהו בבקשה

חנן פורת:  אני רוצה להגיד לה משהו בבקשה

צביקה פוגל: רגע

צביקה פוגל:  אני אתן לכל מי שרוצה לשאול שאלות

צביקה פוגל:  חה"כ ארז מלול, בואו רק ניתן לה את האפשרות לענות

צביקה פוגל:  כי השאלות הן שאלות חשובות וקשות והם יענו עליהם

צביקה פוגל:  בבקשה נגה

נגה שילדהוז טאובר: חשוב לי להגיד, הזכויות מושוות אחד לאחד

נגה שילדהוז טאובר:  ברור, מדובר על שני גופים שונים

נגה שילדהוז טאובר:  אבל ברמת הזכויות, מקסימום הזכויות הניתנות לחיילים גם ניתנות לכל נפגע פעולות איבה

קריאה: לא נכון

קריאה:  לא נכון

ולדימיר בליאק: אבל הן לא זכויות שוות

נגה שילדהוז טאובר: הזכויות שוות, הזכויות שוות

ולדימיר בליאק: בכל המישורים?     

טפסר רחל פיסם: בחוסן הנפשי, בטיפול המשפחתי, בפטור ממס, כל ההקלות, זה לא נכון

טפסר רחל פיסם:  זה לא נכון

טפסר רחל פיסם:  וחבל להטעות את האנשים שיושבים כאן

פנינה תמנו: תעשו בדיקה נוספת

פנינה תמנו:  אם אומרים לכם שלא נכון, ואומרת לכם את זה פה רחל ראש משאבי אנוש בכבאות, אז כנראה שהיא מכירה את זה לפרוטרוט שמלווה

ארז מלול: מותר לך להזכיר גם את שמי, אני מטפל בנושא הזה

ארז מלול:  ואתמול היה דיון בעבודה ורווחה

פנינה תמנו: בסדר ארז, אני מוכנה להזכיר את השם שלך עשר פעמים ביום

פנינה תמנו:  ארז

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת, בואו רגע נרגיע

צביקה פוגל:  הרי בסופו של דבר אנחנו נחוקק את מה שאנחנו חושבים שנכון לחוקק

צביקה פוגל:  נכון שנשמע את הגופים כדי להבין איפה כל הדברים האלה עומדים ואיפה הפערים

צביקה פוגל:  אז אנחנו נתנו כרגע לנגה לומר את דברה

צביקה פוגל:  הרצל, אתה רוצה להוסיף משהו?     

הרצל שמואל: לא, אין לי מה להוסיף

צביקה פוגל: נגה, תודה רבה על ההתייחסות, באמת תודה רבה

צביקה פוגל:  כן, התייחסויות נוספות פה בבקשה? חה"כ בליאק, אתה רוצה לומר משהו? אתה אחד הציעים, אז אני מרגיש צורך לתת לך לומר דברים

ולדימיר בליאק: אין צורך

ולדימיר בליאק:  אני רק מברך על הדיון

ולדימיר בליאק:  אני חושב שאנחנו מדברים על זה כבר הרבה זמן, הרבה מאוד חודשים

ולדימיר בליאק:  לצערי עוד לפני המלחמה והגיע הזמן שאנחנו נגיע לאיזה שהוא פתרון בנושא הזה

צביקה פוגל: אני פעם נוספת מודה לכם על ההצעה לדיון, היא חשובה מאוד

צביקה פוגל:  אני שמח שזה קרה

צביקה פוגל:  כן, התייחסויות נוספות, בבקשה

יעקב דדון: סגן יושב ראש ארגון הכבאים, קובי דדון

צביקה פוגל: שלום קובי

יעקב דדון: שלום

יעקב דדון:  קודם כל, אני נמצא בהרבה ועדות בכנסת

יעקב דדון:  אני חושב שזו אחת הוועדות החשובות ביותר

יעקב דדון:  ואני רוצה להגיד לך, אדוני יושב-הראש, אתה מנהל אותה ברמה מאוד גבוהה ועם אכפתיות שלא נפגשתי בוועדה עם אכפתיות כזו מעולם

יעקב דדון:  והרצינות פה היא מעל הכול

יעקב דדון:  תודה רבה לאחד אחד ואני מודה לכם

יעקב דדון:       דבר שני, הגופים שנחשבים לא כוחות הביטחון, שזה אנחנו, קרא לנו יוסי שלי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה

ארז מלול: ערב סוכות

יעקב דדון: בערב סוכות

יעקב דדון:  לפני המלחמה

יעקב דדון:  ודיברו על גוף כזה או גוף אחר

יעקב דדון:  ודיברנו על המעטפת הביטוחית של גופי החירום ושלנו בכלל

יעקב דדון:  הוא לקח את זה ברצינות לפי דעתי, וחשוב לי שתחליף איתו מילה בנושא

פנינה תמנו: מה זאת אומרת המעטפת הביטוחית? שאתה רוצה שייקחו עליהם?     

יעקב דדון: בוודאי

פנינה תמנו: אבל אתה רוצה להיות מוכר כארגון ביטחון

פנינה תמנו:  נכון?     

יעקב דדון: לא

פנינה תמנו: מה זאת אומרת לא? אז אני אומרת לך, מכל שיחה, אתה אומר בעצם שאתם לא רוצים להיות מוכרים כזרוע

יעקב דדון: לא, אל תנסי, אל תנסי

פנינה תמנו: לא, לא

פנינה תמנו:  לא מנסה

פנינה תמנו:  קובי, לא מנסה כלום

פנינה תמנו:  קובי, לא מנסה כלום

פנינה תמנו:  שאלתי שאלה

פנינה תמנו:  אנחנו לא בוויכוח

פנינה תמנו:  אני שואלת שאלה ואתה תענה, אתה בכנסת

פנינה תמנו:  עכשיו אני שואלת

פנינה תמנו:  אתה שמעת את הקולות

פנינה תמנו:  המשפחות

פנינה תמנו:  אני יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה

פנינה תמנו:  אני אגיד לך מי מתמודד בסוף ביום שאחרי? זה המשפחות

פנינה תמנו:  זה הנשים

פנינה תמנו:  זה האימהות שנשארות אלמנות עם יתומים

פנינה תמנו:  עכשיו אני אומרת לך, הוועד - - -     

יעקב דדון: על זה באתי

פנינה תמנו: שנייה, שנייה

פנינה תמנו:  אני אומרת לך

צביקה פוגל: קובי, קובי, תן לה

פנינה תמנו: הוועד יצטרך לתת תשובות

פנינה תמנו:  הוועד יצטרך לתת פה תשובות

פנינה תמנו:  כי בסוף המורשת שאתם תשאירו ואנקורי זה יהיה לדאוג לעובדים

פנינה תמנו:  ולדאוג לעובדים

פנינה תמנו:  ואם רוצים להיות גוף ביטחוני זה אומר שאתם תצטרכו לוותר על חלק מהדברים כוועד

צביקה פוגל: קובי, שנייה

צביקה פוגל:  חה"כ פנינה

פנינה תמנו: הוא אומר שהוא לא רוצה להיות ארגון ביטחון, אני לא מבינה את זה

צביקה פוגל: הוא יכול ורשאי לומר את מה שהוא מייצג

צביקה פוגל:  אנחנו בסוף חברי הכנסת נחליט איך אנחנו הולכים עם העניין הזה

צביקה פוגל:  אבל זכותו של קובי לבוא ולומר פה את הדברים

צביקה פוגל:  הזמנו אותו בשביל לומר את הדברים

פנינה תמנו: כן

פנינה תמנו:  אני פשוט בהלם שהוא אומר שהוא לא רוצה להיות מוכר

יעקב דדון: רגע, את לא צריכה להיות בהלם

צביקה פוגל: בבקשה קובי

יעקב דדון: את לא צריכה להיות בהלם

יעקב דדון:  ואין לה מה לתקוף אותי, אני חושב ששנינו נמצאים באותו מקום

יעקב דדון:  אנחנו דואגים בסוף בסוף לאלמנות, ליתומים ולאלה שנפגעו

יעקב דדון:  אני רוצה להגיד לך, גברת - - -     

פנינה תמנו: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה בשבילך

יעקב דדון: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, את גרה ליד רוגלית אם אני לא טועה

פנינה תמנו: לא, מה רוגלית? פתח תקווה

צביקה פוגל: קובי

יעקב דדון: אני רואה, אני רואה כל יום, אני כל יום נמצא במלחמה, שתדעי

יעקב דדון:  אני כל יום רואה אירועים קשים

יעקב דדון:  אני לא חיכיתי ל-7 לחודש, אני רואה כל יום

יעקב דדון:  מהיום שנכנסתי לכבאות אני מטפל בגופות, אני מטפל בהרוגים, אני מחלץ מבתים

יעקב דדון:  אני לא נולדתי, זה לא קרה לי אתמול

יעקב דדון:  26 שנים אני מוציא ילדים מתוך בתים

יעקב דדון:  אני מחרף את נפשי

יעקב דדון:  תאמיני לי, בתור כבאי, ולנהל אירוע גם בתור קצין, שימי את הוועד בצד

יעקב דדון:  ואני אלוף בזה

יעקב דדון:  וזה מה שאני עושה ביום יום בחירום וגם בשגרה

יעקב דדון:  אני מאמן את העובדים ואני גם בעצמי מתאמן

יעקב דדון:  אז לא שמתי את זה בצד

יעקב דדון:  ולבוא ולתקוף אותי, לכל דבר יש דיון ואפשר לעשות את זה לא פה מול האנשים שנפגעו, מול אישה כזו ומול שני

יעקב דדון:  אני לא פה הייתי רוצה

צביקה פוגל: קובי

יעקב דדון: אני חושב שהוועדה היא מצוינת

יעקב דדון:  קודם כל בואי נדאג לאלה שנפלו

יעקב דדון:  לדון אם יהיה ביטחוני, לא ביטחוני ואיך עושים, אני פתוח לדבר, בכל דבר

יעקב דדון:  אני לא סוגר דלתות

צביקה פוגל: יפה

יעקב דדון: אני לא אטום

יעקב דדון:  אני חי את זה

יעקב דדון:  ותאמיני לי, אם תשבי איתי בארבע עיניים, אני אספר לך רק ארבעה חמישה סיפורים וכבר את תדברי בצורה אחרת

יעקב דדון:  אני מחרף את נפשי, תודה רבה

צביקה פוגל: תודה לך

צביקה פוגל:  הדברים האלה חשובים

צביקה פוגל:  ועוד יותר חשוב לדעת שכמי שמייצג את לוחמי האש אתם פתוחים לשמוע הכול ולהתמודד עם הכול

צביקה פוגל:  כי בסופו של דבר, כמו שאמרת, לכולנו יש פה מאמץ משותף וכוונה ומטרה משותפת

צביקה פוגל:  עוד מישהו בבקשה?     

בן נון: אם אפשר להוסיף עוד דבר אחד

בן נון:  אני קצין הרפואה הראשי של הכבאות

בן נון:  ורוצה להגיד שבאמת הארגון הזה הוא קודם כל שייך למדינה

בן נון:  בניגוד לארגונים אחרים הוא שייך למדינה

בן נון:  וחובתה של המדינה להסדיר אותו

בן נון:  חלק מהדברים עם הסכמה וחלק אולי, כמו שאמרה חברת הכנסת, בלי הסכמה

בן נון:  המדינה זה חובתה

בן נון:  אני כאזרח מצפה את זה מהמדינה

בן נון:       הדבר השני, בכל זאת לוחמי האש נשלחים על ידי המדינה בפקודה

בן נון:  וכשקורה להם משהו, המדינה שולחת אותם להיות כמו כל אחד האדם

בן נון:  כשלוחם אש ביום יום, כמו שקובי מספר, עולה לקומה חמישית לחלץ מישהו שנשרף בדירתו ובדרך חזרה למטה הוא נופל במדרגות ושובר את הרגל, אני כרופא שולח אותו לקופת חולים

בן נון:  כאילו הוא ישב בבית קפה ונפל ושבר את הרגל

בן נון:  וגם אם הוא חס וחלילה נהרג, זה אותו דבר

בן נון:  אנחנו שולחים אותו כאילו הוא נסע באוטו ועשה תאונה

בן נון:  זה לא המצב

בן נון:  והמדינה צריכה להסדיר את זה

בן נון:  אני מודה לכם על הדיון הזה

פנינה תמנו: חלילה אם יהיה אירוע ולא יתייצב כבאי כי הוא מפחד, אז יכניסו אותו לכלא

פנינה תמנו:  אתה מבין? אז זה באמת בפקודה ובהוראה

צביקה פוגל: תודה רבה לך פרופ' אלון

צביקה פוגל:  קרפ"ר, נכון? ככה קוראים לזה אצלכם עדיין?      

בן נון: כן

צביקה פוגל: בסדר, זה ככה צריך להיות בכל המקומות

צביקה פוגל:  עוד מישהו רוצה להתייחס? המשרד לביטחון לאומי רוצה לומר משהו? לא

צביקה פוגל:  מישהו אחר?      

ארז מלול: מה? תגידו שאתם תומכים

אריאל ויינשטיין: אנחנו לא רוצים לגזול את זמן הוועדה

אריאל ויינשטיין:  כמובן שהמשרד - - -     

צביקה פוגל: יש לי יחסים מסוימים איתו, גם אני דיברתי איתו, תאמין לי

צביקה פוגל:  בהחלט, איזו שאלה בכלל

יפעת פרנקנבורג: נשמח להתייחס רגע בקצרה

צביקה פוגל: כן, בבקשה

יפעת פרנקנבורג: יפעת, יועצת בכירה לנציב הכבאות

יפעת פרנקנבורג:  אנחנו נפגשנו, נציב הכבאות אירח את פרופ' מור יוסף בנובמבר 2022

יפעת פרנקנבורג:  מנובמבר 2022 אירחנו את ראש אגף הנצחה ומשפחות במשרד הביטחון, את הוועדה עצמה, את יו"ר יד לבנים, את יו"ר עמותת אלמנות ויתומים

יפעת פרנקנבורג:  אירחנו את כולם בתהליך סדור

יפעת פרנקנבורג:  הלכנו בדרך המלך בתמיכה מלאה של השר

יפעת פרנקנבורג:  השר איתמר בן גביר, השר שלנו לביטחון לאומי, הוא בצורה מלאה תומך והכריז על זה יותר מפעם אחת

יפעת פרנקנבורג:  והוא איתנו באופן מלא והוא מקדם את הנושא הזה

יפעת פרנקנבורג:  והוא גם אמר לנציב הכבאות כל מה שתעשה בנושא הזה אני תומך

יפעת פרנקנבורג:  ואני גם במקביל עושה את המהלכים שלי

יפעת פרנקנבורג:  הנושא הזה נמשך המון זמן

צביקה פוגל: אני אשתדל להיות ממלכתי גם פה ואומר בעדינות שקיוויתי שמשרד הביטחון ישלח לפה נציגות קצת יותר בכירה, שתיתן לנו תשובות ולא תיתן לנו תירוצים

פנינה תמנו: מבלי לפגוע במור יוסף היקר

צביקה פוגל: אני לא פוגע באף אחד

צביקה פוגל:  הוא גם ידיד אישי שלי

ארז מלול: לא, אבל היה צריך להיות פה איש משרד הביטחון, או בזום, נציג משרד הביטחון פר אקסלנס שיגיד למה הוא לא מקדם

צביקה פוגל: עוד מישהו רוצה להתייחס?     

חנן פורת: כן, חשוב

חנן פורת:  אדוני יושב-הראש, מור יוסף דיבר בעיקר על הנושא של הכיבוי, הוא אומר שזה מה שבא בפניהם

חנן פורת:  אז חשוב שאם הוא דן בזה - - -     

צביקה פוגל: פרופ' שלמה מור יוסף דיבר על מה שנמצא בתחום אחריותו

צביקה פוגל:  ואני קיוויתי שיגיעו לכאן אנשים שתחום אחריותם הוא שונה וזה בסדר

צביקה פוגל:  חבריי חברי הכנסת, רגע לפני שאני נותן לכם מילות סיכום, יש פה עוד מישהו שרוצה לומר משהו?      

יצחק צ'יפרוט: אני אשמח במשפט אחד, אדוני יושב-הראש

צביקה פוגל: כן, בבקשה איציק

יצחק צ'יפרוט: יצחק צ'יפרוט, יו"ר העמותה לקידום תרבות הנשק בישראל

יצחק צ'יפרוט:  אני רוצה להציע את ההגדרה, כי יושבים כאן באמת ארגונים רבים

יצחק צ'יפרוט:  שגם בדיונים הקודמים דנו בנושא התבחינים למי שמשרת בארגונים האלה, בין אם בשכר ובין אם בהתנדבות

יצחק צ'יפרוט:  וההצעה בעיניי צריכה להיות הצעה שתגדיר את כל מי שהוא מגיב ראשון, first responder, ולא משנה מטעם מי, שנשלח להציל חיים או להגן ולתת מענה לאירועים כאלה ואחרים, פשוט ההצעה הזאת צריכה לכלול אותו

יצחק צ'יפרוט:       דיברת על הצעת החוק שאתה הגשת

יצחק צ'יפרוט:  לדעתי ההגדרה צריכה להיות מגיב ראשון

יצחק צ'יפרוט:  לא משנה מטעם מי הוא מגיע

יצחק צ'יפרוט:  בסוף הם באים ונותנים לנו שירות כאזרחים

יצחק צ'יפרוט:  הם באים להציל אותנו, הם באים לאבטח אותנו, הם באים לשמור עלינו

יצחק צ'יפרוט:  משלמים לפעמים בגופם

יצחק צ'יפרוט:  שמענו כאן גם את ורד וגם את שני ואנחנו מבינים מה נשאר

יצחק צ'יפרוט:  במקרה הזה מדובר בנשים, לפעמים זה גם גברים שנשארים בבית

יצחק צ'יפרוט:  ולנו אין מה לעשות, האירוע יכול להיות הרבה יותר קשה עם הילדים

יצחק צ'יפרוט:  אני מסתכל על זה מהמקום הפרטי שלי

יצחק צ'יפרוט:  ובאמת אני חושב שצריך לכלול כאן את כל מי שהוא מגיב ראשון

יצחק צ'יפרוט:       ואני חייב להגיד במשפט, מהמקום שאני מגיע, שאני מסתכל גם על אותם אנשים נושאי נשק שבסוף אני זה שמייצג אותם כאן

יצחק צ'יפרוט:  שהם בוחרים, הם לא נשלחים אפילו

יצחק צ'יפרוט:  זה המובן מאליו, מי שנשלח מטעם המדינה, המדינה צריכה להכיר בו

יצחק צ'יפרוט:  יש אנשים בגופים מתנדבים כמו איחוד הצלה, כמו ידידים, כמו אזרחי נושאי נשק שעושים את זה מרצונם החופשי

יצחק צ'יפרוט:  הם מתנדבים למעשה לצאת ולהגיב לאירוע כזה

יצחק צ'יפרוט:  מסתכנים לא פחות

יצחק צ'יפרוט:  ולפעמים, כמו במקרה המצער והטרגי האחרון של יובל קסטלמן ז"ל גם נופלים באירועים כאלה

יצחק צ'יפרוט:  ואני חושב שצריך למצוא את הדרך להוקיר ולהנציח גם אותם

יצחק צ'יפרוט:  תודה

צביקה פוגל: תודה רבה על ההתייחסות, ועל הארה שאתה מאיר לנו נקודה נוספת, בהחלט חשוב

צביקה פוגל:  דוד, רצית להגיד משהו כנציג המשרד לביטחון לאומי?     

דוד לוי: נציג השר

דוד לוי:  טוב, אני מאמין שגם המובן מאליו ראוי שייאמר

דוד לוי:  אז אני אגיד את עמדת השר

דוד לוי:  לוחמי האש, כשמם כן הם, הם לוחמים, הם גיבורים

דוד לוי:  לא היינו צריכים את האירועים הקשים שעברנו גם ב-7 באוקטובר וגם בדיר אל אסד כדי לדעת את המשמעות הזו

דוד לוי:       מרגע כניסתנו למשרד פנינו בכמה מכתבים, בעיקר למשרד הביטחון, אבל לא רק, כדי לקדם את זה

דוד לוי:  ניסינו בכמה חזיתות

דוד לוי:  גם לצערנו, כל מי שיודע שהצעות חוק ממשלתיות מי שמקדם אותם זה המשרד הרלוונטי ולצערנו זה לא אנחנו, זה משרד הביטחון

דוד לוי:  בכל זאת פנינו בכמה דרכים

דוד לוי:  אנחנו מנסים גם בשיתוף פעולה עם היו"ר דרך חקיקה פרטית

דוד לוי:  וגם ניסינו במקרה של דיר אל אסד באופן פרטני לקדם הצעת מחליטים, שנתקעה, שוב מאותה סיבה, משרד הביטחון, משרד המשפטים

דוד לוי:  אבל אין מחלוקת שהנושא הזה הוא חשוב

דוד לוי:  זה חובתנו

קריאה: - - - משרד המשפטים?     

דוד לוי: העלו קשיים

דוד לוי:  שאני אראה את המסמך? יש קשיים

קריאה: זה לא נתקע במשרד המשפטים

צביקה פוגל: בבקשה דוד

דוד לוי: בקיצור, אנחנו סבורים שצריך לקדם את זה, זה נושא נורא נורא חשוב

דוד לוי:  ואני שמח שיש פה תמימות דעים בנושא

צביקה פוגל: כן

צביקה פוגל:  אני רק מזכיר לך כנציגו של השר שאנחנו הרחבנו פה את ההסתכלות, לא רק על לוחמי האש אלא על גורמים נוספים

צביקה פוגל:  תודה רבה

צביקה פוגל:  חבריי, חברי הכנסת, כל אחד מכם בבקשה משפט סיכום

צביקה פוגל:  בבקשה חה"כ ארז מלול

ארז מלול: טוב

ארז מלול:  ראשית, ורד ושני, טחנות הצדק טוחנות לאט

ארז מלול:  אל תרפו, אנחנו אתכן

ארז מלול:  אני מבטיח לכן שאתן עוד תעלו על הקבר של בעליכן ותגידו לו הצלחנו

ארז מלול:  לא רק למענכן, אלא למען כל הלוחמים

ארז מלול:  ולכם הארגונים היקרים, לוחמי האש ומד"א, תמשיכו

ארז מלול:  אנחנו מחזקים את ידיכם

ארז מלול:  זכויות כאלה, תמשיכו לעשות עבודת קודש

ארז מלול:  אנחנו אתכם וניתן לכם את הגיבוי בכל מה שצריך

ארז מלול:  אתם, איך אמרת? קצין רפואה ראשי, אנחנו מטעם המדינה

ארז מלול:  אנחנו לא איזה ארגון הומניטרי שמתנדב

ארז מלול:  אנחנו מטעם המדינה והמדינה אחראית עליכם

ארז מלול:  ואנחנו נעשה הכול כדי שהתוצאות יהיו, ובעזרת השם בקרוב

ארז מלול:  תודה רבה

צביקה פוגל: חה"כ בליאק, בבקשה

ולדימיר בליאק: תודה אדוני יושב-הראש

ולדימיר בליאק:  קודם כל, אני מצטרף כמובן לדברים של ארז

ולדימיר בליאק:  מזה מספר חודשים אנחנו מנסים לקדם את הנושא הזה, את ההצעה לסדר במליאת הכנסת

ולדימיר בליאק:  וגם שם הייתה הסכמה גורפת

ולדימיר בליאק:  אני חושב שזו חובתנו המוסרית מול לוחמי האש סוף סוף להסדיר את הנושא הזה

ולדימיר בליאק:  ואני מאוד אשמח אם הוועדה הזאת או אתה, אדוני יושב-הראש, אנחנו לא נעזוב את זה עד שנסדיר את זה

ולדימיר בליאק:  כי באמת הגיע הזמן

ולדימיר בליאק:  תודה

צביקה פוגל: תודה רבה לחה"כ ולדימיר בליאק

צביקה פוגל:  הוא היה בין המציעים של הצעה לדיון הזה

צביקה פוגל:  אז גם לו באופן אישי תודה שלי

צביקה פוגל:  חה"כ פנינה תמנו שטה

פנינה תמנו: תודה אדוני יושב-הראש, גם על הפרודוקטיביות בניהול הדיון הזה

פנינה תמנו:  מה שמעיד שבאמת יש תמימות דעים ולכן אנחנו גם התכנסנו לסד זמנים שהוא כמעט שעה, אבל עם הסכמה מאוד מאוד ברורה

פנינה תמנו:  בסוף, כמו שאמרתי, נדרשת כאן מנהיגות וזה מבחן מנהיגות של הכנסת, אבל לא רק

פנינה תמנו:  זה גם מבחן מנהיגות של הארגונים כדי שנוכל לדאוג לדורות הבאים וללוחמים הבאים

פנינה תמנו:  וכולם הם מבחינתנו חללי מערכות ישראל

פנינה תמנו:  אנחנו צריכים להסדיר את זה וזה נגזרת קודם כל של הצהרה, הכרה, ומשם לרדת לרזולוציות של הזכויות ולוודא שאנחנו במקום המוסרי, הנכון, המדויק לבית הזה

פנינה תמנו:       אני כן מציעה, אדוני יושב-הראש, שתוקם ועדה מיוחדת בראשותך

פנינה תמנו:  ולא בכדי

פנינה תמנו:  כנראה שצריך לעיתים לסייע לממשלה לזוז

פנינה תמנו:  עכשיו, אני לא אומרת שהשרים לא פועלים בנדון, כי אני דיברתי עם השר לביטחון לאומי בן גביר, והוא באמת בעד הנושא הזה

פנינה תמנו:  הוא מבין את האתגרים

פנינה תמנו:  אבל הוא על הנושא

פנינה תמנו:  ואני גם כמי שמכירה את שר הביטחון גלנט, אני מאמינה שאנחנו יכולים להביא אותם להגיע ולעלות לדרך המלך בעניין הזה

פנינה תמנו:       זה יצריך מאמץ, קובי

פנינה תמנו:  זה יצריך מאמץ, כן

פנינה תמנו:  וגילוי, כמו שאמרתי, מנהיגות מטעם הארגונים עצמם, כדי לדאוג ללוחמים ולמשפחות

צביקה פוגל: תודה רבה לחה"כ פנינה תמנו שטה

צביקה פוגל:  אדוני היועץ המשפטי, בבקשה גלעד

גלעד נווה: אני אשמח להעיר כמה הערות קצרות

גלעד נווה:  דבר ראשון, אני רוצה לפתוח בזה שכן יש פערים

גלעד נווה:  בניגוד לחלק מבין הדוברים הקודמים שדיברו, יש פערים מבחינה משפטית

גלעד נווה:  אבל צריך רגע למפות אותם ולהבחין בין כמה נקודות בין הנושא של הכרה, בין הנושא של מקורות הזכאות לחלק מהזכויות הכלכליות ובין ההכרה לבין הזכויות הכלכליות עצמן

גלעד נווה:  דבר ראשון, זה נכון שיש סלי זכאויות לנפגעים של נפגעי פעולות איבה, כולל גם לבני המשפחות של החללים

גלעד נווה:  והם דומים לאלה שקבועים בחקיקה שקשורה לחללים שהם חללי צה"ל

גלעד נווה:  העניין הוא שהחקיקה הזאת חלה רק ורק, בעצם כמו כל חקיקה אחרת, בעצם כמו כל מקרה אחר שקשור לנפגעי פעולות איבה, מדובר בכל מי שנפגע בפעולות איבה

גלעד נווה:  זה לא כולל בעצם פגיעה, כמו שציינו פה, במקרה של דיר אל אסד או מקרים כאלה

גלעד נווה:  זה לא פעולת איבה ולכן שם לא תהיה הכרה

גלעד נווה:  במקרים כאלה הזכות כנראה תהיה לפי הסלים הכלליים של הזכאויות של הביטוח הלאומי

טפסר רחל פיסם: תאונת עבודה ושארים

גלעד נווה: תאונת עבודה ושארים וכו'

גלעד נווה:  ואין שם בעצם את הזכאויות שקיימות לגבי נפגעי, תכף אני אגיע לחוק ההתגוננות האזרחית

גלעד נווה:       מה גם שההכרה שם היא בעצם לכל גורם כן יש שם זכאויות, אגב, לנושא של קבורה

גלעד נווה:  יש שם זכאויות להסעה, לאזכרות, דברים בסגנון

גלעד נווה:  יש שם סלי זכויות שהם די נרחבים והם דומים באמת למה שקיים לגבי חללי צה"ל

גלעד נווה:  לגבי חוק ההתגוננות האזרחית, כמו שעו"ד שילדהוז שטאובר ציינה

גלעד נווה:  נכון, יש בעצם את האפשרות דרך חוק ההתגוננות האזרחית

גלעד נווה:  אבל החוק הזה חל, זאת אומרת, הזכאות מכוח החוק הזה חלה כשיש מצב מיוחד בעורף, שזו באמת הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה כרגע

גלעד נווה:  אבל זה לא באופן שוטף, זה לא בצורה שוטפת

טפסר רחל פיסם: וגם עכשיו הם לא הכירו בהם, בלוחמי האש שפנו למשרד הביטחון, תחת הכותרת הזאת

טפסר רחל פיסם:  נדחתה בקשתם באופן זמני

טפסר רחל פיסם:  כי הם היו בדרכם

גלעד נווה: לגבי ארגוני עזר איזה שהוא מנגנון שמאפשר

גלעד נווה:  שוב, כאמור, זו זכאות שקיימת אבל צריך להפעיל אותה

גלעד נווה:  זה לגבי הנושא הזה

גלעד נווה:       לגבי הנושא של בתי קברות צבאיים, זה נושא שכבר במשך שנים על גבי שנים מתנהל בכנסת

גלעד נווה:  כמו שציינו פה, הרחיבו את זה לגבי סוהרים, לא הרחיבו את זה לגבי סוגים אחרים של גופים הצלה או ביטחון כמו כבאות, כמו מד"א

גלעד נווה:  שם בעצם יצטרכו, אם רוצים לתקן את זה, הכנסת צריכה לתקן את סעיף 4(ו) לדעתי שהוא מדבר על הזכאות לקבורה בבתי עלמין צבאיים

גלעד נווה:       לגבי הנושא של האירוע התקציבי שצוין פה מקודם

גלעד נווה:  כמו שאמרתי, סלי הזכאויות קיימים

גלעד נווה:  קיימים יכול להיות להם מקורות אחרים בתוך החקיקה

גלעד נווה:  זאת אומרת, זה אפילו אולי לא אירוע תקציבי במובן הזה, כי פשוט יצטרכו להשתמש במנגנונים שקבועים בחוק X ולא בחוק Y ופשוט להסיט את הסכומים

גלעד נווה:  כך שאירוע תקציבי אני לא בטוח שאנחנו בכלל נמצאים בסיטואציה הזאת

טפסר רחל פיסם: נכון, אמרנו

ארז מלול: אתה רק מעודד את הנושא שאפשר

פנינה תמנו: מה קורה בעולם? למשל עם אסון התאומים? הרי מכירים בהם

גלעד נווה: זה אני לא יודע

גלעד נווה:  זה צריך אולי לפנות לממ"מ, צריך לפנות אולי

פנינה תמנו: שווה בדיקה

פנינה תמנו:  למרות שאנחנו מדינה באמת ייחודית בעניין הביטחוני

פנינה תמנו:  אני חושבת שכדאי שאנחנו נבדוק

טפסר רחל פיסם: הם עובדי רשויות הכבאים בארצות הברית

טפסר רחל פיסם:  הם עובדי רשויות, הכבאים בארצות הברית הם עדיין עובדי רשויות

גלעד נווה: גם, אגב, זה לא רק הנושא של מה קורה מבחינה השוואתית, זה גם מה קורה מבחינה השוואתית מבחינת סלי הזכאויות

גלעד נווה:  זאת אומרת מבחינה תקציבית

גלעד נווה:  יכול להיות ששווה לפנות לממ"מ ולבקש מהם באמת לערוך איזה שהיא השוואה לגבי סלי הזכאויות

קריאה: ההשוואה שלנו זה לחללי צה"ל וזהו, זה היעד

צביקה פוגל: תודה רבה על ההערה וההארה של היועץ המשפטי

צביקה פוגל:  חשוב שנבין מול מה אנחנו מתמודדים ולכן היה לי חשוב לשמוע, להקשיב לדברים של עו"ד גלעד מהייעוץ המשפטי של הוועדה

צביקה פוגל:       תראו, יש לנו כל כך הרבה בירוקרטיה בחיים

צביקה פוגל:  בואו ננסה להתגבר על הבירוקרטיה על המתים

צביקה פוגל:  נדמה לי שזה חלק מהכבוד שאנחנו מחויבים אליו

צביקה פוגל:  אני, ואני מעריך שחבריי חברי הכנסת שנמצאים פה ומבינים שבאמת אין פה קואליציה ואופוזיציה, אנחנו לא רוצים להנציח הבדל בין כוחות הביטחון וההצלה השונים

צביקה פוגל:  אין הבדל

צביקה פוגל:  ואני אומר לכם את זה כאחד שרוב חייו בילה בצבא הגנה לישראל

צביקה פוגל:  אין הבדל

צביקה פוגל:  הייתי מפקד יחידת חילוץ גולן

צביקה פוגל:  13 שנים בהתנדבות, יחידה משטרתית

צביקה פוגל:  נהרג לי מתנדב בפעילות חילוץ

צביקה פוגל:  אני לא מצליח לגרום לו להיות מוכר

צביקה פוגל:  גם בשבילו אני מתכוון להילחם

צביקה פוגל:  אין סיבה שאנשים שיצאו בשליחות, שאנחנו, אנחנו שלחנו אותם, ובסוף אנחנו לא מכירים בהם

צביקה פוגל:  זה לא יהיה

צביקה פוגל:  אנחנו נעשה את כל מה שצריך כדי שזה ישתנה, כדי שיהיה פה שינוי, כי יש לנו חובה גם ערכית וגם מוסרית

צביקה פוגל:  ואני מבטיח לכם שאנחנו גם נעמוד בה וגם נקיים אותה

צביקה פוגל:       תודה שבאתם

צביקה פוגל:  אנחנו נניע את הצעת החוק וניתן לזה מענה

צביקה פוגל:  תודה