ועדת החוץ והביטחון, כנסת 25, פרוטוקול מספר 112, 2023-12-11 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני פותח את ישיבת ועדת חוץ וביטחון

יולי יואל אדלשטיין:  הנושא שלנו הוא מענה ליישובי קו העימות בצפון שלא פונו

יולי יואל אדלשטיין:  אני קודם כול רוצה להתנצל בפני המוזמנים, התושבים, ראשי הרשויות

יולי יואל אדלשטיין:  הדיון הקודם בהשתתפות ראש הממשלה התארך, ולכן גלשנו קצת עם הישיבה הזאת, אז עמכם הסליחה

יולי יואל אדלשטיין:  אני מבין שכולם עם סדר-יום עמוס, אז אנחנו נשתדל אולי, מבלי לפגוע ודאי בנושא, קצת לתמצת כמה שאפשר את מהלך הישיבה

יולי יואל אדלשטיין:       יש לנו משרדי ממשלה רלוונטיים שתכף יציגו, אבל קיבלתי בקשה מאחד מראשי המועצות, שמעון גואטה, לומר כמה מילים

יולי יואל אדלשטיין:  אני מבין שאתה צריך לפרוש לאיזה אירוע

ששון גואטה: עם אלוף הפיקוד

ששון גואטה:  יש אירוע

יולי יואל אדלשטיין: בסדר

יולי יואל אדלשטיין:  נתחשב בזה

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אדוני

ששון גואטה: אני יכול לדבר?     

יולי יואל אדלשטיין: כן

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה

ששון גואטה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי הרשויות שפה, נציגים, אנשי הצבא, אני קודם אתן לדוגמה את המועצה האזורית מעלה יוסף

ששון גואטה:  מועצה אזורית מעלה יוסף כוללת 22 יישובים, מתוכם שישה יישובים צמודי גדר; עוד 14 יישובים בקו העימות, מתוכם עוד שבעה יישובים עד 4, עוד יישוב אחד 5; ושני יישובים שהם יישובי עורף

ששון גואטה:       בהחלטת הממשלה הוחלט שעד 5 מפנים את התושבים

ששון גואטה:  התושבים התכוננו לזה, ובסוף פינו רק עד 3

ששון גואטה: 5 ק"מ

ששון גואטה:  כל אחד יכול לבוא ולראות את מי שחי היום ביישובים האלה חוץ ממה שמקבלים

ששון גואטה:  היום, למשל ביישוב שלא פונה – הבוקר הייתי שם – נחתו קטיושות

ששון גואטה:  חוץ מזה, כל היציאות של הצבא שלנו הן מאותם יישובים

ששון גואטה:  אי-אפשר לנהל שגרת חיים

ששון גואטה:  אני אומר לכם, הייתי בשבת באחד היישובים של 5, לא יכולנו אפילו לקדש

ששון גואטה:  איך ילדים יכולים לנהל סדרת חיים? לא קיבלו שיפוי

ששון גואטה:  אני גם לא יכול לתת להם שיפוי בארנונה

ששון גואטה:  חינוך אי-אפשר לנהל

ששון גואטה:  הורים לא יכולים ללכת לעבודה כי אין מערכות חינוך גם עד 9

ששון גואטה:  אין מערכות חינוך

ששון גואטה:  היום החלטנו סוף-סוף לתת להם אולי עוד שעתיים

ששון גואטה:  פתאום לא יכולים ללמוד היום

ששון גואטה:  אפילו עד מעלות לא יכולים ללמוד היום, גם כל 9

ששון גואטה:      כל הדברים האלה לא יכולים להיות

ששון גואטה:  זה גורם כעס

ששון גואטה:  אי-אפשר לחיות באותם יישובים, אני אומר לכם

ששון גואטה:  יש פינוי, אין פינוי, יש שיפוי, אבל היישובים האלה מתפנים בעצמם

ששון גואטה:  אני יכול להראות לך את יישוב עבדון

ששון גואטה:  תבוא, תראה בסיס צבאי

ששון גואטה:  אתה רואה שאין שם לא גן ולא מעון ולא כלום

ששון גואטה:  רוב היישובים מממנים מהכסף שלהם, כבוד היושב-ראש

ששון גואטה:  מצד שני, אני לא יכול לשפות אותם לא בארנונה, לא בכלום

ששון גואטה:  כל הדברים האלה צריכים לבוא לסדר ולתת לאנשים

ששון גואטה:  אנחנו לא יודעים כמה זמן זה יימשך

ששון גואטה:  אף אחד לא יודע, אף איש צבא

ששון גואטה:       אנחנו לא יודעים מה המעמד שלנו בצפון

ששון גואטה:  יש הכרזה בדרום שאמרו: אנחנו מחסלים את חמאס

ששון גואטה:  אנחנו נחזיר את השבויים

ששון גואטה:  בצפון ישבנו עם הרמטכ"ל, ישבנו עם ראש הממשלה, ישבנו בשבוע שעבר עם שר הביטחון, אף אחד לא אומר מה המתווה שיש לצפון – חיזבאללה יזיז אותו, לא יזיז אותו

ששון גואטה:  לא יודעים מה יהיה שם, לא יודעים כמה זמן זה ייקח

ששון גואטה:  כבר מנסים לסדר לנו מקומות של קבע

ששון גואטה:  אבל צריך לבוא ולתת לצפון לפחות את היישובים האלה עד 5 כמו החלטת הממשלה, כבוד היושב-ראש

ששון גואטה:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה, שמעון

יולי יואל אדלשטיין:  עמית, אתה רוצה לדבר בשלב זה?     

עמית סופר: כן

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה

יולי יואל אדלשטיין:  כל דובר שאני נותן לו זכות, שיציג את עצמו לפרוטוקול

עמית סופר: צוהריים טובים

עמית סופר:  תודה, אדוני היושב-ראש

עמית סופר:  אני חושב שלהעלות את הנושא הזה על קדמת הבמה - - -      

יולי יואל אדלשטיין: עמית, תגיד לפרוטוקול מי אתה

עמית סופר: אני ראש המועצה האזורית מרום הגליל

עמית סופר:  מועצה שמונה 24 יישובים

עמית סופר:  כ-11 יישובים מהם הם יישובי קו העימות

עמית סופר:  שני יישובים שפונו בפועל הם דוב"ב ואביבים

עמית סופר:       אדוני היושב-ראש, צריך לומר, במועצה אזורית מרום הגליל נכון שתשומת הלב הציבורית מופנית כרגע היום לחזית הדרומית

עמית סופר:  אבל הלכה למעשה באזורנו, בחזית הצפון, מתנהלת מלחמה של ממש

עמית סופר:  מה שקורה ביישובים זה שדה מלחמה

עמית סופר:  צריך להבין, סוללות במרחק של 100 מטר ו-50 מטר ממגורי אדם

עמית סופר:  אתמול הייתי בסיור באחד היישובים

עמית סופר:  אחת האימהות הכניסה אותי לבית והראתה לי את האוזניות שהילדים שלה ישנים איתן, ישנים עם אוזניות על הראש

עמית סופר:  אדוני היושב-ראש, הדי פיצוצים מבוקר עד ערב

עמית סופר:  אדוני היושב-ראש, במדידה שעשינו 190 דציבלים

עמית סופר:  אי-אפשר לקיים שגרת יום-יום

עמית סופר:      יותר מזה

עמית סופר:  הזכיר פה חברי את הנושא של מערכות החינוך

עמית סופר:  היכולת שלנו לקיים מערכות חינוך היא רק במרחבים מוגנים

עמית סופר:  וממילא כשאתה מקיים מעון או גן במקלט של 3X3, כמה אתה יכול להחזיק ילדים? לכל היותר שלוש שעות

עמית סופר:  אז מה עושות המשפחות? נאלצות להישאר בבתים, כי הן לא יכולות לצאת ליום העבודה שלהן

עמית סופר:  הצירים למקום העבודה הם צירים מאוימים, עם חסימות לעיתים תכופות

עמית סופר:       אדוני היושב-ראש, מילא היה מדובר פה על שבוע-שבועיים

עמית סופר:  אנחנו מדברים פה על למעלה מ-60 יום

עמית סופר:  זאת השגרה של התושבים שלנו בקווי העימות

עמית סופר:  התחושה שלנו היא שמישהו שכח אותנו מאחור

עמית סופר:  התחושה שלנו היא שהתושבים שלנו שקופים

עמית סופר:  אף אחד לא רואה אותם

עמית סופר:  אנחנו מעלים את זה בכל דיון

עמית סופר:  הייתה לי שיחה עם שר הביטחון, הייתה לי שיחה גם עם משרד האוצר, וכל אחד מגלגל אחד לשני

עמית סופר:  צריך להבין, ישנם פה תושבים שמתנהלים פה ללא שגרה, מבוקר עד ערב הדי פיצוצים

עמית סופר:  זאת השגרה שלהם

עמית סופר:       אנחנו מצפים פה, אדוני היושב-ראש, לא יודע לאיזה פתרון – שיפוי, פינוי, פיצוי

עמית סופר:  תחשבו על איזו מתכונת

עמית סופר:  ישנם תושבים שידם משגת, אז הם מפנים את עצמם

עמית סופר:  לצערי, יש הרבה תושבים שאין להם את היכולת הכלכלית והם נשארים בבתים ולא הולכים למקום עבודה, כי הם נאלצים להישאר עם הילדים שלהם בבתים, וזאת שגרת היום-יום שלנו

עמית סופר:  אני מבקש, אדוני היושב-ראש, למצוא את הפתרון הנכון עבור התושבים האלה, כדי לתת להם את המענה

עמית סופר:       מעבר לזה, ישנם - - -      

מאיר כהן: מה הפתרון הנכון לדעתכם, ראשי הרשויות? מה אתם החלטתם? מה אתם מציעים?      

עמית סופר: הפתרון הוא לייצר אפילו שיפוי דיפרנציאלי – לתושבים מ-2-0, 4-2 שיפוי כזה, ליישובים מ-9-5 פיצוי כזה

עמית סופר:  אבל לאפשר להם

עמית סופר:       אתמול בבוקר הגיע אליי חולה פוסט-טראומה בצרחות

עמית סופר:  הוא מתכווץ ואומר לי: עמית, מבוקר עד ערב, אני כבר לא יכול להתמודד עם הפיצוצים האלה

עמית סופר:  הוא מתאר לי את החרדה של הילדים

עמית סופר:  אנחנו נצטרך אחר כך לתת טיפול שיעלה לנו הון עתק רק כדי לטפל בחרדות של הילדים שנמצאים מבוקר עד ערב עם הדי הפיצוצים

עמית סופר:  190 דציבלים

עמית סופר:  אנחנו מדדנו את זה

עמית סופר:  100 מטר סוללת תותחים

עמית סופר:  זה בלתי נתפס

עמית סופר:  ועם האסקלציה בצפון התדירות של הפיצוצים הולכת ועולה

עמית סופר:  זה לא נורמלי

עמית סופר:  צריך להבין

עמית סופר:  מישהו פה צריך לשים את הדברים בקדמת הבמה, ואני משמיע פה את הזעקה של התושבים

עמית סופר:  לפני שבוע התפרצה אליי למשרד אימא, צורחת אליי ואומרת לי: עמית, ארבעה לילות אני לא מסוגלת לישון

עמית סופר:  העיניים שלה אדומות, בוכה בלי סוף

עמית סופר:  היא אומרת: הילדים שלי בחרדות, מכל פיצוץ הם קופצים

עמית סופר:       אנחנו משמיעים את הדברים, אבל אני חוזר למה שאמרתי בפתח הדברים, התחושה היא שיש תושבים שקופים בקו העימות

עמית סופר:  אף אחד לא מתייחס אליהם

עמית סופר:  קיבלו את ההחלטה של 2-0, 3-0, ובזה הסתיים

עמית סופר:  מפה השיח מתגלגל ממשרד האוצר למשרד הביטחון, לפצ"ן

עמית סופר:  אני מבין שיש שיקולים

עמית סופר:  הפצ"ן אומר: השיקולים שלי הם פריזמה צבאית, אם זה מפריע לי בתפקוד הצבאי אני מפנה

עמית סופר:  מה שלא מפריע לי במונח הצבאי, מבחינתי תפנו לחוסן האזרחי

עמית סופר:  אז מי מסתכל על הצד האזרחי?      תבינו, גם החוסן של התושבים כבר נפגע

עמית סופר:  אנחנו הולכים אולי לתקופה יותר ממושכת

עמית סופר:  את האמון ואת החוסן אתם שוחקים

עמית סופר:  אלה אוכלוסיות שעמדו שנים בגבולה הצפוני של מדינת ישראל, ועם הרבה חוסן

עמית סופר:  אנשים שעברו דבר וחצי בחיים

עמית סופר:  מי שמכיר את דוב"ב ואביבים ומכיר את היישובים שם בגזרה, הם עברו המון

עמית סופר:  אבל אי-אפשר לשחוק אותם

עמית סופר:  כבר חודשיים ישנם תושבים שנמצאים שם ללא מענה, בכל ההיבטים – בהיבטים החינוכיים, הרווחתיים, אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים

עמית סופר:  אני צריך להתחנן למשרדים כדי להעביר חולה עם צרכים מיוחדים שיינתן לו מענה כי אין לו ממ"דים? את הפער של החוסן לגבי הממ"דים אנחנו כבר גילינו

עמית סופר:  אז איך מתמודדים עם הפער הזה? לפחות לאפשר להם לפנות את האוכלוסייה עם הצרכים המיוחדים, את חולה הפוסט-טראומה, את האנשים האלה, ולסייע בעניין הזה

עמית סופר:       אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אני משמיע פה את הזעקה של התושבים על מנת שבסופו של דבר תמצאו את המענה – סוג של מענק, פיצוי, לאפשר להם

עמית סופר:  ענף התיירות שממנו הם התפרנסו הושבת לגמרי

עמית סופר:  יישובים מסוימים שנמצאים ב-9 ק"מ אפילו לא נכנסו למתווה של פיצוי, עם הכנסה שירדה מ-100% ל-0%

עמית סופר:  אגב, זה לא רק קו עימות

עמית סופר:  יש יישובים עם 11 ו-12 ק"מ

עמית סופר:  לפי דעתי, ענף התיירות צריך לקבל מענה לא רק ליישובי קו העימות אלא לכלל היישובים

עמית סופר:  היישובים נפגעו ממש ללא הכנסה

עמית סופר:  צריך להבין שאין להם הכנסה, הדי פיצוצים

עמית סופר:  זאת שגרת היום-יום

עמית סופר:  תודה רבה, אדוני היושב-ראש

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש המועצה

אלון שוסטר: היו"ר, יש את ראש מועצת גליל עליון

יולי יואל אדלשטיין:  הוא הבא בתור

יולי יואל אדלשטיין:  אני אומר לטובת המשתתפים כאן בחדר, יש מספר נציגים שביקשו לעלות בזום

יולי יואל אדלשטיין:  גיורא זלץ, ראש מועצת גליל עליון, בבקשה

גיורא זלץ: צוהריים טובים, תודה רבה על הדיון החשוב הזה

גיורא זלץ:  אני מצטרף לכל הדברים שאמרו קודמיי

גיורא זלץ:  אני רוצה רגע לציין את העובדות כפי שהן היו, כי זה חשוב להבין את כל האירוע

גיורא זלץ:  ב-8 באוקטובר, יום ראשון למוחרת השבת הנוראית הזאת, אנחנו עשינו כאן במועצה הערכת מצב בהתאם לסיכון של חיי התושבים, בהתאם לסיכון של חיזבאללה, שאף אחד לא ידע אם הוא כן או לא יצטרף למערכה

גיורא זלץ:  אחרי שראינו מה היה בשבת, אני, גיורא זלץ – ששני הוריי ניצולי שואה והקימו את קיבוץ להבות הבשן ב-1945, 100 מטר מהגבול – קצין בכיר במילואים, אני המלצתי לתושבים שמי שאינו נחוץ שיצא מהיישוב שלו

גיורא זלץ:  זאת ההחלטה האישית הקשה ביותר שקיבלתי בחיים

גיורא זלץ:  עשיתי את זה ביום ראשון ב-8 באוקטובר

גיורא זלץ:      חשוב לי לציין שהצבא בפיקוד צפון, האנשים הבכירים ביותר לא רצו לקחת אחריות, וביקשו ממני לפנות את מי שאינו נחוץ כי אף אחד לא ידע מה חיזבאללה יעשה

גיורא זלץ:  זה היה ב-8 באוקטובר

גיורא זלץ:  כ-17,000 – 17,000 – מתושבי המועצה האזורית גליל עליון מתוך 23,000 תושבים עזבו בשבוע הראשון

גיורא זלץ:       ממשלת ישראל רק ב-16 באוקטובר, שבוע ומשהו אחרי זה, אישרה פינוי מתשעה יישובים, משום שהיא הקימה, ממשלת ישראל, רצועת ביטחון בתוך מדינת ישראל, ולכן ביקשה מתשעה יישובים שקרובים לגבול להתפנות

גיורא זלץ:  ב-25 באוקטובר, עוד שבוע אחרי זה, היא הוסיפה עוד חמישה יישובים מהמועצה האזורית גליל עליון וגם ממקומות אחרים, עד 3

גיורא זלץ: 5 ק"מ מהגבול, כי היא הרחיבה את רצועת הביטחון בתוך מדינת ישראל

גיורא זלץ:  המדינה לא פינתה אותנו, לא אישרה את הפינוי, בשל הסיכון לחיים שלנו או בשל הערכת המצב, אלא רק בשביל לייצר את רצועת הביטחון, לאפשר לצבא לפעול מתוך וליד היישובים שלנו עם טנקים, נגמ"שים, עם ארטילריה, שיורים מתוך וליד היישובים

גיורא זלץ:  זה היה ב-25 באוקטובר

גיורא זלץ:       עכשיו, מה קורה כרגע? מה התמונה כרגע? וזה מה שחשוב להבין

גיורא זלץ:  היום, עשרה שבועות אחרי שהמלחמה הזאת התחילה, יש כ-12,000 תושבים מהגליל העליון שהתפנו מביתם; כ-6,000 בערך מפונים על ידי המדינה ובמימונה; וכ-6,000 תושבים כבר עשרה שבועות מחוץ לבתיהם, העסקים שלהם סגורים, הם משלמים ארנונה לבית שלהם ומשלמים גם שכירות במקום שבו הם נמצאים, והרשויות הקולטות ששם הם נמצאים לא חייבות לקבל אותם למערכת החינוך

גיורא זלץ:  זה מצב שהוא בלתי אפשרי

גיורא זלץ:       עכשיו אני גם אספר לכם איך נראה לחיות כאן, בגליל העליון, בתוך רצועת הביטחון הזאת, שרוחבה כ-10 ק"מ והצבא נוכח בה, כפי שאמרתי

גיורא זלץ:  בשטח שלנו, ברצועת הביטחון של ישראל, בגליל העליון, לחצי מהתושבים אין ממ"דים; כל בתי הילדים ללא מיגון; בתי ספר סגורים, גם כי חסר מיגון וגם כי אסור להסיע; וההנחיה של פיקוד העורף היא להיות ולשהות קרוב למרחב מוגן ולקיים פעילות רק בתוך מרחב מוגן

גיורא זלץ:  זאת אומרת, אין לנו בתי ספר, אין לנו בתי ילדים, אין לנו שום דבר, אלא אם עושים את זה בתוך מקלטים

גיורא זלץ:  וזה מה שעושים כבר עשרה שבועות

גיורא זלץ:       זאת אומרת, בתי ילדים, תינוקות ופעוטות בגיל שנתיים-שלוש, ילדים בגן ותלמידי בתי הספר שלנו יסודי ותיכון, לומדים ביישובים שלהם עם המורים שמגיעים ליישובים שלהם בתוך מקלט מרחב מוגן

גיורא זלץ:  דרך אגב, אנחנו והקיבוצים השקענו הרבה מאוד כסף בשביל להכשיר אותו

גיורא זלץ:  אבל אי-אפשר לקיים לכולם כל הזמן את הפעילות הזאת

גיורא זלץ:  לכן, גם הפעילות שישנה שעתיים, שלוש או ארבע שעות ביום במקרה הטוב, ההורים גם אם הם רוצים לעבוד מהבית ולעבוד מרחוק, הם לא יכולים כי הילדים שם

גיורא זלץ:  כל הזמן, כל יום, כל היום יש ירי בכל המרחב הזה גם של צה"ל וגם של חיזבאללה

גיורא זלץ:  חיזבאללה יורה נ"ט לטווח של 8 ק"מ

גיורא זלץ:  רוב היישובים שלנו שהמדינה לא פינתה אותם הם גם בתוך 8 הק"מ האלה וגם יכולים לחטוף טילים, מה שקרה למשל בבית הילל בכינון ישיר מהלבנונים

גיורא זלץ:      זאת מציאות בלתי אפשרית

גיורא זלץ:  זה טירוף מערכות מוחלט שהמדינה אומרת לתושבים: תישארו שם ותסדרו

גיורא זלץ:  אני אומר שוב, אין להם איפה להיות ואין להם איך לנהל את חיי השגרה שלהם

גיורא זלץ:  מצד שני, יש מי שכבר בוחר להיות מפונה

גיורא זלץ:  אני המלצתי להם

גיורא זלץ:  אני לוקח על זה אחריות כי אי-אפשר – אני לא רוצה להגיד אי-אפשר, אבל קשה מאוד לחיות כאן כרגע

גיורא זלץ:  אני המלצתי להם להתפנות אז הם התפנו

גיורא זלץ:  הם האמינו לי יותר מאשר הם מאמנים למדינה והתפנו, והם כבר עשרה שבועות מסתובבים בארץ, העסקים שלהם סגורים, ארנונה הם משלמים גם על הבית שלהם וגם על השכירות

גיורא זלץ:  חלקם לא יכולים להתחבר למערכות החינוך והרווחה ברשות שהם נמצאים בה

גיורא זלץ:  זאת מציאות שלא יכולה להיות

גיורא זלץ:       אני יכול להרחיב על הקשיים אבל אני לא רוצה

גיורא זלץ:  אני רוצה לתת תשובה ברורה וקצרה מה צריך לעשות כי זה מה ששאלתם

גיורא זלץ:  זה מאוד פשוט מה שצריך לעשות כרגע

גיורא זלץ:  יש הגדרה אחת לנושא של סיכון חיי אדם ונושא של ביטחון, והיא קו עימות

גיורא זלץ:  קו עימות – זמן התרעה 0

גיורא זלץ:  זאת אומרת, יש אזעקה בדרך כלל אחרי שכבר הטיל נפל, או הכטב"מ או הרחפן או כל מיני דברים אחרים שעכשיו ישנם פה

גיורא זלץ:  לכן זה בכלל לא רלוונטי

גיורא זלץ:  אנחנו נשכבים על הרצפה ומכסים עם הידיים

גיורא זלץ:  זו המשמעות של קו עימות, זמן התרעה 0, ולכן המדינה הגדירה קו עימות

גיורא זלץ:  לכן מדינת ישראל חייבת לכל מי שתושב קו עימות והחליט להתפנות, או התפנה על בסיס האמירה שלי, לתת לו את אותו פיצוי של 500 שקל ליום למבוגר ו-200 שקל לילד מ-8 באוקטובר ועד שהעסק הזה ייגמר

גיורא זלץ:      דבר שני שחייבים לעשות והוא קשור בקשר ישיר לזה הוא כל הנושא של ההטבות הכלכליות, הפטור מארנונה וכל מיני דברים כאלה

גיורא זלץ:  לא יכול להיות שהיום מה שהאוצר אישר למשרד הפנים זה רק פטור, כי אני לא יכול לתת פטור, אני יכול לדחות פטור מארנונה רק למי שמפונה ורק על מגורים

גיורא זלץ:  אנחנו עשרה שבועות פה עם כלכלה עומדת, סגורה, בלי חקלאות, בלי תיירות, בלי עסקים קטנים

גיורא זלץ:  רוב החברות, רוב המפעלים עומדים, ואנחנו ככה חיים כבר עשרה שבועות

גיורא זלץ:  המדינה בנתה רצועת ביטחון בתוך מדינת ישראל – שזה כשלעצמו שערורייה אבל לא ניכנס לזה כרגע

גיורא זלץ:  אבל לצד זה שהיא בנתה רצועת ביטחון בתוך המדינה, הממשלה הסירה את האחריות שלה מאותם 50% תושבים שחיים כרגע ברצועת הביטחון הזאת, וגם מאותם תושבים שהתפנו מרצועת הביטחון

גיורא זלץ:  בגלל שבנו רצועת ביטחון, חלקם הגדול של התושבים האלה לא מקבל מימון ולא מקבל תמיכה

גיורא זלץ:       זה חייב להיפסק ולהיפסק עכשיו

גיורא זלץ:  צריך לשכנע את שר האוצר, שקיבל מכתב משר הביטחון כבר לפני חודש לכבד את ההנחיות שלנו, ראשי הרשויות, ובו נאמר: ראשי רשויות שביקשו מהתושבים שלהם להתפנות, תשפה את התושבים עם אותה תמיכה

גיורא זלץ:  העסק הזה כרגע תקוע אצל שר האוצר ולא מקודם

גיורא זלץ:  אני אומר לכם, כל יום שעובר הוא בעייתי

גיורא זלץ:  אנשים חוזרים ליישובים שלהם כי כבר אין להם כסף, ובטיל הראשון או השני שייפול על משפחה כזאת שחזרה הביתה כי נגמר לה הכסף, מה יגידו? מה אתם תגידו? זה טירוף, זה חוסר אחריות, ואני מאוד מאוד מבקש שתעשו מה שצריך בשביל לשנות ולתקן את זה

גיורא זלץ:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גיורא

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת גואטה, תושב האזור יש לומר, בבקשה

ששון גואטה: אדוני היושב-ראש, אני היום באתי מהאזור

ששון גואטה:  אני היום הייתי בצפון

ששון גואטה:  ישנתי בצפון לילה במושב יערה, וגם אתמול ביקרתי כל מיני חברים

ששון גואטה:  אני מדבר בקצרה כדי שתהיה אפשרות לכולם לדבר

ששון גואטה:  אתם צריכים להבין, המצב של היישובים האלה כמו מושב עבדון סתם לדוגמה, או יישוב מנות או אלקוש, או שאר יישובים במעלה יוסף, הוא לא טוב

ששון גואטה:  הם חיים בתוך מלחמה

ששון גואטה:  הילדים שם חיים בתוך מלחמה

ששון גואטה:      אדוני היושב-ראש, יש נגמ"שים בתוך היישוב, יש לנו סוללות מחוץ ליישוב

ששון גואטה:  הם חיים את המלחמה 24/7

ששון גואטה:  זה לא משנה אם נפתח להם גנים ובתי ספר

ששון גואטה:  אי-אפשר ללמוד ברעשים שיש שם, בבומים

ששון גואטה:  הילדים רואים כל היום חיילים

ששון גואטה:  אני היום עברתי אצלי במשק

ששון גואטה:  אני עובר אצלי היום במשק, אני רואה שיש אצלי יחידה שיושבת במשק, ולא ידעתי בכלל

ששון גואטה:  שלחו לי סרטון אפילו איך הם יורים מתוך המשק שלי

יולי יואל אדלשטיין: לפחות גנבות לא יהיו כרגע

יולי יואל אדלשטיין:  - - - חקלאית לא תתרחש

ששון גואטה: כן, זה מה שבאמת נרגע קצת בתקופה האחרונה

ששון גואטה:  אבל מה שקורה באמת, שזה לא משנה אם נפתח ונאפשר להם, ועוד גנים ועוד בתי ספר וניתן לעסק לעבוד, העסקים לא יעבדו, בבתי הספר אי-אפשר ללמוד בגלל הרעשים שיש, וילדים לא יכולים ללכת לגן

ששון גואטה:  ואתה יודע מה, אני לא יודע אם זה מסוכן או פחות מסוכן מה שקורה, אנחנו פוגעים באוכלוסייה, הם נכנסים לחרדות ממה שקורה שם

ששון גואטה:  אני חושב שבתור כנסת ובתור הממשלה – אני רואה פה שגם הסמנכ"לית הגיעה לפה והיא אחת הטובות – אנחנו צריכים לנסות למצוא פתרון איך אנחנו יכולים באמת לעזור לגליל כדי שנוכל גם להצמיח אותו אחרי זה, לראות איך אנחנו עוזרים לאנשים

ששון גואטה:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת גואטה

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נמשיך עם ראש מועצת פסוטה, עורך דין דכואר

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אדוני

אדגאר דכואר: שלום לכם, אני ראש מועצת פסוטה

אדגאר דכואר:  למי שלא יודע, פסוטה הוא מקום שהמרחק בינו לבין הגבול הוא 3

אדגאר דכואר: 5 ק"מ, 3,510 מטר

אדגאר דכואר:  אנחנו חלק מהחלטת הממשלה 975, אבל בפועל לא ניתן צו פינוי לגבי היישוב, וחלק מהתושבים עזבו את היישוב באופן ספונטני בלי שאני אדרוש מהם, כי ברור לכם שהרשות לא יכולה לממן לא לינה בבית מלון ולא שהייה שם

אדגאר דכואר:  אני לא יכול לקחת על עצמי אחריות ולתת הוראה לתושבים להתפנות

אדגאר דכואר:       הבוקר הזה במיוחד הייתה צפירה בשעה 07:30

אדגאר דכואר:  תכננו בהתחלה לימודים בתוך המקלטים

אדגאר דכואר:  אחרי הצפירה הזאת היו נפילות בינינו לבין מעלות, וגם יירוטים

אדגאר דכואר:  הלימודים התבטלו לחלוטין

אדגאר דכואר:  הרבה אנשים לא הצליחו לצאת מהבתים ולפנות למקום עבודתם

אדגאר דכואר:  כפי שתוארה המציאות פה היא קשה ביתר שאת, ואין צו פינוי למרות שאנחנו בהחלטה 975, אין פיצוי, וגם יהיו לנו בחירות

אדגאר דכואר:  אני באמת לא מצליח להבין את השיקולים

אדגאר דכואר:  הם שיקולים מבצעיים של מערכת הביטחון שלא הורו על פינוי היישוב

אדגאר דכואר:  זה מה שקורה גם ביישובים שכנים כמו אלקוש, כמו מועצה אזורית מעלה יוסף ואבירים שהם סמוכים אליי מצד דרום, אבל כל היישובים מצפון כבר פונו מזמן

אדגאר דכואר:       אני מקבל המון פניות מתושבים, החיים פה משותקים

אדגאר דכואר:  אין לי מענה, אין לי תשובות, ואני ממש חסר אונים

אדגאר דכואר:  אני מבקש קודם כול לשקול מתן צו פינוי גם מהיישובים שנכללו בהחלטת 975 ולא נתנו לגביהם צו פינוי

אדגאר דכואר:  המציאות מחייבת זאת

אדגאר דכואר:  כמו שאמר חבר הכנסת גואטה, מי ששוהה כאן – אנחנו עוד יותר צפונה מעבדון ועוד יותר קרובים מאלקוש – רואה שהחיים בלתי נסבלים

אדגאר דכואר:  לחילופין צריך לאפשר פיצוי לתושבים שיתפנו או שהתפנו באופן עצמאי, וזאת ללא דיחוי

אדגאר דכואר:  החיים כאן פשוט בלתי נסבלים

אדגאר דכואר:  תודה לכם

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש מועצת פסוטה

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת קרויזר, בבקשה

יצחק קרויזר: תודה, אדוני היושב-ראש

יצחק קרויזר:  אני אדבר בקצרה

יצחק קרויזר:  מתנצל בפני מי שעקפתי בתור

יצחק קרויזר:  לצערי אתמול קיבלתי בשורה על חבר שנהרג ברצועת עזה, והלוויה שלו תכף בהר הרצל

יולי יואל אדלשטיין: משתתפים בצערו כולנו

יצחק קרויזר: תודה רבה

יצחק קרויזר:  אני אדבר גם בקצרה כי אני חושב שחשוב מאוד לשמוע את ראשי הרשויות ואת התושבים שנמצאים שם, כדי שאנחנו כאן בכנסת נבין באיזו מציאות הם חיים ונמצאים כרגע

יצחק קרויזר:  בכובע השני שלי אני גם נמצא במילואים מהשבת השחורה בחזית הצפונית

יצחק קרויזר:  צריך להפנים כאן בכנסת ובמשרדי הממשלה שהצפון במלחמה, על כל מה שמשתמע מכך, גם מנזקי הלחימה של הירי של חיזבאללה וגם מהנזקים שלנו בירי התגובה

יצחק קרויזר:  אין שם מציאות של חיים, על כל קווי הק"מ

יצחק קרויזר:  לכן, גם מי שנאלץ להישאר שם, כי מדינת ישראל החליטה שהוא צריך להישאר והוא לא נכנס לתוך המתווים האלו, אין לו שם שום שגרת חיים

יצחק קרויזר:       רק בשבוע שעבר אייל אוזן, חקלאי מגשר הזיו, עלה למטעים שלו ונהרג מפגיעת נ"ט

יצחק קרויזר:  לצערי, הגעתי לשם ממש לא אחרי הרבה זמן

יצחק קרויזר:  הצוות שלי הגיע לשם מייד כשהוא נהרג ופינה אותו משם

יצחק קרויזר:  יש שם מציאות לחימה

יצחק קרויזר:  התושבים שם נמצאים במלחמה

יצחק קרויזר:  לכן, אדוני היושב-ראש, מוטל עלינו לעשות את כל מה שניתן ויכולים לעשות, כמו שנעשה בעוטף עזה, כמו שנעשה ליישובים שיותר צמודים לגדר בצפון, גם להרחיב את ההטבות, את הפיצויים ואת היכולת שיש לנו כממשלה לסייע להם

יצחק קרויזר:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  כמו שאמרתי, משתתפים בצער משפחתו של חברך, כמו אצל שאר הנופלים, וההלוויות של היום ובכלל

יצחק קרויזר: תודה

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את חבר הכנסת עמית הלוי

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש

עמית הלוי:  אני רוצה להתייחס רק למרכיב הראשון, למרות שכל המרכיבים פה הם ראויים

עמית הלוי:  אין ספק שבצפון יש מלחמה, לא חשוב כל הגדרות העצימות

עמית הלוי:  ההגדרות הללו פחות רלוונטיות לתושבים כמו ששמענו פה את ראשי המועצה

עמית הלוי:  אני רוצה להתייחס ולקבל תשובות מנציגי צה"ל לעניין שהוזכר עכשיו גם על ידי חבר הכנסת קרויזר

עמית הלוי:  כלומר, האם מבחינת צה"ל אייל אוזן היה צריך ללכת לגשר הזיו? לא היה אמור ללכת? אני מדבר על המקומות המטווחים ממש כמו מנרה

עמית הלוי:  אנחנו מכירים את הטיווחים

עמית הלוי:  כלומר, זה לא שיש מצב שהיום כמה ק"מ בתוך לבנון האזור ריק

עמית הלוי:  הוא לא ריק

עמית הלוי:  רואים את זה כל יום

עמית הלוי:  מי שעוקב אחרי הסרטונים של חיזבאללה יכול לראות את כמות הסרטונים בשבוע של ירי מדויק לתוך בתים ולתוך מבנים

עמית הלוי:      לכן, השאלה היא מה המדיניות מבחינת צה"ל באזורים האלו? האם חקלאים צריכים להיות שם? האם אנשים צריכים להיות שם? האם חברי כיתות כוננות צריכים להיות שם? ואם כן, עם איזה סטנדרט, של אפודים ושל נשק?      

יצחק קרויזר: חבר הכנסת הלוי, רק הערה קטנה לגבי מה שאתה אומר

יצחק קרויזר:  מגשר הזיו הוא עלה למטעים שלו שנמצאים באזור מתת

עמית הלוי: כן, כן, כן

יצחק קרויזר: אם הוא לא יגיע למטעים שלו, כשהמלחמה תיגמר לא תהיה לו פרנסה יותר, לא יהיו לו יותר מטעים

עמית הלוי: כן, כן, כן

עמית הלוי:  חשבתי דוב"ב, זה היה באזור נטועה

עמית הלוי:  כן, מצוין

עמית הלוי:  האם הוא צריך ללכת או לא צריך ללכת? אם הוא לא צריך ללכת, אז כמו שאמר פה ראש המועצה צריך לשפות אותו

עמית הלוי:  אם הוא צריך ללכת מבחינת המדיניות, אז באילו סטנדרטים הוא אמור ללכת? אני אומר את זה גם לגבי ההגנה באילו מקומות אפשר, וגם לגבי העובדה שיחידות וכלים של צה"ל פועלים בתוך היישובים, מה המדיניות של צה"ל?      מהסרטים שראיתי, במנרה יצטרכו כמה עשרות מיליונים רק כדי לשפץ את הכבישים, הטנקים שם והמקומות

עמית הלוי:  מבחינת צה"ל מה ההתנהלות ביישובים האלה? האם יש איזה סטנדרט בהקשר הזה לשמור על ההיבטים האזרחיים האלו?      

יולי יואל אדלשטיין: תודה, עמית

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נשמע את התנועה הקיבוצית

יולי יואל אדלשטיין:  פנינה איזנברג, בבקשה

פנינה איזנברג בורנשטיין: שלום, אני מנהלת קהילה של קיבוץ כפר סאלד בגליל העליון, 5

פנינה איזנברג בורנשטיין: 5 ק"מ מהגבול

פנינה איזנברג בורנשטיין:  500 מטר מפרידים בינינו לבין תוכנית השיפוי, פיצוי, פינוי, איך שתקראו לזה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  שום דבר לא מפריד בינינו לבין הארטילריה, לבין הטילים וכל מה שקודמיי אמרו פה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אני לא רוצה לחזור על זה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  גיורא היטיב לתאר את המציאות שבה אנחנו חיים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד

פנינה איזנברג בורנשטיין:  היכולת שלכם היום לעצור את הפארסה הזאת היא בידיים שלכם

פנינה איזנברג בורנשטיין:  תעצרו את מחול השדים הזה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  הילדים שלנו, המשפחות שלנו, נמצאים תחת אש גם אם היא בעצימות כזאת או אחרת, בוקר, צוהריים וערב

פנינה איזנברג בורנשטיין:  הצירים אלינו סגורים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  עיר המחוז שלנו פונתה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו מובלעת בתוך הסיפור הזה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו לא זכאים כרגע לכלום

פנינה איזנברג בורנשטיין:  שום דבר

פנינה איזנברג בורנשטיין:       קיבוץ כפר סאלד הוא אחד מתוך שמונה קיבוצים שנמצאים בדיוק באותו מצב

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אין לנו לא מערכת חינוך, לא יכולת לנוע בתוך היישוב בצורה חופשית בגלל שאין לנו מרחבים מוגנים במרחבים הציבוריים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  היינו צריכים לעשות תוכנית טלוויזיה, טוק שואו, בשביל לקבל מיגונית

פנינה איזנברג בורנשטיין:  פיקוד העורף לא ידעו אפילו איפה זה כפר סאלד על המפה

פנינה איזנברג בורנשטיין:       אני מבקשת מכם להתייחס לזה ברצינות, מדובר בחיי אדם

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו סומכים עליכם שאנחנו לא נהיה במצב של ה-7 באוקטובר

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנשים לא מעוניינים לחזור לקיבוץ במצב הזה, הם לא מאמינים, ולא יעזור שאף אחד יעמוד ויגיד שבטוח פה עכשיו

פנינה איזנברג בורנשטיין:  לא בטוח היום באצבע הגליל

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אל תספרו לנו סיפורים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו שם, אנחנו רואים את זה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו מבקשים שלא תמשיכו לספר את הסיפור, אלא שתעשו ביטחון במעשים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אז נחזור לשם

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אנחנו היום השכפ"ץ שלכם, תכבדו את זה

פנינה איזנברג בורנשטיין:  תודה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  סיגל שאלתיאל הלוי, בבקשה

סיגל שאלתיאל הלוי: שלום, אני ממושב מנות בגליל המערבי

סיגל שאלתיאל הלוי:  תודה רבה, אדוני היושב-ראש, שכינסת את הדיון החשוב הזה

סיגל שאלתיאל הלוי:  אין לנו שגרה, אין לנו שגרת חיים, לא חינוך – פיצוצים, סוללות של תותחים נמצאות ביישוב שלנו וגם ביישובים אחרים

סיגל שאלתיאל הלוי:  אנחנו 4

סיגל שאלתיאל הלוי: 9 ק"מ מהגבול

סיגל שאלתיאל הלוי:  אנחנו ביישובים שנכללים כביכול בהחלטת הממשלה, אבל היא לא מיושמת עד הסוף

סיגל שאלתיאל הלוי:  ההחלטה הזאת קיבלה הרחבה ותיקון, וצירפו עוד כמה יישובים ב-18 באוקטובר, אבל זה לא יושם

סיגל שאלתיאל הלוי:  משום מה הממשלה העבירה את סמכויות הביצוע לצבא

סיגל שאלתיאל הלוי:  הצבא משיקולים מבצעיים שלו החליט שלא לפנות, כן לפנות

סיגל שאלתיאל הלוי:       אתם צריכים להבין שגם הכלכלה שלנו נפגעה

סיגל שאלתיאל הלוי:  רובנו אנשים עצמאיים שנסמכים על ענף התיירות

סיגל שאלתיאל הלוי:  ענף התיירות, האירוח הכפרי, האטרקציות, הכול קרס

סיגל שאלתיאל הלוי:  אני לא יודעת מתי גם נוכל להצמיח את הדבר הזה מחדש או נוכל לאושש אותו מחדש

סיגל שאלתיאל הלוי:  אנחנו עם אפס הכנסות, אבל ההוצאות שלנו ממשיכות לזרום כרגיל בגין כל ההשקעות שלנו בעסקים

סיגל שאלתיאל הלוי:  אנשים במעמד שכיר לא יכולים לצאת לעבודה שלהם, כי הם לא יודעים אם הם יחזרו, כי ייתכן שבמהלך היום עקב אירועים ביטחוניים הצירים נסגרים

סיגל שאלתיאל הלוי:  אימהות לא יכולות לצאת לעבודה, מכיוון שאין שגרת חינוך לילדים – אין מעונות יום, גנים באופן חלקי, בתי ספר כשלוש שעות ביום

סיגל שאלתיאל הלוי:  אימא לא יכולה לצאת לעבודה ולהשאיר את הילד שלה, ואחרי שלוש שעות לבוא ולהוציא אותו

סיגל שאלתיאל הלוי:  אין מספיק מרחבים ציבוריים מוגנים כדי לנהל איזושהי שגרה עבור הילדים שלנו

סיגל שאלתיאל הלוי:       אני באופן אישי, כסבתא כואב לי מאוד לראות את הנכדים שלי עם אוזניות על האוזניים, כדי למנוע מהם את רעש הפיצוצים שכל היום קיים ביישוב שלנו וביישובים הסמוכים

סיגל שאלתיאל הלוי:  אנא מכם, אני פונה לוועדה הזאת לשים לדבר הזה סוף ולהשוות את התנאים שלנו, ולהכיר בנו כמפונים

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסיגל שאלתיאל הלוי

יולי יואל אדלשטיין:  עו"ד הרן רייכמן, בבקשה

הרן רייכמן: נעים מאוד, אני מנהל הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת חיפה

הרן רייכמן:  אני מייצג עכשיו יישובים ומאות אנשים, כנראה בדרך לבית משפט אם זה לא יתפטר פה, בתקווה שזה לא צריך בית משפט

הרן רייכמן:  את תיאור המצב שמעתם פה

הרן רייכמן:  אני אגיד כמה דברים – אחד, ליישובים עד 5 ק"מ הייתה החלטת ממשלה, והיא המוסמכת והייתה צריכה להיעשות

הרן רייכמן:  שר הביטחון קיבל את הסמכות להחליט מתי עיתוי פינוי ולא על כן פינוי לא פינוי

הרן רייכמן:  אני לא מבין למה חודשיים אחרי, העיתוי לא הגיע

הרן רייכמן:  הממשלה כבר החליטה וזה צריך להיעשות

הרן רייכמן:       הדבר השני שאין פה, וזה הסיפור שאנחנו רואים – אנחנו מתעסקים עם הרבה חלקים של המבצע הזה – מדינת ישראל לא שמה אדם שייקח אחריות על כל הצד האזרחי

הרן רייכמן:  החלטת הממשלה מדברת גם על זכויות חיי אדם וגם מדברת על שירותים

הרן רייכמן:  אין במדינת ישראל אדם שהיישובים יכולים להסתכל עליו, ראשי המועצות יכולים להסתכל ולהגיד: אתה צריך לפתור ליישוב שלי את כל הפן האזרחי, גם לקבוצה שנשארת בתוך היישוב ורוצה להישאר בתוך היישוב וגם לאותם מתפנים

הרן רייכמן:  זה נכון לעוד הרבה סוגיות אזרחיות שאין אבא או אימא – היה עדיף אימא כמובן – במדינת ישראל שיסתכל על הדבר הזה, יעלה אחרי דובר צה"ל שמדבר, ויגיד: ככה מטפלים בעניין האזרחי

הרן רייכמן:       כמו אירוע הקורונה, היה צריך פרויקטור שיטפל במדינה

הרן רייכמן:  עכשיו אני שומע את ראשי המועצות

הרן רייכמן:  הם הלכו לשר הביטחון, והוא אומר להם: שר האוצר

הרן רייכמן:  שר האוצר אומר: שר הביטחון

הרן רייכמן:  זאת בדיחה

הרן רייכמן:  אני שלחתי מכתב לכולם

הרן רייכמן:  אני גם לא יודע, גם לא יודע

הרן רייכמן:  לא קיבלתי תשובה מאף אחד

הרן רייכמן:  קיבלתי תשובה שהם קיבלו את הפנייה

הרן רייכמן:  למה לא קיבלתי תשובה? כי אין מי שאחראי על האירוע

הרן רייכמן:  מדינת ישראל לא שמה מי שיהיה אחראי על האירוע

הרן רייכמן:  המצב הנוכחי דורש מקבוצת אנשים שנמצאים במצב של לחימה לשלם את מחיר הלחימה

הרן רייכמן:  לעומת זאת, אני חי בעמק יזרעאל, אני חי חיי שגרה, אני ירוק

הרן רייכמן:  חיים בתל אביב

הרן רייכמן:  יש טילים, אבל חיים חיי שגרה

הרן רייכמן:  אני ראיתי בירושלים שכולם יצאו עכשיו מסרט עם פופקורן

הרן רייכמן:  מצוין

הרן רייכמן:  הקבוצה הזאת נדרשת לשלם את המחיר של כל מדינת ישראל

הרן רייכמן:       עכשיו אני מדבר עם האנשים

הרן רייכמן:  לא רק שתשלמו את המחיר של הילדים, החרדות והטיפולים וכל הדברים למי שנשאר – אני אם הייתי יכול, לא הייתי נשאר – הם גם עכשיו לא יחזרו, הם לא יחזרו למועצות שלהם

הרן רייכמן:  למה להם לחזור? המדינה בחידלון מפרה את האמון שלהם

הרן רייכמן:  הם לא יחזרו והם מחפשים חיים במקום אחר

הרן רייכמן:  אין להם חיים

הרן רייכמן:  כל הפניות שלהם הן: איך אני נפטר מחוזה השכירות שלי

קריאה: לגמרי

הרן רייכמן: הייתי יכול להיפטר מחוזה השכירות

הרן רייכמן:  אין פה טיפול בדבר הזה

הרן רייכמן:  כל יום שעובר לא יהיו אנשים בצפון אחרי זה

הרן רייכמן:  אתם זורקים אנשים למצב שהוא לא אפשרי, את מי שאין לו כסף, את מי שמסכן, מי שהלכו לו החסכונות בחודשיים

הרן רייכמן:  אני לא מבין לדוגמה איך הורה עם ילדים וגם אנשים מבוגרים וגם אנשים עם מגבלות יהיו מוכנים לחיות בתוך המקום הזה

הרן רייכמן:  את האמת, אף אחד מאיתנו לא היה מוכן שהילדים שלו יהיו בסיטואציה הזאת

הרן רייכמן:  לכן שמישהו יגיד פה: אני אחראי בממשלה ומחר נפתור את זה

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נשמע את חבר הכנסת אלון שוסטר

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, אדוני

אלון שוסטר: תודה, היושב-ראש

אלון שוסטר:  תודה על הדיון

אלון שוסטר:  תראו, יש מצבים שבהם הכלב הופך לחתול לאט-לאט, לא במדרגות אלא באופן רציף

אלון שוסטר:  זה בעצם המצב פה

אלון שוסטר:  בכל מיני הקשרים אנחנו צריכים להיות מודעים, לא תמיד אפשר לקבל את המדיניות המבוצעת הלכה למעשה

אלון שוסטר:  מהי המדיניות? המדיניות היא דיכוטומית – או שאתה מפונה ומפוצה, או שאתה לא

אלון שוסטר:  ראש המועצה אמר, צה"ל הנהן, אבל מעמק יזרעאל ועד 3

אלון שוסטר: 5 ק"מ מהגבול נמצאים בעצם באותו מצב וכל אחד מקבל את החלטותיו

אלון שוסטר:  זאת מציאות לא ראויה

אלון שוסטר:       אין לי ספק שצה"ל, מוסדות הביטחון, שאגב לקח להם זמן מהיכרות אישית שלי במשך עשור לפחות עד שהובן שלא טוב שאזרחים יהיו בסביבה שבה מתקיימת לחימה, והם גם  מתחככים פיזית – תרתי משמע – עם כוחות הצבא שצריכים את המקום שלהם

אלון שוסטר:  לכן, לא טוב לי עם כך שצה"ל, מערכת הביטחון לא מגבה באופן בהיר, אם כי נדמה לי שראיתי מכתב של שר הביטחון שפונה לשר האוצר

אלון שוסטר:  אבל זה צריך להיות עם אמירה חזקה מאוד

אלון שוסטר:  אני חושב שאת הפגישה פה צריך לסכם עם אמירה שצריך לבנות – אני מצטרף לגישה הדיפרנציאלית – איזשהן מדרגות רציפות כאלו, ולהעביר את זה לוועדה שתקבל החלטות כלכליות, ועדת כלכלה, ועדת כספים

אלון שוסטר:      אני רוצה עוד לחדד ולומר לגבי החקלאות שאני מכיר היטב, לא שיש פתרון, אבל לפחות כולם יודעים לומר שיש בעיה

אלון שוסטר:  אנחנו נותנים תשובות מאוד חלקיות

אלון שוסטר:  בחקלאות יש איזשהו הקשר טריטוריאלי מאוד ברור

אלון שוסטר:  מאוד קשה לקיים את החקלאות וגם מסוכן צמוד, אבל - - - מושפעת באופן דרמטי שמדלג על הק"מ ומושפע באופן מאוד משמעותי לעומק המרחק של אולי 15, 20 ק"מ

אלון שוסטר:  יגידו החברים כמה זה נושא שצריך לטפל בו

אלון שוסטר:  אני משוכנע שאנחנו – מדינת ישראל – צריכים להקים את תקומה צפון, תקומה צפון שתנהל את המערכה הזאת, שהיא אפילו לא בין מערכות, היא מערכה בתנאי אי-ודאות ענקיים

אלון שוסטר:  מה שעלה כאן הוא רק כמובן אחד מבין 40, 50 נושאים שצריך לעסוק בהם

אלון שוסטר:  תודה על הדיון

אלון שוסטר:  אני מקווה שהוא יסתיים באופן שאפשר יהיה בוועדות אחרות לקדם אותם

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז

יולי יואל אדלשטיין:  תודה, אלון שוסטר

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת ניסים ואטורי, בבקשה

ניסים ואטורי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

ניסים ואטורי:  קודם כול, אני בטוח שיש אזורים בצפון שהם מאוימים מאוד ביחס לאזורים אחרים שכן פונו, ובאזורים האלה דווקא צריכים תמיכה

ניסים ואטורי:  אלה מקומות שבאמת מאוימים, ואנחנו רואים את זה גם בהתרעות שאנחנו שומעים בצפון

ניסים ואטורי:  גם כתושב רמת הגולן אני רואה את השכנים בגליל

ניסים ואטורי:  אתה רואה את האיומים שם, ואנשים שם לא מצליחים לעבוד

ניסים ואטורי:  מישהו יצא לשדה וראינו שנהרגו אנשים, גם חברת חשמל שהגיעה שם לאזור

ניסים ואטורי:  האזור הזה שהוא לא מפונה דווקא, אף על פי שהוא לא מפונה דווקא האזור הזה מאוד מאוים

ניסים ואטורי:  אנחנו רואים כל פעם כלי טיס, כל יום

ניסים ואטורי:  זה כבר להיות יום-יומי שכלי טיס מגיעים מלבנון, חודרים או לא חודרים, מיורטים

ניסים ואטורי:  באותו זמן אנחנו שומעים את הפיצוצים ואנשים נכנסים לממ"דים

ניסים ואטורי:  חייב לתת פתרון לדבר הזה כמו שאמרנו

ניסים ואטורי:  הקצינו המון כספים כדי לטפל בצפון ובדרום

ניסים ואטורי:       אני מסכים עם חברי חבר הכנסת שוסטר

ניסים ואטורי:  אנחנו צריכים להקים גם מנהלת תקומה לצפון

ניסים ואטורי:  אומרים לי אנשים, גם מפונים ולא מפונים שברחו בעצמם – יש שם הפסד אדיר: אנחנו לא נחזור, גם לאזורים שעדיין לא הוגדרו כמפונים

ניסים ואטורי:  לכן, אנחנו צריכים לעזור לפחות מבחינת משרד האוצר

ניסים ואטורי:  אמרנו שאנחנו מדינה חזקה

ניסים ואטורי:  צריכים לעזור לאזרחים כדי להרים את העם שלנו, שזה כולל את כל הצפון והדרום, את החקלאים, את בעלי העסקים

ניסים ואטורי:  צריך לתת עזרה לאזור הזה דרך ראשי הרשויות, דרך הרשויות, ולטפל בכולם

ניסים ואטורי:  לתת להם את האפשרות להבין שמדינת ישראל תומכת בהם, ולתת להם את האפשרות הכלכלית לחזור ולתפקד

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, ניסים

יולי יואל אדלשטיין:  נשמע עוד שניים-שלושה נציגים של האזור, ואז נעבור לתשובות של הממשלה

יולי יואל אדלשטיין:  לונה ליאל צרור, בבקשה

לונה ליאל צרור: היי, אני גרה ביישוב עלמה

לונה ליאל צרור:  ביחד איתי נמצאת מזכירת היישוב שלנו, עירית מילס, והיא תושבת היישוב כרם בן זימרה

לונה ליאל צרור:  לא הכנו דברים מראש, באנו באמת לדבר מהבטן ולהסביר את מה שאנחנו עוברים וחווים פה כל יום

לונה ליאל צרור:  ספציפית אני אדבר כרגע על עלמה, אבל מה שאני כרגע הולכת לדבר חווים עוד ישובים

לונה ליאל צרור:  אלה הפצצות על בסיס יום-יומי

לונה ליאל צרור:  כל היום יש לנו בומים

לונה ליאל צרור:  אין לנו רגע של מנוחה

לונה ליאל צרור:  הלילות שלנו הם לא לילות

לונה ליאל צרור:  אנחנו לא יכולים לישון, כי בעצם את כל הלילה שלנו מלווות הפצצות של צה"ל

לונה ליאל צרור:  אין לנו מקומות להתגונן בהם, אין לנו מקומות ללכת אליהם, כי גם המקלטים רחוקים כשיש לנו אפס זמן הגעה למרחב מוגן

לונה ליאל צרור:       מבחינת מקומות תעסוקה ומקורות פרנסה, רוב התושבים שלנו מתפרנסים מחקלאות ומפרנסים מתיירות, שאלה תחומים שכרגע מושבתים באזור שלנו

לונה ליאל צרור:  מי שנמצא שכיר וצריך ללכת למקום העבודה שלו, אז או שמקום העבודה שלו לא עובד או שהוא לא יכול להגיע כי הוא נתקע בצירים

לונה ליאל צרור:  בכל ציר שאנחנו צריכים להגיע ליישוב שלנו או לצאת ממנו יש מחסום צה"לי

לונה ליאל צרור:  בציר המרכזי המוביל ליישוב שלנו היה שלט של חשש לירי נ"ט וכרגע התחלף לשטח צבאי סגור

לונה ליאל צרור:       אז זו עמידה במחסומים, אלה הפצצות בלילה, מערכת חינוך שלא ניתן לתפקד בה

לונה ליאל צרור:  אנחנו לא הולכים לבית הספר, הילדים לא הולכים לבית הספר

לונה ליאל צרור:  הלמידה מתבצעת במקלטים תת-קרקעיים למשך שלוש שעות ביום

לונה ליאל צרור:  גם לשם לא מגיעים מורים, כי לא ניתן ללמד את התלמידים

לונה ליאל צרור:  עירית גם תרצה להוסיף בנוסף אליי בנוגע לכרם בן זמרה

עירית מילס: שלום, אני יושבת-ראש ועד כרם בן זימרה, עמותה חקלאית בוועד מקומי, ומשמשת כמנהלת קהילה בעלמה

עירית מילס:  אני יכולה להגיד שרוב הדוברים שיקפו את המציאות נכון למעשה

עירית מילס:  ראש המועצה שלי, מר עמית סופר, אמר באמת את כל מה שאפשר להגיד

עירית מילס:  אבל חבל לי שהדיון הזה נעשה בכנסת

עירית מילס:  אם הדיון הזה היה נעשה פה, אתם באמת הייתם מרגישים מה התושבים שלנו חווים יום-יום

עירית מילס:       בהתחלה השתמשו במכבסת מילים שנקראת "שגרת חירום"

עירית מילס:  תאמינו לי שגם אני האמנתי למילה הזאת

עירית מילס:  אמרתי: אוקיי, נסתדר, "שגרת חירום" שבוע-שבועיים

עירית מילס:  אבל אנחנו כבר עשרה שבועות בתוך העניין הזה

עירית מילס:  באמת המצב היום-יומי הוא קשה

עירית מילס:  הוא קשה גם מהבחינה של מסגרות הלימוד

עירית מילס:  אין יכולת לנהל מסגרות חינוך בתוך מקלטים, כמו שציינו ראשי המועצות, אין יכולת כלכלית

עירית מילס:  אני רוצה לחזק ולהגיד שיש פה דווקא את הגיל השלישי שהילדים שלהם מוציאים אותם החוצה ומממנים אותם

עירית מילס:  כשאני אומרת מממנים, אני מדברת על 30,000 שקל בחודש

עירית מילס:  בהתחלה גם התחשבו, אמרו: בתי מלון, ניקח רק 500 שקל לזוג

עירית מילס:  היום זה כבר הפך ל-1,000 שקל

עירית מילס:  כך שהעלות כבר מגיעה ל-30,000 שקל לחודש רק לשלם לבית מלון

עירית מילס:  את זה מממנים הילדים של הגיל השלישי

עירית מילס:       אימהות לא יוצאות לעבודה והן מחויבות לצאת, כי כמו שנאמר פה אין להן יכולת לצאת לעבודה כי הילדים הם בסך הכול שלוש שעות במסגרות חינוך, אם זה פעוטון, אם זה גן ואם זה מרכז חינוך

עירית מילס:  מרכזי החינוך נמצאים גם ביישובים וגם מחוץ ליישובים

עירית מילס:  ההורים לא מוכנים, ובצדק, להוציא את הילדים מחוץ ליישוב

עירית מילס:  נושא ההסעות הוא מאוד בעייתי

עירית מילס:  ילד שיוצא להסעה, נגיד לבית ספר לצפת או לכרמיאל מתוך היישוב, צפוי להיות במחסום לפעמים גם שעה וחצי כי חוסמים ולא נותנים מעבר

עירית מילס:  לכן ההורים מסרבים

עירית מילס:  ואכן באמת הם מנהלים את מרכזי החינוך בתוך היישובים

עירית מילס:  אבל גם כאן זה שלוש שעות, זה עם סטודנטיות, זה לא עם הורים

עירית מילס:  היום ילדים בכיתה א', כמו הנכדה שלי, מה היא למדה? מה היא יודעת? האם היא תדע לקרוא ולכתוב בסוף השנה הזאת? ספק רב

עירית מילס:      אני הייתי רוצה אם אפשר שלדיון הזה תהיה המשכיות אבל בתוך היישובים

עירית מילס:  אני מזמינה אתכם לכרם בן זימרה ועלמה לחוות את היום-יום שלנו מהבוקר עד הערב

עירית מילס:  כמובן לגבי נושא התיירות, אנחנו גם יישובים שמתעסקים בתיירות

עירית מילס:  אין פה שום תיירות

עירית מילס:  יש פה הרבה מרכזי מבקרים של יין, גם הם לא עובדים

עירית מילס:  כמובן יש פה חקלאות

עירית מילס:  לנו יש עדר בקר

עירית מילס:  לבעלי אין יכולת להגיע לשטחי המרעה שלו

עירית מילס:  הם סגורים, זה שטח צבאי סגור עם סכנה מאוד גדולה

עירית מילס:  יש פה גם חקלאים שיש להם מטעים והם באמת נמצאים קרוב לגבול, לדוב"ב ולאביבים

עירית מילס:  גם להם אין יכולת הגעה

עירית מילס:       אם המדינה תרצה שאנחנו נמשיך לשבת פה – ואנחנו רוצים לשבת פה – היא צריכה להסתכל עלינו בצורה שונה

עירית מילס:  אנחנו לא רשפון, אנחנו לא נמצאים בשרון, אנחנו נמצאים בצפון

עירית מילס:  התפיסה לגבינו חייבת להשתנות גם עתידית, גם היום לגבי הנושא של הפינוי, וגם בעתיד לראות בנו יישובים אחרים, לראות בנו יישובים שמחזיקים את קו הגבול עם כל המשמעות

יולי יואל אדלשטיין: תודה

עירית מילס: אני מודה לכל חברי הוועדה, לראשי המועצות ולכל מי שהשתתף בדיון

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם

יולי יואל אדלשטיין:  מוטי שמכה, בבקשה

מוטי שמכה: שלום היושב-ראש, תודה רבה

מוטי שמכה:  אני ממושב דלתון, יושב-ראש הוועד

מוטי שמכה:  אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה, אבל חשוב לציין את מצב הביטחון אצלנו ביישובים

מוטי שמכה:  לפני כארבעה חודשים התרעתי בפוסטים על מצב המקלטים במרום הגליל

מוטי שמכה:  מצב המקלטים שיש ביישובים לא מאפשרים שהות ארוכת טווח

מוטי שמכה:  היישוב שלי, דלתון, ב-80% ממנו אין ממ"דים

מוטי שמכה:  אנחנו לא מדברים על מלחמת לבנון השנייה ב-2006 על טילים של 10 ק"ג או 12 ק"ג

מוטי שמכה:  היום כולנו יודעים שלחיזבאללה יש טילים של 250 ק"ג ו-500 ק"ג שיכולים להשמיד יישוב

מוטי שמכה:       כמו שאמרו קודמיי, ביישובים שלא מפונים אי-אפשר לנהל שגרה, אם זה בחינוך ועוד

מוטי שמכה:  ביישוב דלתון המעון לא מתקיים ביישוב

מוטי שמכה:  העבירו אותו לאזור של המועצה בגלל שהמקלט במעון לא תקין

מוטי שמכה:  תחשבו מה זה להסיע ילדים

מוטי שמכה:  ההורים צריכים להסיע את הילדים הקטנים, בני שנתיים ושלוש, למרכז הזה

מוטי שמכה:  ברגע שנפ"קים נסגרים הם יכולים להתעכב גם שעתיים ושלוש בנפ"קים, ואם יש הפגזות או שיש אזעקות וההורים בלחץ להחזיר את הילדים, הם לא מסוגלים להחזיר אותם

מוטי שמכה:  איזו מין שגרה זו?      היישוב שלי הפך לבסיס צבאי

מוטי שמכה:  יש לי ביישוב קרוב ל-400 חיילים שלקחו לי את כל מבני הציבור

מוטי שמכה:  אני לא יכול להגיד לחיילים: תישנו ביערות

מוטי שמכה:  לעשות משהו בחנוכה לילדים לא מתאפשר לנו

מוטי שמכה:  צריך להבין את זה

מוטי שמכה:  גם מצב המיגון של היישוב לא מאפשר את שגרת החיים

מוטי שמכה:  אם אני מסתכל על טווח נפילה של חמש שניות ותושבים לא יכולים להגיע למקלט שבכלל לא ראוי לשהות בו, אי-אפשר לנהל שגרה בכלל, אי-אפשר לחשוב על לנהל שגרה

מוטי שמכה:  ואיפה הילדים והלחץ? אני יכול לספר לך שאתמול התעסקתי עם הטלפון לסדר את ההתרעות כשמגיעות האזעקות, ובמקרה האחיינים שלי והילדים שלי ישבו בבית ושמעו "צבע אדום", "צבע אדום"

מוטי שמכה:  אתה יודע מה קרה להם? הם עשו פיפי במכנסיים

מוטי שמכה:  הילדים עשו פיפי במכנסיים

מוטי שמכה:       אז בבקשה, באמת

מוטי שמכה:  אני לא נכנס לשיקולים איזה מרחק, כמה מרחק

מוטי שמכה:  אנחנו במלחמה בצפון

מוטי שמכה:  כמו שאמר חברנו חבר הכנסת קרויזר, אנחנו במלחמה שאי-אפשר לנהל בה שום שגרה

מוטי שמכה:  תתייחסו לזה ברצינות, תיקחו את זה ברצינות

מוטי שמכה:  אנחנו שנים יושבים שם על הגבול, נותנים את עצמנו בשביל להיות המגן האנושי של הצפון, ולא נראה לי שתהיה בממשלת ישראל היגיון שאנחנו נעזוב את האזור הזה ויעבירו לשם חיילים ואוגדות שישבו בגבול הזה

מוטי שמכה:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז

יולי יואל אדלשטיין:  תודה, מוטי

יולי יואל אדלשטיין:  תודה

יולי יואל אדלשטיין:  לפני שעוברים לממשלה, פספסתי מישהו מן התושבים? בבקשה

צחי בן עיון: תודה, אדוני

צחי בן עיון:  אני תושב מושב צוריאל בגליל, גם יושב-ראש פורום החקלאות במרחב הכפרי

צחי בן עיון:  כמה מילים

צחי בן עיון:  קודם כול, אני מסכים פה עם כל מה שנאמר

צחי בן עיון:  אני ממש מבקש שתצא פה המלצה של יושב-ראש הוועדה להמשך דיון, יחד עם ועדת הכספים וועדת הכלכלה, איך שאדוני יבין, כי בסוף יש פה באמת נזקים אדירים

צחי בן עיון:       למה אני מתכוון? נפתחה פה רצועת ביטחון, כפי שאמר ראש המועצה הקודם שדיבר

צחי בן עיון:  תדמיינו בפניכם, כשהייתה רצועת הביטחון לפני שנת 2000 גדר המערכת הייתה מה שנקרא קו כחול

צחי בן עיון:  אחר כך היו עוד כמה ק"מ באזור בינת ג'בל וזה היה קו סגול, והיו לנו עוד כמה ק"מ – אני במקרה גם שירתִּי שם – קו אדום

צחי בן עיון:  הפכו את רצועת הביטחון עלינו; הפכו לקו אדום את היישובים מתת, נטועה, שומרה, זרעית, דוב"ב, אביבים – כל היישובים שקרובים לגדר; קו סגול הפך להיות אותם יישובים של 5 הק"מ בהתאם להחלטת ממשלה 975; וקו כחול – גדר המערכת, הפכה להיות 9 ו-10 ו-11 ק"מ ו-12 ק"מ

צחי בן עיון:  זאת אומרת, יש פה רצועת ביטחון

צחי בן עיון:  צריך להסתכל על הדבר הזה במקרו, בראייה מלמעלה, לא בפלסטרים

צחי בן עיון:       אנחנו נמצאים במצב מלחמה

צחי בן עיון:  כפי שציינה פה הגברת ממושב עלמה

צחי בן עיון:  תבואו ותראו ביישובים, כפי שציין מוטי חברי

צחי בן עיון:  יש מאות חיילים בכל היישובים

צחי בן עיון:  אני בעצמי חבר כיתת כוננות

צחי בן עיון:  באתי כדי להביע את הזעקה של התושבים

צחי בן עיון:  אדוני, רק לדוגמה שתבינו, במועצה האזורית מעלה יוסף שבעה יישובים מפונים

צחי בן עיון:  למי המועצה תיתן שירות? אם יש לה שבעה יישובים שמפונים – בטבריה, בתל אביב, בירושלים, בנתניה – היא צריכה לחלק את עצמה

צחי בן עיון:  אז ברור שאין שירות לתושב

צחי בן עיון:  אם אין שירות לתושב ואין מסגרות חינוך ואין ביטחון, אז לעשות כפי שמדינת ישראל עשתה בתקופת הקורונה

צחי בן עיון:  היא עצרה את המצב, היא שיפתה את הרשויות מיידית שלושה חודשים בלי להתחנן – מגורים, היו עסקים אז בזמנו

צחי בן עיון:  היום לא צריך לעשות את זה במגורים

צחי בן עיון:  מה-7 באוקטובר, מה-8 באוקטובר פשוט לשפות את הרשות מעלה יוסף ואת כל הרשויות שנמצאות על הגדר, לזכות אותנו בארנונה למגורים, לעסקים

צחי בן עיון:       אני רוצה לומר עוד שני דברים ברשותך

צחי בן עיון:  הפרנסה כמובן נפגעה, אבל איפה החוסן הנפשי של האנשים? חוסר ודאות

צחי בן עיון:  אני רוצה לשתף אתכם במקרה שקרה לי הבוקר

צחי בן עיון:  אני הבוקר קיבלתי להקת עופות לול החדש, ללול שצמוד לבית שלנו, של ההורים שלי

צחי בן עיון:  נפלו טילים

צחי בן עיון:  אני שמעתי שנפלו טילים

צחי בן עיון:  אצלי זה 0

צחי בן עיון:  מושב צוריאל, מושבים אחרים, אין זמן התרעה

צחי בן עיון:  רק אחרי שנופל הטיל אתה חושב מה לעשות

צחי בן עיון:  העובדים שהכניסו את המטילות ללולים רצו לברוח

צחי בן עיון:  שכנענו אותם: בואו, חבר'ה, בעוד כמה דקות זה יעבור

צחי בן עיון:  יש פה מצב של חוסר ודאות

צחי בן עיון:       אני מבקש מאדוני – ואני רוצה להודות לך על הישיבה הזאת – אני רוצה ממש להשתתף בצערה של משפחת אוזן

צחי בן עיון:  אני רוצה רק בדקה אחת לספר על אייל אוזן

צחי בן עיון:  הוא בן מושב נטועה

צחי בן עיון:  הוא גר בגשר הזיו, חקלאי מהמעלה הראשונה

צחי בן עיון:  חבר ילדות שלי

צחי בן עיון:  חקלאי שדאג לטפח את האדמות שלו, אם זה מטילות, ואם זה תפוחים ואפרסקים ודובדבנים וקיווי ומה לא, ולהתנדב לקהילה

צחי בן עיון:  הוא דאג למטעים שלו שנמצאים על הגדר

צחי בן עיון:  אנחנו דואגים לצימרים שלנו, לווילות שלנו, למטילות שלנו, לילדים שלנו

צחי בן עיון:  אין גנים, אין מסגרות חינוך כפי שציינו פה ראשי הרשויות

צחי בן עיון:  אני מבקש ממך, אדוני, אין זמן לסיור, פשוט לקיים דיון משותף עם ועדת הכלכלה, עם ועדת הכספים, עם מי שאדוני ימצא לנכון, ולתת לנו פתרון ייעודי

צחי בן עיון:  רצועת הביטחון החדשה-ישנה שנפתחה עלינו ב-70 הימים האחרונים, אנחנו לא יודעים עד מתי היא תימשך, וצריך לתת פתרון הולם לכלל היישובים, בין אם זה 5 ק"מ, בין אם  זה 11 ק"מ או 9 ק"מ, כאן ועכשיו

צחי בן עיון:  אני מודה לך, אדוני

צחי בן עיון:  תודה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  חברים, רק בקצרה

יולי יואל אדלשטיין:  אני רוצה לתת לכולם לדבר, אבל העיקר שגם נשמע את המשרדים

מומי ברקליפה: אני נרשמתי אם אפשר

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה

מומי ברקליפה: אני יושב-ראש ועד מנות

מומי ברקליפה:  אנחנו נמצאים 4

מומי ברקליפה: 9 בציר הצפוני בגליל המערבי

מומי ברקליפה:  אני רוצה רק להמחיש פה לאנשים ולך כיושב-ראש הוועדה את שגרת החיים אצלנו ואת הקושי שלנו גם כוועדים לתת שירות לתושבים שלנו

מומי ברקליפה:  קודם כול, כל המוסדות והמבנים הציבוריים שלנו כרגע מאוישים בחיילים

מומי ברקליפה:  זה אומר שגני הילדים והפעוטונים מאוישים בחיילים כשאנחנו משמישים את המקלט של הפעוטון לכיתת לימוד שלוש פעמים בשבוע של ילדים מ-א' עד ד' בו-זמנית

מומי ברקליפה:  זה אומר שכל יום הילדים האלה נכנסים ורואים חיילים עם נשקים, עם תחתונים

מומי ברקליפה:  אנחנו ביקשנו מהחיילים שלא יסתובבו עם תחתונים כדי שהילדים לא יחשפו לזה

מומי ברקליפה:  זה המצב שלנו שם

מומי ברקליפה:       מעבר לזה, אם זה שלוש פעמים בשבוע, שלושה ימים, איך אימא יכולה לצאת לעבוד? אנשים מדברים פה על עצמאיים

מומי ברקליפה:  עצמאיים עוד איכשהו אולי יגישו פיצוי, לא פיצוי – איך אימא שכירה יכולה לצאת לעבוד? אני ישבתי בממ"דים עם משפחות עם ילדים שהבעלים שלהן משרתים בצבא

מומי ברקליפה:  הן פשוט קרסו לי, קרסו לי

מומי ברקליפה:  אנשים באים ומתלוננים שאין להם מה לאכול

מומי ברקליפה:  אני רק רוצה שתבין משהו

מומי ברקליפה:  יש אצלנו ביישוב בנייה, הרחבה

מומי ברקליפה:  יש מצב שיש אנשים שנמצאים תקועים באמצע הבנייה

מומי ברקליפה:  לקחו משכנתאות, שוכרים בית ביישוב כי רצו להיות קרובים לבנייה, ועזבו את היישוב ושוכרים בית באזור המרכז

מומי ברקליפה:  משלמים שלוש פעמים שכירות או משכנתה

מומי ברקליפה:  כמה זמן האנשים האלה היכולים לשרוד? לא יכולים לשרוד

מומי ברקליפה:  כל פעם שאתה שומע את צה"ל מגיב, זה מתחת לבתים שלנו

מומי ברקליפה:       לי יש ילדה בת 12, ישנה אצלי כבר 66 יום בתוך חדר השינה ומתעוררת באמצע הלילה

מומי ברקליפה:  אי-אפשר להמשיך ככה

מומי ברקליפה:  ההתעלמות הזאת של הממשלה לא נתפסת

מומי ברקליפה:  אנחנו לא תלות מרחק, אנחנו תלות שגרה

מומי ברקליפה:  זה מה שצריך להיות, תלות שגרה ולא תלות מרחק

מומי ברקליפה:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה

אהרון דב גמזו: אני מכפר סאלד שבצפון

אהרון דב גמזו:  הטייטל שלי זה פליט לא מוכר בישראל – כן, מהאזור הנטוש והננטש גליל עליון

אהרון דב גמזו:  כמו שציין ראש המועצה שלנו, אנחנו נקראנו להתפנות או יותר נכון לברוח על נפשו ב-8 באוקטובר

אהרון דב גמזו:  לקחנו תיקים, בגדים, מה שאפשר – בגדי קיץ זה היה אז – זרקנו לתוך הבגאז' ויצאנו לנדוד

אהרון דב גמזו:  ממש כמו יציאת מצרים, רק שעברנו מחירות לסיוט

אהרון דב גמזו:  בהתחלה לפחות זה היה בסדר

אהרון דב גמזו:  הולכים למשפחה, הולכים לחברים, יש המון אנשים טובים שאימצו אותנו, אבל מהר מאוד זה נגמר, כמה אפשר? נכון? אז מה עושים? אומרים: אוקיי, אולי נלך חזרה, נראה מה קורה אצלנו בקיבוץ

אהרון דב גמזו:  ואז גילינו שגם יש איזשהו קו דמיוני שהמציאו, של 5 ק"מ, שלא מסביר כלום

אהרון דב גמזו:  ליישובים שהם מתחת ל-5 ק"מ יש 0 שניות

אהרון דב גמזו:  לנו יש 0 שניות

אהרון דב גמזו:  טילי הנ"ט שמגיעים אליהם, תנחשו לאן עוד מגיעים – מגיעים אלינו

אהרון דב גמזו:       הכבישים שאתם שומרים – יש חסימת כבישים, זה אומר שאני נסעתי לאיזה מקום להקפיץ את הילד, ניסיתי למצוא אולי נשארה עוד איזו כיכר לחם בקריית שמונה שפונתה, ועכשיו סגרו את הכביש ואני שלוש שעות נמצא באיזה צומת כמו ברווז, מקווה שלא יקרה כלום, יש טילים איפה שהילדים שלי נמצאים, וזה בסדר

אהרון דב גמזו:  וזה בסדר

אהרון דב גמזו:  אומרים לי: תחזור

אהרון דב גמזו:       אין חינוך

אהרון דב גמזו:  כל קונסטלציה שאמרו: תהיו במקלטים, מרחב מוגן; אין דבר כזה

אהרון דב גמזו:  ילדים בגיל א', ב', ג', לא יכולים ללמוד ביחד

אהרון דב גמזו:  זה לא עובד בשום מקום

אהרון דב גמזו:  חינוך מיוחד זה בכלל פריבילגיה

אהרון דב גמזו:  ד'-ו' אותו סיפור, כמו שאמרת שהם עם חיילים

אהרון דב גמזו:  כן, לומדים עם חיילים

אהרון דב גמזו:  לראות חייל בתחתונים או עם נשק מכוון אליך זה כבר רגיל, זה לא משהו משוגע

אהרון דב גמזו:  זאת המציאות שלנו

אהרון דב גמזו:  כל מי שיכול היה לברוח אצלנו ולהשתחרר משכירות עשה את זה כבר לפני איזה 30 יום

אהרון דב גמזו:  אנחנו לא יכולים

אהרון דב גמזו:  למה? כי יש לי משכנתה, יש לי בית, נתקעתי עם בית בגליל העליון

אהרון דב גמזו:  אז מה קורה בגלל זה? אני משלם שכירות בבית ששכרתי, אני משלם ארנונה כפולה, אני משלם ועד בית, אני משלם מיסים לקיבוץ, והכול בסדר

אהרון דב גמזו:  איך? שמישהו יענה לי, איך? ומה הייתה הטעות שלי? שאמרתי: יש קו עימות, אוקיי, יקרה משהו, אני קו עימות

אהרון דב גמזו:  לא

אהרון דב גמזו:  עשו איזשהו קו בינינו וזרקו אותנו לעזאזל

גלעד קריב: בניגוד למועצות

אהרון דב גמזו: בניגוד לכל דבר הגיוני שיכול להיות

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אהרון

יולי יואל אדלשטיין:  חברת הכנסת לשעבר ענבר בזק

ענבר בזק: היי, צוהריים טובים ותודה על הדיון החשוב הזה

ענבר בזק:  אני רוצה לצרף עוד טייטל

ענבר בזק:  אני היום מנכ"לית החברה הכלכלית, מועצה אזורית גליל עליון

ענבר בזק:  כשגיורא דיבר ודי סקר את כל המצב, אני רוצה טיפה להוסיף עוד איזו פרספקטיבה של עובדי המועצה, ואני בטוחה שגם ברשויות אחרות אותה סיטואציה

ענבר בזק:  תדמיינו עכשיו מועצה בתקופת חירום שהעובדים שלנו ממשיכים לעבוד, אנחנו נדרשים להמשיך לתת שירותים לתושבים שלנו ובהיקף הרבה יותר גדול ממה שקודם

ענבר בזק:  המצב שאני מתארת הוא נכון לכל עסק היום באזור הצפון

ענבר בזק:  חצי מהעובדים הם מפונים שלא יכולים להגיע לעבודה, ומהחצי השני אנחנו צריכים לדרוש לבוא להגיע לעבודה שלהם בקריית שמונה

ענבר בזק:  כל כמה ק"מ יש לכם מחסום שכתוב עליו: הגעת לאזור מאוים

ענבר בזק:  אני חייבת להגיד שזה מאוד מאוד מלחיץ לנסוע היום בכבישים

ענבר בזק:  עובדי המועצה שמוכנים לבוא לעבודה ומוכנים להמשיך לתת את השירותים הכל-כך חשובים, נוסעים היום מצוידים בשכפ"ץ וקסדה כשהם נוסעים לעבודה לתת שירותים ליישובים

ענבר בזק:       דיברו פה על מערכות החינוך ואני רוצה לחדד את זה

ענבר בזק:  כל בתי הספר שלנו סגורים היום

ענבר בזק:  כל בתי הספר סגורים

ענבר בזק:  גם יישוב כמו שני החבר'ה פה שמכפר סאלד שהמדינה לא פינתה, התלמידים שלהם לומדים בדפנה, ודפנה כן פונתה

ענבר בזק:  אז בעצם המועצה נדרשה בחודשיים האחרונים להקים מחדש את מערכת החינוך

ענבר בזק:  אני מדברת איתכם על 120 גני ילדים מגיל אפס עד שש

ענבר בזק:  אתם רוצים לנחש כמה מהם ממוגנים? אפס, אפס גנים ממוגנים

ענבר בזק:  אנחנו היינו צריכים להקים מחדש 120 גני ילדים

ענבר בזק:  מתוך 15 היישובים הלא-מפונים להקים מערכות חינוך בכל קיבוץ מהקיבוצים הלא-מפונים כי אי-אפשר להגיע לבתי הספר האזוריים

ענבר בזק:  בנוסף, לאותם 15 יישובים שכן פונו ונמצאים בבתי מלון, פזורים היום על מעל 40 מוקדים כי הם מפוזרים במלונות שונים, היינו צריכים להקים בתי ספר שייתנו פתרונות באזור טבריה, באזור חיפה

ענבר בזק:       תדמיינו את העומס והמתח שיש היום להקים את כל המערך הזה, ואין עזרה מהמדינה

ענבר בזק:  איפה המדינה פה בסיפור? המועצה מוציאה כספים בלי הכרה כדי לתת את השירותים הכי בסיסיים לתושבים שלנו – חינוך, רווחה, בריאות

ענבר בזק:  על בריאות בכלל אני לא מדברת

ענבר בזק:  עיר המחוז שלנו, קריית שמונה, מפונה

ענבר בזק:  כל קופות החולים, כל הרופאים, כל מערך הבריאות נמצא בקריית שמונה

ענבר בזק:  זאת אומרת, אנחנו היום בסיטואציה – אני באופן אישי מדברת עם תושבים כל יום ויש רמת תסכול נוראית

ענבר בזק:  מצפים מאיתנו, מהמועצה, שניתן שירותים, ואין לנו מה להגיד להם

ענבר בזק:  אין לנו מה להגיד להם: המדינה לא תקצבה אתכם, אתם תמצאו פתרון

ענבר בזק:  כמו שאמר פה אהרון: אתה תלך תשלם שכירות

ענבר בזק:  אין לי איך לעזור להם

ענבר בזק:       כל ראשי הרשויות חזרו ואמרו על המציאות הבלתי-אפשרית, אז אני לא אחזור על המציאות הבלתי-אפשרית

ענבר בזק:  אני רוצה לבקש מכם שתיתנו לנו, הרשויות

ענבר בזק:  פשוט תגדירו תקציב, תקציב פר תושב, תמצאו אתם את המנגנון, תנו לנו תיאור של עלויות התקציב ותנו לנו לעזור להם

ענבר בזק:  אנחנו מוכנים לחרף את נפשנו, לנסוע עם קסדות ושכפ"צים לתת את השירותים, אבל אתם לא נותנים לנו את הכלים לעזור להם

ענבר בזק:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין: תודה לך

יולי יואל אדלשטיין:  חברת הכנסת שרון ניר, ואז נעבור למשרדים

שרון ניר: תודה, אדוני

שרון ניר:  בקצרה, קודם כול תודה על הדיון החשוב הזה

שרון ניר:  אני חושבת שבמקום שהמדינה כשלה, המדינה גם צריכה לדעת לספק תשובות

שרון ניר:  כאן אנחנו רואים שלושה היבטים מאוד מאוד קריטיים

שרון ניר:  זה לא רק היעדר תחושת ביטחון שקיימת בצפון, זה בעיקר היעדר ודאות, כי אנחנו גם לא מבינים לגמרי לאן זה יתפתח ובטח לא על פני רצף של ציר זמנים

שרון ניר:  לכן אני חושבת שכבר כעת יש שתי שאלות יסודיות שצריכות לקבל מענה חובה בדיון הזה: 1, זה ממשרד הביטחון, סוגיית המיגון בצפון; 2, זה כל מרכיבי הביטחון הלאומי, גם כלכלי, גם חוסר הוודאות בתחום החינוך, כל הדברים והמעטפות שמשרד האוצר צריך לתת פה לרשויות המקומיות

שרון ניר:  תודה, אדוני

יולי יואל אדלשטיין: תודה

יולי יואל אדלשטיין:  חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה

גלעד קריב: אדוני, היושב-ראש, אתה בוודאי מכיר, יש בגמרא בפסחים סיפור על הלכה שנשתכחה מהחכמים

גלעד קריב:  ואז הם אומרים: אתם יודעים מה, בואו נראה מה הציבור עושה, חזקה שהציבור יודע את ההלכה

גלעד קריב:  אנשים רוצים להיות בביתם

גלעד קריב:  אנשים לא קמים והולכים מביתם אם הם יכולים לחיות בו

גלעד קריב:  פה צריך פשוט שתהיה חזקה

גלעד קריב:  אנחנו רואים שיש יישובים שבהם היה פינוי עצמי שמגיע ל-100% מהתושבים, למעט אלה שמרותקים לביתם

גלעד קריב:  לעומת זאת, קחו את מועצה אזורית גליל עליון

גלעד קריב:  בעמיעד אנשים לא קמו לנסוע ולחפש בית אחר

גלעד קריב:  בכפר סאלד, כן

גלעד קריב:  וזה צריך להיות המפתח

גלעד קריב:  בסופו של דבר, אנשים שקמו והפכו לפליטים למרות שהמדינה לא פינתה, חזקה שהם פליטים שהמדינה צריכה לדאוג להם

עמית הלוי: היו פה ראיות, חבר הכנסת קריב

עמית הלוי:  חוץ מהחזקה היו פה טילים, בצבא שנמצא ביישובים היו - - - עוד לפני

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, בסדר

גלעד קריב: אני אומר שהסוגיה הרבה יותר קלה ממה שמנסים לעשות אותה

גלעד קריב:  בקלות, בישיבה של חצי שעה עם מפה של יישובי הצפון אפשר לדעת מי היישובים שנפלו בין הכיסאות

גלעד קריב:  האמת היא שגם לא מדובר בעוד 100,000 מפונים

גלעד קריב:  מדובר במספר שמדינת ישראל יכולה לשאת אותו על הכתפיים

גלעד קריב:       לישיבה הזאת יש מבחן אחד, הרי החבר'ה פה לא באו סתם לשחרר לחץ

גלעד קריב:  ועדת חוץ וביטחון מתעסקת הרבה מאוד בנושא הזה של החוסן ושל העורף כמרכיבים ביכולת ההכרעה

גלעד קריב:  השאלה היא האם בהובלה שלך כחבר בכיר בקואליציה נדע בימים הקרובים, שבהם הולכים להצביע על תקציב 2023, לבוא ולומר אופוזיציה וקואליציה ביחד: אנחנו דורשים מהממשלה – צה"ל, האוצר – בסכומים שמדובר עליהם כרגע בעדכון התקציב

גלעד קריב:  אני לא מדבר על קואליציוני, אני מדבר על עוד 25 מיליארד ש"ח שמוספים לבסיס התקציב, בעדכון שיהיה פה בעוד כמה ימים

גלעד קריב:  לא יכול להיות שלא יימצא הסכום שלהערכתי לא עולה מעל חצי מיליארד שקל לתת את המענה הזה ליישובי קו העימות

גלעד קריב:  ופה אנחנו צריכים את הקואליציה

גלעד קריב:  אנחנו צריכים שתאמרו: בלי פתרון לעניין הזה לא הולכים קדימה

גלעד קריב:       משפט אחרון

גלעד קריב:  אני באמת לא אומר בגלל עניין פוליטי של שמאל וימין, אבל צריך לשים לזה לב

גלעד קריב:  כרגע במסגרת התקציב אנחנו מאשרים 250 מיליון ש"ח להתעצמות ולמרכיבי ביטחון ביישובי יהודה ושומרון, העברות ישירות למועצות דרך משרד ההתיישבות

גלעד קריב:  אני מאוד בעד

גלעד קריב:  מגיעה להם תוספת למרכיבי ביטחון

גלעד קריב:  אבל לא יכול להיות שלא תהיה שורה מקבילה לשורת המועצות האזוריות והמקומיות בצפון

גלעד קריב:  וכשתהיה, אז המועצות יידעו לעשות את מה שצריך לעשות

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  כפי שאמרתי, אנחנו נעבור להתייחסויות של משרדי ממשלה

יולי יואל אדלשטיין:  ודאי שלא הכול רלוונטי לכל אחד ויש הרבה נושאים שהעלו כאן החברים, אבל אני מבקש להתייחס לכמה סוגיות שגם אצלנו עלו בוועדה לא פעם

יולי יואל אדלשטיין:  באמת קשה מאוד לשמוע את כל המצוקות של התושבים, למרות שחלק מן הדברים היו ידועים

יולי יואל אדלשטיין:       אני אתחיל דווקא ללא סדר מחייב

יולי יואל אדלשטיין:  א, יש אתגר של ראשי רשויות, מועצות אזוריות גם בדרום וגם בצפון, כשבאותה מועצה יש יישובים שהם בסטטוס א' ויישובים שהם בסטטוס ב'

יולי יואל אדלשטיין:  אולי זה לא הנושא, אבל דווקא כנבחרי ציבור כאן בכנסת אני אבקש מאוד התייחסות של המשרדים הרלוונטיים איך ראשי מועצות אמורים לפעול במצב כזה כשמערכת חינוך, מערכת רווחה, מערך הסעות וכן הלאה וכן הלאה הם משהו אחיד, והיישובים – חלק מפונים, חלק לא מפונים, חלק זכאים, חלק לא זכאים, נושא שכל פעם עולה אצלנו ואנחנו לא מקבלים התייחסות

יולי יואל אדלשטיין:       ב, תוארה כאן מציאות שאנחנו גם העלנו בדיונים בוועדה, הצבא שנמצא בתוך היישובים

יולי יואל אדלשטיין:  זה לא תמיד רק יישובים שהם סמוכי גדר, גם יישובים יותר מרוחקים

יולי יואל אדלשטיין:  אני לא יודע אם הדוגמה שלי הכי מוצלחת, אבל אם אני צריך לבצע הפקעה נגיד של שטח לטובת משהו לתכלית ראויה, אז אני מפנה משם, מפצה

יולי יואל אדלשטיין:  לא תמיד זה תהליך פשוט, כולנו מכירים, אבל זה התהליך הראוי

יולי יואל אדלשטיין:  ואז מכניס את מה שאני צריך, לא חשוב – צבא, בנייה, כביש, מה שזה לא יהיה

יולי יואל אדלשטיין:       כאן כל התושבים שאנחנו מדברים איתם וכל הפניות אלינו מדברים על המציאות הבלתי-אפשרית של ירי של כוחותינו – טוב שיורים – אבל חוסר יכולת לנהל אורח חיים נורמלי, חוסר יכולת לנהל מערכת לימודים, חוסר יכולת לישון ביישוב, עוד פעם מסיבות ידועות וטובות

יולי יואל אדלשטיין:  וכאן אני רק מוסיף – כי את התיאורים עשיתם יותר חזק ממני – שאף אחד מאיתנו, גם לא חברי ועדת חוץ וביטחון, ואני גם מניח שלא שר הביטחון ולא ראש הממשלה, לא יודעים לומר בוודאות לכמה זמן זה

יולי יואל אדלשטיין:  לכן אני חושב שהפתרונות כאן צריכים להיות כאלה שמתחשבים בכך שאנחנו לא יכולים לומר לא לראשי רשויות ולא לתושבים: בעוד שבוע נוציא משם את צה"ל, הביטחון יחזור והכול יהיה בסדר

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו לא יודעים לכמה זמן המציאות הזאת

יולי יואל אדלשטיין:       הנושא האחרון שגם עולה אצלנו כמעט בכל דיון וגם כמה חברים נגעו בו הוא כיתות הכוננות

יולי יואל אדלשטיין:  אם התושבים, בלי התושבים, אבל לגבי כיתות הכוננות ביישובים אנחנו כל הזמן שומעים שעדיין לא הגענו לעמק השווה מבחינת כל הדרישות

יולי יואל אדלשטיין:  לכן אני אשמח הפעם – מן הגורמים הרלוונטיים ודאי, לא שמשרד האוצר יסביר לי על כיתות הכוננות – שכל גורם יתייחס לסוגיות הרלוונטיות שהעליתי, חוץ מהדברים שהוא רוצה לעדכן אותנו בהן

יולי יואל אדלשטיין:  בסוף הדיון נחליט איך אנחנו ממשיכים לפעול, כי אני מאוד מסכים עם האמירה שהייתה פה, אנשים לא באו סתם לפרוק פה אלא מחפשים פתרונות

יולי יואל אדלשטיין:      בבקשה, מי רוצה להתחיל? משרד הביטחון אולי? רח"ל, אתם רוצים להתייחס? מה התוכניות?      

יוסף שפירא: אני סגן ראש רח"ל

יוסף שפירא:  האמת היא שהסוגיות שעלו הן הרבה יותר רחבות מרח"ל, והן יושבות בליבת משרד הביטחון

יוסף שפירא:  כמה דברים, לפחות בהתנהלות של המשרד

יוסף שפירא:  קודם כול, גם העמדה של השר לגבי השיפויים נאמרה בעבר אז אני לא אחזור עליה

יוסף שפירא:  אני כרגע רוצה להתייחס לנושא הביטחון, בכל מקרה

עמית הלוי: שנייה

עמית הלוי:  מה העמדה שלו? כמה ק"מ מבחינתו?     

יוסף שפירא: 9

עמית הלוי: 9 ק"מ?     

יוסף שפירא:  9 ק"מ

יוסף שפירא:  אני אתחיל במה שהונחה בתוך המשרד שזה חשוב

יוסף שפירא:  קודם כול, המנכ"ל הנחה, וכמו מינהלת אופק חדש שנמצאת בדרום, המשרד כבר מקים מינהלת שנקראת אופק צפון והיא מסתכלת 9-0

יוסף שפירא:  הנושא המהותי סביב הדבר הזה קודם כול הוא מה שקשור למשרד הביטחון, נושא של המיגון, מרכיבי ביטחון וכן הלאה וכן הלאה

יוסף שפירא:  כבר הוגדר מנהל המינהלת הזאת, וכרגע עובדים כמה שיותר מהר

יוסף שפירא:  אני יודע שהמנכ"ל הנחה במיידי

יוסף שפירא:  הגדרה של זמנים אני לא יודע להגיד, אבל הוא אמר במיידי

יוסף שפירא:  אבל הוא גם  הגדיר ושם 10 מיליון שקל כפתיחה ראשונית רק לבניית המינהלת

יוסף שפירא:  בסך הכול גם מודיעים היום על כתיבת החלטת ממשלה להעביר את המינהלת, ובעצם היא תהיה דומה למינהלת שפועלת בדרום ומסתכלת, שוב כמו שאמרתי 9-0, על כל המרכיבים שבאחריות משרד הביטחון

יוסף שפירא:       מעבר לזה, המשרד רואה לנכון – אמרתם את זה פה – שצריכים מינהלת תקומה צפונית

יוסף שפירא:  זה דבר שהוא כמובן לא יושב לבד בתוך המשרד

יוסף שפירא:  מישהו דיבר פה על - - -     

גלעד קריב: אדוני, רח"ל אחראית על תוכנית הפינויים מהיישובים, נכון? על הכנת תוכניות הפינויים

יוסף שפירא: לא, אנחנו - - -      

גלעד קריב: השאלה המרכזית שעולה פה מאנשים כרגע, עם כל הכבוד למיגון שלא בוצע עשור ויעשה בהמשך, ומינהלת שיקום ומינהלת תקומה, מה אומרים למשפחות שכרגע לא יכולות לחיות בבתים שלהן בכפר סאלד, והמדינה לא נותנת להן לא מלון ולא מכלילה אותן בתוכנית השיפוי של: קחו כסף ותמצאו Airbnb? זאת השאלה הראשונה והכי דחופה

גלעד קריב:  יש תשובה או לא?      

אהרון דב גמזו: מה אני אומר למנהלת בית הספר של הבן שלי בחולון? מה אני אומר לה? היא רוצה לזרוק אותו

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מבקש

יולי יואל אדלשטיין:  בואו לא נשכח, הוא אחראי על הביצוע

יולי יואל אדלשטיין:  אני מבטיח לך, גלעד, אם הממשלה תוריד לו החלטה לפנות, הוא צ'יק צ'ק יעשה את זה

יוסף שפירא: בדיוק

יוסף שפירא:  בסוף זו החלטת - - -      

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לשמוע מה הסטטוס ומה הוא קיבל

יולי יואל אדלשטיין:  הוא לא קיבל? זאת כבר אחריות שלנו לפעול הלאה

גלעד קריב: הוא לא קיבל, אומרים לך שהוא לא קיבל

גלעד קריב:  הוא מדבר על מינהלת תקומה

יולי יואל אדלשטיין: לכן, מה אתה רוצה ממנו?      

יוסף שפירא: יפה

גלעד קריב: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר לך שאנחנו שנינו מאמינים בעובדה שהאחריות היא על נבחרי הציבור

יולי יואל אדלשטיין: נכון

גלעד קריב: אבל אתה יודע, זה לא עד הסוף נכון

גלעד קריב:  בסופו של דבר, יש שירות ציבורי במדינת ישראל, ולאנשים נבחרי ציבור יש אחריות ולעובדי ציבור יש שליחות

יולי יואל אדלשטיין: נכון

גלעד קריב: השליחות של עובדי הציבור היא להניח לפני הדרג הנבחר את ההמלצה המקצועית

גלעד קריב:  האם רח"ל הניחה לפני הדרג הפוליטי המלצה שאומרת שבכפר סאלד אי-אפשר לחיות עכשיו? אז צריך לכלול אותם בתוכנית הפינוי

גלעד קריב:  מה העמדה של הרשות שאמורה להכין את תוכניות הפינוי לגבי המדיניות המקצועית שאתם ממליצים עליה על הדרג הפוליטי? אם לא יקבלו, אז זה באמת אחריותם

גלעד קריב:  אבל מה ההמלצה המקצועית שלכם לגבי כפר סאלד?      

יוסף שפירא: חבר הכנסת קריב, חשוב לי לומר שמי שמגדיר את הפינויים פה זה בעצם הצורך המבצעי, הצורך הצבאי, ולא רח"ל

פנינה איזנברג בורנשטיין: זה לא מה שאנמר לנו על ידי הצבא

יוסף שפירא: שנייה

יוסף שפירא:  מעבר לזה, רח"ל לא מגדירה צורך לפינוי, חברים

יוסף שפירא:  מעבר לזה, אם תבדקו - - -      

פנינה איזנברג בורנשטיין: אז מי כן?      

יוסף שפירא: סליחה, סליחה

יוסף שפירא:  הגוף שאחראי

קריאה: פצ"ן

יוסף שפירא: פצ"ן

יוסף שפירא:  יפה

פנינה איזנברג בורנשטיין: פצ"ן זה הצבא

פנינה איזנברג בורנשטיין:  הצבא אומר שזו לא הייתה החלטה שלו

יוסף שפירא: זו לא החלטה של רח"ל, חברים

אהרון דב גמזו: אז מי? מי?      

יוסף שפירא: שר הביטחון

הדס שון לוי: אני אשמח אם תתנו לגורמי המקצוע

הדס שון לוי:  אנחנו ישבנו והקשבנו לכל הדברים שלכם מההתחלה ועד הסוף, ולא התפרצנו והקשבנו

הדס שון לוי:  אנחנו נשמח אם תתנו לגורמי המקצוע להתייחס לפי הסדר בתשובה מקיפה

קריאה: אבל גברתי, הייתה פה שאלה, הייתה פה שאלה על המלצה

הדס שון לוי: הבנו את השאלה

הדס שון לוי:  אני מבינה שהוא חידד את השאלה, ואנחנו נענה עד הסוף

קריאה: אין בעיה

קריאה:  אין בעיה

קריאה:  שאלו רק על ההמלצה, מה ההמלצה שלך לגבי העניין

יוסף שפירא: חברים, אני אלך איתכם הלאה

יוסף שפירא:  מי שאחראי על פינויים במדינת ישראל זה גם לא משרד הביטחון

יוסף שפירא:  עם כל הכבוד, זה בכלל גוף פס"ח

יוסף שפירא:  אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע, בגלל שכל השאלה שאתה שואל מקצועית היא לא נכונה, אבל לא ניכנס לזה כרגע

גלעד קריב: ניכנס לזה

הדס שון לוי: אבל אולי תעשה להם סדר

הדס שון לוי:  יוסי, אולי תעשה להם סדר איך מחליטים את מי לפנות

הדס שון לוי:  נכון ששגרת החיים נפגעה – בכל המדינה, אנחנו במלחמה – אבל אנחנו כרגע נמצאים על מעל 120,000 מפונים

גלעד קריב: מי גברתי?      

הדס שון לוי: אני סמנכ"לית במשרד ראש הממשלה

הדס שון לוי:  כרגע אנחנו עומדים על 52,000 מפונים מהצפון כולל קריית שמונה

הדס שון לוי:  אנחנו מפנים לא כי אנחנו מחליטים את מי לפנות, אנחנו מפנים על פי מי שהוגדר כצורך מבצעי      

פנינה איזנברג בורנשטיין: מה הם הקריטריונים שעומדים בבסיס ההחלטה את מי לפנות?      

הדס שון לוי: זה נגזר כתוצאה מהגדרה של הצלת חיים

פנינה איזנברג בורנשטיין: מה זה הצלת חיים?      

קריאה: 0 שניות זה הצלת חיים?     

הדס שון לוי: אני אתן ליוסי לסיים את הדברים שלו, וכשיגיע התור שלי אני אדבר

יולי יואל אדלשטיין: חברים, חברים, חברים, אני רגיל בוועדה הזאת – יעידו חברי הוועדה שמדברים כל אחד בתורו, בתורה, אחר כך שומעים את התשובות

יולי יואל אדלשטיין:  אז בואו נשמור על המתכונת הזאת

גלעד קריב: כשתהיה רעידת אדמה - - -      

יולי יואל אדלשטיין: גלעד, גלעד, גלעד

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה

יוסף שפירא: חשוב לי לומר גם מהדברים שעלו פה – ואני חושב שזה נושא שגם כל החברים שיושבים איתי בפאנל יסכימו איתי – שבסוף צריך תקומה צפונית כזאת, וזה מה שאני ממליץ ליושב-ראש הוועדה סביב האירוע הזה שבסוף צריך טיפול מהותי לדבר הזה

יוסף שפירא:  כמו שנאמר פה, השיפוי הוא שיפוי עמוק, ויש לזה משמעויות

יוסף שפירא:  בטח החברים שלי יתייחסו לזה, יש גם קבינט חברתי-כלכלי שעובד על הדברים האלה

יוסף שפירא:  אבל לפחות התפיסה ברח"ל היא שבעולם הפינויים, גם צפון וגם דרום, כל מה שהיה צריך לפנות עקרונית מבצעית פונה להבנתנו, אלא אם כן תהיה החלטה של צה"ל או שר הביטחון מעבר לזה

יוסף שפירא:  אבל הבעיה היא הרבה יותר רחבה ממה שפונה

יוסף שפירא:  משרד הביטחון עכשיו מקים מינהלת

יוסף שפירא:  הוא מתחיל לטפל בכל מה שבאחריותו מ-9-0 בצורה הטובה ביותר

מומי ברקליפה: אבל אולי ההחלטה לפנות מבצעית זאת לא הנקודה

מומי ברקליפה:  יש אנשים שלא קשורים למבצעית וקורסים

מומי ברקליפה:  אין שגרה ביישובים

מומי ברקליפה:  איפה גוף אזרחי שיטפל באזרחים? לא רק מבצעי

יוסף שפירא: אני חושב שאמרתי את זה

מומי ברקליפה: לא, אתה כל פעם מציין "מבצעית, מבצעית", אבל יש גם אזרחים

יוראי מצלאוי: אנחנו נשיב על המענה האזרחי

יולי יואל אדלשטיין: חברים, חברים, קודם כול, אם לא יפריעו אז גם נבין יותר טוב

יולי יואל אדלשטיין:  אני חושב שזה רק מראה את חשיבות הדיון

יולי יואל אדלשטיין:  גם אנחנו בוועדה כל הזמן קיבלנו דיווחים מבחינת צה"ל, שר הביטחון, מבחינת הצורך המבצעי בפינוי, ובאמת חיי אדם קודמים לכול וכן הלאה

יולי יואל אדלשטיין:       פעם אחר פעם לאחרונה, וגם אתם היום בצורה שלא משתמעת לשתי פנים, תיארתם מציאות בלתי אפשרית דווקא מסיבות שצה"ל מגן

יולי יואל אדלשטיין:  כלומר, דווקא מכיוון שיש עיבוי כוחות

יולי יואל אדלשטיין:  ואיך אמר לנו מישהו בוועדה: "איפה שהייתה מחלקה תהיה פלוגה, איפה שהייתה פלוגה יהיה גדוד", וכן הלאה וכן הלאה

יולי יואל אדלשטיין:  אבל יש השלכות על התושבים, כי צה"ל לא עומד בשדה תפוחי אדמה, צה"ל בתוך היישובים, ולכן אתם מתארים מציאות שאנחנו עכשיו נצטרך לחשוב איך אנחנו מתמודדים איתה

יולי יואל אדלשטיין:  וזה לא רק מה שאומר אלוף פיקוד הצפון מבחינת הטילים או פלישה לא עלינו או כל מיני דברים, אלא גם מציאות אזרחית שונה אם אנחנו מעוניינים בקיום אורח חיים

יולי יואל אדלשטיין:  אז בואו נשמע את גורמי המקצוע

מומי ברקליפה: כן, רק שזה מאוחר מדיי כי 66 יום עברו, ואני לא רואה פה מספיק חברי כנסת שיושבים והמצב הזה באמת מעניין אותם

מומי ברקליפה:  זה מה שעצוב

יולי יואל אדלשטיין: יקירי, יש פשוט גם ישיבות סיעה כרגע בבניין

יולי יואל אדלשטיין:  אני לא עורך דין של חברי כנסת שלא הגיעו, אבל צריך להבין שלפעמים בכנסת מתקיימים כמה דברים במקביל

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה

יוראי מצלאוי: אני סגן המנהל הכללי, משרד האוצר

יוראי מצלאוי:  דבר ראשון, אנחנו כמובן שומעים ואנחנו מכירים את הטענות ואנחנו רגישים אליהן

יוראי מצלאוי:  אני חושב שיש פה ערבוב בין הרבה מאוד דברים

יוראי מצלאוי:  אני אנסה שנייה לעשות סדר גם על מה שניתן עד עכשיו, הפעולות שנעשו, וההבדל בין הסוגיות הביטחוניות לסוגיות האזרחיות

יוראי מצלאוי:  אלה שתי שאלות נפרדות, וזה בעיני העיקרון שאותו צריך להבין

יוראי מצלאוי:  אלה שתי סוגיות נפרדות הסיפור של הפינוי והסיפור של הפיצוי

יוראי מצלאוי:  אלה שני דברים נפרדים לחלוטין

יוראי מצלאוי:       ברור לנו לחלוטין ששגרת החיים ביישובים האלה נפגעה לחלוטין, ולכן צריך לייצר פה איזושהי מערכת אזרחית שמפצה ומייצרת תמיכה

יוראי מצלאוי:  המענים בהקשר הזה ניתנו וניתנו בצורה מלאה, ואני אפרט אותם עכשיו, גם לגבי רמת הגולן וגם יישובי קו העימות

יוראי מצלאוי:  סוגיית הפינויים היא סוגיה נפרדת שבה שלובים החלטות של גורמי הביטחון, וכפועל יוצא מההחלטות האלה ניתנים המענים האזרחיים

גלעד קריב: המענה שאמרת שניתן, היה על סוגיית הפיצויים ומתווה הפיצויים

יוראי מצלאוי: נכון

יוראי מצלאוי:  אני רוצה להתחיל שנייה אחת מסקירה של - - -      

גלעד קריב: אבל אפשר להתחיל עם מתווה הפינויים? אתה מוכן?     

יוראי מצלאוי: כן, בוודאי

יוראי מצלאוי:  אין בעיה

יוראי מצלאוי:  אני אסקור שנייה מה קורה

גלעד קריב: כי אנשים פשוט חוזרים לבית שאי-אפשר לגור בו

גלעד קריב:  חוזרים

יוראי מצלאוי: אבל כדי להבין את המענה ההוליסטי שנותנת הממשלה ככלל, צריך להסתכל על הכול ביחד

יוראי מצלאוי:  אז לבקשתו של חבר הכנסת קריב, אני אתחיל בסוגיית הפינוי

יוראי מצלאוי:       לגבי הפינוי כרגע, מה שיש זה שהממשלה העבירה החלטה – אני מתייחס שנייה רק לצפון, אני שם את הדרום בצד, זה הדיון כאן – לגבי 5-0 אלה היישובים שנכללו בהחלטת הממשלה, ואלה היישובים שעל פי החלטת הממשלה זכאים בפינוי

סיגל שאלתיאל הלוי: והיא לא מיושמת במלואה

יוראי מצלאוי: תאמינו לי, אני אגע בהכול, בסדר? ההחלטה הזאת מעניקה פינוי לבתי מלון, או חלף פינוי לבית מלון שהוא מענק פינוי עצמאי 100 לילד, 200 למבוגר

יוראי מצלאוי:  זה מה שנותנת החלטת הממשלה

יוראי מצלאוי:  בנוסף, ניתנים מענקים למפונים

יוראי מצלאוי:  הם ניתנים בגובה של – יש לנו שני מענקים עד עכשיו, מענק אחד בתחילת הלחימה, ומענק נוסף מענק חורף שעבר לפני שבוע, ואלה מענקים של 1,000 ש"ח לבן אדם, ועד 5,000 שקל למשפחה

גלעד קריב: הצפון קיבל רק מענק אחד, למיטב ידיעתי

יוראי מצלאוי: הם יקבלו גם את המענק השני, הם זכאים גם למענק השני

יוראי מצלאוי:  כל מי שפונה על פי צו אלוף והחלטת הממשלה זכאי לכל המעטפת שאמרתי כרגע

עמית הלוי: אתה מכיר את הקריטריונים למה 5-0?      

קריאה: ואגב, המעטפת מאוד יפה

קריאה:  אני חייבת לציין

יוראי מצלאוי: שנייה, שנייה, שנייה

עמית הלוי: אתה מכיר את הקריטריונים למה 5-0 ולא 5

עמית הלוי: 5-0?      

יוראי מצלאוי: כאן נעשה ערבוב ואני אנסה לעשות סדר

יוראי מצלאוי:  החלטת הממשלה אומרת 5-0, ומי שמקבל את החלטת הפינוי זה פיקוד צפון, צה"ל

יוראי מצלאוי:  כרגע אנחנו קיבלנו החלטה, צווי אלוף, לגבי היישובים במרחב של 3

יוראי מצלאוי: 5-0

יוראי מצלאוי:  כלומר, למשרד הביטחון יש את האפשרות, על פי החלטת הממשלה והצרכים הביטחוניים שאותם הוא בוחן על פי מיטב שיקול דעתו המקצועית, לפנות 5-0

יוראי מצלאוי:  כרגע זה עד 3

יוראי מצלאוי: 5

תא"ל איציק בר: זה אומר שבהצעת המחליטים יש מנדט לשר הביטחון בכל נקודת זמן תחת הצעת המחליטים הקיימת

תא"ל איציק בר:  לא צריך להביא את זה לאישור נוסף ולא צריך קבינט ולא כלום

גלעד קריב: כמה יש - - -      

תא"ל איציק בר: רגע, שנייה

יוראי מצלאוי: תנו לו להשיב, בבקשה

יוראי מצלאוי:  אתם תקבלו את התשובות

הרן רייכמן: אבל רק שאלה

הרן רייכמן:  סליחה, אני אדייק דבר כי אתה לא מדייק

הרן רייכמן:  החלטת הממשלה איננה מתייחסת רק לסיכון הביטחוני, אלא גם לסוגיית השירותים שניתנים ליישובים

הרן רייכמן:  יש שם שני שיקולים ואתם מדברים על שיקול אחד

הרן רייכמן:  ואני חייב לציין, היא מציינת ששר הביטחון לא מחליט האם לפנות או לא, הוא מחליט על העיתוי

הרן רייכמן:  השאלה, כמה זמן העיתוי יגיע?     

גלעד קריב: יש לכם את ההחלטה?      

הרן רייכמן: מדובר על עיתוי ומדובר גם על סוגיות אזרחיות

הרן רייכמן:  פצ"ן לא יכול להיות הגוף שאומר לשר הביטחון את הסוגיות האזרחיות

הרן רייכמן:  יש התעלמות ממה שכתוב בהחלטת הממשלה

תא"ל איציק בר: רגע

תא"ל איציק בר:  בשביל זה אנחנו גם נתייחס לזה

תא"ל איציק בר:  אבל הסיפור של החלטת הממשלה 975 – כי באנו רגע להתייחס לדברים שהם פערים, אבל צריך גם להסתכל על מה נעשה – הוא שמה שנעשה זה שיש החלטת ממשלה שמאפשרת גמישות לשר הביטחון להחליט לפנות יישובים מצרכים מבצעיים, מה שלא היה בעבר

תא"ל איציק בר:  למרכיב האזרחי עוד שנייה נתייחס, וגם מה נמליץ ליו"ר הוועדה בדברים שצריך לעשות והם אינם מבצעיים

תא"ל איציק בר:       יש פה מצב שבו התפנו בשתי מדרגות – מדרגה ראשונה היא יישובים מ-2-0, לאחר מכן עוד 14 או 15 יישובים נוספים

תא"ל איציק בר:  התקבלה החלטה לפנות גם את קריית שמונה

תא"ל איציק בר:  אלה משיקולים והיבטים מבצעיים

עמית הלוי: אבל אתה מכיר את הקריטריונים? למה 5-0, ובתוך 5-0 מה היו השיקולים?      

הדס שון לוי: אי-אפשר לפרט פה הכול, זה דיון בלמ"סי

תא"ל איציק בר: אנחנו בדיון בלמ"סי

תא"ל איציק בר:  יש פה לא מעט דברים שהם גלויים

תא"ל איציק בר:  בסוף הניתוח של מהו המרחב שבו אתה מפנה הוא תחת ההיגיון של מרחב שבו אתה רוצה להסיר איום

תא"ל איציק בר:  אתה לא רוצה שבמרחב הזה תהיה פעילות צבאית לצד פעילות אזרחית

תא"ל איציק בר:  זה היה הרעיון המסדר

תא"ל איציק בר:  הצעת המחליטים לא אמרה 2-0

תא"ל איציק בר:  הצעת המחליטים אמרה: אנחנו ניתן למשרד הביטחון, לשר הביטחון, בכפוף להמלצה של הגורמים הצבאיים – שזה בעצם פיקוד צפון, הוא בסוף עובד תחת אמ"ץ ויושבים פה הנציגים – לקבל החלטה על פינוי

תא"ל איציק בר:  ניתן בעצם חופש הפעולה לכל המרחב

תא"ל איציק בר:       נכון אמרתם שיש פה שני מרחבים, ופה גם נתייחס לזה

תא"ל איציק בר:  מרחב אחד הוא מרחב מפונה מול צרכים מבצעיים, ויש מרחב שני שהוא מרחב אזרחי ומושפע מהמרחב הצבאי שהתפנה, או תחת הפינוי הצבאי

תא"ל איציק בר:  לזה עכשיו תהיה פה התייחסות אילו דברים צריך לעשות כולל המלצות

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יוראי

יוראי מצלאוי: תודה לאיציק על החידודים

יוראי מצלאוי:  אני אמשיך את הדברים של איציק

יוראי מצלאוי:  אנחנו הצלחנו להבין, גם תוך כדי המלחמה, שהאנומליה הזאת שנוצרה פה בסוף בין הפער בצורך לתת מענה אזרחי להשלכות של סוגיית הפינוי, והסוגיה הביטחונית על המרחב הזה של היישובים בין 3

יוראי מצלאוי: 5 ל-5 הוא מורכב, ודרך אגב גם מעבר ל-5

קריאה: לחלוטין הוא מעבר ל-5

יוראי מצלאוי: גם מעבר ל-5

יוראי מצלאוי:  אני אסביר מה עשינו

יוראי מצלאוי:  לכן, נתנו מענה מאוד מאוד משמעותי בסוגיית הפיצויים

יוראי מצלאוי:  כרגע, נכון לחודש אוקטובר, מה שעבר פה בכנסת אלה תקנות מס רכוש שהורחבו לכל יישובי רמת הגולן ולכל יישובי קו העימות

יוראי מצלאוי:  התקנות האלה מעניקות לכל יישובי קו העימות שהם ב-5-0, ואפילו יש שם גם - - -      

עמית סופר: סליחה, יישובי קו עימות הם לא 5-0, יוראי

יוראי מצלאוי: שנייה, שנייה, שנייה

קריאה: הם 9-0

יוראי מצלאוי: ליישובי קו העימות אין קו אחיד

יוראי מצלאוי:  אלה יישובים שמוגדרים על פי החלטת ממשלה

יוראי מצלאוי:  אנחנו הלכנו לפי כל הרשימה - - -     

עמית סופר: גם לפי החלטת הממשלה לא כולם - - -     

יוראי מצלאוי: שנייה

יוראי מצלאוי:  אני אסביר, אני אסביר

יוראי מצלאוי:  לגבי תקנות מס רכוש, אנחנו ככלל הולכים לפי הנחיות פיקוד העורף

יוראי מצלאוי:  ככה הלכנו כל השנים בכל המבצעים הקודמים

יוראי מצלאוי:  גם פה הלכנו לפי ההנחיות של פיקוד העורף, והם לא נתנו בגבול הצפון הנחיות מחמירות כפי שניתנו בדרום

יוראי מצלאוי:  וגם כאן היה פער בין ההנחיות של פיקוד העורף לבין ההנחיות שניתנו בפועל ביישובים בפיקוד צפון

יוראי מצלאוי:       כדי לגשר על הפער הזה, אנחנו במשרד האוצר יחד עם פיקוד הצפון עשינו עבודה, וביקשנו מפיקוד צפון את כל המגבלות שהוטלו על היישובים, בין היתר התייחסות לשהייה של סוללות ארטילריה בקרבה ליישובים, בין היתר חסימת צירים

עמית סופר: אז למה ארבעה יישובים כבר לפני שבועיים ממתינים?     

יוראי מצלאוי: שנייה, שנייה

יוראי מצלאוי:  היישובים האלה יקבלו רטרואקטיבית את המענה לחודש אוקטובר והם יודעים את זה היטב, גם פיקוד צפון וגם המועצה האזורית

יוראי מצלאוי:  אתם יודעים את זה מצוין

יוראי מצלאוי:  הסיבה שהכנסת לא התכנסה כרגע לעשות את זה היא כי אנחנו עוסקים בעדכון תקציב 2023 בוועדת כספים

פנינה איזנברג בורנשטיין: אתה מדבר על ארבעה יישובים שנמצאים מתחת ל-5 ק"מ?      

יוראי מצלאוי: על חמישה יישובים

יוראי מצלאוי:  אני אתן לכם את השמות אחר כך

יוראי מצלאוי:  אתם יודעים בדיוק במה מדובר

יוראי מצלאוי:  הם יקבלו רטרואקטיבית גם לגבי חודש אוקטובר

גלעד קריב: אתה יכול לומר כמה יישובים יש בין 3

גלעד קריב: 5 ל-5 שלא פונו?     

יוראי מצלאוי: אני רוצה שנייה רק להשלים, חבר הכנסת קריב

יוראי מצלאוי:  זה יסייע לכם להבין

סיגל שאלתיאל הלוי: סליחה, אבל יש פה פספוס

סיגל שאלתיאל הלוי:  יש פה גם יישובים שהם מתחת ל-5 ולא נכנסו להחלטת הממשלה הזאת בכלל

גלעד קריב: זה מה ששאלתי

סיגל שאלתיאל הלוי: לא

סיגל שאלתיאל הלוי:  אתה שאלת על אלה שנמצאים בהחלטת הממשלה ולא פונו

הדס שון לוי: נכון, כי פונו עד 3

הדס שון לוי: 5

קריאה: לא, היא מדברת על יישובים שלא נכנסו בכלל, כמו עבדון

סיגל שאלתיאל הלוי: לא, אבל מה שאני גם אומרת זה שיש מספר יישובים שהם מתחת ל-5 – עבדון בהחלטת הממשלה

סיגל שאלתיאל הלוי:  מנות וגשר הזיו מתחת ל-5 ק"מ ולא נמצאים בהחלטת הממשלה

הדס שון לוי: כמו שציינתי קודם, אנחנו נמצאים בדיון בלמ"סי, אי-אפשר לפרט הכול

הדס שון לוי:  אני יודעת שראש רח"ל ישב איתך באופן אישי להסביר לך את השיקולים הביטחוניים

הדס שון לוי:  אני לא יודעת אם אתה מקבל אותם או לא מקבל אותם, אבל שהשיקולים הם נטו ביטחוניים

עמית סופר: הדס, אבל אמרנו שהפריזמה היא לא רק צבאית, היא גם אזרחית

יוראי מצלאוי: מעולה

יוראי מצלאוי:  ליישובים האלה ניתן מענה אזרחי – אני מבקש שתקשיבו

יוראי מצלאוי:  אם תתנו להשלים עד הסוף תבינו מהם המענים שניתנו, וגם נוכל אולי לשקף לציבור ולהנגיש לו את הזכויות שיש לו כרגע, שיכול להיות שהוא לא יודע ולכן לא ממומשות

יוראי מצלאוי:      בסוגיה האזרחית, בסוגיית הפיצוי, אנחנו נתנו מענה בתקנות מס רכוש שלא על פי מה שעשינו ככלל

יוראי מצלאוי:  הלכנו לפי הנחיות פיקוד צפון על המגבלות והתייחסנו לסוללות הארטילריה ולחסימת הכבישים ולשהייה של כוחות צבאיים במרחבים האזרחיים בתוך היישובים, וקיבלנו רשימה של כל המקומות שבהם הדברים האלה מתרחשים, על פי פיקוד צפון

יוראי מצלאוי:  כל היישובים האלה, כולם ללא יוצא מן הכלל, נכנסו למענה של פיצוי מלא לחודש אוקטובר על פי תקנות מס רכוש

יוראי מצלאוי:  המענה הזה נותן פיצוי מלא בשכר עבודה, פיצוי מלא למחזורים במחזור עסקים עד 2

יוראי מצלאוי: 5 מיליון ש"ח – אין עסקים מעל המחזורים האלה באזורים האלה – ולכל מי שהוא יישוב ספר אין תקרה, שאלה רוב היישובים שנמצאים פה ונמצאים בהגדרת יישובי הספר

יוראי מצלאוי:       קיבלנו עדכון מפיקוד צפון לגבי חודש נובמבר, וההגבלות האלה חלו שם על פי פיקוד צפון גם בחודש נובמבר

יוראי מצלאוי:  כלומר, בשבוע הבא בכנסת, על פי העדכון של פיקוד צפון אנחנו נעדכן את התקנות ונעביר אותם גם לגבי חודש נובמבר, כך שהיישובים האלה יקבלו פיצוי מלא

גלעד קריב: כמה יישובים?      

יוראי מצלאוי: כל יישובי רמת הגולן וכל יישובי קו העימות

קריאה: לא

קריאה:  כל 9?     

יוראי מצלאוי: שוב, כל יישובי רמת הגולן - - -      

קריאה: כל יישובי קו העימות ללא קשר לק"מ?      

יוראי מצלאוי: ללא קשר לק"מ

יוראי מצלאוי:  כל יישובי רמת הגולן במרחב של גולן צפון, רמת גולן דרום, וכל יישובי קו העימות

גלעד קריב: יוראי, איך מתגברים מבחינת משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה?      

יוראי מצלאוי: רגע, רגע, אני רק רוצה להשלים עוד

יוראי מצלאוי:  בנוסף, ליישובים שלא נכללים בתוך מה שאמרתי עכשיו ניתן מענה כללי, במסגרת החוק שנותן פיצוי לכלל העסקים בארץ

יוראי מצלאוי:  אז גם מי שנופל בתווך, באמצע, ולא בקו העימות ולא ברמת הגולן, ששם גם לפי פיקוד צפון לא חלות אותן הגבלות, אבל גם ליישובים האלה ניתן מענה לפיצוי לחודשים אוקטובר-נובמבר, והוא יוארך גם לחודש דצמבר על פי צו

יוראי מצלאוי:  שם אנחנו נותנים לעסקים שמחזור העסקים שלהם נפגע מעל 25% החזר בשכר עבודה ומענק של הוצאות קבועות, עד 22%

ענבר בזק: אבל אתה מדבר רק על הפיצוי - - -      

יוראי מצלאוי: רגע, רגע, רגע, שנייה אחת

יוראי מצלאוי:  חבר'ה, תנו לי בבקשה להשלים, אחר כך זה

יוראי מצלאוי:  בנוסף לכל הדברים שאמרתי עד עכשיו ולאור הצורך שעלה פה לגבי הרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש, אנחנו הבנו שיש גם צורך לתת ברמה המוניציפלית

יוראי מצלאוי:  לכן העברנו החלטת ממשלה ראשונה שעברה לדעתי בחודש הראשון למלחמה, הקצנו 35 מיליון שקלים לרשויות המקומיות, שבתחומן פונו יישובים

יוראי מצלאוי:  המענה הזה ניתן לכל רשות מקומית שבתחומה פונו והיא יכולה לחלק את הכסף כרצונה, זה לא כסף צבוע

ענבר בזק: דרום וצפון ביחד 

יוראי מצלאוי: אני מדבר עכשיו רק על צפון

יוראי מצלאוי:  רק צפון

יוראי מצלאוי:  רק צפון

יוראי מצלאוי:  זה כסף שכבר נכנס

גלעד קריב: כמה רשויות?      

יוראי מצלאוי: כל רשות - - -      

גלעד קריב: כמה רשויות זה?      

יוראי מצלאוי: אני לא יודע את המספר המדויק

יוראי מצלאוי:  למעשה, כל המועצות האזוריות שרלוונטיות ליישובי קו העימות ולרמת הגולן

גלעד קריב: בסדר

יולי יואל אדלשטיין: עמית סופר, קיבלת את הכסף?     

עמית סופר: איזה כסף?      

קריאה: אנחנו לא קיבלנו

יוראי מצלאוי: שנייה

יוראי מצלאוי:  יש רשויות קולטות - - -      

עמית סופר: כסף שאנחנו יכולים לשפות את התושבים?     

יוראי מצלאוי: כסף שמועבר - - -      

יולי יואל אדלשטיין: חברים, חברים, אני רוצה לשמוע את התשובה

עמית סופר: יוראי, אני אשמח שתבהיר רק במה מדובר

יוראי מצלאוי: זה כסף שעבר בהחלטת ממשלה לרשויות מקומיות בצפון ושבתחומן פונו יישובים

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא הועבר לרשויות?     

יוראי מצלאוי: הועבר, הועבר

יולי יואל אדלשטיין: אז איך יכול להיות? או שהוא כזה עשיר, או שהוא לא שולט במה שקורה ברשויות שלו

יוראי מצלאוי: אז שוב, אני אומר, פונו בתחום הרשות שלך יישובים?     

קריאה: בוודאי

יוראי מצלאוי: בוודאי

יוראי מצלאוי:  אז למיטב ידיעת הכסף עבר

יוראי מצלאוי:  ולא רק שהוא עבר, אנחנו הגדלנו את הסכום לפני כשבועיים כי הבנו שצריך לתת מנה נוספת לאור התמשכות הלחימה, והגדלנו את זה ל-70 מיליון – הוספנו עוד 35 מיליון שקלים

עמית סופר: רגע

עמית סופר:  יוראי, אני שואל, הכסף הזה מאפשר לנו לתת ממנו שיפוי לתושבים?     

יוראי מצלאוי: הוא מאפשר לך לעשות - - -     

עמית סופר: לא, אני - - -       

יוראי מצלאוי: שנייה, רגע

יוראי מצלאוי:  שאלת שאלה, תן לי להשיב - - -      

סיגל שאלתיאל הלוי: הוא כסף לא צבוע

סיגל שאלתיאל הלוי:  לא שמעת?     

יוראי מצלאוי: הוא כסף לא צבוע שאתה יכול לעשות איתו כרצונך

סיגל שאלתיאל הלוי: אתה יכול לעשות איתו מה שאתה רוצה

סיגל שאלתיאל הלוי:  איזה יופי

סיגל שאלתיאל הלוי:  איזה יופי

סיגל שאלתיאל הלוי:  מותר לי להגיד משהו, אדוני היושב-ראש?     

יולי יואל אדלשטיין: אם זה קצר, כן

קריאה: פשוט היא עכשיו פונה לראש המועצה

סיגל שאלתיאל הלוי: זה ממש מרתיח

סיגל שאלתיאל הלוי:  אני הצגתי את עצמי כבר

סיגל שאלתיאל הלוי:  זה ממש מרתיח מה שאתה אומר

סיגל שאלתיאל הלוי:  כאחת שעבדה בשלטון המרכזי ויודעת מה זה כסף לא צבוע לראשי רשויות – וסליחה, עמית, אין לי שום כוונה לפגוע בך וזה לא באופן אישי – איפה פוגש אותנו כאזרחים הכסף הזה שאתם מחלקים לראשי הרשויות עכשיו? איפה זה פוגש אותנו?      

יוראי מצלאוי: שנייה, שנייה, שנייה

יוראי מצלאוי:  אני חייב להשיב על זה

יוראי מצלאוי:  רגע, שנייה

עמית סופר: רגע, סיגל

עמית סופר:  אני לא סתם הבאתי את השאלה

עמית סופר:  סליחה, מה אפשר לעשות עם כסף שמגיע לרשות? אני יכול לתת אפילו פטור מארנונה לתושבים? על מה אתם מדברים?      

סיגל שאלתיאל הלוי: זה מה שאני אומרת, איפה פוגש אותנו הכסף הזה?      

קריאה: הוא פוגש, הוא פוגש

סיגל שאלתיאל הלוי: איך הוא מגיע לקצה? אנחנו הקצה, איך זה מגיע לתושב? בחייכם

עמית סופר: יוראי, אני אומר פה - - -     

אלון שוסטר: עמית, לפני - - -     

עמית סופר: לא, אני אומר פה שאנחנו מוותרים על הכסף שלנו

עמית סופר:  תעבירו ישירות לתושבים

עמית סופר:  תעבירו ישירות לתושבים

עמית סופר:  אנחנו סומכים עליכם

יוראי מצלאוי: אני רוצה - - -      

אלון שוסטר: יוראי, אני חושב שהספין בעלילה כרגע הוא קצת לא הגון

אלון שוסטר:  אני מציע לא לבצע את שינוי או הטיית החיצים לכיוון ראשי הרשויות

אלון שוסטר:  אני חושב שלרשויות יש המון מה לעשות עם הכסף הזה עבור התושבים

עמית הלוי: למה? אבל אמרה מנכ"לית החברה הכלכלית שיש להם הוצאות כרשות לעובדים נוספים, יש הוצאות רשותיות

עמית הלוי:  הוא דיבר על האזרחים, ויש הוצאות לרשויות

עמית הלוי:  אז הוא נותן לך  כסף לטובת האקסטרה שאתה צריך

עמית הלוי:  למה לא? איפה הבעיה?      

עמית סופר: כסף קיבלנו מהמעט שעשינו

עמית סופר:  שיפצנו את המרחבים המוגנים, את המקלטים

עמית הלוי: בסדר, אז הוא נותן לך עוד תקציב

עמית סופר: אנחנו מדברים פה על משהו אחר

עמית סופר:  אנחנו מדברים פה על תושבים שמבקשים להתפנות, ואין להם את החוסן הכלכלי

עמית הלוי: בסדר, זה לא סותר

יולי יואל אדלשטיין: חברים, יכול להיות שלא הסברתי את עצמי טוב אז אני חוזר ואומר, יש פה שני דברים, הם לא סותרים בכלל, הם משלימים

יולי יואל אדלשטיין:  דבר אחד, דיברתי על האתגר של ראשי הרשויות, במיוחד ראשי רשויות שאצלם חלק מהיישובים בזכאות כזאת, חלק באחרת וחלק ללא זכאות

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו מכירים את המועצות האזוריות האלה וכל אחד מאיתנו שמע את זעקות השבר של ראשי הרשויות

יולי יואל אדלשטיין:  ברור לגמרי שצריך לעזור להם לנהל את המערכת הבלתי-אפשרית הזאת שכרגע נוצרה שם

יולי יואל אדלשטיין:       דבר שני,  דיברתי על האספקט של חיים אזרחיים בלתי אפשריים וכן הלאה

יולי יואל אדלשטיין:  זה מצב התושבים

יולי יואל אדלשטיין:  דרך אגב, יוראי, באמת לא נותנים לך להשלים וזה לא בסדר

יולי יואל אדלשטיין:  תכף תשלים את דבריך

יולי יואל אדלשטיין:  אבל אני לא בטוח שאפילו שיפוי כזה או אחר נותן מענה

יולי יואל אדלשטיין:  אם אי-אפשר לחיות ואי-אפשר לישון בלילה והילדים לא ישנים, ותסלח לי, גם הכלב שבבית לא יכול לישון מכל הרעש, אז מה זה עוזר אם נותנים לך גם כמה אלפי שקלים?     

אהרון דב גמזו: אם אני יכול לומר נקודה, באמת מה שקרה – תקנו אותי אם אני טועה, ראשי הרשויות – רוקנו שלושת רבעי מהרשות, פינו את היישובים

אהרון דב גמזו:  בגלל זה למועצות יש יותר עלויות, כמו שהסבירו כאן

אהרון דב גמזו:  צריך להפעיל גנים, צריך להפעיל בתי ספר

אהרון דב גמזו:  הכסף שהפניתם הלך לרשויות על האקסטרה שהם צריכים עכשיו להפעיל

אהרון דב גמזו:  זה לא הגיע אלינו

יוראי מצלאוי: אני חייב רגע לעשות סדר

קריאה: אבל זה הלך למפונים

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו מתקרבים לסוף הישיבה ועוד לא שמענו אפילו מחצית מנציגי הממשלה

יולי יואל אדלשטיין:  בבקשה, יוראי

יוראי מצלאוי: אני רוצה לעשות סדר וגם להשיב לשאלת היושב-ראש

יוראי מצלאוי:  אני לוקח כמה צעדים אחורה

יוראי מצלאוי:  אני סקרתי פה את הצעדים שניתנו ברמת הפינוי, סקרתי את הצעדים המשלימים שנעשו ברמת הפיצוי והם פוגשים את האזרח בקצה, וסקרתי את הצעדים שניתנו ברמת המענה המוניציפלי

יוראי מצלאוי:  לא אמרתי שזה בא על חשבון זה

יוראי מצלאוי:  סקרתי את מה שמדינת ישראל עשתה בשלל ההיבטים כדי לתת איזושהי תמונה שלמה למענה הממשלה, הן במענה הישיר לאזרחים ברמה של ההתנהלות הכלכלית, הן ברמה של המענה הישיר למפונים, והן ברמה של המענה המוניציפלי לרשויות המקומיות והמועצות האזוריות שהתמודדו עם קושי מיוחד

יוראי מצלאוי:       אני לא אומר שזאת תמונה מושלמת, אני לא אומר שזה המענה האידיאלי

יוראי מצלאוי:  ברור שיש עוד פערים ואנחנו כאן כדי לשמוע ולטפל

יוראי מצלאוי:  אבל המטרה של הדברים שלי לא הייתה לומר שהמענה המוניציפלי בא על חשבון מענה לתושבים

יוראי מצלאוי:  להפך, אני פירטתי והתחלתי במענה שניתן לתושבים

יוראי מצלאוי:  הוא בעינינו היה החשוב ביותר, ושם הפכנו הרים – הפכנו הרים, אני אישית – כדי לחרוג מהנחיות פיקוד העורף ולהסתמך פה על הנחיות פיקוד צפון, דבר שלא עשינו באף מבצע אחר, כדי להעניק את הפיצוי המלא מתוך ההבנה שהיישובים בצפון מתמודדים עם מציאות שלא משתקפת בהנחיות היבשות

גלעד קריב: יוראי, אתם חייבים להקשיב רגע

גלעד קריב:  מתווה הפיצויים לעסקים הוא נדיב

גלעד קריב:  הוא גם עוזר לעסקים שמעסיקים שכירים

עמית הלוי: לא, גם שכר עבודה, אבל לא פינוי

גלעד קריב: לא אמרתי עצמאים, אבל הוא בסוף לעסקים

גלעד קריב:  אומרים לך כאן שיש כמה יישובים – אלה לא עשרות, אבל יש כמה יישובים שאי-אפשר לחיות בהם

גלעד קריב:  אין צורך מבצעי בפינוי שלהם מבחינת הפעולה של הצבא, אבל האזרח לא יכול לחיות ביישוב

גלעד קריב:  אז האזרח קם ועזב

גלעד קריב:  אם זה היה לשבוע, הוא היה גר אצל החברים בתל אביב, אבל זה כבר חודשיים

גלעד קריב:  לכן האזרח הזה מוציא אלפי ואף עשרות אלפי שקלים מכיסו, ולזה אין שום פיצוי

גלעד קריב:  אין פיצוי

גלעד קריב:  אין פיצוי, לא חלקי ולא מלא

גלעד קריב:       עם כל הכבוד לסקירה שלך שמתמקדת בפיצוי הכספי ולדברים של רח"ל, רלי הראה לנו את ההחלטה

גלעד קריב:  יש פה לקונה

גלעד קריב:  יש פה כמה יישובים – עוד פעם, לא עשרות – שנופלים בין הכיסאות, בין ההגדרה המצמצמת של הצורך המבצעי לבין העובדה שבגלל המלחמה אי-אפשר לחיות ביישובים האלה

גלעד קריב:  אז צריך לתקן את החלטת הממשלה, וצריך לקבוע מי הגורם שבא ואומר: ביישוב הזה אי-אפשר לחיות

גלעד קריב:  זה יכול להיות רח"ל, זה יכול להיות משרד הפנים, זה יכול משרד ראש הממשלה, אבל אין מה לגלגל את זה על פצ"ן, כי פצ"ן בודק - - -      

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני לא הייתי פוסל – אפרופו רלי שנכנס כרגע – שפיקוד העורף יחד עם פצ"ן יגדיר את הצורך

יולי יואל אדלשטיין:  פיקוד העורף מתמחה בחיים אזרחיים במצב מיוחד

פנינה איזנברג בורנשטיין: אנחנו נפגשנו עם נציג של פיקוד העורף בפיקוד צפון

פנינה איזנברג בורנשטיין:  לא היה שום שיקול של פיקוד העורף בפינוי היישובים

יולי יואל אדלשטיין: נכון, כי הם כרגע לא אחראים

פנינה איזנברג בורנשטיין: הוא האינסטנציה שאחראית על העורף

פנינה איזנברג בורנשטיין:  אני עורף

יולי יואל אדלשטיין: הוא שאמרתי

יולי יואל אדלשטיין:  צודק חבר הכנסת קריב שזה כנראה דורש תיקון בהחלטת הממשלה או בקבינט, מה שזה לא יהיה

יולי יואל אדלשטיין:  מבחינת הגורמים שיכולים להגדיר את היישוב, הוא לא ניתן למגורים או איך שנגדיר את זה - -      

פנינה איזנברג בורנשטיין: לא ניתן לקיים בו חיים

יולי יואל אדלשטיין: - - אז זה כנראה יכול להיות פיקוד העורף שיש לו גם חשיפה לחומר צבאי, מה היחידות ששוהות שם, לכמה זמן וכן הלאה

יולי יואל אדלשטיין:  הוא כנראה הגורם

עמית הלוי: אגב, לא נאמרו לנו הקריטריונים, אם זה מסווג, אבל גם לפי הקריטריון של נוכחות צה"לית, כלומר שהפכתם את זה לרצועת ביטחון כמו שאמר פה שכני , אז אם בכפר סאלד יש נגמ"שים ויש חיילים, לא כיתת כוננות, ואם זאת ההגדרה של צורך מבצעי, אז יש שם צורך מבצעי

עמית הלוי:  כלומר, אם יש שם חיילים - - -      

יולי יואל אדלשטיין: לא

יולי יואל אדלשטיין:  זה יכול להיות גם קו אחורי

אהרון דב גמזו: חבר'ה, אנחנו מתעלמים מהדבר הכי קריטי

אהרון דב גמזו:  יש לנו אפס שניות בזמן אזעקה

אהרון דב גמזו:  אם אנחנו עכשיו נשמע אזעקה, אנחנו כולנו בניחותא נלך למרחב המוגן

אהרון דב גמזו:  שם אנחנו שומעים את הבום ואז יש אזעקה

אהרון דב גמזו:  אז מה עוד ההגדרה לאי-אפשר לחיות שם?     

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אהרון

יולי יואל אדלשטיין:  הדס, את רוצה להמשיך או שיוראי עוד לא סיים?     

הדס שון לוי: אני אשמח

הדס שון לוי:  אני תכננתי, רשמתי וכתבתי לי למה אני רוצה להתייחס

הדס שון לוי:  תודה ליושב-ראש

הדס שון לוי:  ראשית, תדע שגם הבאתי איתי את המפה של חרבות הברזל שממפה את הקווים

הדס שון לוי:  אנחנו מתייחסים ל-2-0 כצמודי גדר, 3

הדס שון לוי: 5-0 שזה הפינוי שאושר עד כה

הדס שון לוי:  לאחר מכן 4-2 אצלנו בשגרה מוגדרים כיישובים קדמיים

הדס שון לוי:  9-4 מגבול לבנון-סוריה יישובים סמוכי גבול

הדס שון לוי:  אלה ההגדרות שאנחנו פועלים על פיהן בשגרה גם בהנחיות שקבענו בעדיפות לאומית

הדס שון לוי:  אבל לא אישור לי להכניס את המפה, אז אתה יכול להסתכל עליה אחר כך במשרד שלך

יולי יואל אדלשטיין: אני אסתכל עליה

הדס שון לוי: מנכ"ל משרד ראש הממשלה ביקר לא פעם אחת ולא פעמיים בצפון, גם עם ראשי הרשויות, יחד עם ראש הממשלה

הדס שון לוי:  שמענו את הדברים, והועלו הרבה בעיות

הדס שון לוי:  עמית, תדייק אותי אם אני טועה, אבל אני חושבת שגם פתרנו המון בעיות, וזה כשאנחנו גם נמצאים בלחימה צפון-דרום יחד עם כל השיקולים שמסביב

הדס שון לוי:  כמו שציינתי, כיום יש כ-52,000 מפונים

הדס שון לוי:  בתרחיש, אם זה לרעידות אדמה או למקרי אסון, נערכנו לפנות אותם לבתי ספר

הדס שון לוי:  כולם מכירים את התרחיש שנערכנו אליו

הדס שון לוי:  אף אחד לא יכול היה להיערך לתרחיש הנורא שאירע ב-7 באוקטובר

הדס שון לוי:  בגמישות מאוד גדולה של משרדי הממשלה החלטנו לשנות את כל תפיסת ההפעלה, ושינינו לבתי מלון כך שגם מבחינה תברואתית פתרנו סוגיה מורכבת וגדולה

הדס שון לוי:       נכון שגם במשך החודשיים החולפים עלו כל מיני בעיות של כביסה וטיפול במפונים, תעסוקה וקופות חולים, בנקים ומענקים

הדס שון לוי:  סוגיה אחרי סוגיה אנחנו נתנו מענה, ועדיין לא הכול מושלם, אבל יש לנו צוותים של עובדי מדינה שאחראים על האזורים שפזורים במלונות

פנינה איזנברג בורנשטיין: אבל חבר'ה, אנחנו לא בדיון על המפונים

פנינה איזנברג בורנשטיין:  המפונים מקבלים מענה מדהים

הדס שון לוי: תקשיבי, אני נותנת לך רגע תמונת מצב - - -     

פנינה איזנברג בורנשטיין: בסדר, אבל אנחנו מדברים דיון שלם על אנשים שלא מפונים ולא מקבלים שקל

הדס שון לוי: אז תתני לי לסיים את הדברים

פנינה איזנברג בורנשטיין: אז תפסיקו לדבר על המענה המדהים למפונים

יולי יואל אדלשטיין: הדס, הדס - - -     

הדס שון לוי: אנחנו נותנים כאן תמונת מצב של כל תפיסת הפינוי

טלי גוטליב: שנייה

טלי גוטליב:  אנחנו פה לא לטובת המדינה, נכון? אנחנו רוצים לתת להם מענה

טלי גוטליב:  אם אתם נותנים להם תשובות – סליחה, הייתי פשוט בחוץ אבל עקבתי אחרי הוועדה כי היא גלויה

טלי גוטליב:  פה אנחנו לא מגבים את עצמנו

טלי גוטליב:  יושבים כאן אזרחים באופן מאוד מאוד אומלל, מיישובים בצפון עם סיכון בלתי רגיל, נשארים בבתים, אין חינוך - - -     

הדס שון לוי: אתם תתנו לי לסיים את הדברים

הדס שון לוי:  אני לא  מתחרה בך

יולי יואל אדלשטיין: טלי, טלי - - -     

טלי גוטליב: רק רגע

טלי גוטליב:  אני מסיימת בדיוק בעוד חצי דקה

טלי גוטליב:  אנא ממכם, תנו להם תשובה שתניח את דעתם

טלי גוטליב:  קשה נורא לסבול לאורך זמן את התשובות האלה שאנחנו נותנים: נבדוק, בדקנו

טלי גוטליב:  תנו - - -      

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור

יולי יואל אדלשטיין:  טלי, יש עוד דקות ספורות כמו שאמרתי, ואנחנו רוצים להגיע לשורה התחתונה

הדס שון לוי: תוך שתי דקות אני אסיים את הדברים שלי

הדס שון לוי:  אני אשמח שלא יקטעו אותי

יולי יואל אדלשטיין: הדס, שנייה אחת

יולי יואל אדלשטיין:  אני אתן לך להשלים, אבל באמת יש כותרת לדיון הזה והיא יישובים שלא פונו

הדס שון לוי: נכון

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע לא לפרוס כרגע את הראייה על כל מה שהממשלה עשתה

יולי יואל אדלשטיין:  היא עשתה הרבה

הדס שון לוי: נכון

הדס שון לוי:  אבל אני פירטתי כרגע על הפגישות האחרונות שלנו בצפון, על הבעיות שהועלו בין היתר, ועל המענים שניתנו

הדס שון לוי:  אני ממשיכה

הדס שון לוי:  מנכ"ל משרד ראש הממשלה מינה צוות מנכ"לים שאמון על הנושא של הטיפול בצפון

הדס שון לוי:  זה מתחלק לשני דברים, גם ביישובים שפונו וגם ביישובים שמסביב, ונדרש מענה

הדס שון לוי:  חברים בו בריאות, רווחה, כל המנכ"לים הרלוונטיים

עמית הלוי: הדס, מה דעתכם על הרעיון שהעלה כאן מישהו למוקד 1? זה מאוד חשוב

עמית הלוי:  אני שומע את זה הרבה מהשטח

עמית הלוי:  Point of contact 1

הדס שון לוי: זה מנכ"ל משרד הפנים

הדס שון לוי:  הוא המוקד, הוא ה-Point of contact שלנו

עמית הלוי: מנכ"ל משרד הפנים?     

הדס שון לוי: כן, מנכ"ל משרד הפנים

עמית הלוי: לא, אבל זה בן אדם

עמית הלוי:  צריך איזה מוקד של כל - - -     

הדס שון לוי: למנכ"ל משרד הפנים יש משרד שלם שיכול לתפעל את כל המענים האפשריים

הדס שון לוי:  הוא הגיע לשם כבר

הדס שון לוי:  הוא כרגע מטפל בנושאים הדחופים, אבל הוא יודע שיש לפניו – יש לי גם את הרשימה של הדברים שעלו

סיגל שאלתיאל הלוי: הם גם היו בגליל המערבי בכנס לפני כשבוע וחצי, אבל הם הגיעו למושב מעונה

סיגל שאלתיאל הלוי:  מושב מעונה 8

סיגל שאלתיאל הלוי: 5 ק"מ מהגבול, שם הם עשו את הכנס שלהם בשקט-בשקט - -      

הדס שון לוי: אני מנסה לדבר פה כבר יותר מרבע שעה

הדס שון לוי:  אנחנו מנסים לענות לכם על הדברים

הדס שון לוי:  זה לא מכבד ולא לעניין

סיגל שאלתיאל הלוי: - - במקום לבוא לראות את אחד היישובים שלנו איך אנחנו חיים שם

סיגל שאלתיאל הלוי:  אז הם ישבו להם במושב מעונה

יולי יואל אדלשטיין: סיגל, תודה

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו חייבים להתקדם

יולי יואל אדלשטיין:  הדס, בבקשה

טלי גוטליב: הם מדברים מדם ליבם

טלי גוטליב:  חבר'ה, צריך להיות עם טיפה יותר יכולת הכלה גם אם יש התפרצות

יולי יואל אדלשטיין: טלי, טלי, טלי, כמו שאמרתי אנחנו פשוט נסיים בזה שכולם דיברו ופרקו את התחושות ולא הגענו לשום דבר

הדס שון לוי: מנכ"ל משרד הפנים כרגע עומד בראש צוות של ועדת מנכ"לים שייתנו את כל המענים בהיבט רחב

הדס שון לוי:  יש גם מינהלת של משרד הביטחון בראשות דוד סוויסה

הדס שון לוי:  אני חושבת שהיום או אתמול הכריזו על מי שעומד בראשה

הדס שון לוי:  זה ייתן את המענה ליישובים שגם נהרסו

מומי ברקליפה: פונו

הדס שון לוי: גם אלה שלא פונו וגם אלה שפונו

מומי ברקליפה: חצי שעה אנחנו שומעים פה רק על אלה שפונו

מומי ברקליפה:  אני לא מצליח להבין את זה

הדס שון לוי: יש דבר אחד שנדרש מענה ואלה היישובים שבהם אי-אפשר עדיין לקיים - - -      

אהרון דב גמזו: תקשיבו, זה ממש אצבע בעין

הדס שון לוי: טוב

הדס שון לוי:  תודה רבה, אני סיימתי

מומי ברקליפה: זה לא אמיתי

מומי ברקליפה:  אלה שפונו לא משלמים ארנונה ולא כלכלה ולא כביסה ולא מים ולא חשמל

מומי ברקליפה:  הם פונו, הם מקבלים את זה

מומי ברקליפה:  יושבים פה כאלה שלא פונו וקורסים כלכלית

מומי ברקליפה:  לא מצליח להבין איך אתם כל הזמן מדברים רק על מה עשיתם עם אלה שפונו

מומי ברקליפה:  איפה אלה שהזנחתם אותם?      

יולי יואל אדלשטיין: טוב

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו באמת רוצים לשמוע

יולי יואל אדלשטיין:  כמו שאמרתי, אתה צודק אבל אל תפריע

יולי יואל אדלשטיין:  אני רוצה עוד השלמות מצד המשרדים

יולי יואל אדלשטיין:  למי עוד חשוב להשלים?     

תא"ל איציק בר: אני רוצה רגע להמליץ לך שתי המלצות

תא"ל איציק בר:  אני לא רוצה רגע לעדכן - - -      

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא שמע בפעם הקודמת, זה סגן ראש המל"ל

תא"ל איציק בר: אני סגן ראש המל"ל ללוט"ר במרחב האזרחי

תא"ל איציק בר:  עד לפני שנה וחצי הייתי רמ"ט פיקוד העורף

תא"ל איציק בר:  נראה לי שפיקוד העורף יודע טוב מאוד איפה נמצא כבר סאלד, אז גם כשבאים טעונים - - -     

פנינה איזנברג בורנשטיין: סליחה, אלה התשובות שקיבלתי

תא"ל איציק בר: בסדר

תא"ל איציק בר:  גם פיקדתי על הגזרה הזאת כמחוז אבל בסדר

תא"ל איציק בר:  אני רוצה להמליץ לך המלצה אחת

תא"ל איציק בר:  מרחב הדיון מונח על הדף שהוצג פה לוועדה

תא"ל איציק בר:  הוא לא חתום על ידי אף אחד, ואני לא יודע מי כתב אותו

תא"ל איציק בר:  המיקוד מדבר על שתי מועצות מקומיות, חורפיש ופסוטה, ומדבר על 11 יישובים של ארבע מועצות

תא"ל איציק בר:  זה מיקוד הדיון

יולי יואל אדלשטיין: נכון מאוד

תא"ל איציק בר: הדס הסמנכ"לית ממשרד רה"מ אמרה שסוכם על ידי מנכ"ל רה"מ שיהיה מנכ"ל מוביל

תא"ל איציק בר:  אני ממליץ לך להנחות או לדרוש שמנכ"ל משרד הפנים ירכז עבודת מטה, ייפגש רגע עם כל אותן שש הרשויות, יסתכל רגע מה הצרכים הייעודיים של כל רשות, ממוקד לאותם יישובים שלא התפנו – אנחנו לא מדברים על מה שהתפנה וכל מה שניתן פה – ולתפור רגע חליפה אישית

תא"ל איציק בר:  משרד האוצר יודע לתמוך את זה

תא"ל איציק בר:  יש גם קבינט כלכלי-חברתי שהוקם

תא"ל איציק בר:  זאת אומרת, כמדינה הקמנו לא מעט מנגנונים שלא היו בעבר

תא"ל איציק בר:  אני מזכיר לכם איפה היינו באירועים המביכים של מלחמת לבנון השנייה בהיעדר ההתארגנות המדינתית הלאומית

תא"ל איציק בר:  נעשו פה הרבה מאוד דברים אל מול ה-7 באוקטובר, יום השבת השחורה, המשבר הקשה שעברנו

תא"ל איציק בר:       לכן, כדי למקד את הדיון יש לייצר פה עבודת מטה מהירה בהובלת מנכ"ל משרד הפנים, להיפגש רגע עם כל אותן רשויות

תא"ל איציק בר:  משרד האוצר ידע לתמוך דרך מינהלת תקומה שגם תקציבים יגיעו ישירות ליישוב, לקהילה

קריאה: זה בדרום

תא"ל איציק בר: לא משנה

תא"ל איציק בר:  זה בדרום

תא"ל איציק בר:  נתתי דוגמה רגע למודלים – לא למועצה אלא ליישוב אל מול מאפיינים ייחודיים

תא"ל איציק בר:  לא דומה קיבוץ למושב

תא"ל איציק בר:  לכן צריך לעשות פה התאמה אישית של הדברים

תא"ל איציק בר:  תקבע בעוד שבועיים דיון שיציגו לך סטטוס איך הדברים האלה מתארגנים, אחרי שישבו, נפגשו ועשו את ההתאמות

תא"ל איציק בר:  בסוף אנשים לא באו סתם, אלא כדי שנוכל לתת מענה

תא"ל איציק בר:  יש קבינט כלכלי-חברתי שיכול לסכם דברים – זה במנדט שלו – להציג לו דברים

תא"ל איציק בר:  הוא הוקם בהצעת מחליטים שכל ייעודו הוא לתמוך באופרציות אזרחיות בתוך המצב המלחמתי

תא"ל איציק בר:  לזה הוא נדרש

תא"ל איציק בר:  הוא לא צריך להגיע לקבינט, הוא לא צריך להגיע לוועדות שרים בכנסת

תא"ל איציק בר:  אני חושב שזה הפתרון שנדרש בתוך הדיון הזה

גלעד קריב: זה בסדר גמור בעוד שבועיים, ואז זה הופך לעוד שלושה שבועות כי לא גומרים וכו'

גלעד קריב:  אני אומר עוד פעם, בינתיים יש לנו במספר מקומות, לא בעשרות יישובים, צורך שהוא קיומי

גלעד קריב:  הוא אולי לא ביטחוני עד הסוף, אבל הוא קיומי, כי אם אין חינוך ויש אפס זמן הגעה ואין דרך לצאת לעבודה, אז אנחנו מבינים מה קורה

גלעד קריב:  אני רוצה תשובות אם יש לכם, כמה יישובים נמצאים בין 3

גלעד קריב: 5 ל-5? יש לכם את הנתון?     

תא"ל איציק בר: אמרנו

תא"ל איציק בר:  זה בדיוק המיקוד

תא"ל איציק בר:  המיקוד הוא באותם מקומות

גלעד קריב: אני רק שואל

גלעד קריב:  יש תשובה? יודעים לומר עכשיו? יש? יכול להיות שאין את התשובה מתחת לשרוול

גלעד קריב:  כמה יישובים נמצאים - - -     

עמית הלוי: גם בין ה-5 - - -     

גלעד קריב: לא

גלעד קריב:  אבל ל-5 יש החלטת ממשלה

גלעד קריב:  כמה יישובים הם בין 3

גלעד קריב: 5 ל-5 ולכן לא פונו? 20? שמונה? כמה?     

הרן רייכמן: התשובה היא שמונה

הרן רייכמן:  יש שניים בתוך ה-5 - - -      

גלעד קריב: אז אנחנו מדברים בסך הכול על עשרה יישובים

גלעד קריב:  כמה תושבים יש בהם?     

תא"ל איציק בר: אני חוזר רגע על מה שנאמר

תא"ל איציק בר:  שמו פה רגע מסמך לקראת הדיון שנכתב לוועדה

תא"ל איציק בר:  אני לא יודע מי כתב אותו

תא"ל איציק בר:  המסמך מדבר בדיוק על התווך הזה בין מה שהתקבל להחליט לפנות – אנחנו דיברנו על מדרגה של 02, ואחרי זה עוד 14, 15 יישובים שפונו, אני לא זוכר בעל פה – לתווך הזה של 5 הק"מ שלא פונה

תא"ל איציק בר:  שמו פה מיקוד, כולל את מה שהתייחסו פה אנשים שגרים באותם יישובים

תא"ל איציק בר:  יש פה שתי מועצות מקומיות, חורפיש ופסוטה, ויש פה ארבע מועצות אזוריות

תא"ל איציק בר:  אני עובר עליהן – מרום הגליל, מעלה יוסף, מטה אשר וגליל עליון

אלון שוסטר: יש חמש

גלעד קריב: 11 יישובים ושתי מועצות מקומיות

תא"ל איציק בר: נכון

תא"ל איציק בר:  יש עוד מועצה שלא הוזכרה פה והיא מבואות החרמון

צחי בן עיון: אבל אדוני, סליחה שאני מפריע, רצועת הביטחון שדיברתי עליה היא לא 2 או 5, רצועת הביטחון היא 9, היא 11

צחי בן עיון:  צריך להסתכל על כל הדברים במקרו

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, רגע

יולי יואל אדלשטיין:  חברים, קודם כול, אני מתנצל

יולי יואל אדלשטיין:  אין הרבה נושאים שבגינם הייתי אומר: חבר'ה, אני מממהר; אבל פשוט הבטחתי להיפגש עם כמה משפחות של חטופים

יולי יואל אדלשטיין:  הם יושבים בחוץ ומחכים, וזה הופך להיות בשבילי באופן אישי לא נעים

יולי יואל אדלשטיין:  יחד עם זה אני לא רוצה לקום וללכת בלי להגיע לתכלית

יולי יואל אדלשטיין:       קודם כול, אני חושב שמבחינת מיקוד הדיון איציק דייק מאוד

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו יכולים לדבר על כל מיני בעיות ברחבי המדינה

יולי יואל אדלשטיין:  כרגע מדובר במספר סופי של יישובים, ואני חושב שכאן אנחנו צריכים להגיע למענה לפני הפנייה שנבצע תכף לשר הפנים – אני לא פונה למנכ"ל, אני פונה לשר הפנים – בבקשה - - -      

אהרון דב גמזו: אם מותר לשאול, על אילו יישובים בדיוק? על כל היישובים של הדיון? על אילו בדיוק? יישובים של עד 5?      

אלון שוסטר: היושב-ראש, אני מציע להיצמד להצעה של איציק לדבר עם ראשי רשויות, כי יש שונות גבוהה מאוד בין המועצות

יולי יואל אדלשטיין: אני בדיוק מנסה להגיע לזה

יולי יואל אדלשטיין:  רלי, אני אתן לך להתייחס כנציג צה"ל בדיוני הוועדה

יולי יואל אדלשטיין:  אני חושב שמכיוון שמדובר פה בתיאוריות המספרים הקטנים דווקא, יש מספר סופי גם של ראשי רשויות וגם של יישובים, ואין מישהו יותר טוב שיודע את הצרכים האמיתיים שמתחלקים בין הצורך של הרשות כמו ששמענו, לצורך של היישוב והתושבים, אז נפנה ברוח הזאת לשר הפנים ונבקש מענה מיידי

יולי יואל אדלשטיין:  חוץ מזה – וזאת הייתה הערה נכונה – יש 9 ויש סוגיות מדיניות, אנחנו גם נבקש לקבל כאן תשובות, כי היום אנחנו מתמקדים בכמה יישובים, חלק מהעניין הוא כמו שאמרנו שילוב בין צרכים מבצעים ביטחוניים, ודווקא על זה ועדת חוץ וביטחון מקבלת דיווחים ויכולה להבין

יולי יואל אדלשטיין:  אותנו בחדר הזה לא מפחיד המשפט: אבל זה מסווג, אנחנו לא יכולים למסור כאן

יולי יואל אדלשטיין:  יש לנו מספיק דיונים מסווגים לא רק בפורום הרחב, ושם נמסרת כל האינפורמציה, גם ברמת סודי ביותר ומעבר לכך

יולי יואל אדלשטיין:       לכן, גם על הסוגיות האלה נקבל התייחסות

יולי יואל אדלשטיין:  לגבי מי יקבע כרגע אני לא רוצה לתת תשובה, אבל כמו שאמרתי יש פה קנדידטים שונים לקבוע לא רק את הצד המבצעי אלא את הצד של היכולת של היישוב  לקיים סדר חיים

גלעד קריב: כמו המיגון

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, המיגון הוא אחת הסוגיות

יולי יואל אדלשטיין:  רלי, אם יש לך הערה חשובה בשבילנו, ואנחנו נסכם

תא"ל ישראל  מרגלית: יש לי מספר קטן של הערות

תא"ל ישראל  מרגלית:  דבר ראשון, המצוקות כפי שהן מתוארות הן בהחלט גדולות

תא"ל ישראל  מרגלית:  אני מאוד מתחבר לזה

תא"ל ישראל  מרגלית:  גם אני הייתי בפיקוד העורף ואיציק היה מפקדי

תא"ל ישראל  מרגלית:  אנחנו חיים את העולם הזה, כך שאנחנו לגמרי מתחברים

תא"ל ישראל  מרגלית:  התוכנית של הפינוי התבססה דבר ראשון על תוכנית שהייתה מלפני האירוע הזה מתוכנית מרחק בטוח, וזה התבסס על זה

תא"ל ישראל  מרגלית:  היו המון המון עבודות של מה המרחקים, איך המרחקים ומהם הקריטריונים, וכמובן שלא נדון בהם פה כרגע, אך הם בהחלט היו שיקולים

תא"ל ישראל  מרגלית:  הצבא בסוף מתייחס אך ורק לשיקול הביטחוני

תא"ל ישראל  מרגלית:  אין ספק שיש פה שיקולים נוספים רבים אחרים

תא"ל ישראל  מרגלית:  אין ספק

תא"ל ישראל  מרגלית:  אני חושב שצריך לחשוב על מנגנון

תא"ל ישראל  מרגלית:  יש פה מנגנון שאתה היושב-ראש הצעת, יש פה עוד מנגנונים שאפשר לחשוב עליהם

תא"ל ישראל  מרגלית:  בפירוש אפשר לחשוב על מנגנונים שונים

תא"ל ישראל  מרגלית:       לעניין הפינוי, נורא חשוב רגע להגיד ואני חושב שזה מפתח

תא"ל ישראל  מרגלית:  אי-אפשר לפנות כל כך הרבה, אין קיבולת פינוי, ואני גם לא חושב שהיישובים המדוברים פה היו רוצים להתפנות לבתי ספר או למתנ"סים וכיוצא בזה

תא"ל ישראל  מרגלית:  לכן המנגנון שבאמת צריך לדבר עליו הוא מנגנוני פיצויים להתפנויות עצמיות

תא"ל ישראל  מרגלית:  מה גם שככל שמתרחקים מהגבול – ואנחנו רואים גם את המספרים – אחוז המתפנים יורד, וזה לא בפינוי מלא

תא"ל ישראל  מרגלית:  לכן צריך להסתכל על זה ככה

תא"ל ישראל  מרגלית:  לגבי ענייני שיפוי, מטבע הדברים אני חושב שאתם מבינים

תא"ל ישראל  מרגלית:  לפי הצבע של המדים שאני לובש אנחנו לא עוסקים בענייני שיפוי, אנחנו מתעסקים בעניינים של קריטריונים מבצעיים

תא"ל ישראל  מרגלית:       נשאלו פה כמה שאלות

תא"ל ישראל  מרגלית:  דבר ראשון, הסיטואציה היא מאוד מורכבת ומאוד מסוכנת, ואני חושב שזה מאוד מאוד ברור

תא"ל ישראל  מרגלית:  חקלאים יכולים להיכנס לגזרה אך ורק בתיאום עם הגזרה

תא"ל ישראל  מרגלית:  אנחנו עושים מאמצים גדולים מאוד בצבא לאפשר כניסה ולא להזניח את החקלאות ולגרום למינימום ההכרחי, ובתנאי שזה לא גורם לסיכון חיי אדם ולמזער אותו ככל שניתן

תא"ל ישראל  מרגלית:  כיתות הכוננות הן כיתות שמגויסות

תא"ל ישראל  מרגלית:  הם חיילים

תא"ל ישראל  מרגלית:  הם נמצאים ביישובים, וזה תפקידם להישאר ביישובים ביחד עם הכוחות הצבאיים שנמצאים שם, ויש על זה מיקוד רב

תא"ל ישראל  מרגלית:  בכלל, יש מיקוד גדול

תא"ל ישראל  מרגלית:  היושב-ראש, נדמה לי שאתה שאלת את זה

תא"ל ישראל  מרגלית:  יש מיקוד ויש ניסיון

תא"ל ישראל  מרגלית:  כמו שנאמר פה על ידי המל"ל, שר הביטחון כבר הכריז ומינה בעלי תפקידים בעניין הזה בשביל להתחיל ולחלק

תא"ל ישראל  מרגלית:  וכמובן שכולם גם מבינים שכרגע הזירה העיקרית שלנו היא עדיין בדרום ולא צפון

תא"ל ישראל  מרגלית:  אנחנו עושים את המיטב גם בהיבטים של רכש, רוכשים כל מה שניתן לרכוש כדי לצייד את אותן כיתות כוננות, אבל זה ממש לא הפוקוס של הדיון

תא"ל ישראל  מרגלית:       לגבי השאלה האחרונה, אנחנו נכנסים לתוך היישובים רק כשאין ברירה ורק כשחייבים וכשהצורך המבצעי מחייב את זה

תא"ל ישראל  מרגלית:  אני רוצה להאמין, וככה אני מכיר את המפקדים של הצבא, שהם עושים את המקסימום בשביל לגרום לפגיעות המינימליות

תא"ל ישראל  מרגלית:  לגבי מנגנוני שיפוי בהקשר הזה, אנחנו מכירים אותם בעיקר במבצעים בדרום

תא"ל ישראל  מרגלית:  שם יש לנו מנגנוני שיפוי ומנגנונים שבסך הכול מההיכרות שלי הם די יעילים

תא"ל ישראל  מרגלית:  עד כאן

תא"ל ישראל  מרגלית:  תודה

טלי גוטליב: אדוני היו"ר, משפט אם יורשה לי

טלי גוטליב:  קודם כול, היו"ר שלנו, של ועדת חוץ וביטחון, שזו ועדה חסויה, יקיים פה כל דיון גם אם זה לא פרופר פרופר

טלי גוטליב:  לדעתי צריך להעביר את הדיון הזה גם לוועדת הכספים וגם לוועדת החינוך וגם לוועדת הרווחה

טלי גוטליב:  אלה שלושה ראשים שצריכים לתת לכם מענה – מענה לחינוך, מענה לרווחה ומענה לתקציב

גלעד קריב: אני מציע להשאיר את זה פה

טלי גוטליב: אני לא חושבת, אחרת לא ניתן להם מענה קונקרטי

יולי יואל אדלשטיין: תודה, טלי

יולי יואל אדלשטיין:  אני מסכם כך

יולי יואל אדלשטיין:  על דעת חברי הוועדה אני אבקש ממנהל הוועדה להחתים אותי על מכתב שפונה לשר הפנים בבקשה להטיל על המנכ"ל שלו, כפי שאני מבין שגם הוחלט ונמסר לנו, לתת לנו מענה מיידי לגבי אותם יישובים שנידונו ולצרף רשימה

יולי יואל אדלשטיין:  תוך שבועיים ימים אם הנושא יבוא על פתרונו – מה טוב

יולי יואל אדלשטיין:  אם הנושא לא יבוא על פתרונו, אני אשקול גם את מה שאמרה חברת הכנסת גוטליב ואמרו פה מספר דוברים

יולי יואל אדלשטיין:  יכול להיות שנקיים ועדה משותפת עם ועדת כספים, יכול להיות שנקיים כאן דיון נוסף, אבל אני מאוד מקווה שעד אז כבר יתבטל הצורך בקיום דיון נוסף

הרן רייכמן: אני חייב להגיד, דווקא בהקשר של שמונת היישובים האלה, ועדת המנכ"לים לא הייתה רלוונטית ל-9

הרן רייכמן:  שר הביטחון קיבל סמכות, ובעיניי גם הוראה ממשלת ישראל, לפנות

הרן רייכמן:  השיקול המבצעי היה רק עיתוי הפינוי

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי אותך

הרן רייכמן: הסמכות היא סמכות - - -      

יולי יואל אדלשטיין: שומע אותך היטב

יולי יואל אדלשטיין:  אנחנו נבצע גם בדיקה מול שר הביטחון ומול שר האוצר בנושא הזה

יולי יואל אדלשטיין:  תודה

יוראי מצלאוי: היושב-ראש, אני רוצה להבהיר את זה

יוראי מצלאוי:  זה חשוב

יוראי מצלאוי:  אנחנו נתמוך תקציבית

יוראי מצלאוי:  כשעוברת החלטת ממשלה, ואת זה צריך לגבות, יש לה מקור תקציבי

יוראי מצלאוי:  אנחנו שריינו מקור תקציבי ל-5-0

יוראי מצלאוי:  יש כסף

יוראי מצלאוי:  ההחלטה היא לא אצלנו

יוראי מצלאוי:  יש כסף ונתמוך בכל פעילות

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רשמנו לפנינו את העניין הזה

יולי יואל אדלשטיין:  זאת הודעה מאוד חשובה

יולי יואל אדלשטיין:  זאת אומרת, הפנייה שלנו היא רק למשרד הביטחון ולא לשר האוצר במקביל

יולי יואל אדלשטיין:  תודה רבה

יולי יואל אדלשטיין:  ישיבה זאת נעולה