ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 124, 2023-12-26 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא תקצוב הסעות תלמידים בחינוך הרגיל בין רשויות מקומיות בזמן מלחמה ומחוצה לה

יוסף טייב:  כהרגלנו בקודש לצערי בתקופה האחרונה אנחנו שולחים את תנחומנו למשפחות החיילים, למשפחות הנופלים ומתפללים לחזרתם המלאה של החטופים ורפואה שלמה לכלל הפצועים

יוסף טייב:       ברשותכם אנחנו כוועדה קיבלנו מספר פניות בנושא הסעות תלמידים בין הרשויות, מקומיות ואזוריות

יוסף טייב:  הנושא מורכב ולכאורה לא מספיק מוסדר, הן בחוזר המנכ"ל והן בשאר המקומות

יוסף טייב:  לי יש כבר מספר פתרונות, לפחות ברמה הפרלמנטרית אם זה בנושא חקיקה ועוד, ואנחנו נדבר על זה בהמשך

יוסף טייב:  כוועדה קיבלנו מספר פניות ממספר ערים, קריית יערים, מגדל העמק, שדרות אם אני לא טועה

יוסף טייב:  ואנחנו היינו רוצים כוועדה לקבל מהמשרד מהם הכללים, קודם כל ברמת הפלטפורמה, ברמת מה מחויבת רשות מקומית ומה לא

יוסף טייב:  מה השתתפות המשרד ומה המשרד לא משתתף במקרים כאלו ואחרים

יוסף טייב:  והאם קיים באמת חילוק בין מוסדות המוכשר למוסדות הממלכתי, ממלכתי דתי, ממלכתי חרדי

יוסף טייב:  כמו שאמרתי, והנה, יוסף עטאונה נמצא פה איתנו, אני בתקופה האחרונה תוקף את נושא זכויות התלמידים בכלל המגזרים ואני חושב שהסיפור הזה תחת הכובע שלי כיו"ר ועדה, משתדל לעשות את זה בצורה הטובה ביותר, ללא שום חילוקים, כמו שאמרתי, לגבי ילדי הבדואים

יוסף טייב:  אין חצי ילד

יוסף טייב:  אני אומר את זה גם כלפי הציבור החרדי

יוסף טייב:  אין חצי ילד

יוסף טייב:  ילד הוא ילד וכל ילד צריך לקבל את המענה המגיע לו והראוי

יוסף טייב:       לצערי מספר ראשי ערים עושים דין לעצמם, כחוק או לא, אנחנו תכף אכן נבדוק את הנושא, אם הנושא טופל כמו שצריך

יוסף טייב:  והנושא השלישי שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא השתתפות ההורים בנטל הזה

יוסף טייב:  האם ראוי או מוצדק או חוקי שהורים אכן ישתתפו בהסעות

יוסף טייב:  אני מבין שהנושא הזה גם לא ברור

יוסף טייב:  לצערי הנושא הזה לכאורה לא מוכר כתשלומי הורים שמגיעים אחת לשנה פה לוועדה ואנחנו מאשרים

יוסף טייב:  לכן גם את הנושא הזה נצטרך לבדוק

יוסף טייב:  ואם נצטרך אז גם לקדם את זה בחקיקה

יוסף טייב:       אני רוצה לומר לכלל המשתתפים שבשיחות טלפון שהיו לי עם כלל חברי הוועדה אנחנו תחת אמירה אחת מאוד ברורה שאנחנו לא ניתן יד, ואני אומר חברי אופוזיציה וקואליציה, יהודים ושאינם, כפי שנלחמנו בתקופה האחרונה על ילדי הבדואים אנחנו נילחם שכל ילד יקבל את הזכויות המגיעות לו

יוסף טייב:  לגבי הבדואים עוד לא הגענו למנוחה ולנחלה, אבל אנחנו בדרך הנכונה והטובה

יוסף טייב:  אנחנו ניתן את הדעת וניתן את המענה וכמובן נעשה את העבודה הפרלמנטרית והפיקוח שלנו בצורה הטובה ביותר

יוסף טייב:       אני מציע שבתחילת הדברים אנחנו ניתן לשמעון, שגם עכשיו חזר ממילואים או בתוך המילואים

יוסף טייב:  אז קודם כל תודה על השתתפותך ונוכחות בדיון

יוסף טייב:  שמעון, אם תוכל קודם כל לעשות לנו סדר ראשוני

יוסף טייב:  בסדר? היה לנו דיון בתחילת הקדנציה

יוסף טייב:  תעשה לנו סדר ראשוני ומפה אנחנו נצלול לתוך העניין

יוסף טייב:  בבקשה שמעון

שמעון אבני: אני אגיד ככה: קודם כל יש חוזר מנכ"ל, משרד החינוך, בנושא של הסעת תלמידים ועובדי הוראה

שמעון אבני:  החוזר הזה בימים האלה בתקופה של המלחמה כמובן שחלק גדול ממנו לא רלוונטי בגלל כל היישובים שפונו

שמעון אבני:  אם תרצו אחר כך ניתן סקירה על ההיקפים של הדבר הזה

שמעון אבני:  כי הרבה מאוד תלמידים מוסעים היום שלא לפי הכללים, ולכן צריך להבין שמצב החירום הזה שאנחנו נמצאים בו נתנו לו פתרון

שמעון אבני:  אני מניח שזה לא רלוונטי כרגע

יוסף טייב: טוב שאתה מעלה את זה, כי העלינו את זה אתמול עם הצוות גם עם ישיבת הצוות וגם עם הממ"מ שישנם, אנחנו רוצים לדעת על מי נופלת האחריות לגבי ההסדר העכשווי? בזמן המלחמה האם האחריות היא על היישוב שהתפנה או על היישוב הקולט? האם המשרד אכן משלם את המאה אחוז? איך זה עובד? ומי אחראי להסיע?     

שמעון אבני: בסדר

שמעון אבני:  אז אני אגיד כמה דברים

שמעון אבני:  קודם כל הרשות הקולטת היא אחראית בראש ובראשונה, לפי הנוהל החדש שהוצאנו בזמן מלחמה, הרשות הקולטת היא הראשונה האחראית לשבץ את הילדים בבתי הספר ולדאוג להם להסעות

שמעון אבני:  בסדר? לצערי לא כולם מסוגלים לעשות את זה

שמעון אבני:  לא כל הרשויות הקולטות מסוגלות לארגן הסעות

שמעון אבני:  ולכן נתנו את האפשרות השנייה לרשות שפונתה

שמעון אבני:  זאת אומרת, אם הרשות הקולטת לא מסוגלת לתת הסעות אז הבאה בתור שאמורה לארגן את ההסעות לתלמידים זה הרשות שפונתה

שמעון אבני:  יש להם אוטובוסים צהובים, יש להם מכרזים קבלנים, וזאת האפשרות השנייה

שמעון אבני:       אפשרות שלישית, במידה ולא זאת ולא זאת יכולות – לא הרשות הקולטת ולא הרשות המפונה, אז יש לנו מיזם עם משרד התחבורה שאנחנו עוזרים ומסיעים את הילדים האלה במסלולים

שמעון אבני:  אנחנו משלמים מאה אחוז

שמעון אבני:  אגב, גם לרשות הקולטות וגם לרשות המפונה אנחנו משלמים את העלות המלאה של המסלול ואנחנו מסיעים אלפי ילדים, לעיתים מרחקים מטורפים, כדי לשמור על ההומוגניות

שמעון אבני:  זאת אומרת שילד שלמד בעבר והתפנו לשני יישובים שונים, לשני מקומות שונים ובסוף צריכים להגיע לאותו בית ספר, לפעמים אנחנו מסיעים מרחקים עצומים, מאות קילומטרים

שמעון אבני:  וזה מסודר מול משרד התחבורה ועם האוצר, יש לנו תקציב לזה

שמעון אבני:  אגב, הרשויות קיבלו כולן, ממשיכות לקבל את התקציב

שמעון אבני:  זאת אומרת גם אלה שאנחנו מסיעים מתקציבנו אנחנו לא נגענו בתקציב של הרשויות המפונות, שממשיכות לקבל את הכסף על ההסעות, על אף שחלק גדול מההסעות הן לא מבצעות ואנחנו מבצעים

יוסף טייב: מה הרעיון?     

שמעון אבני: אין רעיון

שמעון אבני:  פשוט לא נגענו

שמעון אבני:  רשות שהתפנתה אני חושב שזה עדיין לא הזמן אחרי שהיא חטפה חטופים והרוגים

יוסף טייב: תעזור לה איפה שצריך, אבל למה להמשיך הסעות אם אין הסעות?     

שמעון אבני: אז בסדר, זו החלטה שצריכה להתקבל

שמעון אבני:  היא תתקבל עד ינואר

יוסף טייב: אתם מעבירים תקציב למרות שאין ביצוע?     

שמעון אבני: אנחנו מעבירים תקציב, כן, למרות שהם לא מסוגלות הכול לעשות

שמעון אבני:  אני מניח שהן משתמשות בחלק מהתקציב

שמעון אבני:  אבל זה משהו שאנחנו נצטרך בסוף להתחשבן איתו ולראות איך

שמעון אבני:  בינואר אנחנו אמורים

יוסף טייב: אני אגיד לך את דעתי האישית

יוסף טייב:  עוד פעם, זה לא אתה אחראי על זה

יוסף טייב:  אבל הייתם מעבירים את הכספים האלה לייעוץ חינוכי או לפסיכולוגים מאשר להביא סתם לחברת הסעות

שמעון אבני: לא, לא, ההסעות לא מקבלות, החברות לא מקבלות את זה

שמעון אבני:  זה ברשות

שמעון אבני:  זה לא משלמים להסעות

שמעון אבני:  אם הובן ממני שזה עובר, אז לא

שמעון אבני:  זה נשאר ברשות, זה לא כסף שהוא עובר לחברות ההסעה

שמעון אבני:  בחינוך המיוחד אותו דבר

שמעון אבני:  בחינוך המיוחד אנחנו מסיעים את כל הילדים

שמעון אבני:  וגם כאן, במסגרת הסעות של מעלונים, מוניות

שמעון אבני:  בסדר?      אני חייב להגיד שאנחנו לא מכירים בעיות, למרות שבטח יש

שמעון אבני:  לא הכול מגיע אלינו

שמעון אבני:  במסגרת הפרויקט המלחמתי של הסעות תלמידים

שמעון אבני:  עכשיו, עוד דבר שחשוב להגיד זה שאנחנו הקמנו מוקד או חמ"ל אצלי באגף, על אף שאני לא נמצא

שמעון אבני:  מנהלת אותו פה יושבת יפעת שוחט

שמעון אבני:  וזה ארצי, השליטה היא ארצית

שמעון אבני:  כדי לבחון וגם מצד אחד לחסוך כסף וגם מצד שני לייעל, שיהיה גורם אחד ולא שהרשות או הורים צריכים לפנות להרבה גורמים

שמעון אבני:  זה במלחמה

שמעון אבני:  אני מניח שככל שתושבים יעברו למקומות קבע זמניים אני קורא להם, עד שהם יחזרו הביתה, אז אנחנו מתאימים את עצמנו כל הזמן לדברים האלה

שמעון אבני:  זאת אומרת אם עכשיו קהילה עוברת לקריית גת או לבניינים בתל אביב אנחנו נבנה לה תוכנית ברגע שנדע איפה בתי הספר שהם ילמדו בהם

שמעון אבני:  תהיה תוכנית הסעות מסודרת לתלמידים האלה

שמעון אבני:  אנחנו על זה ומטפלים בזה

שמעון אבני:  זה חשוב להגיד עכשיו כי באמת זה פרויקט מאוד לא פשוט, כי עדיין יש כל הזמן תנודתיות

שמעון אבני:  זאת אומרת תלמידים עוברים הרבה מאוד פעמים מצד לצד, מחליפים יישובים, מחליפים בתי מלון וזה מעקב שהוא מאוד קשה לקיים אותו

יוסף טייב: יש לכם נתונים של מספר המפונים?     

שמעון אבני: יש לנו נתונים, כן

שמעון אבני:  של מספר המוסעים

שמעון אבני:  המפונים אני לא יודע להגיד, זה לא באחריותי

שמעון אבני:  אבל אני יודע להגיד מאיפה אני מסיע, יש לי את מספרי התלמידים

שמעון אבני:  לאן הם נוסעים, מאיפה הם נוסעים

שמעון אבני:  וכמובן את העלויות

שמעון אבני:  יושבת פה הדר מהאוצר, ייאמר לזכות האוצר, לא הרבה פעמים אנחנו אומרים את זה, אבל באמת התגייסו ובמינימום בירוקרטיה ניתנו התקציבים הנדרשים והתלמידים האלה נוסעים

יוסף טייב: לשם שינוי אני אצטרף לאמירה

אתי וייסבלאי: שמעון, מדובר רק על מוסעים על המפונים במלונות

אתי וייסבלאי:  נכון? מפונים בקהילה לא

שמעון אבני: כן

שמעון אבני:  אנחנו מדברים רק על מפונים שפונו למרכזים

שמעון אבני:  זאת אומרת אם אבא התפנה עכשיו, משפחה התפנתה לטבריה ועכשיו היא רוצה לנסוע אז אנחנו לא מסיעים, אנחנו לא מביאים מונית לכל ילד

שמעון אבני:  אנחנו מסיעים אלפי ילדים, באמת אלפים רבים של ילדים באמצעות הדבר הזה

שמעון אבני:  וזה משהו שצריך לקחת בחשבון

שמעון אבני:  זה לא הדין לגבי חינוך מיוחד

שמעון אבני:  חינוך מיוחד אנחנו מסיעים את כולם מכל מקום

יוסף טייב: לגבי חינוך מיוחד שבוע הבא יש לנו דיון על דוח מבקר המדינה, אז כבר נצלול שם

שמעון אבני: את זה לא הכרתי, אבל בסדר

שמעון אבני:  אז זה הסיפור הזה

שמעון אבני:  לגבי הסיפור של, אני לא מכיר את הבעיות בשדרות

שמעון אבני:  אמרת מגדל העמק, שדרות

יוסף טייב: מגדל העמק, שדרות וקריית יערים

שמעון אבני: קריית יערים אני מכיר לאחרונה

שמעון אבני:  אני לא יודע אם שדרות ומגדל העמק זו אותה סוגיה

שמעון אבני:  בשורה התחתונה אנחנו מדברים על עשרות של תלמידים

שמעון אבני:  קודם כל זה לא רלוונטי למלחמה, על אף שאנחנו תמיד נמצאים בתקופת חירום ומלחמה ויש לזה השלכות על כולם

שמעון אבני:  אבל אנחנו מדברים על מצב של הסעות של תלמידי חינוך רגיל

שמעון אבני:  לפחות בטלז-סטון על תלמידים שלומדים בממ"ח

שמעון אבני:  קבענו כללים

שמעון אבני:  אנחנו משתתפים בהסעות של תלמידי ממ"ח

שמעון אבני:       ישנם כללים מאוד ברורים שמדברים על זה, במקרה הזה אין ממ"ח ביישוב, בקריית יערים והם נוסעים, המיפוי שלהם הוא לירושלים

שמעון אבני:  והם נוסעים אכן לפי המיפוי, מהבחינה הזאת אין בעיה

שמעון אבני:  הסוגייה היא שהם רוצים מסלולים אם אני מבין נכון

שמעון אבני:  זאת אומרת שההסעות שהם מבקשים הן הסעות במסלול

שמעון אבני:  אנחנו יודעים לשלם כמשרד חינוך וכך גם מופיע בחוזר המנכ"ל שלנו, פר תלמיד

שמעון אבני:  זאת אומרת, לצורך העניין נדמה לי שזה 12 או 15 שקלים לתלמיד ליום

שמעון אבני:  ספציפית לקריית יערים

שמעון אבני:  יש יישובים שזה הרבה פחות

שמעון אבני:  ויש פה אנומליה, כי כאילו המחוז החרדי הוא לכאורה זה שאחראי עליהם ואני מסיע אותם

שמעון אבני:  כי בדרך כלל אני לא מסיע את ילדי המחוז החרדי

שמעון אבני:  ילדי המחוז החרדי יש פה גם את ההבדל בין רשות שמסיעה לבין המחוז החרדי הם משלמים את זה לעמותות שהן מפעילות את ההסעות האלה

שמעון אבני:  אז פה זה מן יצור כלאיים כזה שאני מסיע אותם, אני משתתף בהם

יוסף טייב: כשאתה מדבר במחוז, הכוונה בין המוכשר לממ"ח

שמעון אבני: כן, בדיוק

שמעון אבני:  והם מסיעים את הרשתות, הם משלמים את הפר תלמיד לרשתות ואני משלם את הפר קפיטה של התלמידים שנוסעים לירושלים במקרה הזה

שמעון אבני:  אין איסור לצורך העניין שההורים ישתתפו

שמעון אבני:  זאת אומרת אנחנו לא מכירים לפחות איסור

שמעון אבני:  הרשות בהחלט יכולה לארגן, זה אחריות של הרשות המקומית לארגן את ההסעות האלה

שמעון אבני:  לפחות מידיעתי, אנחנו לא קיבלנו

שמעון אבני:       יש לנו ועדת חריגים שאמורה לטפל בכל בקשה שרשות מגישה

שמעון אבני:  זאת אומרת אם לצורך העניין טלז-סטון הייתה סבורה שהיא רוצה להעלות את זה לוועדת חריגים אז היא יכולה להעלות את זה וזה יידון במשרד, כמו הרבה מאוד בקשות שאנחנו דנים בהם

שמעון אבני:  כנראה יש לזה משמעויות, יהיו לזה כנראה משמעויות רוחב, כי זה לא רק ילדי, למשל יש לנו הרבה ילדים שהם מחוננים

שמעון אבני:  אוקיי? שאין להם בית ספר ביישוב והם נוסעים מחוץ, כי אין הרבה מרכזי מחוננים

שמעון אבני:  המרכז הוא לפעמים אזורי ומגיעים אליו מהסביבה

שמעון אבני:  ואז גם פה אנחנו משלמים פר תלמיד ולא משלמים מסלולים

שמעון אבני:  אז מן הסתם יהיו השלכות על עוד הרבה ילדים

יוסף טייב: יש קצת הבדל בין הורה שתלמיד שלו לא מתקבל במוסדות החינוכיים בעיר, מכוח המציאות הוא צריך להעביר את הילד שלו והחליט במקרה הזה לשלוח לממ"ח

יוסף טייב:  אני מאמין שיש כאלה ששולחים אולי גם למוכשר בירושלים

שמעון אבני: אז אני אומר, יהיו לזה השלכות על כל הממ"ח

שמעון אבני:  אנחנו לא יכולים לפתור רק לטלז-סטון

שמעון אבני:  יכול להיות שצריך לפתור רק לטלז-סטון את הבעיה הנקודתית

שמעון אבני:  אבל אנחנו עוד לא קיבלנו, זאת אומרת זה צריך לעשות בדיקה

יוסף טייב: קודם כל בקשה לא קיבלתם

שמעון אבני: לא קיבלנו בקשה מנומקת, מסודרת, שאפשר לדון בה

שמעון אבני:  ברגע שתגיע יש ועדה והיא תדון בזה

שמעון אבני:  ואז נניח אם תתקבל תשובה שלילית אז יש לבוא הנה לוועדת החינוך בכנסת ולדבר על זה, למה נתתם תשובה שלילית

שמעון אבני:  לפתוח את הנושא הזה

שמעון אבני:  אבל מה שאני מנסה להגיד זה שעד רגע זה לא מיצינו את כל ההליך המנהלי התקין בתוך המשרד על מנת לתת תשובות

שמעון אבני:  והתבקשנו להעביר נתון לוועדה של כמה כסף שילמנו בשנתיים האחרונות נדמה לי

שמעון אבני:  והאנשים שלי העבירו את זה

שמעון אבני:  אין לי הרבה זמן, אני במילואים

שמעון אבני:  באמת לקחתי במיוחד, בגלל שיש חשיבות לדיון בוועדה היום

שמעון אבני:  וזהו, אם אתם רוצים עוד לשאול

יוסף טייב: אם אתה יכול להגיד לנו את הסכומים שמעון

תמי סלע: אני אשמח לחדד שאלה בהקשר הזה, כי אמרת לגבי השתתפות ההורים, שאין מניעה

תמי סלע:  זה נכון שככלל זה באמת לא מוסדר ונקבע שאפשר לגבות

שמעון אבני: כן

שמעון אבני:  אבל זה לא נמצא בתשלומי הורים

שמעון אבני:  זאת אומרת זה לא משהו שהוועדה מאשרת במסגרת תשלומי הורים

תמי סלע: כן, לא תשלומי הורים, אבל כן שאפשר לגבות

תמי סלע:  אבל דווקא בהקשר של מרשות לרשות כשאין בית ספר מתאים, דווקא פה חוזר המנכ"ל מתייחס במפורש ואומר שלא תהיה גבייה מההורים

תמי סלע:  ואני חושבת שזה מקרה שנכנס לקטגוריה הזאת

שמעון אבני: אז אנחנו צריכים לבדוק את זה משפטית

שמעון אבני:  כי לדעתי השלטון המקומי טוען שכן אפשר לגבות מהורים

שמעון אבני:  עכשיו תראו, אנחנו יכולים להגיד את הכול

שמעון אבני:  בסוף יש רשות מקומית שנמצאת במצוקה תקציבית מאוד גדולה, בנושא הסעות

שמעון אבני:  והדברים האלה הם הוצאה מאוד מאוד גדולה ויגיד לך ראש הרשות, אגב, יש לנו הרבה רשויות שעושות את זה

שמעון אבני:  שלוקחות את החלק של משרד החינוך, משלמות עוד תוספת שלהם והשלמה של ההורים ובעצם מביאים הסעה מאורגנת

שמעון אבני:  כשזה לא מאורגן והוא צריך להביא רק את פר תלמיד אין בעיה

שמעון אבני:  אבל כשמשדרגים את ההסעה ומביאים עכשיו אוטובוס שיאסוף את הילדים מהבתים שלהם זה עולה כסף ואז מצפים שהורים גם ישתתפו בזה

יעל דיין: יעל צין, אני אמא של אחד הילדים מקריית יערים

יעל דיין:  במקרה הזה ההורים לא צריכים אבל להשתתף, כמו שאמר יושב-הראש הוועדה יוסי טייב, זה לא שהייתה לנו את האפשרות להחליט ולבחור

יעל דיין:  הוחלט עבורנו שהילדים לא יוכלו ללמוד במוסד הלימודים

יעל דיין:  וכעת כשאנחנו רוצים להעביר את הילד לממ"ח בירושלים אנחנו כהורים לא אמורים להשתתף בהוצאה הזאת

שמעון אבני: אז בשביל זה יש ועדה

שמעון אבני:  אנחנו לא קיבלנו

שמעון אבני:  אני לא מכיר שאתם לא יכולים ללמוד בתוך היישוב

יעל דיין: יש לי מסמך

שמעון אבני: לא, בסדר

שמעון אבני:  אני לא, זה בסדר

ד"ר מורן נגיד: לא, זה יותר מזה

ד"ר מורן נגיד:  אין ביישוב בכלל בית ספר ממלכתי

ד"ר מורן נגיד:  זה לא שאנחנו רוצים להעביר לממ"ח, אין בית ספר

יעל דיין: אין לנו אופציה אחרת

שמעון אבני: אני אמרתי בתחילת דבריי שאין ממ"ח ושיש לכם זכאות

ד"ר מורן נגיד: לא רק ממ"ח, אין ממלכתי בכלל

ד"ר מורן נגיד:  בכלל

ד"ר מורן נגיד:  אין בית ספר ממלכתי ביישוב

יעל דיין: מעבר לכך, אני רוצה לחדד את השאלה שלי

יעל דיין:  הילדים שאיתנו יש גם ילדים מחוננים, יש ילדים שהם בחינוך מיוחד

יעל דיין:  ההסעה היא של כולנו

יעל דיין:  אנחנו לא מפרידים ילדים, ההסעה היא של כולנו

יעל דיין:  ובשל כך, גם ילדי חינוך מיוחד, גם ילדים מחוננים שאין להם ביישוב מוסד לימודים התואם את ההגדרה

שמעון אבני: אז אני שנה שעברה אישרתי לילדים שלכם, היו נדמה לי 14 תלמידים, שאישרתי להם לעלות על הסעה מאורגנת של חינוך מיוחד

שמעון אבני:  אבל אתה יודע, השנה זה כבר עלה

שמעון אבני:  זה כבר לא מספיק

שמעון אבני:  ההסעה, צריך לפתוח קו חדש

יעל דיין: לכן צריך לפתור את הבעיה מהשורש

שמעון אבני: זהו, אני מכיר

שמעון אבני:  בסדר, אז לזה אני אומר, יש דרך לטפל

שמעון אבני:  לא מיצינו, אני אומר לך יושב-הראש הוועדה, לא מיצינו עד הסוף את האפשרויות לבדיקת הנושא

יעל דיין: זה נופל על הילדים

שמעון אבני: לא מיצינו

שמעון אבני:  זה צריך לעלות לוועדה

שמעון אבני:  הוועדה גם מתכנסת כל הזמן, זה לא פעם בשנה ועדה כזאת

שמעון אבני:  אנחנו נקיים ועדה ונקבל החלטה

שמעון אבני:  ואז יהיה טעם

יעל דיין: זה נופל על הילדים

יעל דיין:  אי אפשר לגלגל אותנו בוועדות כשיש ילדים

יוסף טייב: בסדר, אנחנו נטפל בזה

יוסף טייב:  רק שאלה, שמעון, האם המשרד חושב שזה הגיוני, עוד פעם, אני לא יודע אם ישנם ילדים כאלה

יוסף טייב:  אבל אם יש ילד בכיתה א' ובכיתה ב', אנחנו נסיע אותו, כאילו ניתן לו לצורך העניין פר קפיטה או שהוא ייקח חופשי חודשי, יצטרך לנסוע

שמעון אבני: פר קפיטה אין בעיה

יוסף טייב: לא, זה ברור

יעל דיין: יש ילד בן שלוש

יוסף טייב: שנייה גברתי

יוסף טייב:  אבל אני לא יכול להסיע את הילד בגיל כיתה א', כיתה ב', להגיד לו סע לירושלים

יוסף טייב:  זאת אומרת, אני כן חייב באיזה שהוא מקום שיהיה מסלול

יוסף טייב:  עוד פעם, אני מדבר במקום שלא מתקבל, מה לעשות? הם רצו ללמוד

יוסף טייב:  לשבת בבית?     

שמעון אבני: אז בשביל זה יש את החריגים

שמעון אבני:  זאת אומרת, בשביל זה יש לנו את סוגיית החריגים

שמעון אבני:  צריך לעלות לוועדת חריגים

שמעון אבני:  אגב, אם זה היה עולה בספטמבר או באוגוסט או ביולי, כבר היום היינו אחרי

שמעון אבני:  אתם באים אליי עכשיו רק זה עלה

ד"ר מורן נגיד: לא, יוסי, אני חייבת להגיד משהו

יוסף טייב: שמעון, אתה מכיר אותי, זה לא ביקורת

יוסף טייב:  כפיקוח

יוסף טייב:  אני רוצה, בקיצור, המשרד לא קיבל בקשה לכנס ועדת חריגים בנושא

יעל דיין: כי נתנו לנו אישור

יוסף טייב: בבקשה, רק יש פה כללים, לא מתפרצים

יוסף טייב:  לא קיבלתם בקשה כזאת

יוסף טייב:  בסדר

ד"ר מורן נגיד: יוסי, יש לי שאלה למר שמעון

ד"ר מורן נגיד:  כי פשוט אנחנו כבר מנהלים דין ודברים

ד"ר מורן נגיד:  שמי מורן נגיד ואני אחת מההורים שהילדים שלהם לומדים בממ"ח

ד"ר מורן נגיד:  אנחנו מנהלים דין ודברים אפילו כמה שנים מול המועצה המקומית

ד"ר מורן נגיד:  אנחנו במשך שלושה חודשים מנהלים דין ודברים קונקרטית על הסיפור הזה

ד"ר מורן נגיד:  הנציגה מטעמכם, הגב' רות כהן, עמדה בתוקף והתיישרה לעמדת המועצה שלא מגיעה לנו הסעה ושהמועצה עושה לנו טובה גדולה ושנגיד תודה

ד"ר מורן נגיד:  כל ניסיון לתקשר איתה, לקבל ממנה נתונים, התקבלה בדחייה על הסף

ד"ר מורן נגיד:  יש לנו התכתבויות כתובות איתה

ד"ר מורן נגיד:  היא אפילו הוציא מסמך חתום, המועצה הוציאה מסמך שהיא חתומה עליו, שאומרת שלא מגיע לנו הסעות

ד"ר מורן נגיד:  כך שאנחנו קצת לא מבינים איפה הדברים נפלו, כי היא הנציגה של המחוז, הסעים, שאמורה לטפל בנו

ד"ר מורן נגיד:  והתשובה שלה הייתה

ד"ר מורן נגיד:  למה היא לא אמרה יש ועדת חריגים?     

שמעון אבני: הרשות מכירה

שמעון אבני:  אם הרשות הייתה פונה לרותי מה שנקרא בבקשה לוועדת חריגים, רותי אין לה סמכות לעצור את זה

ד"ר מורן נגיד: אני שמחה שאתה אומר את זה, אבל לצערנו, אנחנו בתור אלו שמתעמרים בנו, יש חובה על נציגת משרד החינוך מטעם ההסעים הייתה לומר את זה גם לראש הרשות וגם מולנו

ד"ר מורן נגיד:  זה לא נעשה

ד"ר מורן נגיד:  אנחנו במשך 80 יום מסיעים את הילדים, בתוך המצב הזה

ד"ר מורן נגיד:  כשזו זכות שמגיעה לנו על פי דין

ד"ר מורן נגיד:  למה זה צריך להיעשות בצורה הזאת?     

שמעון אבני: הזכות שמגיעה לכם היא בפר תלמיד

שמעון אבני:  בואי, שלא נתבלבל, בסדר? את הזכות הזאת קיבלת

שמעון אבני:  את עכשיו מבקשת משהו מעבר לזכות

ד"ר מורן נגיד: אני לא נכנסת, אני לא מבקשת מעבר

שמעון אבני: את מבקשת עכשיו שניתן לך משהו שאחרים לא מקבלים

ד"ר מורן נגיד: לא, אני לא מבקשת שום דבר שאחרים

שמעון אבני: בסדר? אז אל תתבלבלי בבקשה

ד"ר מורן נגיד: אני מבקשת שהבן שלי יזכה לחינוך ממלכתי כמו כל ילד בישראל

שמעון אבני: הוא זוכה לחינוך, כמו כל ילד בישראל ומקבל את ההשתתפות כמו כל ילד בישראל

ד"ר מורן נגיד: לא

ד"ר מורן נגיד:  כי אין לנו מוסד בתוך הרשות המוניציפלית

ד"ר מורן נגיד:  אני לא מקבלת כלום

שמעון אבני: הרשות מקבלת

ד"ר מורן נגיד: הרשות מקבלת והרשות לא עומדת על, מבקשת להתחמק מחובתה להפעיל הסעים ואומרת לנו תיקחו כרטיסייה ותסתדרו

ד"ר מורן נגיד:  ואומרת לנו במכתב כתוב באופן רשמי תסיעו אתם את הילדים, יש עוד כמה ילדים אין להם מקום, אני זה מה שאני נותנת לכם

ד"ר מורן נגיד:  זו התשובה שלכם

ד"ר מורן נגיד:  ושיתוף הפעולה מהנציגה שלכם, ההסעים, היה כזה שמיישר קו עם הרשות המקומית

ד"ר מורן נגיד:  אם יש ועדת חריגים למה ועדת החריגים לא התכנסה? למה רות לא דאגה שהיא תתכנס?     

שמעון אבני: רות לא צריכה לדאוג, הרשות צריכה לפנות ולהגיש בקשה

יוסף טייב: בסדר שמעון, הדברים הובהרו

יוסף טייב:  אני חושב שהיית ברור בנושא

דוד גלס: התחלתי לומר שדיברתם מקודם על הנושא הכספי, שארגון חברות ההסעות קיבלו

דוד גלס:  א', אם לא הובן אנחנו לא, בחודשיים, ב-50 יום הראשונים היה הרבה בלגן, כמו שאתם יודעים

דוד גלס:  היה מובן

דוד גלס:  יחד עם זאת צריך לזכור שכל עולם ההסעות זה מפעל חיוני

דוד גלס:  כמפעל חיוני אתה מחויב מה שנקרא שהמלווה יהיה איתך, שהנהג יהיה איתך

דוד גלס:  עזבו את העניין של כל הגיוסים והכול, הסבל שחלקכם מכירים, כי הייתי פה בשלוש ארבע ועדות, בוועדת כלכלה, לעניין הקיפוח הזה שנקרא ארגון חברות ההסעות

דוד גלס:  הצמדות, דלק, כל העולם הזה שהארגון הזה מה שנקרא חווה את זה

דוד גלס:  ולא מעט פשיטות רגל, דרך אגב, בחודשים האחרונים

דוד גלס:       אבל אני מזכיר, אמרתם שהרשויות מקבלות את הכסף, ומקבלות, כמו ששמעון דייק את זה

דוד גלס:  אבל הארגון לא

דוד גלס:  למרות שאיך אומרים, הם מחויבים מה שנקרא להיות עם הנהג והמלווה

דוד גלס:  הכסף לא מגיע

דוד גלס:  יתר מזאת - - - בשרון שפחות מה שנקרא חוו את אותן רקטות וכאלה, הודעות על ביטולים

דוד גלס:  יושב כאן חבר הנהלה שחווה את זה וחווה את זה

דוד גלס:  מודיעים לו יום לפני ואם מודיעים לו מספר שעות, לפי ההסכם, הוא לא מחויב לקבל את הכסף

דוד גלס:  כלומר יש מקרים מסוימים שמקבלים חלק, אבל לרוב אין כסף

יוסף טייב: החלתם איזה שהוא מתווה, ינקי?      

ינקי פפר: אני רוצה לחדד

ינקי פפר:  ארגון חברות ההסעה צריך לשים בשנת 2023 איזה שהיא השתתפות של המדינה, 50,000 שקלים על הפרשי הצמדה ודברים כאלה

ינקי פפר:  הסכום הזה הגיע לרשויות ונתקע ברשויות

ינקי פפר:  שוב אנחנו שומעים משמעון, שגם כאן יש סכומים שהגיעו לרשויות ולא מגיעים בסופו של דבר לחברות

ינקי פפר:  החברות יירתמו לכל דבר, כמובן שכמו שאמר יושב-הראש יסיעו תלמידים, יביאו את הנהגים

ינקי פפר:  אבל בסופו של דבר הם לא יכולים לעבוד בחינם

ינקי פפר:  יש חברות הסעה שפושטות את הרגל כל יום עוד חברה ועוד חברה

ינקי פפר:  כל פתרון שלא יהיה בסופו של דבר צריך שיהיה מנגנון שיבטיח שהכסף שהמדינה נותנת ממשרד החינוך דרך הרשויות גם יגיע בסופו של דבר לחברות ההסעה

סימון דוידסון: אני רק רוצה לציין משהו שאנשים לא מבינים את הנושא הזה כל כך, גם אני לא הבנתי

סימון דוידסון:  ובגלל שאני מתעסק בעולמות של העובדים זרים, גיליתי נתונים קצת מבהילים בנושא של נהגי אוטובוסים

סימון דוידסון:  יש חוסר של 3,000 ומעלה נהגים באוטובוסים

סימון דוידסון:  והדבר באמת האבסורד הוא שכל חייל שאתם רואים היום שמסיע טנקים ונגמ"שים ואת כל הציוד הכבד לצפון ולדרום, כשהוא יוצא מהצבא הוא לא יכול להיות נהג אוטובוס, הוא לא יכול לנסוע ברכב אזרחי

סימון דוידסון:  זה דבר שצריך לטפל בו

סימון דוידסון:  אבל המצוקה הגדולה שלכם, של חברות ההסעות, היא מאוד גדולה

סימון דוידסון:  זה דבר שצריך לטפל בו

סימון דוידסון:  זה לא קשור לחינוך אמנם, אבל חשוב שיידעו שגם בעולמות האלו יש חוסר אדיר של נהגים

דוד גלס: בוודאי שזה קשור

דוד גלס:  כי כמנכ"ל עירייה לשעבר – עיריית ראשון לציון, אני חוויתי את זה כמו שציינת ובצדק, את החוסר 3,000

דוד גלס:  זה אפילו מדובר על 6,200 נהגים שחסרים בעולם הציבורי והפרטי

דוד גלס:  ובסוף זה מקרין על הכול

דוד גלס:  כי בסוף יש את החוסר, יש הרבה פגמים

דוד גלס:  יש הרבה פעמים שאני כמנכ"ל עירייה נאלצתי לעשות פעולות פנימיות כדי לגשר על הדבר הזה ואתה צודק במאה אחוז

דוד אזולאי: כבוד יושב-הראש

יוסף טייב: כן, בבקשה, קראתי לך קודם

יוסף טייב:  גלעד אזולאי, הורה ממגדל העמק

דוד אזולאי: אני מתנצל על האיחור

דוד אזולאי:  כמו שאתם רואים, הגעתי ממש מהמילואים, מהדרום

דוד אזולאי:  המצב שלנו יותר פשוט

דוד אזולאי:  אצלנו אין ממ"ח במגדל העמק

יוסף טייב: יותר פשוט ממה?     

דוד אזולאי: יותר פשוט מטלז-סטון

דוד אזולאי:  זאת אומרת אנחנו מבקשים משהו הרבה יותר בסיסי

דוד אזולאי:  אצלנו אין ממ"ח

יעל דיין: אצלנו אין בתי ספר בכלל

דוד אזולאי: תודה

דוד אזולאי:  אצלנו אין ממ"ח

דוד אזולאי:  ויצאנו, אנחנו יוצאים לנוף הגליל

דוד אזולאי:  והעירייה לא מעוניינת לשלם את זה, כאשר מול משרד החינוך הם מוכנים לשלם את מה שהם משלמים לכולם רק שהעירייה תגיש בקשה

דוד אזולאי:  וראש העיר לא מוכן אפילו להגיש בקשה

דוד אזולאי:  זאת אומרת זה לא עולה לו שקל

דוד אזולאי:  זה נקרא זה נהנה וזה לא חסר

דוד אזולאי:  אצלנו זה נקרא מיטת סדום

דוד אזולאי:  שאדם לא מפסיד מזה כלום והוא לא מוכן

דוד אזולאי:  והוא לא מוכן כי הוא לא רוצה לפגוע, הוא לא רוצה שאנשים ייצאו

יוסף טייב: רגע, ראש העיר צריך לעשות בקשה בשביל לקבל מסלול

דוד אזולאי: אני לא בקיא בפרטים הטכניים, אני לא מבין מה זה מסלול

דוד אזולאי:  אבל מנהלת האחראית על החינוך צריכה להגיש בקשה והם יקבלו את הכסף

דוד אזולאי:  אין דין ודברים

דוד אזולאי:  לא דיברנו על זה שהם לא מוכנים לשלם אגרת חינוך

יוסף טייב: רגע, שנייה

יוסף טייב:  פשוט אני רוצה, הדברים אחרי זה מתגלגל דברים לא מובנים

יוסף טייב:  שמעון, מה זאת אומרת הם מקבלים את הכסף? יקבלו את הפר קפיטה

יוסף טייב:  זאת אומרת, העירייה תצטרך להוסיף פה

שמעון אבני: את הפר תלמיד מקבלים

שמעון אבני:  הבעיה היא, אגב, זו אותה בעיה של טלז-סטון, שהם רוצים מסלול

יוסף טייב: הבנתי

שמעון אבני: עכשיו, הרשות, תראו, אתם חייבים לדבר, השלטון המקומי חייב לדבר פה

יוסף טייב: השלטון המקומי ידבר, תאמין לי

שמעון אבני: אם הם לא יגישו בקשה זה לא יעלה לוועדה

שמעון אבני:  את הפר קפיטה הם לא צריכים להגיש שום בקשה ושום ועדה, זה מגיע לו

דוד אזולאי: מי צריך להגיד את הבקשה?     

יוסף טייב: הרשות

דוד אזולאי: הרשות המקומית לא רוצה באופן עקרוני

שמעון אבני: אוקיי, בסדר, אני לא יכול להכריח ראש עיר

דוד אזולאי: אז בשביל זה אנחנו כאן

שמעון אבני: עכשיו אגב, אני יכול להבין למה הוא לא מגיש

שמעון אבני:  הוא לא מגיש כי בסוף זה כסף, אתה מבין

יוסף טייב: כן, כן, הוא יצטרך להוסיף

יוסף טייב:  ברור, תקציב

דוד אזולאי: לא, סיכמנו שהוא לא יוסיף שקל

דוד אזולאי:  אמרנו לו אל תוסיף כלום, תיתן רק מה שאתה מקבל

יוסף טייב: ומי ישלם את השאר?     

דוד אזולאי: אנחנו נסתדר, ההורים, בית הספר

דוד אזולאי:  הרי מי משלם עכשיו? ההורים

שמעון אבני: זה אני מסדר היום

יוסף טייב: העניין סודר

יוסף טייב:  אבל בוא, גם אם זה, תראה, העניין סודר

יוסף טייב:  אבל לי יש השגות על זה, על הסיפור שהורים צריכים לשלם

דוד אזולאי: לא, אני רוצה כן לסיים את הדברים

דוד אזולאי:  בסופו של דבר הילדים צריכים לנסוע דרך יפיע ודרך נצרת, שהיום אתם יודעים שגרים שם ישמעאלים וזה לא נעים שילדה קטנה בכיתה א' תיסע שם

דוד אזולאי:  זה יותר מ'לא נעים'

דוד אזולאי:  היו מקרים של תקיפות, שנהג היה צריך להפריד

דוד אזולאי:  בקיצור, זה מורכב

דוד אזולאי:  מה שקורה זה שההורים צריכים לנסוע, ואשתי, שגם ככה נופל עליה שבעה ילדים ועוד הבעל שחודשיים וחצי לא נמצא, באורים, עוסק באיסוף חיילים, היא צריכה עכשיו גם לעשות ג'אגלינג עם העבודה ולוקחת אותם בבוקר ולהחזיר אותם

דוד אזולאי:  בגלל שראש העיר יש לו איזה אינטריגות עם חלק מההורים

דוד אזולאי:  30 תלמידים שאגב למקומות אחרים הוא נותן, הוא מוציא

דוד אזולאי:  מה שאין למגדל העמק, לדוגמה בכיתה ז' חטיבה או דברים כאלה, הוא מוציא

דוד אזולאי:  אבל פה ספציפית הוא לא מוכן להוציא

דוד אזולאי:  הוא לא מוכן להוציא, מבחינתו זה פוגע בעיר

דוד אזולאי:       ואגב, אנחנו הגענו לפני 11 שנים לעיר, הוא הביא אותנו, כגרעין תורני

דוד אזולאי:  והגענו דרך כל המוסדות בעיר

דוד אזולאי:  דרך ש"ס, דרך חב"ד, דרך הממ"ד, ניסיתי את כולם

דוד אזולאי:  זה לא התאים לבנות שלי, בין אם בחינה מנטלית, בין מבחינה מקצועית

דוד אזולאי:  עשינו את כל הניסיונות

דוד אזולאי:  אנחנו מאוד לויאליים לעיר

דוד אזולאי:  אבל הוא אומר לא, אני לא מוכן

דוד אזולאי:  אמרתי לו תשמע, אתה הבאת אותי, תדאג לי

דוד אזולאי:  יש לך אחריות עליי

דוד אזולאי:  הוא אומר לי כן, יש לי אחריות גם לעיר

דוד אזולאי:  זה נכון

דוד אזולאי:  אבל אי אפשר שטובת העיר תרמוס את הילדים שלי

דוד אזולאי:  לא עושים חסד עם הילדים

שמעון אבני: היום נסגר

דוד אזולאי: מעולה

דוד אזולאי:  ואנחנו רוצים גם כמו שהיו"ר אומר, מגיע לנו גם את הדברים האחרים

דוד אזולאי:  צריך באמת, הבנתי שבסופו של דבר הלקונה החוקית כיוון שזה לא מופיע בלשון החוק שגם אנחנו, הממ"ח זכאי להסעה כמו הדברים האחרים

דוד אזולאי:  אז אולי צריך לתקן את זה שיהיה לכולם, לא רק לנו באופן ספציפי

דוד אזולאי:       אגרת חינוך, אני לא יודע אם זה קשור אליכם, אגרת חינוך חוץ שהוא גם לא מוכן לשלם באופן עקרוני

דוד אזולאי:  הוא לא מוכן לשלם למי שיוצא

יוסף טייב: בסדר, זה נרשם

יוסף טייב:  תכף נבדוק גם את הנושא הזה

יוסף טייב:  כן, תמי

תמי סלע: כן רציתי הערה בעניין הזה

תמי סלע:  זאת אומרת, מעבר להיבט של המימון, שאני מבינה שיש פה מחלוקות ואולי יש דעות לכאן ולכאן וגם על זה יש מה לומר

תמי סלע:  אבל עצם החובה לארגן הסעה, הסעה זה חלק כן מהמימוש מהזכות לחינוך, היא כן חובה של הרשות המקומית בוודאי

תמי סלע:  אבל אני חושבת שגם המשרד שהוא אמון על הבטחת הזכות לחינוך, אם יש מקרה שזה לא קורה בסופו של דבר ופוגע באפשרות של הילדים לממש את הזכות שלהם לחינוך הוא כן צריך לפעול כדי שזה יקרה

שמעון אבני: בשביל זה יש את הוועדה

תמי סלע: בסדר, אבל אם יש פה איזה בירוקרטיה שרשות לא מגישה בקשה ובסוף התוצאה היא שילד לא יכול לממש את זכותו לחינוך בגלל שאין הסעה, ונשים רגע בצד מי משלם כמה שזו גם סוגיה

תמי סלע:  זה לא מצב תקין

תמי סלע:  והנושא גם של השתתפות הורים, שבאמת זה לא מוסדר בכלל, גם לא בחוזר מנכ"ל

תמי סלע:  למעט דווקא המקרה של העברה בין רשויות כשאין מוסד מתאים, דווקא על המקרה הזה כן יש אמירה ברורה

תמי סלע:  אבל בכל המקרים האחרים הנושא לגמרי פרוץ ותלוי ברשות

תמי סלע:  שזה גם דבר לא תקין, גם בית משפט אמר שזה צריך להסדיר את זה וזה לא נכון שזה יישאר ככה, לא אחיד, לא שוויוני, לא מוסדר

יוסף טייב: השאלה מה הסמכות החוקית שיש למשרד לבוא, ברמה הסמכותית, לבוא ולהתערב ולהגיד לרשות אתה לא עושה את העבודה, אני אעשה אותה במקומך

שמעון אבני: לא, מה זה, אני אביא הסעה? אני לא יודע לעשות

יוסף טייב: לכן אני שואל

יוסף טייב:  עד איפה המשרד יכול פה להיכנס להתערבות?      

משה ברקוביץ': זה כמו שהרשות לא מקימה בית ספר, זו אותה התערבות, זה המינימום הנדרש, אם אין בית ספר

יוסף טייב: רק שמך לפרוטוקול

משה ברקוביץ': עו"ד משה ברקוביץ

יוסף טייב: כן, תכף אני אעלה את השלטון המקומי

יוסף טייב:  כן, בבקשה?     

משה ברקוביץ': אני אציין, התשובה של המועצה המקומית קריית יערים הייתה בשונה מהתשובה של פה משרד החינוך, ושם התשובה כללה גם נציגים של משרד החינוך

משה ברקוביץ':  קבעה גם טלי ושם שמעון עוזרי, הם קבעו שהדבר היחידי שהרשות מחויבת, וגם את זה אני לא מבין מאיפה הם לקחו, מימון של תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  גם לא מסלול

משה ברקוביץ':       אני אקריא מתוך המכתב, הם אומרים: המועצה יכולה לתת עלות תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  קרי אין לה חובה בכלל לדאוג להיסעים

משה ברקוביץ':  היא לא, אין מתפקידה לדאוג לזה

משה ברקוביץ':  תפקידה היחיד זה לממן בעלות של תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  עכשיו, אדוני אומר קודם כל שהוא מממן כן פר מסלול ולא תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  יש הבדל גדול

משה ברקוביץ':  אנחנו רוצים אמנם שיהיה לנו מסלול מסודר, ואני גם אסביר כאן את הסיבות

משה ברקוביץ':  זאת אומרת אין עוד מקומות שיוצאים להסעות עם תלמידים בבוקר מעבר לאותו ממ"ח

משה ברקוביץ':  לחינוך ממלכתי

משה ברקוביץ':  זה לא שתהיה פה הסעה לכלל התלמידים שיעבור בכל ירושלים או בבית שמש וגם ישים את התלמידים של ההורים שגרים, שמחונכים בממ"ח

משה ברקוביץ':  זו ההסעה היחידה שתצא מקריית יערים לחינוך ממלכתי

משה ברקוביץ':  וחשוב להדגיש, לא קיים חינוך ממלכתי ביישוב קריית יערים

משה ברקוביץ':  ולכן על הרשות או להקים מוסד כזה, ואם היא לא מעוניינת או שאין שיקולים כלכליים, אני לא מתערב לה בשיקולים, היא חייבת לדאוג להיסעים

משה ברקוביץ':       עכשיו, אני קראתי את דברי הרקע לדיון היום

משה ברקוביץ':  ושם היה חסר פסק דין מאוד מהותי וחשוב בעניין הזה שזה פסק דין חלוט

משה ברקוביץ':  שם נקבע באופן מפורש שחובה על הרשות מתי שאין בית ספר מתאים, שם מדובר על בית ספר מתאים

משה ברקוביץ':  יש בית ספר, אבל בית ספר מתאים

משה ברקוביץ':  פה אנחנו מדברים שאין בית ספר

משה ברקוביץ':  חובה על הרשות ועל משרד החינוך ושידאגו לתקציב איך שהם מבינים לנכון, לדאוג להסעים

משה ברקוביץ':  זה חסר בחומר הרקע

משה ברקוביץ':  ואני לא חושב שאפשר לצאת מאמירה בתוך הוועדה היום שיש מצב שרשות מקומית מתנערת מאחריות שלה ואומרת אני לא דואגת להסעים

משה ברקוביץ':  אנחנו מדברים כרגע מבלי להתערב בנושא העלות

משה ברקוביץ':  במיוחד ששוב פעם חוזר מנכ"ל אומר מתי שאין

משה ברקוביץ':  אוקיי? וזה מה שחשוב, מתי שאין מוסד בתוך התחום שלה

משה ברקוביץ':  וזה נובע מסעיף 7(א) שאומר 7(א) בכלל לא רלוונטי מתי שזה לא נמצא בתחום השיפוט שלה

משה ברקוביץ':  ולכן חוזר מנכ"ל קבע מפורשת שעל הרשות לשאת בעלות המלאה

משה ברקוביץ':  תפנה למשרד החינוך, תקבל תקציב חלקי או שתממן את הכול

משה ברקוביץ':  בוודאי שלא יכולה לצאת תשובה ממשרד החינוך שאומרת שמה שאנחנו מממנים זה תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  אני קראתי את המכתב ותמהתי

משה ברקוביץ':  אני לא יודע מה המקור שלו ואיך יכול להיות שבסופו של דבר יש הורים שנוסעים בזמן מלחמה לדאוג, וחלקם גם במילואים, לדאוג לילד שיגיע מנקודה א' לנקודה ב'

משה ברקוביץ':  לשלוח את הילד מהבית שלו לבית הספר ללא הסעה

משה ברקוביץ':  לא דיברנו על העלות שלה

משה ברקוביץ':  אוקיי?      אז אני אתמצת, אני אסכם את מה שאמרתי

משה ברקוביץ':  א', חייב להיות שתצא פה הודעה ברורה שהרשות חייבת לדאוג להסעים

משה ברקוביץ':  ולפי אותו סעיף 2(7) לחוזר המנכ"ל היא גם חייבת לשאת בכל העלות ושתפנה אם בבקשה חריגה, אם תממן מכיסה את אותה עלות

משה ברקוביץ':  הדברים האלה הם חד משמעיים

משה ברקוביץ':  אני לא רואה דרך אחרת להגיד שאנחנו דורשים משהו שלא מגיע לנו או משהו שהוא בזכות

משה ברקוביץ':  הדברים האלה הם חד משמעיים

משה ברקוביץ':  גם פסק הדין הוא חד משמעי, גם חוזר המנכ"ל הוא חד משמעית

משה ברקוביץ':  אגב, חוזר המנכ"ל היותר משמעותי שלגבי ממ"חים אין אפשרות של תחבורה ציבורית

משה ברקוביץ':  זאת אומרת חוזר מנכ"ל של ממ"חים קובע באופן חד וברור, אין, לא מוזכר המילה

משה ברקוביץ':  אומר הרשות תדאג, ככל שעומד בתנאים הרשות תדאג להסעות

משה ברקוביץ':  אין סעיף אחר

משה ברקוביץ':  ולכן אני לא מצליח לקבל את התשובה איך הרשות תממן את זה

שמעון אבני: כרטיסייה זה לדאוג להסעות

שמעון אבני:  בסדר? כרטיסייה זה לדאוג להסעות

יוסף טייב: שמעון, בוא

יוסף טייב:  אני יכול להבין מה אתה אומר

יוסף טייב:  אבל ילד בכיתה א', כיתה ב', בוא, להגיד לו קח כרטיסייה וסע

משה ברקוביץ': אגב, זה לא חוקי

יוסף טייב: זה לא נקרא לדאוג להסעות

יוסף טייב:  עכשיו רגע, בוא

יוסף טייב:  שנייה אחת, אני רק אגיד לך, אני רק רוצה לתקן אותך שבחומרי הוועדה שהועלו בסעיף ו(5) אכן מה שאתה אומר כן מופיע

משה ברקוביץ': לגבי מה?     

יוסף טייב: לגבי פסק הדין החלוט, לגבי מועצה מקומית גוש חלב

יוסף טייב:  לפי סעיף 2(7)(3) לחוזר המנכ"ל לא תהיה במקרה כזה גבייה מההורים

יוסף טייב:  שם זה עוד יותר חמור

משה ברקוביץ': אני חושב שזו הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים

תמי סלע: אבל ספציפית מדובר שם על מוסד אחר

משה ברקוביץ': אבל פה אין מוסד בכלל

תמי סלע: לא, בסדר

תמי סלע:  אני גם רואה את זה ככה

תמי סלע:  אבל לא הייתה פסיקה שהתייחסה ספציפית לסיטואציה הזאת, וכנראה - - -     

ד"ר מורן נגיד: כן, אבל יש כאן קל וחומר

ד"ר מורן נגיד:  כי שם יש מוסד אפילו עדתי דומה ולא מדויק

ד"ר מורן נגיד:  והפסיקה אומרת שכן

תמי סלע: אני מבינה

תמי סלע:  אני גם הייתי מפרשת

ד"ר מורן נגיד: אצלנו אין מוסד ממלכתי בכלל

ד"ר מורן נגיד:  זו זכות לחינוך, כאילו זה תקנות רישום

ד"ר מורן נגיד:  זה הכי בסיסי שיש

ד"ר מורן נגיד:  ואגב, אני אגיד עוד משהו, הפסיקה וגם השכל הישר - - -     

שמעון אבני: אגב, זה נכון לכל הילדים שלומדים בממלכתי וממלכתי דתי

שמעון אבני:  יש לנו הרבה ילדים כאלו שלא מקבלים מסלולים

יוסף טייב: ברור, ברור

שמעון אבני: זאת אומרת אתם מבינים את מה שאתם מבקשים עכשיו

שמעון אבני:  אוקיי, אם אתם מבינים אז זה בסדר

תמי סלע: לא, אבל כן צריך אולי להגיד לגבי ההסעות שכן גם התקנות וגם חוזרי מנכ"ל מתייחסים לאופציה של תחבורה ציבורית או הסעה אם לא ניתן

תמי סלע:  מה שכן, אין הסדרה, אין התייחסות לנושא הגיל, שזה כן דבר שהוא חשוב ורלוונטי

תמי סלע:  מתי רלוונטי לשלוח ילד בתחבורה ציבורית

תמי סלע:  זה לא מתאים בגן חובה, כיתה, יש גילאים שזה לא

יוסף טייב: רק שמעון, אני רוצה רגע להבין משהו אחד, כי תמי העלתה פה משהו

יוסף טייב:  האם יש פער בין ילדי המוכשר, ילדי הממ"ח לגבי מימון ההסעות? או שהם מקבלים אותו דבר, פר קפיטה או פר מסלול?     

שמעון אבני: פר קפיטה, אותו דבר

יוסף טייב: אותו דבר

שמעון אבני: אגב, יש הרבה ברשתות של אל המעיין ולא זוכר את השם של השנייה, והחינוך העצמאי, שהם גם לומדים, כאילו אין באותו יישוב שהם לומדים את בית הספר

שמעון אבני:  והם הולכים לבית ספר אחר

שמעון אבני:  הם לא מקבלים מסלולים, הם לא מקבלים מסלולים

שמעון אבני:  הם מקבלים פר תלמיד

משה ברקוביץ': לא, לא, זה לא אותו דבר

משה ברקוביץ':  כי הפסיקה קבעה מפורש שיש הבדל בין חינוך ממלכתי, וזה המצב שאנחנו מדברים

יוסף טייב: כן, כן

משה ברקוביץ': לבין חינוך שהוא לא ממלכתי

שמעון אבני: עדיין תהיה פה אפליה

משה ברקוביץ': לא

משה ברקוביץ':  הוא חייב, שישלח את החינוך שלו לממלכתי

משה ברקוביץ':  אגב, יש אפליה מובנית

משה ברקוביץ':  יש בכל החינוך שהוא מוכשר וחינוך - - -      

יוסף טייב: לצערנו הפערים קיימים

יוסף טייב:  לקח מעל 10 שנים להכניס את אופק חדש למוכשר

יוסף טייב:  בוא, ועדיין לא לכל המוכשר

יוסף טייב:  חה"כ יוסף עטאונה, בבקשה

יוסף עטאונה: תודה רבה כבוד יושב-הראש

יוסף עטאונה:  גם התייחסת לחינוך בחברה הבדואית וגם אנחנו היינו כוועדה בסיור וחברי הוועדה ראו והתרשמו

יוסף עטאונה:       נושא ההסעות, אני גם יודע שמה שאתה בשנה האחרונה התעסקת בזה רבות

יוסף עטאונה:  אין שבוע שלא היה בינך לבין המועצות גם נווה מדבר וגם אל קסום

יוסף עטאונה:  ולכן אני רוצה למקד את הדיון שלי בסוגייה ספציפית בקטע של ההסעות גם בנווה מדבר וגם באל קסום

יוסף עטאונה:  ואני מדבר על הקריטריון לזכאות להסעה של המרחק

יוסף עטאונה:  וידוע לך שלפני אולי חודש בהחלטה משותפת שלכם, של משרד החינוך, גם המועצה האזורית נווה מדבר, כל הטיפול בהסעות של נווה מדבר הועבר לאשכול נגב מזרחי

יוסף עטאונה:  כתוצאה מהחלטה זו יש 500, 600, 700 ילדים בנווה מדבר שביום חמישי, מתחילת שנת הלימודים, הם היו מוסעים על ידי הרשות

יוסף עטאונה:  לפני נווה מדבר הם הוסעו גם על ידי מועצה אזורית אבו בסמה, שהייתה לפניה

יוסף עטאונה:  גם לפני אבו בסמה הם הוסעו על ידי המדינה, על ידי רשות הבדואים

יוסף עטאונה:       כמובן הילדים האלו כל הזמן הוסעו ובצדק

יוסף עטאונה:  למה? המרחק שם, הטופוגרפיה היא מאוד קשה

יוסף עטאונה:  אין מדרכות, אין כבישים, אין תחבורה ציבורית, אין חופשי חודשי, אין כלום

יוסף עטאונה:  הדרך היחידה הפתוחה לממש את הזכות לחינוך היא דרך הסעה

יוסף עטאונה:  אני אראה לך תמונה שאני בטוח שאתה מכיר אותה טוב מאוד, שמראה בבירור איך ילדים קטנים בגיל 3, בגיל 5, כבוד יושב-הראש אתה גם יכול להסתכל, איך ילדים יכולים להגיע לבית הספר במצב כזה? ולכן בבית ספר אבו סולב כ-400 תלמידים עכשיו כבר מאז המעבר הם לא לומדים

יוסף עטאונה:  גם במועצה אזורית אל קסום אתם ביצעתם הרבה ותרנות לכל מיני דברים, אבל לקריטריון הזה לא נמצאה תשובה

יוסף עטאונה:  גם בכוחלה, גם במכחול, גם אצל משפחת אל גורען, גם אבו עייד, גם אבו ארבעה, גם אבו סבייח

יוסף עטאונה:  וזה לא, אני דיברתי על זה בוועדת הכספים, זה לא כסף גדול

יוסף עטאונה:  גם יושב-הראש גפני הסכים איתי כי הילדים האלה צריכים החרגה בקריטריון של המרחק, זה לא סיפור גדול

יוסף עטאונה:  אני יודע גם במשרד ביום חמישי, כי בהמשך לישיבה של ועדת חינוך על הנושא הייתה ועדת הפטור העליונה, החריגים, שהנושא עלה

יוסף טייב: אתה מדבר על ששת המסלולים החסרים?     

יוסף עטאונה: לא, זה משהו בסביבות ה-1,000 עד 1,500 תלמידים

יוסף עטאונה:  זה לא סיפור גדול, אבל העיקרון

יוסף עטאונה:  פה צריך לדבר על העיקרון

יוסף עטאונה:  איפה שאין דרך, מה שנקרא, לא יודע, פתוחה, עבירה, שילדים יכולים להגיע בבטחה, צריך לספק להם את ההסעות האלה ומיידית

יוסף עטאונה:  כי אי אפשר שהם באמצע השנה דבר ששנים על גבי שנים הילדים הוסעו ובהחלטה שרירותית פתאום לא מסיעים אותם

יוסף עטאונה:  לא מתקבל על הדעת

יוסף עטאונה:  אני בעצמי הייתי שם וראיתי

יוסף עטאונה:  תאמין לי, לא אני, לא אתה ולא יושב-הראש ולא אף אחד ישלח את הילד שלו בתנאים האלה

יוסף עטאונה:       לכן אשמח כבוד יושב-הראש, גם שמעון, לקבל תשובה חותכת לעניין

יוסף עטאונה:  כי זה כל הזמן, אני יודע שזה בוועדה

יוסף עטאונה:  עדיין לא קיבלנו סיכום על מה שהיה שם, כי הילדים שובתים, הילדים נמצאים בתוך הבית, הם לא מבקרים סדיר במערכת החינוך וחבל

יוסף עטאונה:  זה דבר פתיר שאפשר לפתור אותו

יוסף עטאונה:  כי העניין מוגדר, הילדים ידועים, המסלולים ידועים ואי אפשר להשאיר את זה בשיקול דעת של אדם אחד שבא מירושלים או לא יודע מאיפה והוא בודק ומאשר

יוסף עטאונה:  2,000 מטר הוא כן מאשר, 1,999 הוא לא מאשר

יוסף עטאונה:  זה לא יעלה על הדעת

יוסף עטאונה:  העניין הזה צריך להסתיים מיידית

יוסף עטאונה:  כי הילדים שובתים, הם נמצאים, הם מתקשרים

יוסף עטאונה:  וכל יום מחכים לתשובה ועד עכשיו, גם אחרי הישיבה שלכם ביום חמישי, שלא יודע מה הוחלט שם

יוסף עטאונה:  אשמח לקבל תשובה ברורה

יוסף טייב: בבקשה שמעון

שמעון אבני: א', סוגיית הבדואים בפזורה היא סוגיה מורכבת, קשה

שמעון אבני:  אני הייתי שם הרבה פעמים

שמעון אבני:  מה שנקרא, הלכתי ברגל את מה שהילדים הולכים

שמעון אבני:  עכשיו תראה, נווה מדבר עברו לאחריות האשכול

יוסף עטאונה: אשכול, נכון

שמעון אבני: במסגרת זו, אל קסום עוד לפני עבר לאשכול

שמעון אבני:  במסגרת זו הורדנו את קריטריון המרחק לילדי ד' עד י"ב צריכים לעמוד ב-3 קילומטרים

שמעון אבני:  הורדנו את המרחק שלהם ל-2 קילומטרים

שמעון אבני:  זאת אומרת ילד מקבל הסעה כבר כשהוא עומד במרחק של 2 קילומטרים ולא 3

שמעון אבני:  הילדים הקטנים יותר, א' עד ד' שאמורים לעמוד ב-2 קילומטרים אנחנו הולכים לצמצם את המרחק שלהם, זו כבר החלטה, לקילומטר

שמעון אבני:  זאת אומרת הם יצטרכו לעמוד במרחק של קילומטר

שמעון אבני:  יישארו, אני עוד לא יודע, פשוט לא התעסקתי בנתונים האלה

שמעון אבני:  אני שלושה חודשים לא במשרד

שמעון אבני:  אבל אני מניח שיישארו מספר כזה של ילדים שהילדים האלה אמורים לבוא אליי, להחלטה שלי

שמעון אבני:  זאת אומרת אני אבדוק בתוך הקילומטר איזה ילדים באמת חוצים כמו התמונות שהראית, ואדיות, מסילות, כבישים, כלבים

שמעון אבני:  שאין סוף, אני מכיר את ה-ווייב בפזורה הבדואית

שמעון אבני:  ואנחנו נאשר כל ילד, זה יקרה, זה אמור לקרות, להתחיל בימים הקרובים

יוסף עטאונה: אני אגיד לך, בתי ספר עכשיו אצלנו בחופש

יוסף עטאונה:  אתה מבין? ואנחנו חוזרים ב-8 אולי 9 לחודש

יוסף עטאונה:  ועדיף לסיים את ההליך הזה, אני אשמח מאוד

שמעון אבני: בגלל שאני במילואים, אז זה בעייתי

שמעון אבני:  אבל אנחנו מסיעים הרבה יותר ילדים

שמעון אבני:  גם אגב בחינוך המיוחד

שמעון אבני:  הבעיה היא עם ילדי החינוך הרגיל

שמעון אבני:  ואני מבטיח לך שלא יהיה ילד שאנחנו נסכן אותו

שמעון אבני:  בסדר? אני מתחייב לך

יוסף עטאונה: תודה שמעון

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משפחת פיזם, הורים משדרות, והילד אבריימי

פיזם: הוא יהיה הדובר הבא

פיזם:  בוקר טוב, שמי אשר פיזם, תושב שדרות, שליח חב"ד בשדרות

פיזם:  הבעיה שלנו היא בעיה, אמנם אני מייצג את שדרות פה אבל היא די מערכתית

פיזם:  לנו כרגע, לצערי, אין לנו בית ספר חב"ד בשדרות

פיזם:  אולי עובדים על זה בשדרות לפתוח בית ספר, זה דבר מאוד מורכב בגלל הבינוי שמצריך מבנה ממוגן של מאה אחוז

יוסף טייב: אגב, זה הדיון הבא שלנו

יוסף טייב:  אתה מוזמן להישאר

פיזם: על הבינוי?      

יוסף טייב: כן

פיזם: זאת אומרת אם כל מקום רוצים להקים בית ספר צריך להביא את הילדים ולחתום

פיזם:  העירייה פה מאוד רוצה, אבל זה לא פשוט כמו בהרבה מקומות בארץ, לקחת מבנה עם קרוואנים או מה שזה לא יהיה ולפתוח בית ספר ואחר כך להתקדם הלאה

פיזם:  פה אתה צריך מלכתחילה מבנה מוגן במאה אחוז

פיזם:  אתה יודע, בשדרות יש לך בין 12 ל-15 שניות

פיזם:  העיר הזאת רוויה בטילים, אני מקווה שהפעם יעשו לזה סוף

פיזם:       הסיפור של הילדים שלנו, אנחנו בעצם מוגדרים כחב"ד ממ"ד

פיזם:  אוקיי? ואין לנו חב"ד בשדרות, אז חב"ד הקרוב אלינו זה באשקלון

פיזם:  ומה שקורה שאנחנו בכל בוקר, בכל צוהריים, צריכים לנסוע לאשקלון, לקחת את הילדים ולהחזיר אותם

פיזם:  כל היום שלנו סביב הנושא הזה של ההסעות

פיזם:  אתה לא יכול לצאת לשום מקום

פיזם:  ולפעמים זה לא מסתדר לך, אז אתה צריך לשלוח את הילד שלך, הוא וכמה חברים ולפעמים הוא לבד, באוטובוסים

פיזם:  להגיע לשדרות, לעמוד בצומת, צבע אדום, הוא לבד

פיזם:  זה לא פשוט כל הסיפור הזה

פיזם:  עכשיו, אני מדבר בלי קשר למצב של שדרות, באופן כללי

פיזם:  בגלל שאין לנו את האפשרות ללמוד בעיר

פיזם:  אין לנו משהו אחר, זה לא שאנחנו, אין לנו משהו אחר, אין לנו פתרונות אחרים

פיזם:  גנים יש לנו, מעונות יש לנו

יוסף טייב: בתי ספר חב"ד לא מוגדרים מוכשר

פיזם: הם לא מוגדרים מוכשר

יוסף טייב: הם במסגרת הממ"ד

יוסף טייב:  נכון? זה די דומה לסיפור של הממ"ח

שמעון אבני: היה דיון אצלך על זה, לדעתי

יוסף טייב: נכון, בתחילת הקדנציה

פיזם: כשאני הייתי ילד, עכשיו העירייה אין לה בעיה, מבחינתם מוכנים

פיזם:  רק אין לנו תקצוב לזה, אנחנו לא יכולים להחזיק את זה

פיזם:  ופה אנחנו צריכים את ההתערבות של במשרד

פיזם:  גם בעזרת השם נפתח בית ספר שנה הבאה, שזו התוכנית, זה עדיין לא ייתן פתרונות לשאר הילדים, כי בית הספר לא נפתח מ-א' עד ו' ביום אחד, זה תהליך

פיזם:  אבל כרגע יש סדר גודל של 25 ילדים פלוס מינוס, שיוצאים, לא כולם, חלקם כיתות יותר גבוהות, אז אין את זה באשקלון, הם נוסעים עד באר שבע, כי אין לנו משהו אחר באזור

פיזם:       אבל גם לאשקלון, אנחנו ניסינו לייצר איזה הסעה פרטית, אבל העלויות הן מאוד גבוהות

פיזם:  כי יש הורים שיש להם שניים שלושה ילדים אז זה יוצא אלפים של אלפים בחודש ואנשים לא יכולים לעמוד בזה

פיזם:  אז זו הבעיה הנקודתית שלנו, שגם משפיעה על הרבה מאוד שלוחי חב"ד שנמצאים בכל מיני מקומות שנותנים את עצמם לקהילה

פיזם:  אנחנו בחודשיים האחרונים אין לנו את הבעיה של הסעות, כי אין לנו בתי ספר פשוט, לא בשדרות ולא באשקלון

פיזם:  והבן שלי לצערי אין לו מסגרת לימודית כרגע

פיזם:  אז במקום זה הוא מחלק אוכל לאנשים, הוא עוזר לחיילים

פיזם:  אנחנו לומדים כמה שאנחנו יכולים בתוך הממ"ד מידי פעם

פיזם:  זה בעצם מה שאנחנו עושים בחודשיים האחרונים

פיזם:  אנחנו מדברים באופן כללי על החיים השוטפים הרגילים

יוסף טייב: למה אין לו מסגרת?     

פיזם: כי אנחנו לא התפנינו משדרות, נשארנו לעזור לתושבים

יוסף טייב: הבנתי

פיזם: יש כמה אלפי תושבים שנשארו, יש הרבה מאוד חיילים בסביבה

פיזם:  וכמובן חלק, אשתי והילדים הקטנים, יש לנו פה איזה דירה באזור שהם יוצאים לנשום אוויר

פיזם:  אבל שני הגדולים, 7 ו-9, הם נשארו לעזור לנו

פיזם:  כמובן אנחנו עושים בדיקה פעם בכמה ימים לראות שהחוסן הנפשי הוא בסדר

פיזם:  וזהו

יוסף טייב: שמעון, הפתרון שלנו הוא תוספת תקציבית

שמעון אבני: חב"ד זה ממ"ד

שמעון אבני:  ועל אף זה סוג, זה ממ"ד ייחודי, שאי אפשר, זה לא הממ"ד הקלאסי

שמעון אבני:  אני לא יודע איך, אני משתדל להיזהר בהגדרות

שמעון אבני:  הוא אמור ללמוד בשדרות, הוא לא אמור ללמוד באשקלון

יוסף טייב: הוא אמור ללמוד בשדרות אם יש

יוסף טייב:  אבל אם אין, מה?     

שמעון אבני: לא, עכשיו הוא נשאר בשדרות ואין

שמעון אבני:  אם הוא היה מתפנה לירושלים, אז הוא היה לומד בבית ספר ממ"ד, היינו שמים לו הסעה

שמעון אבני:  אתה מבין שזה היה מסודר

שמעון אבני:  אבל הוא מחליט להישאר בשדרות, שזה בסדר

יוסף טייב: לא, אבל במשך השנה

יוסף טייב:  עזוב, בוא נשים את המלחמה בצד

שמעון אבני: לא, אז אני אומר, במשך השנה הוא אמור ללמוד, אם לא הייתה עכשיו מלחמה, בממ"ד בשדרות

יוסף טייב: אבל אין

יוסף טייב:  אה, ממ"ד רגיל אתה אומר

יוסף טייב:  בסדר, אבל הילד לומד בבית ספר חב"די חרדי, נו מה לעשות?     

שמעון אבני: לא ייחדנו

שמעון אבני:  המשרד לא ייחד את חב"ד

יוסף טייב: אם אני יושב ברמת אביב, יש לי רק בית ספר ממלכתי, ממלכתי דתי, סליחה

יוסף טייב:  אני אקח ילד חילוני ואני אגיד לו מה לעשות? תלמד במערכת חינוך ממלכתי דתי?     

שמעון אבני: לא, אבל בית הספר הזה מוגדר ממ"ד, הוא לא מוגדר חרדי

שמעון אבני:  אם הוא היה מוגדר חרדי זה משהו אחר

יוסף טייב: אני מבין

יוסף טייב:  אבל הוא מוגדר ממ"ד

יוסף טייב:  שמעון, אני מבין מה אתה אומר בכללים היבשים, אבל אנחנו צריכים קצת לצאת מהקופסה

יוסף טייב:  זה נכון שהוא מוגדר ממ"ד, אבל הוא ממ"ד ייחודי, מה לעשות?     

פיזם: דרך אגב, כשאני הייתי ילד, אני גם למדתי בממ"ד חב"ד, גם כן נולדתי בשדרות

פיזם:  היה מימון להסעות

פיזם:  זה במשך השנים זה נפל

שמעון אבני: זה שדרות נתנה

פיזם: לא, לא, זה משרד החינוך נותן

שמעון אבני: אה, כן, היה פעם

שמעון אבני:  היה, בעבר היה הסדר

פיזם: הם הסתכלו רק על השורה הראשונה, נתקעו בממ"ד

פיזם:  אה, יש ממ"ד

יוסף טייב: מתי זה נפסק, שמעון? באיזה שנים?     

שמעון אבני: לא, שנים

שמעון אבני:  אני כבר 10 שנים

פיזם: יותר, יותר מ-10 שנים

שמעון אבני: לפני, הרבה שנים

פיזם: לפני 15 שנה, משהו כזה

יוסף טייב: הדר פוקס, משרד האוצר, כן בבקשה

הדר פוקס רויץ: אני אשמח להתייחס לנקודה האחרונה שהועלתה

הדר פוקס רויץ:  היא סוגיה הרבה יותר אקוטית מנושא ההסעות בלבד

הדר פוקס רויץ:  מדינת ישראל הכירה בשני זרמי חינוך: החינוך הממלכתי והממלכתי דתי

הדר פוקס רויץ:  מתוקף חוק לימוד חובה המדינה והרשות המקומית מחויבים לספק שירותי חינוך

הדר פוקס רויץ:  כאשר כל קבוצת אוכלוסייה בוחרת - - -     

יוסף טייב: אגב, אני רוצה פשוט שתחדדי

יוסף טייב:  הממ"ח איפה נמצא?     

הדר פוקס רויץ: הממ"ח לא מעוגן

קריאה: לא בחוק, אלא בחוזר המנכ"ל

ד"ר מורן נגיד: הוא מופיע חד משמעית שהוא ממלכתי רשמי

יוסף טייב: כן, כן, בסדר, אבל לא בחוק

הדר פוקס רויץ: בחוק חינוך ממלכתי החינוך הממלכתי חרדי לא מעוגן

הדר פוקס רויץ:  זה נכון שהוא מעוגן בחוזר מנכ"ל

הדר פוקס רויץ:  הנקודה שרציתי להתייחס אליה זה שככל ויש איזה שהיא תת אוכלוסייה או איזה שהוא זרם שמעונין לייצוג בבתי ספר באיזה שהיא התאמה תרבותית אז בסופו של דבר המדינה לא מחויבת לספק את ההסעות, לצורך העניין, בהקשר של שדרות

הדר פוקס רויץ:  יש מוסד חינוך ממלכתי דתי בעיר שדרות

הדר פוקס רויץ:  ככל ובוחרים ללמוד במוסד אחר מחוץ לעיר - - -     

יוסף טייב: אבל הוא לא מתאים, הדר, נו

פיזם: בהגדרה יבשה את צודקת

הדר פוקס רויץ: בסופו של דבר חינוך ציבורי המהות שלו היא ציבוריות

הדר פוקס רויץ:  שהילדים יוכלו ללמוד בקבוצות שונות

הדר פוקס רויץ:  למעשה המפגש בין התרבויות, המפגש בין הקהילות השונות

הדר פוקס רויץ:  ככל וקהילה בוחרת להקים לעצמה מוסדות חינוך שלהם, זה לאו דווקא אומר שהמדינה, להיפך, המדינה לא מחויבת להעמיד את אותם שירותי הסעות

הדר פוקס רויץ:  יותר מזה, עכשיו יכולה להיות קהילה נוספת שיש את החב"ד ויכולים להיות הרבה קבוצות הורים שיתאגדו לכדי רשתות או בעלויות

יוסף טייב: היית אומרת אותו דבר על בית ספר למחוננים?      

הדר פוקס רויץ: אני חושבת שבית ספר למחוננים זה לא, ההפרדה שלו היא לא תרבותית, אלא היא איזה שהוא מאפיין שהוא רוחבי

הדר פוקס רויץ:  הוא יכול להיות מוסד למחוננים שלומדים בו תלמידים חילוניים ודתיים וחרדים

הדר פוקס רויץ:  וזה בעצם איזה שהוא מאפיין שהוא מאפיין קולקטיבי רוחבי והוא לא מאפיין של זרם כזה או אחר

יוסף טייב: צר לי הדר, אבל אנחנו חוזרים לזה

יוסף טייב:  קשה לי להתחבר לאמירות האלה

יוסף טייב:  יש פה זרם ששנים מסיבות כלשהן החליט להיות מוגדר ממ"ד

יוסף טייב:  הוא יכול היה להיות מוגדר חרדי ממלכתי, יכול להיות, אם בזמנו היה ממלכתי חרדי

הדר פוקס רויץ: גם אם הוא היה ממלכתי חרדי והמדינה לא הייתה מחויבת להקים שני ממלכתי חרדי באותו תא שטח, אחד לחב"ד ואחד - - -     

יוסף טייב: לא, אבל ממלכתי חרדי הוא מוגדר לאוכלוסייה מסוימת

יוסף טייב:  ממ"ד לא מוגדר לאוכלוסייה החב"דית, עם כל הכבוד

הדר פוקס רויץ: אפשר להחליט

הדר פוקס רויץ:  המדינה יכולה להחליט שהיא מקימה זרמים נוספים

הדר פוקס רויץ:  לדבר הזה יש משמעויות

הדר פוקס רויץ:  בין אם זה משמעויות ציבוריות, שלזה אני לא נכנסת, כי זו פוזיציה שהיא לא אוצרית

הדר פוקס רויץ:  ובין אם זה השלכות תקציביות

הדר פוקס רויץ:  ככל והמדינה תחליט להקים מספר בתי ספר בתאי שטח קטנים היא תצטרך להעמיד את השירותים, את התשתיות, את המורים, את ההסעות

הדר פוקס רויץ:  יש לזה השלכות

יוסף טייב: במידה ואנחנו בתור חקיקה, אני לא יודע אם נצטרך חקיקה, יכול להיות שבתוך התקנות או חוזר מנכ"ל, נקדם אמירה מאוד ברורה שחב"ד ממ"ד איננו נחשב לממ"ד רגיל, האם יש התנגדות לאוצר לתקצב את זה במידה ונעמיד את התקציבים האלה?     

הדר פוקס רויץ: בסופו של דבר אנחנו כאוצר מיישמי מדיניות

הדר פוקס רויץ:  אם זאת תהיה החקיקה

יוסף טייב: כן

יוסף טייב:  אבל אני רוצה לשמוע גם את עמדת האוצר בנושא

שמעון אבני: הם יבקשו מסלולים, מן הסתם

שמעון אבני:  לא? נכון?     

הדר פוקס רויץ: יהיו לנושא השלכות תקציביות

שמעון אבני: יהיו לזה השלכות, בטח

שמעון אבני:  כי הנה, הוא אומר לך, אני צריך לנסוע לאשקלון

שמעון אבני:  לא ניתן פר תלמיד באשקלון

יוסף טייב: אתה עכשיו לקחת את זה כמה שלבים קדימה

יוסף טייב:  אפשר לעצור אותם בשלב א'

שמעון אבני: כי אני יודע מה יקרה

שמעון אבני:  הרי אתה תיקח, אחרי שהיא תגיד לך בסדר, אתה תבוא תגיד לי תוציא מסלולים

פיזם: הבעיה תלך ותצטמצם, כי במשך השנים הולכים ונפתחים עוד ועוד בתי ספר חב"ד

שמעון אבני: אם יפתחו בית ספר חב"ד בשדרות ולא תצטרך הסעה ותלך ברגל

פיזם: אני אומר, גם אם שנה הבאה ייפתח בית ספר, שהם עובדים מאוד חזק

פיזם:  עכשיו שום דבר לא מתפקד, אבל עדיין לא יפתור את כל הבעיה

פיזם:  אפשר להסתכל גם באחוזים, מספרית, זה הולך ומצטמצם

פיזם:  כי כיוון שנפתחים הרבה כמו בתי ספר חב"ד, אף אחד אין לו את התענוג לקום ולנסוע כל היום

פיזם:  זה לא כיף

פיזם:  אז זה לא יהיה במצב של מגמת התרחבות

פיזם:  אולי למעט אנשים שגרים, צריך להכיר בעובדה שיש פה הרבה שלוחי חב"ד שנותנים את עצמם 24/7 למען הכלל וחלק מהמהות שלנו זה שאנחנו גרים באותו מקום

פיזם:  אנחנו לא אורחים במקום, אנחנו משתלבים בתוך הקהילה

פיזם:  פתרונות של חינוך לא תמיד יש לנו

פיזם:  אז המגמה היא מגמה בשנים האחרונות יש התרחבות של בתי הספר, כמעט יהיה בכל עיר ועיר

פיזם:  אז אם זה יהיה משהו נקודתי לכמה שנים, אז 90% מהבעיה תיעלם תוך כמה שנים, כי פשוט יפתחו

פיזם:  אמנם אולי לו זה לא יפתור את הבעיה, אבל ילדים אחרים שבאים אחריו, תוך שלוש ארבע שנים

יוסף טייב: שמעון, יש לי איזה שהוא רעיון ביניים

יוסף טייב:  האם אפשר לבוא ולתת הגדרה, גם אלייך הדר

יוסף טייב:  שבמקום שיש צפי לפתיחת בית ספר צומח ככל שיהיה, נוכל כן להגדיר במיידית את אותו זרם למרות שיש ממ"ד בעיר ולתקצב

יוסף טייב:  מי שהולך לממ"ד חב"די יקבל תקצוב במידה ובעיר יש צפי לפתיחת בית ספר באותה שנה

פיזם: זה ייתן פתרון לערים, אבל יש כאלה שגרים ביישובים

יוסף טייב: בסדר, אני מדבר על פתרון ביניים

פיזם: אם אפשר יהיה להגביל את זה כמשהו מיוחד

פיזם:  זה מאוד נקודתי

פיזם:  זה לא משהו רוחבי

פיזם:  זה אמנם נוגע בהרבה ילדים, לא הרבה, אני לא יודע כמויות

פיזם:  לדעתי בכל הארץ זה כמה מאות ילדים, זה כל הסיפור

פיזם:  אבל זה פשוט מקשה מאוד על אנשים את החיים

יוסף טייב: לא, אני מבין מה אתה אומר וגם אמרנו את זה בתחילת הקדנציה, בדיון שקיימנו

יוסף טייב:  הבעיה שיש לזה השלכות רוחביות מאוד מאוד גדולות

יוסף טייב:  יבוא ילד שמשום מה, מסיבה כלשהי, לא רוצה ללמוד בממ"ד הקיים בעיר ויגיד אני רוצה ללמוד בממ"ד בעיר אחרת, מכל סיבה שהיא

יוסף טייב:  לדוגמה, אני טבעוני ושם יש ממ"ד לטבעונים

פיזם: לא, בוא נגיד אם היה ממ"ד חב"ד בשדרות, לדוגמה, לצורך העניין, אז אומרים תשמע, אני רוצה ללמוד ממ"ד חב"ד אשקלון

פיזם:  אז יגידו טוב, שמע, זו בעיה שלך

פיזם:  אבל אין את האופציה הזאת בכלל

פיזם:  זאת אומרת זה לא משהו שקיים

הדר פוקס רויץ: האופציה היא ברמת מוסד הממ"ד ולא ברמת ההגדרה - - -     

שמעון אבני: כן, אוקיי, זו הגדרה יבשה

הדר פוקס רויץ: בסופו של דבר יכול להיות היום אנחנו מדברים על חב"ד ומוחרתיים תקום קבוצה

יוסף טייב: דמוקרטי, כן

ד"ר מורן נגיד: כבוד יושב-הראש, אני רוצה בבקשה להתייחס למה שהדר אמרה, זה ממש חשוב

יוסף טייב: כן, בבקשה

ד"ר מורן נגיד: כי נאמרים כאן דברים מאוד חשובים וטענות מאוד צודקות

ד"ר מורן נגיד:  אבל אני חושבת שיש כאן קצת בלבול וחשוב לי לשים כאן את האבחנה

ד"ר מורן נגיד:  למקרה של קריית יערים, ואנחנו באנו רק למקרה של קריית יערים טלז-סטון כי זה מה שמטריד אותנו כהורים

שמעון אבני: אמרתי זה לא המקרה שלכם

ד"ר מורן נגיד: זה מה שאני מנסה להבהיר

ד"ר מורן נגיד:  כי נאמרים כאן דברים, הדר דיברה על מדיניות, על מדיניות ציבורית ומדיניות ממלכתית

ד"ר מורן נגיד:  האם אמרת שיש הכרה חוקית בזרמים הממלכתיים והממלכתי דתי

ד"ר מורן נגיד:  ואז במקרה הזה זה מקים חובה כחלק מהזכות לחינוך לגבי הסעים

ד"ר מורן נגיד:  מה קורה במקרה שבו ביישוב שבו אני מתגוררת אין מוסד ממלכתי בכלל? לא אחד מהזרמים, אפילו לא אחד מהם

ד"ר מורן נגיד:  זה אומר שקמה לי זכות להעניק לילדיי חינוך ממלכתי ואני לא מקבלת אותו

ד"ר מורן נגיד:  זה לא משנה אם זה ממ"ח או ממ"ד או לא משנה מה

ד"ר מורן נגיד:  אין לי חינוך ממלכתי

ד"ר מורן נגיד:  אין לנו כהורים חינוך ממלכתי ביישוב

ד"ר מורן נגיד:  יש כאן זכות מוקנית לילדים שלנו, שמשום מה זה לא עומד על השולחן

ד"ר מורן נגיד:       זה לא דומה למקרה של חב"ד, עם כל הצדק בדברים

ד"ר מורן נגיד:  זה לא דומה למקרה אחר של נסיעות ממגדל העמק כשיש בתי ספר ממלכתיים בתוך היישוב

ד"ר מורן נגיד:  אין מוסדות ממלכתיים בכלל

ד"ר מורן נגיד:  וזה מדובר במדיניות ציבורית שכוונתה לעודד חינוך ממלכתי

ד"ר מורן נגיד:  מדובר בכל הדברים החשובים שאת אמרת ומנית אותם

ד"ר מורן נגיד:  מהם העקרונות של המדינה, שהיא רוצה לקדם באמצעות חוק חינוך חובה ממלכתי, מתקיימים בתנאים שלנו

ד"ר מורן נגיד:  ומשום מה מתחמקים מקביעה חד משמעית שמגיעים לנו הסעים

יוסף טייב: טוב

יוסף טייב:  נמצאת איתנו בזום נועה בן אריה מהשלטון המקומי

ד"ר מורן נגיד: לא

ד"ר מורן נגיד:  אבל הדר, לא התייחסת לזה

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  אני רוצה לשמוע קודם כל את ההתייחסות של השלטון המקומי על הסיפור הזה

יוסף טייב:  והדר, תרשמי לך

יוסף טייב:  כן נועה, בוקר טוב

נועה בן אריה: תודה, בוקר טוב

נועה בן אריה:  אני מבקשת להתנצל בפני כולכם על כך שלא הגעתי פיזית

נועה בן אריה:  אני פשוט צריכה בצוהריים לצאת ללוויה ולכן נאלצתי להישאר במרכז

נועה בן אריה:       אני אבקש להתייחס לכמה דברים

נועה בן אריה:  ראשית, אני חושבת שהדיון הזה נסוב סביב סוגיה משפטית שאין לה היום הסדרה והיא מייצרת בדיוק את אותם פערים שטוענים להם האנשים המכובדים שהגיעו כאן לוועדה להציג את עמדתם

נועה בן אריה:  יש זרמי חינוך שעדיין לא קיבלו את ההגדרה הקטגורית האם הם נמצאים תחת הרשמי או תחת המוכר שאינו רשמי

נועה בן אריה:  וכאשר אנחנו עוסקים גם בסוגייה של הסעות וגם בסוגייה של השתתפות רשות מקומית, רשות שולחת ורשות קולטת להגדרות האלה יש חשיבות קרדינלית

נועה בן אריה:  משום שאם הם לא מקבלים את ההגדרה המובנית אז למעשה אנחנו לא יכולים כתוצאה מזה לדעת מה חובתה של הרשות לתקצב, מה חובתה לארגן ומה לא

נועה בן אריה:  זה אירוע מספר אחד

נועה בן אריה:       האירוע השני הוא עניין שכל עוד אנחנו עוסקים בחינוך המוכר שאינו רשמי, שהוא איננו החינוך הרשמי

נועה בן אריה:  מערכת ההסעים בו מתנהגת בצורה אחרת

נועה בן אריה:  היא מתוקצבת על ידי אגף אחר, היא מנוהלת בצורה שונה

נועה בן אריה:  היא לא מתנהלת בדרך ההסעות של שמעון

נועה בן אריה:  משום שהיא בחינוך המוכר שאינו רשמי

נועה בן אריה:  והחינוך המוכר שאינו רשמי מקבל תקצוב להסעות שהוא תקצוב כוללני, הוא לא פר מסלול שלו

נועה בן אריה:  וכל עוד, ולמה שני הדברים האלו חשובים וגם מתיישבים אחד עם השני ולכן חשוב לשים אותם, כי עד שלא נחבר ביניהם לא יימצא פתרון, בוודאי ובוודאי לא באיזה שהן החלטות ועדה, משום שהם פתרונות שצריכים לבוא בדין

נועה בן אריה:  האחד הוא כל עוד הזרמים האלו - - -     

יוסף טייב: נועה, את יודעת שאנחנו יודעים לעשות גם חקיקה אם צריך

נועה בן אריה: בוודאי

נועה בן אריה:  אבל זה בדיוק העניין, שזה חייב לעבור את התיקון הזה, אם רוצים לתקן

נועה בן אריה:  ואז לדבר הזה יש השלכות, כפי שאמר שמעון, כפי שאמרה הדר

נועה בן אריה:  משום שבסוף אנחנו מתייחסים, אם אני אקח רגע את מקרה חב"ד ואחרי זה אני אתן את מקרה הממ"ח

נועה בן אריה:  מקרה חב"ד הוא בעצם מקרה פרטי לכאורה של החינוך הממלכתי דתי שמשרד החינוך כמובן מכיר בתת זרם הזה נקרא לו או בייחודיות שלו בהקשר הזה

נועה בן אריה:  אבל הגם שהוא מכיר בו, זה לא מובא לידי ביטוי בכל מה קשור בקיומו של מוסד מתאים בשטחה של הרשות השולחת מול הרשות הקולטות

נועה בן אריה:  זה לא בא לידי ביטוי בחובתה של הרשות לארגן הסעה בהעדר מוסד מתאים

נועה בן אריה:  זה לא בא לביטוי משום שכל עוד זה חלק ממערכת החינוך הממלכתי דתי והיא קיימת בעיר שבה רוצה התלמיד לצאת לחב"ד ויש ממלכתי דתי ברשות המקומית, אז הרשות המקומית בצדק תאמר לו אדוני, יש לי מוסד מתאים לך בשטח השיפוט שלי

נועה בן אריה:  העובדה שאתה רוצה ללכת לחב"ד שהוא מבחינתי נגזרת של החינוך הממלכתי דתי לא יכולה לחייב את הרשות המקומית לספק לך את המענה הזה

נועה בן אריה:  משום שמחר בבוקר ההפעלה של זה תהיה מסלולי לימוד ייחודיים בתוך מערכות חינוך ציבוריות שעם זה הרשויות המקומיות מתמודדות כל הזמן

נועה בן אריה:  כשבא אליי הורה בתל אביב ואומר אין לך מסלול וטרינריה בבית ספר הממלכתי הרשמי שלך, ולכן אני רוצה ללכת לשם

נועה בן אריה:  אז אני אגיד לו אדוני, אתה מוזמן ללכת, אבל אני לא אממן אותך

נועה בן אריה:  כשם שאני לא אסיע אותך

נועה בן אריה:       עכשיו, אני יודעת שיש הבדל

נועה בן אריה:  אני מקדימה ואומרת אני את השיעור על הנושא של הזרמים בתוך החינוך הממלכתי דתי וגם בתוך החינוך החרדי מכירה כבר למעלה מ-20 שנים

נועה בן אריה:  מורי ורבי הרב גפני לימד אותי היטב כשהוא ישב בוועדת החינוך ובוועדת הפנים

נועה בן אריה:  אבל כל עוד הדברים האלה לא יוסדרו באופן מפורש כזרמים שבהם בהיעדר מוסד מתאים המדינה תכניס יד לכיס ותממן אותם ואנחנו נאלץ להשלים את השלמת המימון, לא נוכל למצוא לדבר הזה פתרון

נועה בן אריה:  ולחב"ד, החב"ד שהוא נגזרת של ממלכתי דתי הוא אירוע אחר לגמרי מהנושא של הממלכתי חרדי

נועה בן אריה:       ממלכתי חרדי הוא אירוע אחר, משום שפה ניתנה הכרה בזרם ייחודי שהתכלית שלו הייתה באמת לייצר משהו שהוא בין הממלכתי דתי לבין החינוך החרדי, שמייצר איזה שהיא הסדרה יותר מהודקת של המערכת הזאת

נועה בן אריה:  אבל הגם שזה הוגדר וניתן לזה מעמד, הוא עדיין לא חונה תחת החינוך הרשמי

נועה בן אריה:  זה שיחייב את הרשות המקומית לכל אחד ואחד מהמרכיבים של חינוך כזה בתחומה

נועה בן אריה:  זאת אומרת שאם אני מחויבת לספק מענה חינוכי לחינוך שהוא ממלכתי או ממלכתי דתי או חרדי של אחד משתי הרשתות ואני לא מצאתי אותו בשטחי אני אוציא החוצה

נועה בן אריה:  ולממלכתי חרדי לא הכניסו אותם תחת הקטגוריה הזאת

נועה בן אריה:  ובהתאמה גם החובה שלנו כרשות מקומית לממן את ההוצאות של המערכת הזאת ולארגן עבורה את ההסעות זה נושא שכל עוד לא יגדירו אותו באופן מפורש כחלק מהחינוך הממלכתי שמחייב את הרשות המקומית – אנחנו לא יכולים לא לא להיכנס לתוך הפול הזה כמי שיארגן את זה במערכת שהיא לא מערכת שהוסדרה בתוכנו

נועה בן אריה:       עכשיו צריך להבין את ההבדל

נועה בן אריה:  כאשר החינוך החרדי, לצורך הדוגמה, מתוקצב על ידי האגף החרדי למרכיב של הסעים, זה לא פוגש את הרשות המקומית במסלולים, באישור מסלול מול שמעון, באגף הסעות

נועה בן אריה:  זה לא נמצא שם

נועה בן אריה:  הם מקבלים כסף לעמותות האלה

נועה בן אריה:  העמותות האלה מארגנות את ההסעות

נועה בן אריה:  אגב, יש רשויות שבהן מכניסים אותם לתוך פול המוסעים, כי זה נוח לרשות המקומית והיא פותרת את זה

נועה בן אריה:  אבל זה לא נכנס תחת הקטגוריה הזאת

קריאה: אפשר להגיב?     

יוסף טייב: לא, לא

קריאה: שמעון אמר שפשוט זה אירוע

יוסף טייב: שנייה, אני יודע מה שמעון אמר

יוסף טייב:  אני נמצא בדיון כמוך

נועה בן אריה: רק בבקשה אני ארצה להשלים

נועה בן אריה:  ולכן חשוב גם להגיד את זה, משום שאם בסוף אם אין לי את ההגדרה הזאת שנכנס תחת אגף ההסעים ואני מגדירה את המסלול ומי נוסע בו ומי עולה עליו, אז גם שיעורי ההשתתפות והמימון התואם מול הרשות המקומית הם יושבים על מסלול אחר לגמרי

נועה בן אריה:  הם בכלל לא נמצאים במערכת היחסים שביני ואגף ההסעים במשרד החינוך

נועה בן אריה:       עכשיו על הסוגייה הזאת של החינוך המוכר שאינו רשמי והסעותיו, אנחנו עסקנו לאורך שנים במשמעויות של זה כלפי השלטון המקומי

נועה בן אריה:  פעם אחת עסקנו בזה כאשר הגדרנו מהם הזרמים שמחויבת הרשות המקומית לספק והאם אגרת לימודי החוץ או החובה שלה לשלוח תלמיד ללימודי חוץ טומנת בחובה או כוללת בתוכה גם את מרכיב ההסעים

נועה בן אריה:  ונאמר כאן, כבר בשלבי החקיקה של נושא האגרות, שזה לא כולל את מערכת ההסעים

נועה בן אריה:  זה אירוע אחד

נועה בן אריה:       הדבר השני שלא פעם ולא פעמיים הגיעו אלינו שאילתות, מהי חובה של הרשות המקומית לממן את ההסעות של החינוך המוכר שאינו רשמי בהעדר מוסד מתאים

נועה בן אריה:  והנושא הזה נדון וגם עלה בשאילתה מול משרד החינוך שאמר לא מוגדרת כל חובה על הרשות המקומית לממן את המרכיב הזה בדלתא שלה

נועה בן אריה:  האגף החרדי אולי מתקצב חלק מהעלויות האלה במסגרת תקציב כולל לעמותות המנהלות, אבל הרשות המקומית לא מחויבת בהשלמת מימון תואם, משום שמדובר בחינוך מוכר שאיננו רשמי והיא לא חבה את חובת ההסעות בגינו

נועה בן אריה:  ולכן לדבר הזה היום בדין זאת המשמעות

נועה בן אריה:       עוד שתי תשובות להערות שעלו כאן: החובה של הרשות המקומית לארגן הסעות היא חובה לארגן, היא איננה חובה לממן

נועה בן אריה:  זה דבר אחד

נועה בן אריה:  לדבר הזה יש ביטוי בהחלטה של בית המשפט העליון בפסק דין שניתן כבר לפני עשור בעניינה של בנימינה וגבעת עדה

נועה בן אריה:  שם נדונה בהרחבה הזכות לחינוך של תלמיד והאם הזכות להסעות תלמידים מעוגנת בתוכה בתוך הזכות לחינוך והאם ניתן לחייב הורים לשאת במימון כלשהו של עלות ההסעים כחלק מההוצאות החינוכיות, שלא חלק מצו תשלומי הורים

נועה בן אריה:  והאם הדבר הזה יהווה הפרה של חוק לימוד חובה מבחינת הזכות לחינוך חינם

נועה בן אריה:  בית המשפט העליון הכריע בשאלה הזאת ואמר לא

נועה בן אריה:  ניתן יהיה לחייב הורים לשאת בתשלום בגין מימון הסעות

נועה בן אריה:  מתי לא ייעשה כן? לא ייעשה כן כאשר הרשות מחויבת לספק מענה חינוכי בשטחה לאותה זרמים שהוגדרו בחוק לימוד חובה ואין לה אותם

נועה בן אריה:  ועל כן היא נאלצת למצוא פתרון

נועה בן אריה:  וזה ביחס לחינוך הממלכתי והממלכתי דתי בלבד

נועה בן אריה:       לכן רבותיי זה חשוב שאנחנו נבין את ההגדרות החוקיות

יוסף טייב: נועה, אני רוצה להתמקד על הנקודה האחרונה שהעלית

נועה בן אריה: רק שנייה, עוד משפט

נועה בן אריה:  כל זה, כל זה איננו המקרה הייחודי ששמעתי כאן על טלז-סטון שאני נחשפת אליו, אגב, לא הגיע לשולחני

נועה בן אריה:  אני נחשפת אליו עכשיו

נועה בן אריה:  נדירים הם המקרים

יוסף טייב: אגב הנושא הזה, אני דיברתי באופן אישי עם מיכל מנקס על הנושא הזה

נועה בן אריה: לא, אני אומרת, הנושא של טלז-סטון אנחנו שמענו עליו לראשונה כשהבנו שהוא מגיע לדיון כאן בפני הוועדה

נועה בן אריה:  זה לא שאני קיבלתי, זאת אומרת לאורך התקופה, העניין הזה של טלז-סטון אנחנו לא שמענו עליו

נועה בן אריה:  רק כאשר נקבע הדיון כאן בוועדה אנחנו בעצם הבנו שיש אירוע מיוחד

נועה בן אריה:  אבל טלז-סטון זה באמת מקרה ייחודי שבו מוצג כאן אירוע שבו לרשות אין בית ספר ממלכתי

נועה בן אריה:  זאת אומרת יש לה בעיקר את המוכר שאינו רשמי

יוסף טייב: אגב, אין לה גם מוכשר, יש לה רק בתי ספר פטור

נועה בן אריה: לא, אני אומרת, יש פה באמת זה מקרה ייחודי שצריך לבדוק אותו

נועה בן אריה:  אבל בסוף הוא לא יכול להיות מה שיעיד על הכלל

נועה בן אריה:  כי עד שלא נגדיר את הממ"ח בהגדרה המשפטית המתאימה לו וממנו ייגזרו החובות והזכויות גם של המדינה וגם של הרשויות המקומיות אנחנו לא נוכל לפתור את זה דרך תיקון עקיף בחוזר מנכ"ל הסעות תלמידים

נועה בן אריה:  כי אתה לא מייצר הגדרת מעמד של זרם חינוכי בכביש עוקף הסעות

נועה בן אריה:  זה לא מסתדר

נועה בן אריה:       והמענה שאני רוצה לענות עליו זה הדוגמה שניתנה כאן לגבי הנושא של מימון מסלול או תחבורה ציבורית

נועה בן אריה:  אז בכל הכבוד למי שטען כאן קודם לכן בהיבט של מהי חובת הארגון והאם זה מסלול ייחודי או תחבורה ציבורית

נועה בן אריה:  אז ברירת המחדל בחובת הארגון שחלה על הרשות המקומית היא לארגן הסעה וככל שיש תחבורה ציבורית מאפשרת, כלומר שיש לנו חברות ציבוריות שנותנות גם עיבוי מסלולים בשעות של פתיחת יום לימודים וסגירת יום לימודים, יותר תחנות, תחנות הורדה בסמוך למוסדות החינוך – אז המענה הזה הוא מענה הולם והמימון בו יהיה מימון באמצעות כרטיסיות או חלקן

נועה בן אריה:  זה אחד

נועה בן אריה:  כאשר אין אפשרות כזאת וכאשר המערכת של התחבורה הציבורית היא לא ענפה מספיק והיא לא מספקת זה המצב שבו הרשות תיכנס לעולם של ארגון המסלולים באמצעות חברות הסעים

נועה בן אריה:       עכשיו, האירוע הזה קיים כבר הרבה מאוד שנים

נועה בן אריה:  כמות התחבורה הציבורית המאפשרת להסעת תלמידים הולכת ופוחתת

נועה בן אריה:  אנחנו יודעים את זה

נועה בן אריה:  וזה אירוע שהרשויות המקומיות נחשפות אליו מידי שנה

נועה בן אריה:  בהתאמה גם עולה הצורך להרחיב דרמטית את ההתקשרויות עם מסיעים והקבלנים ולפתוח מסלולי הסעה

נועה בן אריה:  זה כבד, אין לנו מסיעים

נועה בן אריה:  שמעתם את דודי אומר את זה ביושר

נועה בן אריה:  זה כבד גם כלכלית

נועה בן אריה:  אבל זה אירוע שהוא pole back position לברירת המחדל, שחובת הארגון שלי היא לא בהכרח לארגן הסעה באמצעות זה שאני מעמידה אוטובוס ומסלול שאושר על ידי המשרד

נועה בן אריה:  אז בכל הכבוד למה שנאמר כאן, זה לא המצב

נועה בן אריה:       הדבר האחרון, היכולת לחייב הורים בהחלט עוגנה

נועה בן אריה:  היא גם נמצאת בתוך חוזר המנכ"ל

נועה בן אריה:  מה שלא קרה זה שבית משפט העליון במסגרת פסק הדין של בנימינה גבעת עדה, שדיבר על היכולת לחייב את ההורים בחלק מהוצאות ההסעים שלח את משרד החינוך לייצר את אמות המידה שלפיהם יהיה ניתן לחייב הורים ובאיזה מקרים, תוך שהוא מייצר קטגוריות שבהן לא ניתן לחייב

נועה בן אריה:  שהקטגוריות - - - שבו אין לך מענה מתאים ואז האפשרות לחייב את ההורים היא מוגבלת מאוד אם בכלל

נועה בן אריה:  אמות המידה האלה המפורטות בתוך חוזרי המנכ"ל לא נקבעו

נועה בן אריה:  בעצם נעשה יישום של פסק הדין, נאמרו הכותרות של אותו פסק דין, אבל לא נקבעו אמות מידה מפורשות וברורות בהקשר הזה

נועה בן אריה:  וזה אולי משהו שברמת ההסדרה המנהלית ניתן יהיה לעבות אותו במסגרת הוראות חוזר מנכ"ל של ההסעות

נועה בן אריה:  אבל לא ניתן יהיה להגדיר בחוזר מנכ"ל הסעות זרם חינוכי כזרם שמחייב את הרשות המקומית לשאת בנטל של ארגון הסעות בתוכו

נועה בן אריה:  משום שהדבר הזה הוא מסלול עוקף לגמרי להכנסת זרם חינוך לתוך הקטגוריות הראשיות בלי שהדבר הזה נעשה במסגרת חקיקה על כל השלכותיו

נועה בן אריה:  ולכן אנחנו לא נוכל לטפל בזה ככה

נועה בן אריה:       במחילה, זו לא הדרך

נועה בן אריה:  אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את הדבר הזה ברמה מערכתית

נועה בן אריה:  איך אנחנו מגדירים את המסלולים הללו

נועה בן אריה:  סיפור חב"ד לא כסיפור ממ"ח

נועה בן אריה:  שני דברים שונים לחלוטין

נועה בן אריה:  תתי זרמים של מערכות חינוך שיש להם מענה ברשות המקומית לא יכול שיהווה אמתלה לתת להם מימון או אגרות או הסעות כי הם תת זרם מבוקש

נועה בן אריה:  מחר זה זרם שמפריד בנים בנות בגילאים צעירים יותר - - -      

יוסף טייב: כן, הדברים נאמרו

יוסף טייב:  אני רק רוצה להגיד לך שאי אפשר להגיד שלא ניתן

יוסף טייב:  בסוף זה עוגן, הממ"ח עוגן אמנם לא בחוק בחקיקה ראשית, אבל הוא עוגן בחוזר מנכ"ל וזה נעשה

יוסף טייב:  את יכולה להגיד שזה פחות מוצלח

נועה בן אריה: לא, אני לא אומרת, חלילה

יוסף טייב: אני מסכים שקל למשרד לבוא ולהכניס דברים לתוך חוזר המנכ"ל כי הוא לא רוצה לקדם את זה בחקיקה ראשית

יוסף טייב:  אבל בסוף הנתון הוא שזה עוגן בחוזר המנכ"ל

יוסף טייב:  פחות מוצלח אני מצדיק אותך

נועה בן אריה: כן

נועה בן אריה:  אבל גם האנתרופוסופיים וגם הדמוקרטיים הוגדרו בחוזרי המנכ"ל

נועה בן אריה:  זה שניתנה אפשרות להגדיר בתוך חוזרי המנכ"ל זרם שניתן יהיה לפתוח אותו בתנאים מסוימים, עם דרכים מסוימות – זה אירוע מסוג אחד

נועה בן אריה:  הוא לא יכול להוות השלכה כמו כנפי פרפר על כל יתר מערכות - - -     

יוסף טייב: אבל חוזר המנכ"ל מתייחס גם להסעות בנושא הספציפי הזה

נועה בן אריה: חוזר מנכ"ל מתייחס להסעות בשעה שהחוק עצמו לא קבע אותו כזרם שאני יודעת לשייך אותו

תמי סלע: אבל הוא מתייחס

יוסף טייב: בסדר, זו כבר פרשנות

יוסף טייב:  אגב, זו אחת הבעיות, שקבעו את זה בחוזר מנכ"ל ולא בחקיקה ראשית

יוסף טייב:  מנהל מחוז החרדי, שי קלדרון

שי קלדרון: שלום, בוקר טוב, סליחה על האיחור

שי קלדרון:  אני אומר באופן כללי על הסעות במחוז ואחר כך אני אתמקד בשתי הנקודות הללו של חב"ד ושל קריית יערים

שי קלדרון:  וזה בהמשך לחברי שמעון אבני שבקיא ומוביל את התחום

יוסף טייב: אם תוכל להתייחס לממ"ח באופן כללי, לא רק קריית יערים

שי קלדרון: אני אתייחס

שי קלדרון:  קודם כל המחוז משרת כ-530,000 תלמידים מכל המעמדות המשפטיים, כולם בניו, כולם יקרים לנו

שי קלדרון:  לנושא ההסעות יש לנו הסדר עם שתי הרשתות הגדולות: רשת חינוך העצמאי ורשת בני יוסף, יש להם פר קפיטל לפי תבחינים, לפי כללים וזה עובד סך הכול בסדר גמור

שי קלדרון:  ביחס לממ"ח, לפני כשנה וחצי מתוך תפיסת חשיבות הממ"ח כיעד לאומי, כיעד ממלכתי, כמסלול שבו הורים חרדים אומרים אנחנו רוצים לשמור על הצביון החרדי שלנו, רוצים את הערכים החרדים שלנו ורוצים להיות ממלכתיים תחת כנפי המדינה, רשמיים לכל דבר

שי קלדרון:       הממ"ח הוא מוסד רשמי, ממלכתי, כשמו כן הוא

שי קלדרון:  אני חולק על קודמתי בחלק מהדברים

שי קלדרון:  הממ"ח הוא מוסד ממלכתי, נקודה, סימן קריאה

שי קלדרון:  נכון שהממ"ח עדיין לא הושלם בחקיקה כמסלול ייחודי, עדיין לא

שי קלדרון:  אבל כן בהחלט יצא חוזר מנכ"ל שמאוד מבהיר את המעמד שלו ואת מה שמגיע לו גם בנושא הסעים

שי קלדרון:  חוזר מנכ"ל מתייחס לכללות הממ"ח בארץ וכותב שמשרד החינוך, מתוך החשיבות שדיברתי על מסלול הממ"ח, יתקצב השתתפות בהסעות בהתאם לתבחינים שנקבעו לממ"ח הקרוב למקום מגורי התלמיד

שי קלדרון:  וכך אנחנו עושים בכל רחבי הארץ

שי קלדרון:       ביחס לקריית יערים אני רוצה לומר שזה מקרה ייחודי שאין שני לו כנראה

שי קלדרון:  וצריך להתייחס אליו ככזה ואנחנו מקיימים על זה דיונים מעמיקים

שי קלדרון:  התחלנו אותם, לא סיימנו, ואנחנו נשלים אותם בימים הקרובים במשרד וגם עם הרשות המקומית

שי קלדרון:  אני חייב לציין שגם פגשתי חלק מהאימהות, אימהות יקרות, מסורות, שרואות בחינוך באמת משוש חייהן ומרכז חייהן ומוסרות נפש למען זה ואני רוצה להביע הערכה כלפיהן

שי קלדרון:  אני אומר לגבי קריית יערים

שי קלדרון:  מדובר על מקום מהבודדים בארץ שאין בו שום מוסד רשמי

שי קלדרון:  לא ממלכתי, לא ממלכתי דתי ולא ממלכתי חרדי

שי קלדרון:  זאת ייחודיות, אין כמוהו הרבה

שי קלדרון:  יש לנו ספורים כאלה ברחבי הארץ

שי קלדרון:  ככזה, יש פה אתגר ושאלה האם העובדה שאין שום מוסד רשמי ביישוב לא מחייבת את הרשות קצת יותר להתאמץ ולהסיע ילדים למוסד רשמי אחר

שי קלדרון:  וכמו שאמרתי, הממ"ח הוא סוג של מוסד רשמי

שי קלדרון:  ועל זה אין חולק

יוסף טייב: למה אתה מגדיר את זה התאמצות של הרשות? אם זה נקבע בחוק, אז למה הרשות צריכה להתאמץ? אם זה נקבע אז נקבע

שי קלדרון: אז אני אומר שאחרי השיח המעמיק אתמול עם ההורים ואחרי דיונים פנימיים שקיימנו במשרד, אנחנו סבורים במחוז שאנחנו צריכים להמשיך את השיח הפנימי שלנו במשרד יחד עם הייעוץ המשפטי, יחד עם אגף הסעות

שי קלדרון:  ובהמשך המהיר והקרוב נקיים את הדיונים עם הרשות המקומית כדי להבהיר ולהסביר מה חובתה ומה האפשרויות שאנחנו יכולים ביחד כאיגום משאבים לתת מענה ולתת את ההסעות המגיעות והנצרכות לילדי הממ"ח

שי קלדרון:       צריך לציין את זה פה, אנחנו לפני תקופת רישום ואני מעריך ומשוכנע שכמו שהילדים הקיימים היום בתשפ"ד צריכים מענה, יהיו הרבה מאוד ילדים גם בתשפ"ה, שצריך להתחיל לחשוב על זה כפתרון קבע לכל השנים הבאות, לכל הורה שירצה מוסד ממלכתי שאיננו במועצה

שי קלדרון:  אנחנו צריכים למצוא את הפתרון יחד

יוסף טייב: אוקיי, תודה רבה

יוסף טייב:  איתמר קהא, אגודת ידידי הממ"ח

איתמר קהא לוי: שלום וברכה

איתמר קהא לוי:  קודם כל, אני רוצה להגיד תודה להורים החשובים שהגיעו לכאן, כי אכפת להם מהחינוך של הילדים שלהם

איתמר קהא לוי:  וזה נדיר לראות הורים חרדים שככה אכפת להם

איתמר קהא לוי:  אני רק מוסיף שיש עוד הרבה הורים מהרבה ערים בארץ שרצו לבוא לכאן

איתמר קהא לוי:  שמעו על הוועדה הזאת ממש ברגע האחרון

איתמר קהא לוי:  אז אני מצדיע להם

איתמר קהא לוי:       חשוב להגיד כמו ששי אמר, אנחנו בערב פתיחת הרישום

איתמר קהא לוי:  אנחנו עשינו סקר קטן, רישום קטן באזור קריית יערים

איתמר קהא לוי:  נרשמו כרגע 12 ילדים לכיתה א', רק עשינו את זה בשביל הדמיון, לראות מה המצב

איתמר קהא לוי:  12 ילדים לכיתות א'

איתמר קהא לוי:  משיחות פנימיות ששמענו מבחוץ ובמפנים ראש המועצה די אומר אני רוצה להקים ממ"ח אבל בפועל נלחם נגד זה

איתמר קהא לוי:  יש לו אופציה, לחסוך את הכסף הזה של ההסעות ולהקים ממ"ח בקריית יערים ולפתור את הסיפור הזה וכנ"ל ההורים החשובים ממגדל העמק, להקים ממ"ח במגדל העמק

איתמר קהא לוי:  הביקוש לממ"ח הולך וגודל כל יום יותר ויותר

איתמר קהא לוי:  פשוט יותר ויותר

קריאה: זה לא פותר את הבעיה שלנו

יוסף טייב: איתמר, אני רק רוצה להגיד לך, בשיחות אישיות עם חלק מההורים, שחלקם פה וחלקם לא, הרצון שלהם הוא לא הקמת ממ"ח בקריית יערים

יוסף טייב:  תשלמו לנו הסעות, מצאנו בית ספר, ממ"ח טוב

יוסף טייב:  לא יודע איך קוראים לו

יוסף טייב:  תשלמו לנו את ההסעות

איתמר קהא לוי: לכן היות והוא לא מקים ממ"ח בעיר הוא צריך לשלם את ההסעות האלה להורים

איתמר קהא לוי:  ההורים האלה נמצאים פה כי הם לא מקבלים את המענה

איתמר קהא לוי:  אין ממלכתי בקריית יערים, אין ממלכתי שם

איתמר קהא לוי:  לכן אם אין צריך לשלם להם כמו שיש

איתמר קהא לוי:  לשלם להם הכול, לתת להם את התשובה הראויה למה שיש

איתמר קהא לוי:       לכן מבדיקה שאנחנו עושים הסיפור הזה ילך ויגדל

איתמר קהא לוי:  כי הרי אם לא יקום שם יהיו שנה הבאה, היום יש 17 הורים, 20 הורים? שנה הבאה יהיו עוד 20 הורים

איתמר קהא לוי:  אז התקציב הזה יצטרך לגדול יותר ויותר

איתמר קהא לוי:  צריך לתת פה פתרון לסיפור הזה

איתמר קהא לוי:  תודה רבה על הוועדה החשובה הזאת

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  כן יעל

יעל דיין: אם אני יכולה להגיב לדברים שלו וגם להתייחס אליך, שמעון

יעל דיין:  כמו שהוא אמר, המספרים רק הולכים וגדלים

יעל דיין:  אז בשנה הבאה יש הערכה של כמות ילדים מאוד גדולה שאנחנו נצטרך אפילו אוטובוס

יעל דיין:  עכשיו אם אתה מדבר על זה שמגיע לנו כהורים לקבל כרטיסייה

יעל דיין:  אז אני יש לי ילד בכיתה א' שמאוד רציתי שהוא ילמד ביישוב, אפילו שזה בית ספר שאינו רשמי

יעל דיין:  וקיבלתי סירוב, אני לא מתאימה למגזר החרדי

איתמר קהא לוי: סליחה יעל, מה גילו של הילד הכי קטן שעולה להסעה?     

יעל דיין: יש לי ילד בן 3

איתמר קהא לוי: יופי, תודה, זו התשובה

יעל דיין: עם בעיות שמיעה, עם ניתוחים באוזניים

יעל דיין:  ילד שממש מגיע לו לקבל הסעה מלכתחילה

יעל דיין:  ילד בן 3, בתקופת מלחמה, עם אזעקות, נוסע

יעל דיין:  ויש לי ילד בכיתה א'

יעל דיין:  אני קיבלתי מכתב שהילד שלי לא יכול ללמוד ביישוב

יעל דיין:  עכשיו, שנה הבאה הצורך יעלה

יעל דיין:  כשאתה אומר לי אני אתן כרטיסייה

יעל דיין:  אני רוצה לומר לך ראשית כל, גם התחבורה הציבורית ביישוב, קו 189 מקריית יערים אין מקום

שמעון אבני: יעל, אני נתתי פתרון

שמעון אבני:  הרשות צריכה להגיש בקשה

שמעון אבני:  אנחנו בגלל הייחודיות של המקרה הזה, בסדר? זה לא משנה כמה תחזרו על זה, יש פתרון

יעל דיין: מה הפתרון?     

שמעון אבני: שהרשות צריכה להגיש בקשה מסודרת אל הוועדה שתדון בזה

שמעון אבני:  אומר כאן שי לפני רגע שזה ייחודי, שזה יישוב אחד ויחיד כזה בארץ, שאין לו השלכות רוחב

שמעון אבני:  אבל אי אפשר לדון בבקשה שלא הוגשה

יעל דיין: אתה אומר שאנחנו צריכים בעצם להגיש למועצה

שמעון אבני: אנחנו, לא אתם

יוסף טייב: שמעון, הדברים נאמרו

יוסף טייב:  אמרת את הדברים

יוסף טייב:  לדעתי אין צורך לחזור על המנטרה עוד פעם

יוסף טייב:  אני רק, ואמרתי את זה בתחילת דבריי, אני לא רואה שום היגיון שילד בגן או בכיתה א' או בכיתה ב', ואתה יודע מה? אפילו בכיתה ג', יצטרך לעבור שני אוטובוסים בתוך ירושלים בזמן מלחמה ועם כל מה שקורה מסביב

יוסף טייב:  לא בזמן רגיל, בוודאי לא בזמן מלחמה

יוסף טייב:       אבל לבוא ולהגיד לי שהרשות צריכה להכיר בו, בסוף אנחנו מכירים את חילוקי הדעות

יוסף טייב:  ויש גם יישובים שלא רוצים להגיש

יוסף טייב:  אם שמענו את זה ממגדל העמק ושומעים את זה מקריית יערים

יוסף טייב:  ויכול להיות שישנן עוד הרבה רשויות שאנחנו לא נחשפנו אליהם והפניות לא הגיעו ויכול להיות שיגיעו בעקבות הדיון עוד ועוד פניות של ראשי ערים שלא רוצים לגשת לוועדת חריגים

יוסף טייב:  לא משנה, מכל סיבה שהיא: פוליטית או לא פוליטית, השקפתית

יוסף טייב:  השאלה היא האם משרד החינוך, אולי דרך משרד הפנים, יכול לחייב את הרשות להגיש בצורה כזו או אחרת, או שמשרד הפנים יגיש בשבילו

יוסף טייב:  לא יתכן שרשות תוכל להתעלל בהורים ולא להגיש, כי אני לא שומע איזה שהיא התנגדות למשרד

יוסף טייב:  המשרד אומר אין בעיה, בואו, תבואו עם הבקשה, אני אעשה את מרב המאמצים

יוסף טייב:  אני רוצה לתת את הפתרון להורים

יוסף טייב:  אבל הרשות לא מוכנה

תמי סלע: לפחות לפעול אקטיבית

תמי סלע:  הוועדה היא ועדה של המשרד, הוא יכול לכנס אותה

תמי סלע:  זה קצת להיתלות, נכון שההליך הרגיל זה שתהיה בקשה

תמי סלע:  אבל אם מבינים שיש בעיה והבקשה לא מוגשת, בסוף נפגעת זכותם של ההורים

שמעון אבני: תמי, אני מציע שאנחנו נפנה לרשות בצורה מסודרת, גם מנהל המחוז החרדי שהוא בקשר הרבה יותר הדוק איתם ממני

שמעון אבני:  ונפעיל את הלחץ כדי לבדוק

יוסף טייב: דרך אגב, זה לא רק קריית יערים, זה גם מגדל העמק

יוסף טייב:  הנושא של מגדל העמק

שמעון אבני: אני אומר, מגדל העמק

יוסף טייב: זה קצת שונה, בסדר

איתמר קהא לוי: הסיפור קיים גם בראשון, רחובות, יהוד, לוד

איתמר קהא לוי:  יש עוד כמה מקומות שאין שם ממ"חים והסיפור הזה קיים

איתמר קהא לוי:  חה"כ דוידסון מכיר קצת מקרוב את הסיפורים

יוסף טייב: אז איתמר, אני מציע קודם כל שתעביר את המקרים האלה גם לוועדה, בסדר? כוועדה אנחנו בפניות הציבור אנחנו מתמחים ואם צריך לכנס דיון לנושאים אנחנו מכנסים וזו הסיבה שכינסנו

יוסף טייב:  הגיעו פניות ממגל העמק, משדרות, קריית יערים ועוד ולכן אנחנו מתכנסים פה

דוד אזולאי: שמעון, במידה ואתה פונה לרשות וזה לא מתקדם, מה אתה מציע לנו לעשות?     

שמעון אבני: לא יודע

יוסף טייב: זה אני אגיד

שמעון אבני: זה צריך חוות דעת של ייעוץ משפטי

שמעון אבני:  אני אין לי כלים, אין לי סנקציות על רשויות

קריאה: שי, אין לנו חוות דעת של היועמ"שית של המחוז בנושא?     

שי קלדרון: לא צריך חוות דעת של יועמ"שית

שי קלדרון:  ברגע שהרשות מבינה, אנחנו ננהל איתה שיח אם צריך, שזה הממ"ח הקרוב למקום מגוריהם, אני מניסיוני ומתפקידי הקודם, הייתי מפקח ארצי של הממ"ח, מכיר את זה מעשרות רשויות

שי קלדרון:  רוב הרשויות שמתנגדות זה מחוסר הבנה ולאו דווקא פוליטי

שי קלדרון:  כי יש איזה מחשבה שזה מתויג כאילו זה חרדי, אז זה מוכר שאינו רשמי

שי קלדרון:  שיח פשוט עם ראש העיר, ראש מנהל החינוך, שיבין שהוא צריך לפנות למחוז הגיאוגרפי בבקשת הסעים עבור ילדים שלומדים בממ"ח הקרוב למקום מגוריהם, זה עשוי לעזור

שי קלדרון:  ואם צריך תפנה אליי אישית

איתמר קהא לוי: כי אצלנו הסאגה הזאת כבר שלוש שנים

איתמר קהא לוי:  הם רואים את חוזר המנכ"ל, הם יודעים בדיוק את הנתונים

יוסף טייב: בסדר איתמר, נכנסתי לעובי הקורה ואנחנו נהיה בקשר

יוסף טייב:      אחרונת הדוברים, שלהבת בנדל, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה

שלהבת בנדל: בוקר טוב לכולם

שלהבת בנדל:  אני שלהבת, נציגת מועצת תלמידים והנוער הארצית

שלהבת בנדל:  באתי לייצג יותר את התלמידים שנפגעו מחוסר הסעות בזמן, במיוחד בזמן מלחמה

שלהבת בנדל:  אחרי שפרצה מלחמת "חרבות ברזל" אז הרבה הסעות הפסיקו להגיע לבתי הספר

שלהבת בנדל:  הייתה תקופה ארוכה שלא היה הסעות לבתי הספר

שלהבת בנדל:  ובעקבות זה תלמידים צריכים לנסוע בתחבורה ציבורית, עם הורים, לבתי הספר או היו צריכים למצוא חלופות אחרות

שלהבת בנדל:  והרבה תלמידים חוששים להשתמש בתחבורה ציבורית

שלהבת בנדל:  חוששים להגיע לבתי הספר ללא הסעות מסודרות של בית הספר

שלהבת בנדל:  גם בגלל שתחבורה ציבורית זה יותר זמן בעצם, אתה נמצא יותר זמן בדרך

שלהבת בנדל:  זה לא ישיר מתחנה קרובה לבית לבית הספר ישירות למקום המאורגן של ההסעות

שלהבת בנדל:  וגם אין שם מרחב מוגן

שלהבת בנדל:  זה לוקח יותר זמן, לוקח יותר זמן להגיע לבית ספר

שלהבת בנדל:  וגם יש הרבה הורים שחוששים לשלוח את הילדים שלהם לבית ספר בתחבורה ציבורית במקום בהסעות מאורגנות של בית הספר

שלהבת בנדל:       דבר נוסף, תלמידים שנרשמו להסעות כנראה צריכים אותם

שלהבת בנדל:  גרים רחוק מספיק כדי שהם יצטרכו לשלם על הסעה מיוחדת לבית הספר במקום לקחת תחבורה ציבורית

שלהבת בנדל:  אז אם תלמיד נרשם אליה הוא כנראה צריך אותה

שלהבת בנדל:  וכנראה תחבורה ציבורית לא נוחה להגיע לבית הספר, יותר מקו אחד, שניים, לוקח לפעמים הרבה זמן להגיע

שלהבת בנדל:  הורים לא יכולים לקחת לבית הספר

שלהבת בנדל:  וברגע שאין את ההסעות זה פשוט או חשש לתלמידים לנסוע לבד לבית הספר, לפספס יום לימודים, לפספס עוד חומר, להשלים לבד את זה אחר כך בבית, כי ממשיכים בחומר

שלהבת בנדל:  זהו, תודה

יוסף טייב: טוב, תודה רבה

יוסף טייב:  אני רוצה לסכם

יוסף טייב:       קודם כל הוועדה מודה לכלל המשתתפים בדיון: הורי התלמידים; חברי כנסת; עובדים של המשרד

יוסף טייב:  שמעון, תודה שטרחת להגיע למרות תפקידך החשוב במילואים והמשמעותי

יוסף טייב:  הוועדה שולחת תנחומים למשפחות הנופלים

יוסף טייב:  מקווה ומתפללת לשיבתם לשלום במהרה של כל החטופים והחיילים

יוסף טייב:      כפי שאמרתי בתחילת הדיון, כל הילדים שווים מכלל המגזרים, בכל סוגי הפיקוח

יוסף טייב:  כולם זכאים לאותן זכויות בהסעות וביתר שירותי החינוך

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לפנות במיידי ליישובים בהם ראשי הערים המקומיות לא מוכנים לפנות לוועדת החריגים בבקשה למימון הסעות

יוסף טייב:  למרות שהתרשמותי ואני חושב שגם היועצת המשפטית לוועדה, אני חושב שבמקרה וביישוב אין בית ספר ממלכתי, מבחינתי חובת הדין היא שעל היישוב לשלם את מלוא ההסעות

יוסף טייב:  יכול להיות שקיים עדיין חילוקי דעות בנושא הזה מול יועצים משפטיים של הרשות

יוסף טייב:  שמענו גם את השלטון המקומי

יוסף טייב:  אבל דעתי לפחות כיו"ר ועדה שעל הרשות לממן על פי דין את כלל ההסעות במלואן, יחד עם המשרד

יוסף טייב:      הוועדה קוראת למשרד החינוך למצוא פתרונות הסעה נדרשים לכל התלמידים הזכאים שטרם נמצא להם פתרון וכן לממן אותם; על המשרד לדווח לוועדה על הפתרונות האלו תוך שבועיים מהיום; שמעון, אם תוכל להחזיר תשובות כמה שיותר מהר

יוסף טייב:  אם אפשר לפני ה-8

יוסף טייב: 1

יוסף טייב: 24 לגבי הנושא של ילדי הבדואים

יוסף טייב:       ברשותכם, אני נועל את הדיון