הוועדה לביטחון לאומי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 85, 2023-11-20 00:00

צביקה פוגל: בוקר אור לכולם

צביקה פוגל:  אני מודה לכל מי שעשה את המאמץ להגיע לכאן, אני מתנצל על העיכוב בפתיחת הדיון

צביקה פוגל:  הערכתי שאני לא היחיד שנמצא בפקק ונתתי את ההזדמנות לכמה שיותר אנשים להגיע לכאן ולהשתתף בדיון ולומר את דברם

צביקה פוגל:  הדיון הזה הוא דיון הכנה לדיונים נוספים שנקיים כדי להעביר את הצעת החוק כנהוג במשכננו

צביקה פוגל:  אני אשא כמה מילים לפתיחת הדיון, ומייד אחרי אני אתן לנציגי משפחות החטופים להציג את דבריהם

צביקה פוגל:  אני מודה לשר שהגיע לכאן ושהוא מכבד אותנו בנוכחותו, ולחברי הכנסת הרבים שהגיעו לכאן לקחת חלק בדיון הזה

צביקה פוגל:  אנחנו ניתן לכל אחד מהאנשים לדבר ונסיים את הדיון הזה בשעה 12:00

צביקה פוגל:  כך שבחלק מהמקרים נצטרך להקציב זמן לדוברים על מנת לאפשר לכולם לדבר

צביקה פוגל:       לפני 15 שנים, דצמבר 2008, הייתי מפקד מרכז האש של פיקוד דרום, אלוף הפיקוד היה יואב גלנט

צביקה פוגל:  היינו אז בעיצומו של מבצע שנקרא "עופרת יצוקה"

צביקה פוגל:  היינו ככה קרובים מלחסל את החמאס – ככה

צביקה פוגל:  את המפלצת שהייתה אז עוד מאוד מאוד קטנה

צביקה פוגל:  אבל לא קיבלנו את האישור לעשות את זה, אני לא נכנס לסיבות, אבל אני יודע מה קרה ב-15 השנים האחרונות

צביקה פוגל:  15 שנים שבהם אני תת אלוף במילואים צביקה פוגל, כל יום שניתנה לי ההזדמנות התרעתי על מה שעומד לקרות

צביקה פוגל:  התרעתי על סוג האויב שאיתו אנחנו מתמודדים, ציירתי אותו בצבעים הכי נכונים שהיו מתאימים לו

צביקה פוגל:  לצערי הרב, זה לא נפל על אוזניים קשובות

צביקה פוגל:       לצערי הרב, ב-7 באוקטובר, שמחת תורה, חווינו זוועות שאין בשפה העברית את המילים שיכולות לתאר את מה שהיה שם

צביקה פוגל:  לא את הטבח, לא את האונס, לא את השריפה, לא את כריתת האיברים ולא שום דבר מדברי הזוועה שהיו שם

צביקה פוגל:  לפני הרבה מאוד שנים מדינת ישראל קבעה שבמדינת ישראל מתקיים עונש מוות, היא קיימה אותו פעם אחת לנאצי שקראו אייכמן

צביקה פוגל:  אני אומר לכם שכל אחד מהמחבלים הוא אייכמן – כל אחד מהם ללא יוצא מן הכלל צריך לעלות על הגרדום

צביקה פוגל:  אנחנו לא יכולים להחזיק בבתי הכלא שלנו אנשים שמבחינתם לרצוח ילד, להתעלל באישה בהריון זה חלק מהלקסיקון

צביקה פוגל:  אנחנו לא צריכים להכיל את החיות האלה, אנחנו לא צריכים להמשיך ולגדל את המפלצת הזאת

צביקה פוגל:  המפלצת הזאת בימים האלה מנסה להפעיל כל לחץ, גם באמצעות גורמים שהם הכי כואבים במדינת ישראל, משפחות החטופים, למנוע מאיתנו לחוקק את החוק

גיל דיקמן: אדוני רומז שאנחנו כלי בידיים של מישהו?      

צביקה פוגל: אדוני רומז שהחמאס מנסה לנצל אותך

צביקה פוגל:  כן, זה בדיוק מה שאני מנסה לומר

צביקה פוגל:  ואני לא רומז אני אומר את זה בשפה מאוד גלויה – כן

גיל דיקמן: אנחנו נשמח להשיב

צביקה פוגל: אתה תשיב, אני אתן לך

צביקה פוגל:  אמרתי שאני אתן לכם את זכות הדיבור ואני מתחייב לא להפריע לך

צביקה פוגל:  תשתדל גם אתה לא להפריע לי

גיל דיקמן: אני אשתדל

צביקה פוגל: אני מאוד מודה לך

צביקה פוגל:  המטרות של המבצע שאנחנו נמצאים בעיצומו הוגדרו – השמדת החמאס ושחרור החטופים

צביקה פוגל:  אין פה משהו שהוא בעדיפות שתיהן הולכות יד ביד

צביקה פוגל:  ואני כחייל לשעבר מכבד את ההחלטות האלו ומאמין שניתן לקיים את שתיהן

צביקה פוגל:       אותם מחבלים שנכנסו ב-7 באוקטובר בבוקר, חג שמחת תורה שלנו, לא באו לרצוח אחד או שניים, לא באו לחטוף שמות מסוימים

צביקה פוגל:  הם באו להשפיל את מדינת ישראל, הם באו מתוך חזון שעל חורבותיה של מדינת ישראל הם יקימו מדינה אסלאמית

צביקה פוגל:  אני, כל עוד שהנשמה באפי, לא אתן לזה לקרות

צביקה פוגל:  אני לא אשאיר, כל זמן שזה תלוי בי, אפילו לא אחד מהם שיוכל לספר את הסיפור של ה-7 באוקטובר – אפילו לא אחד מהם, גם לא בכלא

צביקה פוגל:  זאת המשימה שלי, זה מה ששמתי לעצמי

צביקה פוגל:  והחלטתי כן לקיים את הדיון הזה, אני חושב שהוא דיון חשוב, הוא דיון שמביא לידי ביטוי את זכותה של מדינת ישראל לתבוע את עלבונה

צביקה פוגל:  כן, זה מה שצריך

צביקה פוגל:  אני לא מסתכל על זה בהיבטים של הרתעה, אני מסתכל על זה בהיבטים של גמול, אני מסתכל על זה בהיבטים של עתיד, אלה ההיבטים שאני מסתכל עליהם

צביקה פוגל:       אני מייצג פה את כל עם ישראל, את כל מדינת ישראל

צביקה פוגל:  אין הבדל מבחינתי בין החמאס לנאצים – שום הבדל

צביקה פוגל:  העולם שם לעצמו במטרה להשמיד את הנאצים, מדינת ישראל שמה לעצמה מטרה להשמיד את החמאס

צביקה פוגל:  ככה אנחנו צריכים לראות את זה וזה חלק מנקודות המוצא לדיון הזה

צביקה פוגל:       הייתי רוצה מאוד לראות את החטופים שבים הביתה במהרה

צביקה פוגל:  אני חושב שזאת המשימה של כולנו, אבל זה לא עומד בסתירה

צביקה פוגל:  וכל מי שינסה להציג את זה כסתירה, הוא משהו שמנסה לייצג את החמאס יותר מאשר שהוא מנסה לייצג את מדינת ישראל

צביקה פוגל:  אין פה סתירה, מדינת ישראל חייבת לעמוד על זכותה להגן על עצמה וזה מה שאני עושה היום בדיון הזה

גלעד קריב: לא כל מי שדעתו שונה מדעתך, אדוני היושב-ראש, מייצג את החמאס

גיל דיקמן: מנסה לייצג את החמאס

קריאה: או שהחמאס משתמש בו, זה מה שהוא אמר

לימור סון הר-מלך: זה לא מה שהוא אמר

קריאה:  זה בדיוק מה שהוא אמר

צביקה פוגל: אתם תקשיבו למה שאתם רוצים, אני אומר את מה שאני רוצה

צביקה פוגל:  אני סיימתי את דבריי ואני מאפשר לכם משפחות החטופים לומר את דבריכם

צביקה פוגל:  בבקשה, ותשתדלו לעשות את זה בצורה ראויה

צביקה פוגל:  בבקשה

צביקה פוגל:  מי ראשון?      

גיל דיקמן: כבוד השר, אדוני חבר הכנסת, חברי הכנסת כולם, תודה לכל מי שכאן

גיל דיקמן:  הדיון הזה מתחיל עכשיו אבל מבחינתי הוא התחיל קודם במסדרון ולמעשה הוא כבר התחיל בשבוע שעבר

גיל דיקמן:  אני בן דוד של כרמל גת, בת 39, שנחטפה מקיבוץ בארי

גיל דיקמן:  אני אחיין של כנרת גת, אימא שלה נרצחה

גיל דיקמן:  אני ראיתי בסרטון שמצאתי בעצמי בטלגרם איך הם מובילים את אימא של כרמל, ואחר כך איך היא רצוחה על המדרכה

גיל דיקמן:  אני הודעתי למשפחה, אני הודעתי למשטרה ואחר כך הודיעו לנו

גיל דיקמן:  אנחנו לא יודעים מה המצב של כרמל עכשיו, ואנחנו מאמינים שהיא בחיים

גיל דיקמן:  פניתי אליך, אדוני השר, בשבוע שעבר והתחננתי – אני לא בן אדם שמתחנן בדרך כלל – אבל התחננתי שתעצור

גיל דיקמן:  התחננתי שלא תעשה הון משום סוג עלינו ועל הסבל שלנו, התחננתי

גיל דיקמן:  את מה שצריך לעשות אפשר לעשות גם בשקט

גיל דיקמן:  את הדיונים שצריך לעשות על השאלה של איזה עונש מגיע למי אפשר לעשות גם ביום שאחרי

גיל דיקמן:  כל הזמן אומרים לנו לא עכשיו, אל תעלו את זה לא עכשיו

גיל דיקמן:  אני אומר לכם כאן, בבקשה לא עכשיו

גיל דיקמן:  לא עכשיו דיבורים על גרדום ולא על עונש מוות

לימור סון הר-מלך: אז מתי?      

גיל דיקמן: לא עכשיו

גיל דיקמן:  לא כשהחיים של היקירים שלנו על הכף

גיל דיקמן:  לא כשהחרב על הצוואר שלהם

גיל דיקמן:  אתם כנראה לא מבינים מה זה עושה לנו

גיל דיקמן:  אני הצטרפתי בבת אחת גם למשפחות השכולות וגם למשפחות החטופים

גיל דיקמן:  אנחנו יודעים מה זה כאב של מוות, אנחנו יודעים מה זה כשיש סיכוי שעוד יש חיים

גיל דיקמן:  אנחנו מנסים בכל השבועות האחרונים לספר לעולם שיש כאן מלחמה בין חיים למוות

גיל דיקמן:  אני מאמין שזאת מלחמה בין חיים למוות

גיל דיקמן:  אני מאמין שאת החיים עוד אפשר להציל זה נמצא על הכף – עכשיו, עכשיו

גיל דיקמן:  אבל אתם עכשיו ברגע הזה, דווקא כשאתם יודעים, אתם יודעים, שאנשי המקצוע במל"ל ובמקומות אחרים אומרים שזה לא הזמן – זה לא הזמן עכשיו

גיל דיקמן:  ואתם, אני לא רוצה להגיד בשם מה, אני לא יודע בשם מה, אני לא מבין בשם מה, אתם עושים את זה עכשיו ואתם מסתכלים עליי ואתם מחייכים

גיל דיקמן:  איך אתם יכולים? חבר הכנסת פוגל, איך אתה יכול? מה מצחיק במה שאני אומר?      

לימור סון הר-מלך: הוא לא צוחק

לימור סון הר-מלך:  מה זאת הדמגוגיה הזאת?      

גיל דיקמן: חברת הכנסת, איזו דמגוגיה? אני ראיתי את החיוך על הפנים שלו

גיל דיקמן:  אני מבקש מכם, בבקשה, אתם יודעים באיזה מצב רגיש המדינה הזאת נמצאת עכשיו

גיל דיקמן:  אתם יודעים שהחוק הזה לא יעבור עכשיו

גיל דיקמן:  אתם יודעים שיש דרכים לעשות את הדברים שאתם רוצים בלי לעשות מהם רעש תקשורתי עכשיו

גיל דיקמן:  כל מה שאתם עושים, בבקשה, בבקשה, יש זמן להתווכח אחר כך

גיל דיקמן:  אנחנו נתווכח, כרמל תהיה פה איתי ונתווכח איתכם ויכוח רגיל כמו שעושים, התפלפלות על השאלה איזה עונש מגיע למי

גיל דיקמן:  אבל בבקשה, בבקשה, בבקשה, תהיו איתנו בצד של החיים ולא בצד של המוות

גיל דיקמן:  בבקשה, אני מתחנן, מתחנן, תסירו את הדבר הזה מסדר-היום

גיל דיקמן:       בבקשה, אם יש לכם לב ואם אתם רואים אותנו

גיל דיקמן:  בבקשה, אל תגידו לנו שאנחנו מייצגים את האנשים שרצחו את קרובי המשפחה שלנו

גיל דיקמן:  כי יש גבול ואני יודע שאתם לא מאמינים בזה, אני יודע שגם אם זה יצא לכם מהפה, אני רוצה להאמין שאתם תחזרו בכם מהדבר הזה

גיל דיקמן:  אנחנו לא משרתים אותם ואנחנו לא בשמם, אני כאן בשם כרמל, אני כאן בשם זה שהיא תישאר בחיים

גיל דיקמן:  אנחנו מתנהגים בנימוס ואנחנו מבקשים בכל הכלים שיש לנו, בבקשה, תבחרו בחיים

גיל דיקמן:  תדאגו שהם יחזרו הביתה בשלום ובחיים ומהר

גיל דיקמן:  בבקשה, אדוני השר בן גביר, אני יודע שיש לך לב ואני יודע שהחיים חשובים לך כמו שהם חשובים לנו

גיל דיקמן:  בבקשה, לא עכשיו – עכשיו להחזיר את החטופים הביתה

גיל דיקמן:  תודה

צביקה פוגל: תודה, גיל

צביקה פוגל:  בבקשה, ירדן

ירדן גונן: אני אשמח לדבר בנוכחות השר בן גביר

צביקה פוגל: השר לא הולך

ירדן גונן: תודה רבה

גיל דיקמן: אל תחבק אותי

ירדן גונן: זאת אחותי רומי גונן, רומי בת 23

ירדן גונן:  ורומי במקום להיות עכשיו בבית, בבית שלי למען האמת, שומרת על הכלבה שלי בזמן שאני בחו"ל, סך הכול שתינו ביקשנו להנות מהחיים, היא במסיבה ואני באוסטרליה

ירדן גונן:  במקום זה, היא הלכה למסיבה עם החברה הכי טובה שלה, ובזמן שמלאך בדמות אדם ניסה לחלץ אותה משם כי הוא מאמין בחיים ולא במוות, ירו בו ורצחו אותו

ירדן גונן:  ירו בחברה הכי טובה שלה מול העיניים שלה ורצחו אותה

ירדן גונן:  אחותי נורתה ביד ועוד בחור בשם אופיר צרפתי, שהיה איתה ברכב נורה גם הוא

ירדן גונן:  במשך 40 דקות הם נלחמים על להחזיק את עצמם בחיים, שיש סביבם מחבלים מרצחים, שבסוף חוטפים אותם לעזה

ירדן גונן:  אחותי לא עשתה שום דבר רע לאף אחד מימייה

ירדן גונן:  אחותי בליבה ובנפשה אשת חינוך

ירדן גונן:  היא הדריכה שנים ארוכות ילדים על הספקטרום האוטיסטי

ירדן גונן:  שירתה בצה"ל כחובשת

ירדן גונן:  כל מהותה בעולם הוא לעשות טוב לאחרים לפני שהיא עושה טוב לעצמה

ירדן גונן:  ובסוף המחדל הזה קרה לא בגללה, אלה בגלל המדינה שלנו, שלא הייתה מספיק עם היד על המשמר

ירדן גונן:       אני הגעתי לדיון הזה בגלל ששמעתי שהשר בן גביר הולך להיות כאן, נטו מתוך היכרות של אחי הצעיר ממני איתך באופן אישי, בזכות משפחת יהב

ירדן גונן:  הוא אכל אצלך ארוחת שישי פעם אחת ואמרתי שאני אבוא

ירדן גונן:  קוראים לו שחף גונן, אולי תזכור ואולי לא

ירדן גונן:  ובמקרה זכיתי לראות שמדובר בוועדה שהולכת לדבר על הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מוות למחבלים) אשר הוצעה על ידי חברת הכנסת לימור סון הר מלך

ירדן גונן:       אני אשתף את כולכם שלפני שלושה ימים לימור הגיעה אלינו לצעדה, היא הגיעה אלינו לצומת לטרון וישבה לדבר איתנו

ירדן גונן:  במשך שעה וחצי ישבנו ושוחחנו ארוכות

ירדן גונן:  הרגשתי שרואים אותי, ששומעים אותי, שנותנים מקום לדברים שלי, שיש חשיבות למה שאני אומרת

ירדן גונן:  שאחותי ושאר החטופים חשובים יותר מכל דבר אחר וההשבה שלהם עומדת באופן חד-משמעי ראשונה על סדר-היום

ירדן גונן:  היא אומנם לא סותרת את המטרה השנייה אבל היא מקדימה אותה באופן חד-משמעי

ירדן גונן:  וזה נאמר לי גם על ידי חברת הכנסת

ירדן גונן:  באמת אין לי מילה אחת רעה להגיד על השיחה הזאת, באמת, תודה לך

ירדן גונן:       אבל אני קצת המומה מהעובדה שלא שמים לב שהצעת חוק כזאת נוגדת באופן מוחלט, מוחלט, את שחרור החטופים באופן בריא ושלם

ירדן גונן:  וכי למה? אנחנו מתמודדים מול מפלצות, אנחנו לא מתמודדים מול אנושיים, בני אנוש, או מול מישהו שיש לו שכל ישר ורגש – אנחנו מתמודדים מול מפלצות

ירדן גונן:  הם הוכיחו את זה עשרות אלפי פעמים לפני ה-6 באוקטובר כשעוד כולנו היינו תמימים

ירדן גונן:  וב-7 באוקטובר הם לא השאירו מקום לספק

ירדן גונן:  למה אתם נותנים להם כלי כזה לידיים, לתלות את האהובים שלנו בתוך עזה ולעשות מזה מופע ראווה? אנחנו מתעסקים בעונש מוות למחבלים עכשיו, כשיש לנו עוד אנשים חיים בפנים, לא בן אדם אחד, לא שניים – 240 ואולי גם יותר

ירדן גונן:       איך אתם מרשים לעצמכם לסכן את החיים שלהם בצורה כזאת? איך? איך אתם לא רואים את זה? עונש מוות למחבלים? אפילו רק שיח על הדבר הזה, מה נראה לכם, שאכפת להם מהמחבלים ומאסירים שלהם? ממש לא, ממש לא

ירדן גונן:  זה עוד יותר לשחק לתוך משחק המוחות שהם עושים עלינו ובתמורה של זה אנחנו נקבל סרטונים של האהובים שלנו נרצחים, נתלים, עם האשמות על מדינת ישראל כמובן ולא על עצמם

ירדן גונן:       חבר הכנסת צביקה פוגל, כמו שאמרת, גם לאייכמן נתנו את המשפט הזה, האם נתנו אותו בזמן השואה או אחריה? האם התעסקו עם זה בזמן שהיו עוד יהודים בגולה שמסתכנים את חייהם כי הם נרדפים? לא

ירדן גונן:  עשו את זה אחרי שמצאו לכולם מקום מבטחים

ירדן גונן:  אל תתעסקו במה שיכול לסכן אותם לפני שהם נמצאים כאן

ירדן גונן:  מספיק יש שם לחימה מטורפת, מספיק שהחיילים שלנו מסכנים את עצמם

ירדן גונן:  אחר כך יהיה מקום גם לזה, יהיה מקום לכל דבר שתרצו להעלות ולכל דבר שהעם ירצה להעלות

ירדן גונן:  עכשיו אין לזה מקום

ירדן גונן:  אל תשימי את הדם של אחותי על הידיים שלך, אחרי שאמרת לי שהחיים שלה חשובים יותר

ירדן גונן:  את אמרת לי שחיי החטופים חשובים יותר והשחרור שלהם חשוב יותר

ירדן גונן:       אני לא צריכה להזכיר פה לאף אחד ככל הנראה שפדיון שבויים זאת המצווה הכי קדושה והכי גבוהה מכל המצוות בדת היהודית

ירדן גונן:  איך זה הולך ביחד עם פדיון שבויים – זה לא

ירדן גונן:  כשכולם יהיו בבית תפנו לזה שוב, יכול להיות שתקבלו גם גיבוי גדול – עכשיו אין לזה מקום

ירדן גונן:  את הדם של אחותי אתם לא רוצים על הידיים

ירדן גונן:  לא את הדם של אלה בת השמונה, מה היא הספיקה לעשות רע בחיים? לא את הדם של ארז, בן ה-12, של כפיר ביבס, בן העשרה חודשים, של אוריה, בן הארבע

ירדן גונן:  אתם מוכנים להתעסק בעונש מוות למחבלים כשאלו הנפשות שנמצאות בפנים? וזה ייצוג של חמישה מתוך 240 ומעלה? עם תינוק בן כמה שבועות וימים? אתם כל הזמן אומרים לנו לא ליפול לידיים שלהם, איך אתם נופלים לידיים שלהם בשיח כזה? יהיה לזה זמן – אחר כך

ירדן גונן:  משפט אייכמן התבצע – אחר כך, בדיעבד ולא תוך כדי שיש עוד את מי לסכן

ירדן גונן:       אתם נבחרי הציבור שלנו, אתם נבחרתם לייצג אותנו – תייצגו אותי

ירדן גונן:  תייצגו אותה, הם לא עשו שום דבר רע

ירדן גונן:  לא משנה באיזה גיל, באיזה מין או לאום

ירדן גונן:  התאילנדים שנמצאים שם עשו משהו רע? אין לזה מקום עכשיו, באמת, אני לא רואה צורך להרחיב

ירדן גונן:  אני מבקשת שתדחו את הדיון הזה עד שכל החטופים שלנו יהיו בבית

ירדן גונן:  שוב אני אומרת, יהיה לזה מקום אחר כך – עכשיו זה לא הזמן ולא המקום

ירדן גונן:  אני סומכת עלייך, חברת הכנסת לימור סון הר מלך, זה אחד לאחד מה שאת אמרת לי, אני סומכת עלייך

ירדן גונן:  אני סומכת עליך, כבוד השר איתמר בן גביר

ירדן גונן:  אני סומכת עליך, חבר הכנסת צביקה פוגל, ועל כל מי שיושב כאן בחדר

ירדן גונן:  תראו אותנו אבל לא מהצד, תראו אותנו כאילו זאת אחותכם, כאילו כפיר הוא הילד שלכם, או הנכד שלכם

ירדן גונן:  האם הייתם מסתכנים בלעשות משהו שעכשיו יכול לפגוע בחיים שלו? כשהוא יהיה כאן תעמידו אותם לדין ותעלו את הדיון הזה שוב, אבל הוא לא כאן

ירדן גונן:  ובגלל זה יכול להיות שהוא גם לא יחזור

ירדן גונן:  תודה

צביקה פוגל: תודה, ירדן

צביקה פוגל:  בבקשה

אודי גורן: שלום לחברי הכנסת

אודי גורן:  אני בן דוד של טל חיימי שנחטף מניר יצחק, הוא נמצא כבר 45 יום בעזה

אודי גורן:  אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו בפתיחה, חבר הכנסת פוגל

אודי גורן:  ולשאול אתכם, את כל הנוכחים פה, מה האינטרס שלנו, מדינת ישראל, בשעה זו? והאם מה שאתם עושים ברגע זה תורם לאינטרס שלנו או פוגע בו? אנחנו פה היום – גם היום, אנחנו פה כבר מדי שבוע לצערנו – כדי להביא לידיכם, חברי הכנסת, הצהרה שמבטאת את רחשי הלב של הציבור

אודי גורן:  כמו שאנחנו שומעים ורואים, כמו שהסקרים מדווחים, כמו שאנחנו רואים בכל רגע נתון, הציבור באופן גורף בעד החזרת השבויים כמטרה עליונה למלחמה הזאת, לפני מיטוט החמאס

אודי גורן:  בזמן שהגנרלים שלנו מדברים שוב ושוב על זה שאנחנו לקראת מערכה ארוכה, היא לא יכולה לבוא לפני, כי כל הילדים ששמעתם עליהם כרגע לא יחכו למערכה ארוכה, הם פשוט לא יחזרו

אודי גורן:       כל אחד שיושב פה, ממש כל אחד, הוא איש משפחה

אודי גורן:  חבר הכנסת פוגל, אני ממש זוכר שזה נגע לליבי כשראיתי אותך דומע כשדיברנו על המשפחה שלך

אודי גורן:  אני מאמין שליבך במקום הנכון, ולכן אני חוזר על הבקשה הזאת

אודי גורן:  אם הילדים שלכם ברגע זה – או לא הילדים, הילדים זה הכי ברור – אם זוגתכם, אם אבא שלכם היה ברגע זה במנהרה של חמאס, האם בעיניכם במבט מפוקח לדבר על הוצאה להורג של המחבלים היה תורם להחזרתו ארצה או פוגע בחזרתו ארצה?      לצערי, באמת לצערי, כי אני רוצה לדבר עלינו, אני כן אדבר גם על חמאס

אודי גורן:  האם אתם באמת מאמינים, באמת, באמת מאמינים, שהאנשים שיצאו ב-7 באוקטובר במטרה ברורה לרצוח, לאנוס, לבזוז, לפגוע בכל מה שהם יכולים ובידיעה ברורה שהם כנראה לא יחזרו, האם אתם נותנים להם מתנה? או האם אתם פוגעים בהם? האם הפיכתם עכשיו מאסירים מבוזים שנתפסו ולא מילאו את המשימה שלהם לשאהידים ולקדושים, לאנשים שיעריצו אותם, שישימו את הפוסטרים שלהם ברחובות

אודי גורן:  הרי אתם יודעים את זה בדיוק כמוני, אני בטוח שהסתובבתם בגדה בערים הפלסטיניות

אודי גורן:  האנשים האלה הופכים לשאהידים, הופכים למודל לחיקוי אחר כך

אודי גורן:  שאנחנו נעזור להם לעשות את זה? אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה כי אין צורך

אודי גורן:  אני מבקש לדבר על האינטרס שלנו

אודי גורן:  מה האינטרס של הביטחון הלאומי? האם הדבר הזה, ברגע זה, יתרום לביטחון הלאומי? או האם עליכם להקצות עכשיו את המשאבים ולדבר איתנו ועם אנשי העוטף שאם יש משהו שהם לא מרגישים עכשיו בשום צורה זה ביטחון לאומי, ולשאול אותם, מה אנחנו יכולים לעשות?      אני אציין ואומר, אני לא בא להפנות אצבע מאשימה, זה לא מעניין אותי

אודי גורן:  מעניין אותי להסתכל על מחר, מה אתם, שהדבר הזה קרה במשמרת שלכם, יכולים לעשות כדי לשפר את הביטחון הלאומי של האנשים שלהם אתם צריכים לדאוג? דיברת על הגאווה הלאומית, אמרת שאתה לא רוצה לדבר על הרתעה – כולם מדברים על הרתעה

אודי גורן:  ואני חושב שיש מקום לדבר על הגאווה הלאומית על מנת שנוכל לעבור קדימה

אודי גורן:  שלא נרגיש עם מובס, שלא נרגיש עם שהוא חסר תכלית, ושלא נרגיש שאנחנו חיים במדינה שלא מסוגלת להגן עלינו ונכשלה נחרצות

אודי גורן:  יש לזה מקום, אבל מה האינטרס שלנו עכשיו? אנחנו לא פועלים מתוך נקמה, כי נקמה היא לא תוכנית עבודה, אנחנו צריכים לבנות תוכנית מתוך אינטרסים, מתוך מדרג של סדרי עדיפויות, מתוך מה נכון היום

אודי גורן:   שוב אני מזכיר, באנו לפה כדי להעביר הצהרה בין כל חברי הכנסת שאתם מכירים בכך שאתם מייצגים את רצון העם

אודי גורן:  שהחזרת החטופים היא המטרה העליונה ברגע זה

אודי גורן:  ברגע שהבטחנו את הגבול המערבי שלנו וברגע שאנחנו כבר לא תחת מתקפת שמד, ועכשיו המטרה העליונה כדי שנוכל לעבור הלאה זה זה

אודי גורן:       חברת הכנסת הר מלך, דיברת היום ברדיו, אנחנו מבינים, כולם מבינים, את הצורך במלחמה על מנת לשים לחץ על חמאס כדי למלא את המטרה העליונה

אודי גורן:  אני מקווה שזה ברור לכולם, לכולם, שאנחנו לא במשחק מחשב

אודי גורן:  האנשים האלה יחזרו אך ורק במשא ומתן, אנחנו לא רמבו - - -      

לימור סון הר-מלך: - - -      

אודי גורן: סליחה, תני לי לדבר, בבקשה

אודי גורן:  תני לי לדבר, בבקשה

אודי גורן:  אנחנו לא במשחק מחשב ולצה"ל אין יכולות טלפורטציה להוציא אותם מהמרתפים

אודי גורן:  מכיוון שגם חמאס עצמו לא יודע איפה הם, בוודאי ובוודאי שחלק מהאמצעים יהיו משא ומתן

אודי גורן:  ובתוך המשא ומתן תהיה הפסקת אש, ואת שאר הוויתורים אני לא יודע מה נצטרך לעשות, בוודאי שהם על השולחן ואתם יודעים מה נצטרך

אודי גורן:  אני משאיר את דבריי בזה שאני מחזק את מה שאמרה ירדן, תבחרו בחיים שלנו לפני המוות של אויבינו, מכיוון שיש דרג וסדר עדיפויות

אודי גורן:  הם לא יוכלו לבוא בוא זמנית עכשיו, אחרי שתוודאו שחמאס לא ינקום בהם ולא יוכל להוציא אותם להורג, נוכל לקיים את הדיון הזה בצורה עניינית עם ראייה לעתיד – כרגע זאת העדיפות

אודי גורן:  תודה

צביקה פוגל: תודה רבה לכם

מאיה משה: אני אשמח להגיד שתי מילים, אם אפשר?       

צביקה פוגל: בבקשה

מאיה משה: תודה

מאיה משה:  אלה ההורים שלי, עדינה וסעיד, הם מקיבוץ ניר עוז

מאיה משה:  אני חושבת שהם ראויים לכמה דקות מזמנכם כדי שאני אגיד שתי מילים עליהם

מאיה משה:  אבא שלי היה המנהל של כל גידולי השדה בניר עוז, איש אדמה, איש הנגב, למעלה מ-50 שנים

מאיה משה:  ציוני, מפריח השממה, איש שלום

מאיה משה:  והאיש הזה יחד עם כל חברי הקיבוץ שלו הופקר ב-7 באוקטובר

מאיה משה:  הוא נרצח בקיבוץ, הוא כבר לא רואה את הקטסטרופה הזאת שמתרחשת ולפעמים יש לי נחמה קטנה בכך שהוא לא רואה את זה

מאיה משה:  אימא שלי, עדינה, היא בת 72, היא נחטפה באותו בוקר על גבי אופנוע, זאת התמונה שלה מובלת על גבי אופנוע לעזה

מאיה משה:  אנחנו ראינו אותה חיה ואנחנו יודעים שהיא חיה – לפחות הייתה חיה

מאיה משה:  אבל הימים חולפים, עוד יום, ועוד יום, ועוד יום ואנחנו שומעים הבטחות, אנחנו שומעים שזה אוטוטו קורה, אנחנו שומעים: אנחנו עושים הכול, אנחנו מקבלים חיבוקים מחברת הכנסת – שאני אומרת את זה בהערכה רבה – מלימור סון הר מלך

מאיה משה:  היא נפגשה איתי באופן אישי בשבוע שעבר, וגם במהלך הצעדה פגשתי אותה באופן אישי

מאיה משה:  היא באה לתמוך ולחזק ואני מעריכה את זה ומוקירה את זה

מאיה משה:       אנחנו חטפנו מהלומה ניצחת, בואו נראה איך אנחנו ממזערים את הנשק

מאיה משה:  הרי לא נוכל להחזיר את הגלגל

מאיה משה:  כרגע יש שם אנשים חיים, יש שם ילדים חיים, יש שם אנשים מבוגרים

מאיה משה:  אימא שלי אישה בת 72, חולת לב וזקוקה לתרופות באופן יום-יומי

מאיה משה:  אני מקווה בכל ליבי שהיא עדיין מחזיקה מעמד

מאיה משה:  בואו נפעל בחוכמה, הדיונים האלה שאתם מקיימים פה היום, במה הם תורמים לנו? במה הם מקדמים אותנו? איך אנחנו באמת חושבים בצורה מושכלת שדיון כזה מקדם אותנו? הרי ברור לכל בר-דעת שזה נזק נוראי, זה נזק נוראי

מאיה משה:  זה פופוליזם זול, לצערי, סליחה שאני אומרת את המילים האלה

מאיה משה:       אני חושבת שאני זכאית לדרוש מכם, תעשו את הדברים הנכונים, לא את הדברים שיקדמו אתכם באופן פוליטי

מאיה משה:  סליחה, זה לא במקום

מאיה משה:  סליחה, אנשים חיים שם והחוטפים שלהם רואים את התמונות, שלך אדוני, עם האסירים הביטחוניים שנמצאים, ואת הצעות החוק שלך, לימור

מאיה משה:  אני חושבת שאתם יודעים שזה לא תורם להם, אתם יודעים שזה מסכן אותם – די, די עם ההתרברבות הזאת שהיא באמת מגוחכת אחרי כל מה שחטפנו

מאיה משה:  זאת דעתי, ואתם יכולים לא להסכים איתי וזה בסדר

מאיה משה:       אני רוצה להרגיש שאתם איתי, כשאתם אומרים שאתם לא מוותרים על האנשים האלה ששם

מאיה משה:  כי אם זאת האמירה, לצערי לפעמים זה מה שאני מרגישה, אני מרגישה שאתם אומרים, אוקיי, לא נורא, הם מתחילים למות לאט לאט, זה בסדר וזה אולי משרת אותנו

מאיה משה:  בסוף הבעיה הזאת תיפתר מאליה, כבר לא תהיה על השולחן כי הם לא יחיו

מאיה משה:  אם זאת האמירה, קומו תסתכלו לי בעיניים ותגידו אותה, כדי שאני אדע שאין לי מה לצעוק

מאיה משה:  די, חבל על הגרון שלי, אין לי מה לעמוד ברחובות ולצעוק

מאיה משה:  תגידו, אנחנו ויתרנו עליהם, תחושת הניצחון חשובה לנו יותר – הכוזבת לדעתי – ומיטוט החמאס

מאיה משה:  הזקנים שם ימותו, הילדים אולי יחזיקו מעמד אולי לא והבעיה תיפתר מאליה

מאיה משה:  אם זאת האמירה – קומו ותגידו לי אותה

מאיה משה:  אם זאת לא האמירה תראו לי שאתם עושים מה שצריך כדי להחזיר אותם – מה שצריך

מאיה משה:  אנחנו יודעים מה צריך, אנחנו לא תמימים ואנחנו לא ילדים, לעשות מה שצריך

מאיה משה:  הימים שעוברים רק מחזירים אותנו אחורה, חלילה, למקום שאולי המצב היה בלתי הפיך

מאיה משה:  אולי לא נוכל להציל אותם

צביקה פוגל: תודה רבה

לינור דן קלדרון: אני ממשפחת דן קלדרון

לינור דן קלדרון:  אני אשתדל לא לחזור על מה שהמשפחה החדשה שלי אמרה כבר

לינור דן קלדרון:  אני מסכימה עם כל מילה שנאמרה כאן

לינור דן קלדרון:  במשפחה שלי גם שכלתי וגם מחכה לעוד שלושה, שני ילדים ואבא שלהם

לינור דן קלדרון:  אני רוצה להגיד שאני חושבת שהתבלבלתם

לינור דן קלדרון:  התבלבלתם בכמה רבדים, רובד אחד, זה מה שכבר אמרו, התבלבלתם בסדרי העדיפויות

לינור דן קלדרון:  התבלבלתם כי אנחנו אומה חפצת חיים, אנחנו לא אומה חפצת נקמה

לינור דן קלדרון:  וגם אם עשינו בעבר משהו לאייכמן, אנחנו עדיין לא אומה חפצת נקמה

לינור דן קלדרון:  אני משפחה של ניצולי שואה, ואני מרשה לעצמי להגיד גם את זה

לינור דן קלדרון:       התבלבלתם בפעם השנייה, כי צה"ל הוא צבא הגנה לישראל

לינור דן קלדרון:   הוא צבא הגנה וגם אם עכשיו צה"ל עושה משהו זה להגן עליהם

לינור דן קלדרון:  לא למוטט אף אחד, לא לשטח אף אחד, צה"ל מגן עליהם כי הוא צבא הגנה לישראל

לינור דן קלדרון:  הביטחון הלאומי שאתם אמונים עליו פה נעלם

לינור דן קלדרון:  אל תתבלבלו, צריך להחזיר את הביטחון הלאומי איתם

לינור דן קלדרון:  אין שום דרך אחרת למדינה הזאת להחזיר את הביטחון הלאומי לפני שכל החטופים והחטופות יהיו בבית

לינור דן קלדרון:       אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו, אני מבקשת מאוד שתורידו את זה מסדר-היום

לינור דן קלדרון:  אנחנו קיבלנו סרטון של ארז נחטף מקיבוץ ניר עוז והתלבטנו עם מומחים אם לפרסם אותו או לא

לינור דן קלדרון:  אם זה יעשה לו נזק, אם הוא יהפוך לערך, אם זה יסכן את חייו או לא, בסוף הוחלט שכן

לינור דן קלדרון:  תראו, עברו כבר 45 ימים, כבר נהיינו מומחים למה שיסכן את החיים שלהם ומה לא

לינור דן קלדרון:  אם מומחים ממליצים לנו איפה לדבר ואיפה לא לדבר, מה יסכן את עופר, מה אולי יציל את חייו

לינור דן קלדרון:  עופר עכשיו נחשב גם חייל כי אצל החמאס כל אחד הוא חייל – תחשבו גם עליהם

לינור דן קלדרון:  אתם מסכנים פה בעודכם מסכנים שם

לינור דן קלדרון:       אני מבקשת מאוד, שמעבר לילדים – הם המובן מאליו – קחו את הרעיון שלכם כרגע, ותורידו אותו מהשולחן

לינור דן קלדרון:  זאת לא הדרך להחזיר ביטחון לאומי

לינור דן קלדרון:  הדרך היחידה להחזיר את ביטחון הלאומי היא – לא רק עבור העוטף ומשפחותיהם אלא עבור כל המדינה שנלקח להם הביטחון הלאומי – להחזיר את החטופים ואת החטופות

לינור דן קלדרון:  ולתת לצה"ל את הביטחון שמה שהוא עובד עבורו, הם החטופים והחטופות

לינור דן קלדרון:  אתה יודע, אתה אמרת בעצמך, חבר הכנסת פוגל, אתה הרבה זמן יודע מה התפקיד של צה"ל, ובמה צריך לעסוק

לינור דן קלדרון:  היה לזה הרבה שנים ויהיו לזה הרבה שנים קדימה

לינור דן קלדרון:  הם חוזרים לנו בארונות אני לא יודעת אם שמתם לב, לי יש עוד חיים שם, אני לא יכולה לתת לזה להמשיך

לינור דן קלדרון:  אני מאוד מבקשת שתורידו את ההצעה הזאת מסדר-היום לאלתר

לינור דן קלדרון:  תודה

אדווה אדר: אני יכולה גם לדבר, בבקשה?      

צביקה פוגל: בבקשה

אדווה אדר: שלום, אני בת הדודה של תמיר אדר, הוא בן 38, והוא נחטף מקיבוץ ניר עוז

אדווה אדר:  הוא היה בכיתת הכוננות והוא קפץ ראשון כדי לנסות להגן על הילדים שלו ועל המשפחה שלו ומאז הוא נעדר

אדווה אדר:  אני הנכדה של יפה אדר, אני בטוחה שכולכם ראיתם את הסרטון שלה מובלת בקולנועית ברצועת עזה כשקולות שמחה וחגיגה סביבה

אדווה אדר:  סבתא שלי נלקחה בחיים, החובה המוסרית של כולנו להחזיר אותה בחיים

אדווה אדר:  אני רוצה להגיד לכם, ש-45 יום זה יותר ממה שסבתא שלי יכולה לשאת

אדווה אדר:  45 יום של סבל פיזי, בלי תרופות, בלי אמצעים בסיסיים שאישה בת 85 צריכה בשביל לשרוד

אדווה אדר:  אני מבקשת שתחשבו על האימהות שלכם, אני מבקשת שתחשבו על הסבתות שלכם

אדווה אדר:  מה הייתם עושים, אם הייתם יודעים ש-45 ימים הן זרוקות במנהרה בלי שום דבר בסיסי? איך היא אמורה להחזיק מעמד בלי תרופות, איך היא אמורה להחזיק מעמד בלי שיש לה את הדברים הבסיסיים שאישה בגילה צריכה? אנחנו מדברים על נושא שצריך להיפתר עכשיו

אדווה אדר:  כל שאר הדברים לא חשובים

אדווה אדר:  נאמרו פה דברים ואני לא אחזור עליהם

אדווה אדר:  בבקשה, אני מבקשת מכם, תחרטו את הפנים של סבתא שלי בראש שלכם

אדווה אדר:  תקומו איתה בבוקר, תלכו איתה לישון – כאילו היא סבתא שלכם

אדווה אדר:  ואם היא הייתה סבתא שלכם שום דבר אחר לא היה חשוב לכם – שום דבר אחר לא היה חשוב לכם

אדווה אדר:       אני בטוחה שבכולכם יש את ההבנה שאסור לתת לה למות מוות איטי, וכואב לבד – אסור לנו לתת לה למות מוות איטי וכואב לבד במנהרות

אדווה אדר:  כל דבר אחר יצטרך לחכות, תעשו כל מה שאתם יכולים היום

אדווה אדר:  יש לנו כל כך הרבה גופות, קברנו רק מקיבוץ ניר עוז כל כך הרבה אנשים

אדווה אדר:  יש לי בני משפחה שיהיה צריך להבין איך משקמים אותם, ואנחנו נשקם אותם למען עתיד המדינה הזאת

אדווה אדר:  אבל שום שיקום ושום ביטחון לאומי לא יהיה מבלי שהאנשים האלה יחזרו בחיים

אדווה אדר:  בבקשה מכם, תניחו הכול בצד ותחזירו את האנשים האלה הביתה – אין להם זמן

אדווה אדר:  תודה

צביקה פוגל: מי כבודו?      

אפרת רייטן: המשנה ליועץ המשפטי לשעבר

צביקה פוגל: סליחה, נכון

צביקה פוגל:  שוחחתנו ארוכות

רז נזרי: תודה, אדוני היושב-ראש

צביקה פוגל: לא, לא, רז

צביקה פוגל:  אני אתן לך אחרי זה

רז נזרי: אם אפשר בהמשך למשפחות מהזווית של - - -      

איתמר בן גביר: קודם משפחות, אחרי זה חברי כנסת ואחרי זה

רז נזרי: אני מדבר בשם המשפחות, לא בשם התפקיד שלי

רז נזרי:  אם אפשר לדבר שלוש-ארבע דקות בקצרה?     

צביקה פוגל: רז, אני אתן לך אחר כך, תמתין

צביקה פוגל:  כל הקרובים וכל אנשי המשפחות, אין לכם מושג כמה היה חשוב שתגידו את הדברים שלכם

צביקה פוגל:  אין לכם מושג כמה אנחנו שותפים לעניין הזה

צביקה פוגל:  אנחנו יכולים לא להסכים לפעמים, אבל אנחנו לא יכולים שלא להיות שותפים לגורל הזה

צביקה פוגל:  תאמינו לי, אנחנו שותפים לגורל

צביקה פוגל:  אדוני השר, בבקשה

איתמר בן גביר: אני רוצה להבטיח לכם קודם כול דבר אחד, שאני נושא את הדברים האלה כשאני קם בבוקר וכשאני הולך לישון בלילה

איתמר בן גביר:  התמונות לא יוצאו לי מהראש והן לא ייצאו לי מהראש

איתמר בן גביר:  כן, אני מתנהג כאילו סבתא יפה היא גם סבתא שלי, כאילו התינוק כפיר הוא הילד שלי

איתמר בן גביר:  אגב, זאת הסיבה שהלכתי לפוליטיקה בגלל הילדים שלי

איתמר בן גביר:  לפני הכול, חיבקתי את גיל, אבל אני רוצה לחבק כל אחד ואחת מכם

איתמר בן גביר:  לא משנה אם נסכים או לא נסכים אנחנו תמיד נהיה אחים, אני אומר את זה בכל מקום

איתמר בן גביר:      בחודש וחצי האחרונים אני מתעסק בעיקר בחלוקת נשקים, כדי שיהיה לאנשים יותר ביטחון

איתמר בן גביר:  אגב, זה היה חטא היסטורי וטעות ענקית – הזכרתם את כיתות הכוננות – כשביטלו את כיתות הכוננות, ולקחו את הנשקים

איתמר בן גביר:  כשאני עובר ממקום למקום ומחלק את הנשק לדתיים ולחילוניים, ימנים שמאלנים אני גם חושב על הילדים שלי ועל הילדים שלכם

איתמר בן גביר:       אני רוצה להגיד משהו, החמאס לא חיכה לחוק עונש מוות למחבלים

איתמר בן גביר:  הם הלכו לרצוח, להתעלל, לפגוע ולאנוס בלי חוק עונש מוות למחבלים

איתמר בן גביר:  יותר מזה, אתם יודעים כמה אני רציתי שבבתי הכלא במדינת ישראל יהיה שונה, שתיפסק הקייטנה

איתמר בן גביר:  אגב, אני חושב שרוב חברי הכנסת חושבים ככה גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, כל העם חושב ככה

איתמר בן גביר:  ואיך קראו לי, שר הפיתות וכולי, ולמרות שניסיתי לשנות ועשיתי כמה שינויים, אבל לא הצלחתי ולא נתנו לי להגיע לחלק הארי, חמאס לא חיכה לזה

איתמר בן גביר:  הם לא מחכים לזה, הם עושים גם בלי עונש מוות למחבלים וגם בלי שאנחנו נחמיר את התנאים בבתי הכלא

איתמר בן גביר:  הם רוצחים, טובחים ואונסים כי הם חמאס

איתמר בן גביר:  הם לא צריכים שום צידוק – כי הם האויב שלנו

איתמר בן גביר:       התפיסה שלי, ואני אומר את זה עם כל האהבה והערכה אליכם, התפיסה שלי הפוכה מכם

איתמר בן גביר:  אני חושב שדווקא התמרון שאנחנו עושים כרגע, מקדם את האפשרות של החזרה של היקירים שלכם

מאיה משה: בארונות

איתמר בן גביר: ואני חושב שנעביר את חוק עונש מוות למחבלים ואנחנו חייבים להעביר את עונש מוות למחבלים

עודד פורר: אדוני השר, זה לא דיון על החוק

עודד פורר:  אתם לא מקדמים את החוק, זה לא דיון על החוק

איתמר בן גביר: תן לי, בבקשה

עודד פורר: ב-2 במרץ החוק הזה עבר בטרומית, זה סתם דיון עקרוני

עודד פורר:  הוא לא דיון לקידום החקיקה

איתמר בן גביר: עודד, עודד, עודד

צביקה פוגל: חבר הכנסת עודד פורר

עודד פורר: אתם עושים פה הופעה, זה מה שאתם עושים

איתמר בן גביר: בסדר, תן לי, בבקשה

עודד פורר: זה לא דיון לקידום החקיקה

עודד פורר:  מילא אם הייתם מביאים את זה לדיון חקיקה, זה לא דיון לקידום חקיקה

איתמר בן גביר: אני חושב שחוק עונש מוות  - - -      

עודד פורר: מילא אם היית מביא את זה לדיון באמצעות חקיקה

גיל דיקמן: אתם עושים פה קרקס מהדם שלהם

איתמר בן גביר: בסדר, עודד

איתמר בן גביר:  בסדר

גיל דיקמן: הוא חתום על החוק

עודד פורר: תקדם את החקיקה

איתמר בן גביר: אתה קידמת את זה כשאתם הייתם בממשלה

איתמר בן גביר:  די לעשות פוליטיקה

אפרת רייטן: זה נגד עמדת הקואליציה שלך

אפרת רייטן:  זה נגד עמדת הממשלה שאתה חלק ממנה

אפרת רייטן:  מה אתה עושה כאן?      

עודד פורר: אתה עושה פוליטיקה עכשיו, אני לא עושה פוליטיקה

עודד פורר:  זה לא דיון על החוק

אפרת רייטן: הממשלה שלך נגד זה

לימור סון הר-מלך: עודד, מה אתה רוצה?      

עודד פורר: הרי זה לא דיון על החוק

אפרת רייטן: המל"ל נגד זה

אפרת רייטן:  כולם נגד זה

אפרת רייטן:  מה אתה עושה כאן?      

לימור סון הר-מלך: עודד, מה אתה רוצה?      

איתמר בן גביר: תמשיך לעשות פוליטיקה

איתמר בן גביר:  תמשיך לעשות פוליטיקה

עודד פורר: אתם עושים פוליטיקה כשכינסתם את הוועדה לדבר על החוק הזה

עודד פורר:  לא עשיתם כלום

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת

אפרת רייטן: הממשלה שלך, שאתה חלק ממנה, נגד הדיון הזה

לימור סון הר-מלך: זה לא מה שעודד אומר

לימור סון הר-מלך:  אפרת, אל תהיה דמגוגית

צביקה פוגל: אפרת, אני קורא לך בקריאה ראשונה

צביקה פוגל:  עודד, אני קורא לך קריאה ראשונה

אפרת רייטן: אני לא מצליחה להבין

עודד פורר: אתה לא צריך לקרוא לי

צביקה פוגל: אתם רוצים שנגיע לזה? שאני אוציא אתכם?      

עודד פורר: אתם לא רוצים לשמוע לי

עודד פורר:  אני באתי לדיון על הצבעה על החוק

עודד פורר:  זה לא דיון על החוק, זה לא דיון על החוק

אפרת רייטן: הממשלה שלך נגד הדיון

אפרת רייטן:  מה אתה עושה כאן לעזאזל?      

צביקה פוגל: אתה לא באת להצבעה על החוק, אם זאת הייתה הצבעה על החוק היה כתוב, הצבעה על החוק

איתמר בן גביר: הוא בא לעשות פוליטיקה

עודד פורר: מה-2 במרץ דוחים את ההצבעה על החוק

צביקה פוגל: עודד, מראש לא דיברנו על הצבעה

אפרת רייטן: מה אתה עושה כאן?      

לימור סון הר-מלך: - - - בסדר

צביקה פוגל: עודד, אני קורא לך קריאה שנייה

גלעד קריב: הוא בא לעשות פוליטיקה?      

גיל דיקמן: אתם עושים פוליטיקה על הדם שלהם

עודד פורר: אני? הוא בא לעשות פוליטיקה

איתמר בן גביר: אני מדבר אליכם

אפרת רייטן: הוא מסכן את החיים של כל האנשים האלה בשביל קרקס מטופש

צביקה פוגל: אפרת, זאת קריאה שנייה

עודד פורר: תעלה את החוק להצבעה, אני בעד

עודד פורר:  אבל זה לא דיון של הצבעה

גיל דיקמן: הדיון הזה מסכן חיים

גלעד קריב: אתה מדבר על לעשות פוליטיקה? אתה לא מתבייש? קמפייניסט

לימור סון הר-מלך: עודד, אתה תצביע על החוק הזה?      

עודד פורר: תצביעו עליו, אתם לא מצביעים עליו

עודד פורר:  זה חוק שלי, זה חוק שלי

איתמר בן גביר: הוא בא לעשות פוליטיקה, כשהיה לו רוב בקואליציה הוא לא הצביע על זה

עודד פורר: אתם לא מצביעים עליו, אתם לא מצביעים עליו

אפרת רייטן: די, נו, באמת

צביקה פוגל: תפסיקו רגע

צביקה פוגל:  חברת הכנסת עודד פורר, אל תוביל אותי לקרוא אותך לקריאה שלישית ולהוציא אותך

עודד פורר: אתה יכול להוציא אותי, יש לי דיון אחר בוועדה

צביקה פוגל: אז אתה יכול לצאת

עודד פורר: פה זה דיון עקר שהוא לא דיון אפילו שמקדם את החקיקה

צביקה פוגל: אז למה אתה נמצא פה?     

איתמר בן גביר: הוא בא לעשות פוליטיקה

עודד פורר: אני לא מבין למה אתה מקיים אותו, אם אתה רוצה להעביר את החוק, תקיים דיון כדי להעביר את החוק

עודד פורר:  זה סתם דיון

גיל דיקמן: הדיון הזה מסכן חיים

צביקה פוגל: עודד, קריאה שלישית

צביקה פוגל: עודד, תודה רבה

צביקה פוגל:  אני קורא לך בקריאה שלישית

לימור סון הר-מלך: מה אכפת לכם שצריך לקיים את הדיון הזה

גלעד קריב: את הדיון הזה לא צריך לקיים כל עוד יש חטופים

גיל דיקמן: את מסכנת את החיים שלהם

לימור סון הר-מלך: מותר לנו לחשוב אחרת

אפרת רייטן: חוסר אחריות משווע כרגיל

אפרת רייטן:  סתם

גלעד קריב: זאת העמדה של המל"ל, זאת העמדה של השב"כ

גלעד קריב:  אתם מסכנים את החטופים כדי להרוויח רווח פוליטי

צביקה פוגל: עודד, צא החוצה, בבקשה

צביקה פוגל:  תודה

איתמר בן גביר: עכשיו אני רוצה לדבר איתכם לא עם חברי הכנסת

אפרת רייטן: אפילו לא ענית בכנות האם הדיון הזה מסכן או לא מסכן היום, עכשיו, את החטופים? תגיד בכנות

גלעד קריב: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם יש פה נציג שב"כ בדיון?      

צביקה פוגל: למה צריך להיות פה נציג שב"כ?      

גלעד קריב: לא צריך

גלעד קריב:  לא צריך לדיון בסיטואציה הנוכחית ובמצב של החטופים חוק שנוגע לחטופים – לא צריך נציג שב"כ

גלעד קריב:  טוב

צביקה פוגל: אם הם היו חושבים שזה חשוב הם בטוח היו מגיעים

גלעד קריב: אתה לא חושב שזה חשוב שיהיה כאן נציג שב"כ?      

צביקה פוגל: גלעד, אני קורא לך קריאה ראשונה

מיכל מרים וולדיגר: האם כל המדינה - - - בתקשורת?      

גלעד קריב: כדי שנשמע סקירה חסויה מנציג שב"כ ומל"ל, מה היא ההשפעה האפשרית

צביקה פוגל: גלעד, אני קורא לך קריאה שנייה

מיכל מרים וולדיגר: עצם הדיבור שלך, גלעד

לימור סון הר-מלך: זה פופוליזם  זול

לימור סון הר-מלך:  זה פופוליזם זול

גלעד קריב: אנחנו הפופוליסטים? אנחנו הפופוליסטים?      

לימור סון הר-מלך: אתה פופוליסט זול

מיכל מרים וולדיגר: - - - אחרי שדיברת עם השב"כ?      

צביקה פוגל: גלעד קריב

ירדן גונן: סליחה, סליחה

גלעד קריב: כל מה שקורה כאן זה פופוליזם

גלעד קריב:  הצגת קמפיין

אפרת רייטן: כל מה שקשור למקצועיות, שירותי הביטחון, בעיניכם זה פופוליזם

לימור סון הר-מלך: פופוליסט זול

צביקה פוגל: אז בוא נפרד פה

צביקה פוגל:  חבר הכנסת גלעד קריב, קריאה שלישית, צא החוצה

גלעד קריב: לא קראת לי ראשונה ושנייה

צביקה פוגל: יש לי חדשות בשבילך, קראתי לך אתה לא מקשיב לי

גלעד קריב: קראת לי ראשונה ושנייה?      

צביקה פוגל: כן, ראשונה ושנייה וזאת הייתה השלישית

גלעד קריב: אתם לא מתביישים

גלעד קריב:  מה קרה? כי מפריעים להצגה של השר?      

צביקה פוגל: תודה רבה לך, גלעד קריב

לימור סון הר-מלך:  תמשיך לעשות את ההצגה שלך

אפרת רייטן: חוצפה

גלעד קריב: השר שלא הקים פלוגת מג"ב

לימור סון הר-מלך: פופוליסט

איתמר בן גביר: די עם הפוליטיקה

איתמר בן גביר:  די עם הפוליטיקה, די

אפרת רייטן: חצוף, כל הדיון הזה הוא פוליטיקה מאלף ועד תו

איתמר בן גביר: משפחות, אני מדבר איתכם לא עם חברי הכנסת

איתמר בן גביר:  לא באתי לכאן בשביל חברי הכנסת, איתם אני מדבר כל הזמן

ירדן גונן: אם באת בשבילנו - - -      

מאיה משה: דברי, ירדן

איתמר בן גביר: צדיקה, תני לי

איתמר בן גביר:  אני רוצה שתשמעי אותי

ירדן גונן: אני אקשיב עד הסוף, אבל יש לנו מה להגיד

איתמר בן גביר: אין בעיה, אני אשמע את הכול

איתמר בן גביר:  ושמעתי את הכול, את ראית

איתמר בן גביר:  אגב, אני אמור להיפגש עם המשפחה שלך היום

איתמר בן גביר:  אני נפגש עם כל מי שרוצה

איתמר בן גביר:  אני אומר לכם, נקודת המוצא שלי היא בדיוק הפוכה

איתמר בן גביר:  אני חושב שאם אנחנו נעביר את חוק עונש מוות למחבלים, לחמאס יהיה מה להפסיד

איתמר בן גביר:  אם אנחנו נעביר את חוק עונש מוות למחבלים זה יקדם - - -      

ירדן גונן: אתה לא מכיר את החמאס? זה המפגש הראשון שלך עם החמאס?      

אפרת רייטן: איך? איך? באיזה היגיון?      

מירב בן ארי: תגיד לי, אתה מאמין למה שאתה אומר?      

איתמר בן גביר: אני מתחנן אליכם

איתמר בן גביר:  זה יקדם, זה יקדם - - -      

ירדן גונן: אני מצטערת, אני לא מאמינה למילה

אפרת רייטן: די, נו, באמת

אפרת רייטן:  הינה, הוא מבטיח לכם

אפרת רייטן:  הינה, הוא מבטיח לכם שהמשפחות שלכם יחזרו

מיכל מרים וולדיגר: אפרת, למה להיות פופוליסטים? אפשר להקשיב לעוד דעה

מיכל מרים וולדיגר:  אפשר להקשיב

איתמר בן גביר: תשעה חודשים - - -      

אפרת רייטן: די, די

אפרת רייטן:  אל תקראו לי פופוליסטית

אפרת רייטן:  חבורה של פופוליסטים עלובים

מיכל מרים וולדיגר: סליחה, אפרת, את עלובה

מיכל מרים וולדיגר:  תפסיקי להתנהג אלינו בצורה כזאת

לימור סון הר-מלך: זאת את

לימור סון הר-מלך:  את עלובה, את פופוליסטית

אפרת רייטן: חוצפה

אפרת רייטן:  תעשי לי טובה, בחייאת, באמת

צביקה פוגל: מיכל, אל תובילי אותי לשם

צביקה פוגל:  אני קורא לך קריאה ראשונה

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת לומר - - - אני פשוט בהלם

צביקה פוגל: אפרת, את עומדת עם קריאה שנייה

צביקה פוגל:  את רוצה שנגיע לזה?      

אפרת רייטן: לא

אפרת רייטן:  אבל ברגע שקוראים לי פופוליסטית, אי-אפשר לא להגיב

מיכל מרים וולדיגר: כי את קוראת לנו פופוליסטים

מיכל מרים וולדיגר:  את שומעת אותי? אני אמרתי משהו בכלל?      

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת

אפרת רייטן: ביזיון, ביזיון

אדווה אדר: אין לכם בושה? תעצרו, בבקשה

אפרת רייטן: בבקשה, תקשיבו להם

אפרת רייטן:  תקשיבו להם

מיכל מרים וולדיגר: אפרת, תפסיקי את זה, תפסיקי את זה

אפרת רייטן: הם רוצים שתפסיקו את הדיון לא אני

אפרת רייטן:  תקראי להם פופוליסטים

אפרת רייטן:  הם רוצים שתפסיקו

מיכל מרים וולדיגר: לא, אני קוראת לך

צביקה פוגל: אפרת, תודה רבה

אפרת רייטן: זה המשפחות שלהם, לא שלך

אפרת רייטן:  אם המשפחה שלך הייתה שם לא היית מדברת ככה

צביקה פוגל: אפרת, קריאה שלישית

צביקה פוגל:  תוציאו אותה החוצה

מיכל מרים וולדיגר: אפרת, תפסיקי

מיכל מרים וולדיגר:  תתביישי לך

מיכל מרים וולדיגר:  תתביישי לך

אפרת רייטן: חוצפה

אפרת רייטן:  תקשיבו להם – זה העם

אפרת רייטן:  זה העם

צביקה פוגל: מיכל, מיכל

אפרת רייטן: תקשיבי להם

מיכל מרים וולדיגר: רק את מקשיבה לעם? אני לא מקשיבה לעם? מי אמר לך מה אני רוצה לומר בכלל?      

צביקה פוגל: חברת הכנסת מיכל וולדינגר, אני קורא לך קריאה שנייה

מיכל מרים וולדיגר: אני בהלם

צביקה פוגל: מיכל, מיכל, את בקריאה שנייה

אדווה אדר: אתם ממשיכים להתווכח על הגב שלנו

אפרת רייטן: באתם לעשות פוליטיקה עלובה

אפרת רייטן:  אתם לא מקשיבים להם

אפרת רייטן:  אם הייתם מקשיבים להם, הייתם עושים משהו אחר

אדווה אדר: בבקשה, תעצרו, תעצרו

אדווה אדר:  תנשמו ותפסיקו להתווכח כמו ילדים בכיתה

אדווה אדר:  אתם מתווכחים על הדם של המשפחות שלנו

אפרת רייטן: חוצפה, תקשיבו להם

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מקשיבים

אדווה אדר: ואם כולכם תיקחו אוויר ותחשבו רגע

איתמר בן גביר: אדווה, הקשבנו

איתמר בן גביר:  ואני אומר לך - - -      

אדווה אדר: לא, סליחה, סליחה

אדווה אדר:  הוויכוח הזה הוא לא להקשיב והוא לא לכבד את המשפחות שלנו

אדווה אדר:  הוא לא את 1,400 האנשים שנהרגו, הוא לא לכבד את המשפחה שלי ששרדה תופת, הוא לא לכבד את סבתא שלי – זה לא לכבד

מאיה משה: זאת הדאגה שלנו - - -      

אדווה אדר: רגע, רגע, בבקשה

אדווה אדר:  מה שאתם עושים פה, הוויכוח הזה, הוא לא במקום והוא לא צריך לקרות עכשיו

אדווה אדר:  הוא לא צריך לקרות על הגב שלהם, הוא לא צריך לקרות על הדם שלהם

אדווה אדר:  אם צריכות להתקבל החלטות כאלה, הן צריכות להתקבל כשגורמים שאמונים לקבל את ההחלטות האלה יתקבלו

איתמר בן גביר: אנחנו הגורמים שאמונים לקבל את ההחלטות האלה, אדווה

איתמר בן גביר:  ואני אומר לך משהו ותקשיבי לי טוב

איתמר בן גביר:  בתשעת החודשים האלה צעקתי שצריך לעשות סיכולים ממוקדים כל לילה בעזה

איתמר בן גביר:  לא שמעו לי, צחקו, צחקקו

איתמר בן גביר:  אני בתשעת החודשים האלה אמרתי שעל כל טיל מעזה צריך 50 טילים על החמאס ולא שמעו לי – צחקו וצחקקו

גיל דיקמן: אדוני השר, אז אולי תפסיק לצעוק

גיל דיקמן:  אולי תפסיק לצעוק

איתמר בן גביר: הדרך היחידה להכניע את החמאס - - -     

לימור סון הר-מלך: חצוף

לימור סון הר-מלך:  אתה פשוט חצוף – איש חצוף

מיכל מרים וולדיגר: די, די, די

מיכל מרים וולדיגר:  לימור, די

איתמר בן גביר: לימור, די

איתמר בן גביר:  לימור, די

איתמר בן גביר:  הדרך היחידה להכניע את החמאס - - -     

מירב בן ארי: את אמרת לו? את אמרת לו?      

לימור סון הר-מלך: כן, אני אמרתי לו

צביקה פוגל: לימור, לימור

מירב בן ארי: מילא לחברי כנסת, אבל לו?      

לימור סון הר-מלך: מעל 1,200 נרצחי סינוואר על הדם של הידיים של מי ששחרר אותו

מירב בן ארי: מה הוא קשור אבל?      

איתמר בן גביר: בעלה נרצח

איתמר בן גביר:  את יודעת שבעלה של לימור נרצח, אז די

צביקה פוגל: לימור

גיל דיקמן: כן, אנחנו באותו מקום

מירב בן ארי: תגיד לי, אז מה? זה נותן לה לגיטימציה לדבר איתם בכלל?      

צביקה פוגל: מירב, בבקשה

איתמר בן גביר: לא

איתמר בן גביר:  אני מנהל כאן דיון

מירב בן ארי: מילא לחברי הכנסת, אבל מי מדבר ככה למשפחות של חטופים

מירב בן ארי:  תנשמי

גיל דיקמן: לה לא קראתי חצופה, אבל יש לי הרבה מה להגיד לה

צביקה פוגל: מירב בן ארי

איתמר בן גביר: גיל, גיל, אתה אהוב ליבי

לימור סון הר-מלך: אני לא אנשום

לימור סון הר-מלך:  אל תגידי לי תנשמי

חן אביגדור: אולי במקום לדבר על המתים תדברו על החיים

חן אביגדור:  אולי במקום להפסיק לדבר על להרוג ערבים, תדברו על להציל יהודים

חן אביגדור:  זה התפקיד שלכם, זאת המדינה

איתמר בן גביר: גיל, אתה אהוב ליבי, כדי להחזיר אותם - - -      

גיל דיקמן: תודה רבה

לימור סון הר-מלך: אנחנו מדברים גם על זה

חן אביגדור: אדוני השר, מדינת ישראל הוקמה בשביל שלא יבואו ליהודים בלילה או בבוקר וייקחו אותם ממיטתם

איתמר בן גביר: נכון

חן אביגדור: ביקשת, עזרת, לחצת להרוג את הערבים

אלמוג כהן: מה זה? אדוני

אלמוג כהן:  רגע, רגע, רגע, רגע, רגע, אדוני

אלמוג כהן:  לא, לא, לא

אלמוג כהן:  מה זה להרוג ערבים? מה זה להרוג ערבים? אני לא מבין מה זאת האמירה הזאת?      

חן אביגדור: לא, לא, לא

חן אביגדור:  אתם עוסקים במוות, במקום בחיים

חן אביגדור:  תצילו אותם בחיים

אלמוג כהן:   רגע, שנייה

אלמוג כהן:  שנייה, שנייה

לימור סון הר-מלך: דמגוגיה

אלמוג כהן: אין לכם, שנייה, שנייה, שנייה

חן אביגדור: הם בחיים

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מסכימים איתך

אלמוג כהן: דבר ראשון, אין לכם מנדט על הכאב

אלמוג כהן:  גם אנחנו קברנו מעל 50 חברים

אלמוג כהן:  דבר שני, אם אתם רוצים שנקשיב לכם תדברו

אלמוג כהן:  תדברו, אל תלכו שולל אחרי פוליטיקאים קטנים שבאים לעשות עליכם סיבוב

לימור סון הר-מלך: אתם דיברתם, מאיה דיברה, אתה עשית פוליטיקה

אלמוג כהן: דברו, אני מקשיב לכם

אלמוג כהן:  אין לכם מנדט על הכאב

אלמוג כהן:  החבר שלי שחטוף עדיין נמצא בעזה

אלמוג כהן:  אגב, הוא לא שמע מכם פעם אחת

לימור סון הר-מלך: חצוף אחד

גיל דיקמן: את קוראת לי חצוף? תסבירי למה?              

אלמוג כהן: חבר'ה, תקשיבו לי, אתם רוצים להגיע לדיון אפקטיבי – תדברו

אלמוג כהן:  אל תלכו שולל אחרי פוליטיקאים קטנים

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג כהן

אלמוג כהן: אחי, תדבר

צביקה פוגל: אלמוג

אלמוג כהן: אל תגיד רוצים להרוג ערבים

אלמוג כהן:  כי מי שהרג אותנו ביום שבת זה לא אנחנו אותם, זה הם אותנו

חן אביגדור: אז אני אדבר

צביקה פוגל: חבר הכנסת, אלמוג כהן

מיכל מרים וולדיגר: כולנו רוצים את החיים, כולנו רוצים את החיים

מיכל מרים וולדיגר:  די, כולנו רוצים את זה

לימור סון הר-מלך: משפחות חטופים מפחדים להגיד את הדעה שלהם

חן אביגדור: אני עכשיו אדבר

צביקה פוגל: לימור, לימור

צביקה פוגל: תגיד דברים הגיוניים

לימור סון הר-מלך: השתקתם אותם

לימור סון הר-מלך:  השתקתם משפחות אחרות

רז נזרי: אדוני השר, אפשר לומר לך משהו?      

איתמר בן גביר: לא רגע, תנו לי רק לסיים

איתמר בן גביר:  אני רוצה שתשמעו אותי

איתמר בן גביר:  דקה, אתה תענה להכול

חן אביגדור: אני רק רוצה לענות לחבר הכנסת אלמוג כהן

אלמוג כהן: מה זה הדבר הזה?      

צביקה פוגל: לא, אנחנו לא מנהלים עכשיו פה שיח שכזה, שאף אחד לא מקשיב לו

אלמוג כהן: זה לא מתאים

לימור סון הר-מלך: מותר להם להביע עמדה, ואתם הוכחתם להם שאסור להם להביע עמדה

צביקה פוגל: לימור, לימור, תודה רבה

מירב בן ארי: אתה לא קורא לה לסדר בכלל? מותר לה להגיד מה שהיא רוצה?      

צביקה פוגל: לא

אלמוג כהן: אני מנסה להקשיב לכם, כבר אי-אפשר

אלמוג כהן:  מי הרג ערבים? אנחנו הרגנו אותם? אנחנו הרגנו אותם? הם הרגו אותנו כשאתם עשיתם קונצרטים של - - -      

מירב בן ארי: עוד אחד

חן אביגדור: אתם מתעסקים במתים, ואתם לא - - -      

גיל דיקמן: איזה קונצרטים? על מה אתה מדבר?      

חן אביגדור: תגיד לי, מה נראה לך? מי זה אתם?      

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג, אני קורא לך קריאה ראשונה

חן אביגדור: מי זה אתם? חבר הכנסת כהן, מי זה אתם? מי זה אתם?      

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג כהן, אל תוביל אותי לגרום לזה שאתה יוצא החוצה

חן אביגדור: מי זה אתם? מי זה אתם ואנחנו? תתבייש לך

גיל דיקמן: אתה יודע איפה המשפחה שלו עכשיו?      

אלמוג כהן: הם נתנו לכם - - -      

מירב בן ארי: למה? למה אתה לא מעיר לו?      

צביקה פוגל: מירב, הערתי לו, קראתי לו

מירב בן ארי: מה זה? זה מה שהוא אמר עכשיו?      

אלמוג כהן: אתם תדברו, אתם תדברו כדי שנקשיב

אלמוג כהן:  אף אחד לא בא להרוג ערבים

חן אביגדור: כשאתה אומר אתם ואנחנו – אז יש אתם ואנחנו

אלמוג כהן: אף אחד לא בא להרוג ערבים, אף אחד לא בא להרוג ערבים – הם הרגו אותנו

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג כהן, אני קורא לך קריאה שנייה

חן אביגדור: אתה אמרת, אתם עשיתם קונצרטים

חן אביגדור:  מי עשה קונצרטים? על מה אתה מדבר?      

איתמר בן גביר: חברים

אלמוג כהן: על מה אתה מדבר? כשאתה אומר הרגתם ערבים?      

חן אביגדור: לא אמרתי הרגתם ערבים

מירב בן ארי: תגיד לי, למה אתה מאפשר את זה? למה?      

אלמוג כהן: אתה אמרת את זה, אתה אמרת את זה

חן אביגדור: לא, לא

אלמוג כהן: אתה אמרת, הרגתם מספיק ערבים

אלמוג כהן:  כן, זה מה שאמרת

חן אביגדור: לא, אתה לא מקשיב באוזניים שלך למה שאני אומר

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג כהן

אלמוג כהן: אחי, אני רוצה להקשיב לך

צביקה פוגל: אלמוג

חן אביגדור: לא, אתה לא רוצה

אלמוג כהן: אתה לא רוצה, אל תקשיב

מיכל מרים וולדיגר: רגע, אלמוג

צביקה פוגל: חבר הכנסת אלמוג כהן, קריאה שלישית

צביקה פוגל:  תוציאו אותו החוצה, בבקשה

חן אביגדור: אז תקשיב לי עם האוזניים, לא עם הפה

חן אביגדור:  תקשיב לי עם האוזניים שלך ולא עם הפה

אלמוג כהן: מה זה הורגים ערבים?      

צביקה פוגל: ככה לא מנהלים דיון, אי-אפשר ככה

חן אביגדור: תקשיב טוב, אדוני

אלמוג כהן: מה זה הורגים ערבים? מה זה הדבר הזה? אני לא מבין

חן אביגדור: אתה רוצה להקשיב?      

אלמוג כהן: אני רוצה, כן

צביקה פוגל: אלמוג

חן אביגדור: כשאני הייתי בבית הספר לימדו אותי שמקשיבים עם האוזניים, אדוני, לא עם הפה

חן אביגדור:  אתה מקשיב לי עכשיו?      

אלמוג כהן: מקשיב

לימור סון הר-מלך: פשוט לא יאומן

חן אביגדור: אני מצטער על ההתפרצויות

חן אביגדור:  אתם בוודאי מבינים שאנחנו נמצאים כבר 40, וכמה?      

מיכל מרים וולדיגר: 45

חן אביגדור: 45 ימים

חן אביגדור:  אני מצטער שאני עושה את הסצנה הזאת – חמישה בני משפחה חטופים, סליחה שבעה בני משפחה חטופים, אשתי וביתי ביניהם

חן אביגדור:  אני מצטער על סערת הרגשות, אתם יכולים להבין אותי

איתמר בן גביר: אנחנו מבינים לגמרי, ויש לנו חובה

איתמר בן גביר:  תשמע, יקירי, אהובי, יש לנו חובה כלפיך וכלפיי החטופים, אבל יש לנו גם חובה כלפיי כל עם ישראל

איתמר בן גביר:  כדי שהאירועים של אותה שמחת תורה לא יחזרו על עצמם

איתמר בן גביר:  התפיסה שלנו, ולכן יזמנו כאן את הדיון, ויושב-ראש הוועדה מוביל אותו, וחברת הכנסת לימור סון הר מלך הציעה את הצעת החוק הזאת

איתמר בן גביר:  הדיון כאן הוא לשנות את התפיסה, כי התפיסה שלנו שאם יהיה חוק עונש מוות למחבלים לא תהיה להם מוטיבציה לחטוף

מירב בן ארי: יש חוק עונש מוות, והמוטיבציה הייתה בשיאה

רז נזרי: יש חוק כזה

צביקה פוגל: רז, אני אתן לך לדבר, תמתין

איתמר בן גביר: תתנו לי לדבר, בבקשה

איתמר בן גביר:  התפיסה שלנו שאם אנחנו נעשה את התמרון ונשמיד את החמאס זה יגביר יותר את האפשרות ואת הכוח להחזיר את בני המשפחה היקרים שלכם

איתמר בן גביר:  לגבי העיקרון של עונש מוות, שאגב, אני לא מוביל אותו מהיום, לא הובלנו אותו מאתמול וגם לא משלשום

איתמר בן גביר:  עוצמה יהודית חתמה במשא ומתן הקואליציוני על החוק החשוב הזה

איתמר בן גביר:  במשפט אייכמן כאשר עמד אחד הצוררים הכי גדולים של העם היהודי, עורך הדין שלו טען נגד עונש המוות, ואמר פרקליטו של השטן את הדברים הבאים: אין רשע אשר אי-אפשר להחזירו למוטב

איתמר בן גביר:  אני חוזר שוב: אין רע אשר אי-אפשר להחזיר אותו למוטב

איתמר בן גביר:  האם אפשר לדמיין את זה? האם מישהו מבכירי הנאצים שהיו אחראים לטבח, לרצח של 6 מיליון ושל עוד מיליונים רבים יכול לבוא בכלל ולהעלות דבר כזה?      במשפט אייכמן היה ברור לכולם, לכל חלקי החברה הישראלית שעונש המוות הוא נכון, הוא ראוי, הוא מוסרי

איתמר בן גביר:  ואגב, בניגוד למה שנאמר כאן, כי נאמר כאן – אמר מי שאמר – לא העמידו אותו בשואה אלא חיכו אחרי השואה

איתמר בן גביר:  זה לא נכון, אם היה אפשר להעמיד אותו תוך כדי השואה לדין היו מעמידים אותו לדין תוך כדי השואה

ירדן גונן: אי-אפשר לדעת את זה, זה היה בעבר

איתמר בן גביר: היו חייבים להעמיד אותו תוך כדי השואה

ירדן גונן: לחשוב שעונש מוות ירתיע את המחבלים זאת טעות

צביקה פוגל: ירדן, ירדן

איתמר בן גביר: ירדן, יקירתי, תשמעי לי

מאיה משה: - - -      

רז נזרי: אדוני השר - - -      

צביקה פוגל: אני אתן לכם לדבר, בואו נקשיב רק, פעם אחת

איתמר בן גביר: תנו לי לדבר, אני שמעתי אתכם ברוב קשב

איתמר בן גביר:  באמת שמעתי ודמעתי יחד איתכם

ירדן גונן: צודק, סליחה

ירדן גונן:  צודק

חן אביגדור: כבוד השר, אני מבקש להתייחס לשאלת העיתוי

חן אביגדור:  למה עכשיו בוער לנו להתייחס לדבר הזה?      

צביקה פוגל: למה להפריע לשר? אני אתן לך לדבר

איתמר בן גביר: אני מבטיח לך שאני אתייחס לזה

חן אביגדור: שהשר יתייחס לשאלה, בבקשה

איתמר בן גביר: אני אתייחס

צביקה פוגל: אני אתן לך לדבר, אני לא מנעתי מאף אחד מכם לדבר

צביקה פוגל:  אבל בואו נקשיב אחד לשני כשם שאני מקשיב לכם וכואב את הכאב שלכם

צביקה פוגל:  בואו תקשיבו השר לא מדבר פוליטיקה עכשיו

קריאה: יום הבדיחות היום?      

איתמר בן גביר: אני חושב שברור לכולנו שהחמאס, הנוח'בה, הם הנאצים של הימים שלנו

איתמר בן גביר:  אגב, זה חמאס ועוזריהם

איתמר בן גביר:  כי מבחינתי אין הבדל, בין אם זה אותו זקן שהלך עם המקל כדי להתעלל ובין אם זה אותם מחלקי סוכריות

איתמר בן גביר:  אני כל הזמן אומר את זה לחבריי בממשלה, זה חמאס, עוזריהם ותומכיהם

איתמר בן גביר:   רבותיי, הוויכוח המשפטי – ויוכל להשכיל אותנו קצת יותר מאוחר רז נזרי על עונש המוות – ונגדו מתנהל שנים רבות בכנסת, בבתי המשפט ובדיונים אין-סופיים במשרד המשפטים

איתמר בן גביר:  אבל ישנם אירועים בהיסטוריה שהם רגעים מכוננים

איתמר בן גביר:  גם המתנגדים לעונש המוות נזכרים מי הם האויבים שלנו

איתמר בן גביר:  הם נזכרים במה שברור וידוע, חברתי לימור סון הר מלך, שמפלצות אדם לקחו ממנה ומהילדים שלה את היקר להם מכול

איתמר בן גביר:  ברור וידוע – ככה אני מאמין – למרבית עם ישראל שצפה בזוועות בקיבוצים וביישובים, שהסרטונים האלה לא יוצאים לאף אחד מאיתנו מהראש

איתמר בן גביר:  ואני חושב שיש הסכמה וקונצנזוס שמי שעשה את הזוועות הללו דמו בראשו

איתמר בן גביר:  הוא צריך לשלם מחיר, לא רק בגלל הנקמה או אפילו בגלל הגמול

גיל דיקמן: לא על זה הדיון

גיל דיקמן:  אתה יודע את זה

איתמר בן גביר: גיל, תן לי

איתמר בן גביר:  בבקשה, תן לי

איתמר בן גביר:  אני שמעתי אותך ברוב קשב

איתמר בן גביר:  אני חושב שעונש מוות מחויב כדי שלא יחזרו עוד אירועים כמו שראינו, עוד טבח ועוד אסון

איתמר בן גביר:  וכן, יש לי אחריות לתינוקות, לילדים ולכלל עם ישראל

איתמר בן גביר:  הנאצים האלה – אני לא צריך להרחיב אתם יודעים את זה – שפכו דם, רצחו, התעללו

איתמר בן גביר:  הם לא הבדילו בין ימין לשמאל, דתיים, חילוניים, מבחינתם כולם יהודים

איתמר בן גביר:  וכן, אתם צודקים, גם תאילנדים

גיל דיקמן: גם ערבים

איתמר בן גביר: גם ערבים וגם בדואים – נכון, נכון

איתמר בן גביר:  וגם הם תומכים בעונש מוות

איתמר בן גביר:  גם הבדואים תומכים בעונש מוות לאותם נוח'בות ולאותם רוצחים

מיכל מרים וולדיגר: חמד עאמר חתום על החוק

גיל דיקמן: זה לא דיון על החוק

איתמר בן גביר: אני מכיר, נאמר כבר ואמר מי שאמר, יש הוראות חוק ויש כבר עונש מוות

איתמר בן גביר:  מה אתה רוצה בן גביר? יש עונש מוות בחוק הצבאי

איתמר בן גביר:  מי שאומר את זה יודע את האמת, אכן, יש עונש מוות בחוק הצבאי אבל הוראות חוק שלא מופעלות, שלא הפעילו אותן

איתמר בן גביר:  אם בשל המגבלות הקבועות בהן, אם בשל מדיניות התביעה במשך כל השנים, הן בבחינת אות מתה

איתמר בן גביר:  ושלא יעבדו על עם ישראל, הוראות חוק שנותרות עלי ספר, הרי בתי המשפט הצבאיים ראו מאות ואלפי מחבלים שהובאו לדין על מעשי רצח

איתמר בן גביר:  אני זוכר מקרה אחד שגזר דיין אחד עונש מוות ועשו עליו עליהום, וכמובן שלא היה רוב לתפיסה שלו

איתמר בן גביר:  המציאות הומנית הרבה פחות ממה שכתוב בספרים, במחילות ובמנהרות החמאס

איתמר בן גביר:  ילדים, נשים, תינוקות - - -      

גיל דיקמן: אל תספר לנו, אנחנו יודעים היטב מי נמצא במנהרות החמאס עכשיו

איתמר בן גביר: אנחנו לא חלוקים בעובדות, אנחנו חלוקים במסקנה

איתמר בן גביר:  המסקנה שלי היא שדרושה כאן הצעת חוק ברורה, מהירה שתאפשר שיקול דעת שיפוטי

איתמר בן גביר:  אגב, בגלל זה הגיע לכאן חבר כנסת פופוליסט ושאל: למה לא עושים הצבעה? למה לא עושים הצבעה? הוא יודע שאם היינו עושים הצבעה, בג"צ היה מבטל את זה בתוך שנייה

איתמר בן גביר:  צריך לעשות דיונים, צריך לשמוע את המומחים

איתמר בן גביר:  וזה מה שחברי היסודי צביקה פוגל מוביל

אפרת רייטן: את מה הוא היה מבטל? לעשות צו שעה? ממש לא

אפרת רייטן:  לא נכון

איתמר בן גביר: כן נכון

איתמר בן גביר:  כן נכון

אפרת רייטן: אם היינו עושים פה הצבעה? בג"צ לא היה מתערב, לא נכון

איתמר בן גביר: כן נכון

אפרת רייטן: אתה יודע יותר טוב ממני, לא נכון

איתמר בן גביר: את יודעת מצוין שזה כן נכון

איתמר בן גביר:  את יודעת מצוין שחייבים לעשות - - -      

צביקה פוגל: אפרת, אפרת

אפרת רייטן: לא נכון, בג"צ לא מתערב בהליכי חקיקה כאלה, זה לא נכון

אפרת רייטן:  אל תגיד סתם דברים

צביקה פוגל: חברת הכנסת אפרת

אפרת רייטן: אתה משפטן, אתה יודע שזה לא יקרה

איתמר בן גביר: אני משפטן ואת משפטנית, ואת יודעת שזה נכון

אפרת רייטן: אתה יודע שזה לא נכון

אפרת רייטן:  אל תגיד סתם

צביקה פוגל: חברת הכנסת אפרת רייטן, הכנסתי אותך חזרה ואני מתכוון לתת לך את זכות הדיבור

צביקה פוגל:  בואי נקשיב, תודה

אפרת רייטן: תודה

אפרת רייטן:  רק להעמיד את הדברים על דיוקם

צביקה פוגל: אדוני השר, צריך לסיים

איתמר בן גביר: חשוב לי להגיד את הדברים האלה

איתמר בן גביר:  שאלתם על שאלת העיתוי, ואני אומר דווקא עכשיו

איתמר בן גביר:  דווקא עכשיו, כן, כן, בגלל התמונה שאני רואה, בגלל התמונה שאני רואה, גיל

מירב בן ארי: איך זה יחזיר את החטופים?      

חן אביגדור: איך זה עוזר להציל אותם?     

צביקה פוגל: תנו לו לומר את דבריו, אני אתן לכם לדבר

איתמר בן גביר: כמו שאמרנו ונדמה לי שהסכמנו שהחמאס לא חיכה לעונש מוות כדי לרצוח, לאנוס, ולהתעלל

איתמר בן גביר:  כמו שהסכמנו וכולנו הסכמנו הדיון הזה לא התקיים לפני חודש כשהנאצים הגיעו

איתמר בן גביר:  התפיסה שלי, והיא שונה אני מודה, היא עוף חריג

איתמר בן גביר:  התפיסה של כל עוצמה יהודית שונה מהקונספציה של המערכת הפוליטית במדינת ישראל

איתמר בן גביר:  שההכלה, המשא ומתן, ההבנה של הצד השני, התפיסה של - - -       

מירב בן ארי: מה זה משא ומתן? על מה אתה מדבר? אפשר לשאול אותו?      

צביקה פוגל: די, נו, מירב

צביקה פוגל:  לא אי-אפשר

מירב בן ארי: מה זאת הכלה ומשא ומתן?      

צביקה פוגל: לא

צביקה פוגל:  אם את לא יודעת מה זאת הכלה?      

מירב בן ארי: אני לא יודעת על איזו תפסיה הוא מדבר

איתמר בן גביר: שהובילו כל הממשלות כאן במשך 20 שנים

מירב בן ארי: מעניין מי היה ראש הממשלה?     

איתמר בן גביר: זאת התפיסה שעליה אני מדבר

אפרת רייטן: אבל אתם חלק מהממשלה הזאת עכשיו, שהובילה את זה

צביקה פוגל: מירב, די, נו

צביקה פוגל:  הינה אנחנו מביאים את זה שוב לפוליטיקה

מירב בן ארי: על מי הוא מתלונן?      

לימור סון הר-מלך: אנחנו מובילים משהו אחר

צביקה פוגל: די, הדיון הזה הרבה יותר עקרוני

מירב בן ארי: אבל זה מדהים אותי

אפרת רייטן: כבוד השר העלה את זה, הוא דיבר על הקונספציה

לימור סון הר-מלך: אנחנו מובילים משהו אחר

מירב בן ארי: אני רק שאלתי מה זה

מירב בן ארי:  למה כל דבר את צריכה להתערב? למה את צריכה להתערב בכל דבר? שאלתי את השר

לימור סון הר-מלך: אנחנו - - -      

מיכל מרים וולדיגר: היא חלק מהדיון

לימור סון הר-מלך: תראו מי שמדברת, תראו מי שמדברת

צביקה פוגל: חברת הכנסת לימור

מירב בן ארי: אני שאלתי את השר

מירב בן ארי:  אני שאלתי אותו

אפרת רייטן: הוא העלה את זה

צביקה פוגל: אם אנחנו נמשיך להפריע אנחנו לא ניתן הזדמנות לאנשים המכובדים שהגיעו לכאן להגיב

מירב בן ארי: לא הבנתי על מי הוא מדבר

אפרת רייטן: מי היה  ראש הקונספציה

מירב בן ארי: - - - לא היינו חלק מהקונספציה

איתמר בן גביר: התפיסה שלי שכל הקונספציה הזאת קרסה, ודווקא אם נעשה חוק עונש למחבלים - - -      

מירב בן ארי: זה בטוח

איתמר בן גביר: דווקא, אם אנחנו נפסיק את הקייטנות בבתי הכלא ונתנהג כמו שמתנהגים בארצות הברית לאסירים שלהם

איתמר בן גביר:  דווקא אם אנחנו ניכנס ונילחם, ונתנהג שם כמו שצריך להתנהג בעזה, לא במוסריות מזויפת ולא בכל מיני מגבלות, שאגב, לא קיימות בכלל במשפט הבין-לאומי

איתמר בן גביר:  אבל אנחנו לוקחים על עצמנו

איתמר בן גביר:  לא בהכנסת מים או מזון, בעיניי זה מטומטם, זה מטורף, זה אומלל להכניס דלק

איתמר בן גביר:  אנחנו לא יודעים מה קורה עם התינוקות

לינור דן קלדרון: איך זה מציל אותם?      

מירב בן ארי: אבל זאת הממשלה שלך

מירב בן ארי:  מה אתה רוצה?      

קריאה: זה לא הקבינט פה

אפרת רייטן: אתה רוצה להצטרף לאופוזיציה?      

מירב בן ארי: על מי אתה מתלונן?      

איתמר בן גביר: עונש מוות למחבלים זה אחד הדברים שאם אנחנו נעשה - - -      

מירב בן ארי: בוודאי, כי הם לא באו למות כאן

חן אביגדור: אדוני השר, לא ענית לי על שאלת העיתוי?      

צביקה פוגל: השר לא עונה לך על שאלות

חן אביגדור: לא

חן אביגדור:  יש לי ילדה שם, יש לי אישה שם, מה בוער עכשיו להיכנס איתם למצב? רק בגלל שאתה רוצה עונש מוות למחבלים ורק בגלל שאתה רוצה להעלות את זה עכשיו לוועדה

חן אביגדור:  האם אתה תהיה מוכן שהדם של האנשים האלה, שחס וחלילה, בעקבות ההרעה הזאת ובעקבות הדחיפות המטופשת הזאת של עכשיו לעשות עונש מוות למחבלים

לימור סון הר-מלך: זה עם ישראל רוצה

חן אביגדור: סליחה, גברתי

חן אביגדור:  כל מה שיוצא מהבית הזה שומעים בצד השני

לימור סון הר-מלך: נכון

לימור סון הר-מלך:  שומעים גם את מה שאתה מדבר

חן אביגדור: אם, חס וחלילה, המשוגעים, הנאצים, הפסיכופטים – כל מה שאתה אומר ישים – ישתמשו בזה כדי לפגוע בחטופים, הדם שלהם על הידיים שלך, ושלך, ושלכם ושל כולכם

קריאה: --- בשביל לפגוע בחטופים, הדם שלהם על הידיים שלך

איתמר בן גביר: אני אשיב לך אהובי, הסיכוי להחזיר את הילדה שלך הביתה, את הילדים שלכם הביתה, עם עונש מוות הוא יותר גדול מאשר הסיכוי בלי

מירב בן ארי: תגיד לי, אתה מאמין לעצמך?      

לימור סון הר-מלך: נכון, נכון

לימור סון הר-מלך:  כי יש משפחות אחרות שחושבות אחרת

צביקה פוגל: די, מירב, נו

מירב בן ארי: תגיד לי, היא מדברת ואני - - - היא בלי הגבלה?       

חן אביגדור: אני רוצה התחייבות, אדוני, שאם זה לא  קורה אתה תתפטר

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לך עוד משהו

חן אביגדור: אני רוצה התחייבות ממך עכשיו, שאם זה לא קורה אתה מתפטר

אפרת רייטן: קבלתם התחייבות

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לך עוד משהו

חן אביגדור: אם זה לא קורה אתה מתפטר? כן? או לא? זאת האחריות שלך

מירב בן ארי: איזו בושה

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לך עוד משהו

חן אביגדור: אתה מעדיף פה עונש מוות למחבלים כשבצד השני יכולים לירות בהם

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לך עוד משהו ואתה קטעת אותי וחשוב שתשמע גם את זה

איתמר בן גביר:  הסיכוי שלא יהיו עוד אירועים כאלה, הסיכוי שלא יחטפו עוד ילדים, ועוד תינוקות הוא יותר גדול

חן אביגדור: אדוני השר, קניתי

חן אביגדור:  קודם תוציא אותם

חן אביגדור:  אחר כך תעשה מה שאתה רוצה

איתמר בן גביר: אני אסיים

ירדן גונן: אני אשמח אם עורך דין רז נזרי יוכל לייצג אותנו

צביקה פוגל: ירדן, שנייה

צביקה פוגל:  תנו לשר לסיים

צביקה פוגל:  רז, אני אתן לך לא שכחתי אותך, הכול בסדר

מיכל מרים וולדיגר: גם אנחנו רוצים לדבר

צביקה פוגל: אני אתן גם לכם, רגע

צביקה פוגל:  אתם מפריעים כל הזמן

צביקה פוגל:  חברינו חבריי הכנסת מפריעים, לא נותנים לדיון הזה בכלל להישמע

צביקה פוגל:  אף אחד לא מקשיב ולכל חבר כנסת יש מה להגיד

חן אביגדור: דיון אחד - - -      

צביקה פוגל: לא יהיה זמן אם לא תיתנו לאנשים לדבר

איתמר בן גביר: אני מחויב כשר לביטחון לאומי, כחבר קבינט וכחבר בממשלת ישראל

איתמר בן גביר:  אני אומר לכם, שלהבנתי ולתפיסתי – ואני לא אומר את התפיסה הזאת מהיום או מאתמול או משלשום או מלפני חודש או חודשיים, צעקתי עליה כל הזמן

איתמר בן גביר:  כאשר אתה נלחם באויב האויב נרתע

איתמר בן גביר:  כאשר אתה מתנהג באויב כמו שצריך, לא בהומניות מזויפת, האויב מבין

איתמר בן גביר:  וכאשר אתה מנהל איזשהו שיג ושיח עם האויב, וכאשר אתה נכנע לתכתיבים של האויב, וכאשר אתה רוצה לרצות את האויב זה עובד בדיוק הפוך

חן אביגדור: אני רוצה את הילדה שלי בבית, לא לרצות שום אויב

חן אביגדור:  זה נורא פשוט, אני רוצה את הבת שלי בבית

חן אביגדור:  הדיון הזה להבנתי ולהשקפתי מסכן חיים של יהודים ובמקום לדבר על מוות – שזאת המילה  ששמעתי הכי הרבה מסביב לשולחן הזה – תדברו על החיים

חן אביגדור:  239 חיים, תוציא אותם ואחר כך תדבר על שיטוח, על מיטוט, על עונש מוות ועל מה שאתם רוצים

איתמר בן גביר: זה עובד הפוך עם החמאס

חן אביגדור: זה עובד הפוך עם החמאס? אדוני, מוכן לקחת על זה אחריות אישית?      

איתמר בן גביר: זה עובד הפוך עם החמאס

מירב בן ארי: זה לא עובד הפוך

חן אביגדור: אדוני, אתה מוכן לקחת על זה אחריות אישית?      

איתמר בן גביר: זה עובד

איתמר בן גביר:  כן, כן

חן אביגדור: בסדר גמור

מירב בן ארי: לא עובד

איתמר בן גביר: זה עובד הפוך עם החמאס

איתמר בן גביר:  רז, תן לי, סליחה

איתמר בן גביר:  זה עובד הפוך איתם

איתמר בן גביר:  תבינו, אתם במזרח התיכון, ההיגיון של הרשעים והנאצים האלה שלא מבינים מחוות, הם לא מבינים הפסקות אש, הם לא מבינים הודנות, הם לא מבינים סולחות, הם לא מבינים כשמקלים בהם

איתמר בן גביר:  הם מבינים דבר אחד – להיכנס בהם ולהשמיד אותם

מירב בן ארי: זה עבד מצוין

איתמר בן גביר: לא עשינו את זה ולכן, זה לא עבד

מירב בן ארי: מזל שבאת, כי עד אז לא היו מבצעים בעזה

מירב בן ארי:  מזל שהגעת

מירב בן ארי:  באמת, מה עשינו עד שהגעת

צביקה פוגל: מירב, בואו נכבד אחד את השני

איתמר בן גביר: אני חושב שהצעת החוק הזאת - - -      

מירב בן ארי: איך אפשר לכבד כשהמשפחה אומרת ומתחננת?      

צביקה פוגל: המשפחה אומרת ומותר לאחרים לחשוב אחרת

מירב בן ארי: אבל הם יותר חשובים מכולנו – מכולנו

איתמר בן גביר: הם הכי חשובים

מיכל מרים וולדיגר: מירב, כולנו חושבים את זה

מיכל מרים וולדיגר:  גם אני חושבת את זה

צביקה פוגל: הם לא יותר חשובים מאנשים אחרים במדינת ישראל, סליחה

לימור סון הר-מלך: - - -      

מירב בן ארי: אבל הם אומרים לך אל תעשי את הדיון

מיכל מרים וולדיגר: מירב, גם אני חושבת שהם חשובים מכולנו

מיכל מרים וולדיגר:  אני כמוך, אני כמוהם

חן אביגדור: הקול שלנו נשמע, כבוד חברת הכנסת סון הר מלך, כי האנשים שלנו בחיים

מיכל מרים וולדיגר: גם אני רוצה להגיד משהו

לימור סון הר-מלך: - - - האנשים שהיו בחיים - - -      

הרצל חגאג: אתם נתתם - - -      

צביקה פוגל: הרצל, הרצל

מירב בן ארי: מי אתה שאתה צועק עלי ככה?      

צביקה פוגל: הרצל, הרצל

הרצל חגאג: הם היו - - -      

לימור סון הר-מלך: - - -      

חן אביגדור: גבירתי, כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו

חן אביגדור:  כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו

חן אביגדור:  כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו

הרצל חגאג: - - - עונש מוות

חן אביגדור: אנחנו בלי הכיפות ובלי הדברים שלכם יודעים את היהדות יותר טוב מכם? מה קרה לכם? מה עם ערך פדיון שבויים?      

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  תגיד אתה חושב שאני לא רוצה שהם ישתחררו? מה נראה לך?      

חן אביגדור: אז אל תדברי על עונש מוות למחבלים עכשיו – תחכי, תחכי

לימור סון הר-מלך: מה נראה לך שאנחנו לא כואבים עם מתינו - - -      

צביקה פוגל: לימור, לימור

חן אביגדור: תחכי

חן אביגדור:  מה בוער בכם? מה?     

לימור סון הר-מלך: למה אתם מעמידים אותנו במקום כאילו שאנחנו לא ממוקמים במקום הזה?      

אפרת רייטן: למה אתם רבים איתם? למה את צועקת עליהם?      

לימור סון הר-מלך: אבל אנחנו יכולים לחשוב אחרת איך אפשר להביא אותם

אפרת רייטן: הם מתחננים שהדיון הזה לא יתקיים

אפרת רייטן:  למה את צועקת עליהם? הם לא סובלים מספיק?      

לימור סון הר-מלך: סליחה, לא דיברתי איתך

צביקה פוגל: חברת הכנסת לימור

לימור סון הר-מלך: אפשר לחשוב אחרת איך להביא אותם

לימור סון הר-מלך: היא יכולה להגיד מה שהיא רוצה

איתמר בן גביר: אני רוצה לסיים, אני רוצה לסיים

אפרת רייטן: עליה אתה לא צועק, אדוני היושב-ראש?      

לימור סון הר-מלך: אפשר לחשוב אחרת איך להביא אותם, אני מאמינה שיש דרך אחרת - - - אין דרך חזור, להילחם עליה

איתמר בן גביר: לימור, לימור

אפרת רייטן: לה אתה נותן לדבר בלי לאיים עליה בלצאת החוצה?      

צביקה פוגל: חברת הכנסת לימור

לימור סון הר-מלך: חכה, שנייה

אפרת רייטן: ועוד היא צועקת על המשפחות של החטופים

אפרת רייטן:  באמת, ככה מתנהל הדיון?      

צביקה פוגל: לימור, די

לימור סון הר-מלך: אני לא צעקתי עליהם

לימור סון הר-מלך:  אני לא צעקתי עליהם, אל תהיה דמגוגית

לימור סון הר-מלך:  פופוליסטית זולה, זה מה שאת

איתמר בן גביר: אני רוצה לסיים

צביקה פוגל: לימור, לימור, די

אפרת רייטן: אין בעיה, תמשיכו לצעוק עליהם

אפרת רייטן:  כאילו הם לא סובלים מספיק

מירב בן ארי: פופוליסטית, זולה, עלובה , ואתה מסכים לשיח הזה שלה

מירב בן ארי:  זאת בושה וחרפה

צביקה פוגל: אני מסכים, את צודקת

איתמר בן גביר: אני רוצה לסיים

איתמר בן גביר:  אני מצטרף למה שאתם אמרתם

צביקה פוגל: מה שאתם עושים זאת לא בושה וחרפה

צביקה פוגל:  אתם כליל השלמות

לימור סון הר-מלך: ממש

מירב בן ארי: תעשה לי טובה

לימור סון הר-מלך: למדתם, שכרון הכוח שלכם

מירב בן ארי: אל תדאגי

צביקה פוגל: עכשיו שבו בשקט ובואו, כל חברי הכנסת, בואו נכבד את המעמד הזה שאנחנו נמצאים בו

מירב בן ארי: אז תכבד

צביקה פוגל: הוועדה הזאת משודרת, עם ישראל מסתכל על כולנו עכשיו

מירב בן ארי: והוא מתבייש

צביקה פוגל: זה מה שאנחנו רוצים שעם ישראל יראה? בואו נכבד את זכות הדיבור

צביקה פוגל:  מותר לנו לא להסכים, אולי אפילו חובתנו לא להסכים, זה בסדר

צביקה פוגל:  אין דבר יותר יקר מהמשפחות האלה שיושבות כאן ואני לא הוצאתי אף אחד מהם עד לרגע זה, למרות שהם הפריעו לכל מהלך הדיון

צביקה פוגל:  למה? כי אני מכבד את זה שהם באו לכבד אותי בישיבה הזאת

צביקה פוגל:  אבל בואו אנחנו, חברי הכנסת, נתנהל אחרת, באמת

צביקה פוגל:  אדוני השר, בבקשה תסיים

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אני אסיים ואני אגיד שאני לגמרי מצטרף למה שנאמר כאן, כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם ומלואו

איתמר בן גביר:  אני רק חושב שכדי להציל נפש מישראל, אלה שחטופים, אלה שנעדרים, וגם מיליונים של עם ישראל שיושבים עכשיו בבתים או שנלחמים בעזה, או שנמצאים בעבודה או שהולכים ברחבי המדינה

איתמר בן גביר:  כדי להציל אותם – עונש מוות מחויב במציאות

איתמר בן גביר:  זה מוסרי, זה הלכתי

מאיה משה: אנחנו מתחננים בפנייך

רז נזרי: אדוני השר, אפשר לשאול אותך משהו?      

איתמר בן גביר: זה נכון

צביקה פוגל: אני אתן לך לדבר, באמת

איתמר בן גביר: ובכל מדינה נורמלית, אפילו בארצות הברית של אמריקה, הדמוקרטיה הכי גדולה בעולם, מזמן הבינו שמי שרוצח תינוקות, מי שרוצח נשים וילדים ומי שרוצח באופן כללי, צריך לעמוד בכיסא החשמלי או בזריקה

איתמר בן גביר:  לא רק כי זה טוב לעולם, לא רק כי זה מוסרי, אלא בגלל שזה ימנע את הרצח הבא

איתמר בן גביר:  אדוני היושב-ראש, אני מודה לך

איתמר בן גביר:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה

אפרת רייטן: אדוני השר, שתדע ששר החינוך הוציא עכשיו הודעה בדיוק על הדיון הזה, אולי אתה לא מעודכן

מירב בן ארי: הוא לא מעודכן

אפרת רייטן: הוא כותב: חוק עונש מוות למחבלים לא יעבור עכשיו, זה ברור לכולם

אפרת רייטן:  התמונות היום מהכנסת מיותרות ופוגעות במאמץ המלחמתי ובעיקר פוגעות במשפחות החטופים שנמצאות בשעה הכי קשה שלהם

אפרת רייטן:  תחדלו מהעיסוק בפוליטיקה הקטנה

אפרת רייטן:  שר החינוך, חבר שלך

מירב בן ארי: נכון

מירב בן ארי:  אולי תלמד משהו

איתמר בן גביר: אני מאוד מעריך את שר החינוך, אבל אני חושב שהרבה אנשים היו שגויים בקונספציה, וכשאני אמרתי שצריך לעשות סיכולים ממוקדים הם התנגדו

אפרת רייטן: ברור

מירב בן ארי: ואתה הצלת את מדינת ישראל מעצמה

מירב בן ארי:  מה היינו עושים בלעדיך

מיכל מרים וולדיגר: מירב ואפרת, גם אם הקואליציה חושבים איתכם, תנו לדבר, תנו לדבר

מירב בן ארי: אתה הצלת אותנו, תודה שבאת

מירב בן ארי:  איך הביטחון הלאומי היה עד שהגעת, מזל

מיכל מרים וולדיגר: מירב, וזאת לא פוליטיקה

מירב בן ארי: די, דיון פתטי

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת

קריאה: - - - זאת לא פוליטיקה

מירב בן ארי: אם אני הייתי יושב-ראש הוועדה כמוך - - -       

צביקה פוגל: מירב, די

מיכל מרים וולדיגר: אני איתך, למה אתה צועק, אני איתך, אני איתך

מירב בן ארי: ואני אומרת לך כיושבת-ראש ועדה לשעבר - - -      

צביקה פוגל: היית

צביקה פוגל:  היית, אבל את כבר לא

אפרת רייטן: אני יוצאת, אני חושבת שהדיון הזה מיותר

מיכל מרים וולדיגר: חברים, אני עם עם ישראל

מיכל מרים וולדיגר:  אני עם עם ישראל

צביקה פוגל: מירב, די

צביקה פוגל:  תודה רבה

מירב בן ארי: באמת, אני הייתי יושבת-ראש הוועדה לפניך ואם אני הייתי יושבת בכיסא הזה ומשפחה אחת הייתה באה ואומרת לי שהדיון יסכן את הילדים שלה, הייתי סוגרת את הדיון באותו רגע

מירב בן ארי:  כי הם האירוע, הם הכי חשובים

מיכל מרים וולדיגר: נכון

מירב בן ארי: לא השר שלך שחושב שהוא יודע הכול והוא לא יודע כלום

מירב בן ארי:  במקום זה תסגור את הדיון ותעשה דיון על כיתות הכוננות, על הרבש"צים במנרה שאין להם אפוד קרמי

מירב בן ארי:  זאת האחריות שלך

צביקה פוגל: מירב, תודה רבה

איתמר בן גביר: אלה שאתם לקחתם להם את הנשק? אלה שלקחתם להם את הנשק?      

מירב בן ארי: זאת האחריות שלך, זאת האחריות שלך

מירב בן ארי:  לא עליהם

צביקה פוגל: אדוני השר, די

מירב בן ארי: אם משפחה אחת אומרת די – אז די

מירב בן ארי:  די, תסגור את הדיון

צביקה פוגל: מירב, תודה רבה

איתמר בן גביר: די עם הפוליטיקה

רז נזרי: אדוני השר, לפני שאתה הולך, בבקשה

מירב בן ארי: די, תסגור את הדיון, פוגל

מירב בן ארי:  בחיים לא אמרתי לך לסגור דיון, די

מירב בן ארי:  אני מתביישת

צביקה פוגל: בואו חברים, השר לא הולך

צביקה פוגל:  מירב, הבנו

צביקה פוגל:  אני יודע שאת מתביישת ויש לך במה להתבייש

צביקה פוגל:  כי כל מה שעשיתם את וכל החברים שלך הוביל למצב הזה

מירב בן ארי: כן, כן, אני הבאתי

מירב בן ארי:  בתשעת החודשים של הוועדה שלי - - -      

צביקה פוגל: כן, כן, אתם

צביקה פוגל:  כן, את והחברים שלך

מירב בן ארי: אני אפילו לא אריב איתך

מירב בן ארי:  אני לא אענה לך

מירב בן ארי:  אתם בושה וחרפה

צביקה פוגל: כן, תודה

רז נזרי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש

רז נזרי:  אדוני היושב-ראש, אני מבקש

מיכל מרים וולדיגר: אדוני היושב-ראש, גם אנחנו חברי הכנסת רוצים לדבר

צביקה פוגל: אני יודע, אני נותן לכם, רגע

מירב בן ארי: אני אהיה פה רק בגלל המשפחות

צביקה פוגל: בואו נסיים את הסיבוב של המשפחות על ידי הנציג של המשפחות

צביקה פוגל:  אני רוצה לתת לו לדבר כי הבטחתי לו

מיכל מרים וולדיגר: אמרת לו אחרי חברי הכנסת

משה סעדה: - - -      

רז נזרי: חבר הכנסת סעדה, חברי הכנסת

רז נזרי:  אני נמצא פה בשם המשפחות

צביקה פוגל: רז נזרי, יש לך שתי דקות בדיוק

צביקה פוגל:  אני אעצור אותך

רז נזרי: אני אדבר - - -      

צביקה פוגל: לא, אני הוציא אותך

מירב בן ארי: ברור, שעה וחצי השר מדבר

מירב בן ארי:  שתי דקות לרז נזרי

צביקה פוגל: מירב, קריאה שנייה

מירב בן ארי: איך קריאה שנייה? לא הייתה קריאה ראשונה

מירב בן ארי:  עברת ישר לקריאה שנייה?      

צביקה פוגל: ככה החלטתי

צביקה פוגל:  אני רוצה איתך ישר לקפוץ לקריאה שנייה

מירב בן ארי: בסדר, כל אחד והזכויות שלו

מירב בן ארי:  הגלגל מסתובב

צביקה פוגל: בבקשה

רז נזרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני לא מדבר על כן או לא תמרון בעזה

רז נזרי:  אני לא רוצה לדבר האם עונש מוות ראוי או לא

רז נזרי:  זה יכול להיות בדיון אחר, בעיני הם גם בני מוות המחבלים האלה, ברמה המוסרית, ערכית ועקרון הגמול שהזכרנו – הם בני מוות

רז נזרי:  אבל זה לא הדיון, אדוני השר, אם תמרון מזיק או לא מזיק, נצטרך לעשות דיון עונש מוות למחבלים זה דיון בקבינט, כפי שוועדת שרים החליטה לפני וזה לא נעשה

רז נזרי:  אני רוצה לומר דבר אחד פשוט ברמה המשפטית, ואדוני השר, הזכרת את זה ואני מכיר את זה מלפני עיסוקי במשרד המשפטים

רז נזרי:  אדוני השר הזכיר את חוק השיפוט הצבאי, יש חוק אזרחי, לא צריך עונש מוות

רז נזרי:  רבותיי חברי הכנסת, וציבור מדינת ישראל, מה שנעשה פה הוא דיון מיותר, מסוכן, ופופוליסטי, ואני לא יודע לשם מה

רז נזרי:  יש חוק קיים, יש חוק שנקרא חוק למניעת וענישת השמדת העם, לא בחוק העונשין הרגיל 

רז נזרי: גם בחוק העונשים הרגיל יש עונש מוות, כדאי שתדעו את זה ולא צריך לתקן שום דבר

רז נזרי:  יש חוק שמתאים לאירוע הזה

רז נזרי:       אנחנו הוצאנו מבתי המשפחות חוות דעת שהחתמנו עליה מומחים מהשורה הראשונה מכל העולם שמסביר מדוע זה רצח עם מה שהיה פה, לא רק פשעים נגד האנושות ולא רק פשעי מלחמה רגילים שהחמאס הנפשע רגיל בהם

רז נזרי:  יש חוק קיים של רצח עם

משה סעדה: רז, למה לא השתמשתם בו עד עכשיו? למה לא השתמשתם בו?      

רז נזרי: רגע, יש לי שתי דקות

צביקה פוגל: חבר הכנסת משה סעדה

צביקה פוגל:  משה, אני אתן לך לדבר

מיכל מרים וולדיגר: משה, תן לו לדבר

משה סעדה: לא, לא

משה סעדה:  לא חוכמה להגיד מ-1950

משה סעדה:  לא השתמשתם פעם אחת, נרצחו פה אנשים ולא עשו שימוש, אז אל תגיד יש פה חוק

רז נזרי: אני אענה לך, רק אל תפריעו לי בשתי הדקות

רז נזרי:  קודם כול, כל האירועים שהיו עד עכשיו, וגם אתם לא טענתם, לא היו כמו מה שהיה ב-7 באוקטובר

רז נזרי:  טבח עם והשמדת העם היה עכשיו

משה סעדה: לא חייב להיות השמדת עם בחוק

משה סעדה:  החוק מדבר על מי שרוצה להשמיד את היהודים

צביקה פוגל: די, תן לו לדבר

צביקה פוגל:  תן לו לגמור את השתי דקות שלו

משה סעדה: קל להגיד סיסמה שיש חוק ולא עשו שום דבר

משה סעדה:  לא לדבר בסיסמאות

צביקה פוגל: משה, משה

רז נזרי: חבר הכנסת סעדה, מי שמדבר בסיסמאות עם כל הכבוד, זה לא אני זה אתם

משה סעדה: לא, כי לא עשו שימוש אפילו פעם אחת

משה סעדה:  החוק מדבר גם על - - -      

צביקה פוגל: משה, משה, אתה רוצה שאני אוציא אותך? נו, באמת

אריאל קלנר: יש פה רבי מרצחים שיושבים בכלא

צביקה פוגל: די, ארי, תנו לו לסיים

צביקה פוגל:  אחרת הוא לא יסיים את השתי דקות שלו

צביקה פוגל:  רז, בבקשה, נשארה לך חצי דקה

רז נזרי: כולם יודעים ואומרים שטבח כזה לא היה בתולדות העם היהודי

אריאל קלנר: עבדאללה ברגותי, לא ביקשתם עונש מוות?      

ירדן גונן: די, אתה מפריע לו לדבר

רז נזרי: החוק הזה קיים, גם בחוק העונשין זה קיים

רז נזרי:  אם הטענה שלא עשו בזה שימוש אז מה יעזור עוד סעיף בחוק, אם זאת הטענה? החוק הזה קיים, ואם רוצים לעשות בו שימוש, הוא קיים

רז נזרי:  אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שזה שלא נעשה שימוש – מתוך דיוני הקבינט שהייתי בהם – זה בגלל מילת גורמי הביטחון שהדבר הזה עלול להרתיע

רז נזרי:  הם אמרו את זה שזה מרתיע, גם באופן תאורטי עוד לפני שהיו חטופים

רז נזרי:  עכשיו יש 230 חטופים שחלקם חיים

רז נזרי:  אני לא נכנס לשאלה האם התמרון מזיק או לא מזיק, זאת לא האחריות שלי, זה לא התפקיד שלי, זה התפקיד של הקבינט והוא יחליט

רז נזרי:  אני אומר לכם, רבותיי חברי הכנסת והציבור, חשוב שתדעו כשמדברים פה על חוק, הוא מיותר ולא במשפט צבאי, אדוני השר, אתה משפטן אתה מכיר את החוק הזה

רז נזרי:  אתה מכיר את הסעיפים של חוק העונשין

רז נזרי:  סיוע לאויב מלחמה שאפשר להעניש גם לפי סעיף 99 לחוק העונשין

רז נזרי:  אתה מכיר את החוק מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, זה קיים

רז נזרי:  למה לדון בזה עכשיו, ולתת רעיונות אוויליים לתוך הדבר הזה

איתמר בן גביר: לא השתמשתי בזה

צביקה פוגל: תן לו לדבר

רז נזרי: מותר לכם לעשות הכול

רז נזרי:  הייתי במאות דיונים בחדרים האלה ובכנסת במסגרת תפקידיי

רז נזרי:  היו לא מעט דיונים שהיו בעיניי מיותרים, היו בעיניי דיונים שהיו איוולת

רז נזרי:  זכותם של חברי הכנסת לקבל החלטות מוטעות

צביקה פוגל: רז, תודה רבה

רז נזרי: משפט אחרון, מותר לעשות איוולת, אבל האיוולת הזאת מסוכנת

רז נזרי:  האיוולת הזאת מסכנת חיים

רז נזרי:  ושיסביר לי אדוני השר או מישהו אחר מדוע החוק שקיים היום לא מספיק? מדוע צריך לדבר על זה עכשיו? ושכחתם עוד דבר, גם אם זה יחוקק זה לא יחול על זה, כי יש את סעיף 5 לחוק העונשין, שאומר שחוק ענישה מחמירה לא חל על עבירה שכבר נעשתה

רז נזרי:  לכן, הכול מיותר ופופוליסטי

רז נזרי:  למה אתם עושים את זה, ריבונו של עולם? למה אתם עושים את הדבר הזה?      

דוד לוי: אפשר להתגבר על לזה

לימור סון הר-מלך: גם אם אתה מסתכל על זה הלאה זה חשוב

צביקה פוגל: תודה רבה, רז נזרי

צביקה פוגל:  לימור, חבריי חברי הכנסת

צביקה פוגל:  אריק, תודה

צביקה פוגל:  עכשיו מגיע תורכם

גיל דיקמן: אדוני חבר הכנסת יושב-ראש הוועדה, אני אשמח להגיד משהו

גיל דיקמן:  בבקשה

צביקה פוגל: גיל, אני אתן לך

צביקה פוגל:  תמתין

צביקה פוגל:  בוא תקשיב גם לחברי הכנסת

צביקה פוגל:  גיל, אני רוצה להגיד לך משהו באופן אישי, אף אחד לא שומע

צביקה פוגל:  הייתי אתמול בבארי שעתיים, הסתובבתי עם יאיר, בכיתי כמו ילד קטן

צביקה פוגל:  אין לך מושג כמה כואב לי, על כל אחד מאותם 80 חטופים מקיבוץ בארי שנמצאים שם

צביקה פוגל:  אני אעשה הכול כדי שהם יחזרו

צביקה פוגל:  אני רק חושב אחרת ממך, תכבד את הדרך שבה אני חושב בדיוק כמו שאני מכבד את הדרך שבה אתה חושב, אין צודק

צביקה פוגל:  ישב איתי רז אתמול ודיבר איתי לא מעט וביקש ממני לדחות את הדיון הזה

צביקה פוגל:  התלבטתי עם עצמי לא מעט, לא שיתפתי אף אחד, הבוקר קיבלתי החלטה וב-06:00 בבוקר שלחתי לו הודעה שהדיון התקיים

שחר מור: מותר להודות בטעות

צביקה פוגל: אני חושב שזה נכון, זה נכון לכל הכיוונים

צביקה פוגל:  אני מבין את זה גיל, תאמין לי שאני מבין

צביקה פוגל:  אני כואב בדיוק כמוך

גיל דיקמן: אני לא חושב

צביקה פוגל: אני יודע שאתה לא חושב

חן אביגדור: אתה לא

צביקה פוגל: כי אתה לא יודע מה אני חושב

חן אביגדור: לא

חן אביגדור:  יש לך חטופים בעזה? אז אתה לא חושב בדיוק כמוהו

מירב בן ארי: נכון

צביקה פוגל: אוקיי, אתה צודק

צביקה פוגל:  אני חושב אחרת

שחר מור: אתה חושב שאתה מקיים את הדיון

קריאה: אז תסגרו את הדיון

צביקה פוגל: אני חושב אחרת

שחר מור: אתה חושב אחרת, אז תתחיל לחשוב לכיוון שלנו

שחר מור:  ותסגור את הדיון המיותר הזה שעושה לנו טרור

שחר מור:  אתם עושים לנו טרור

רז נזרי: לא מאוחר לעצור את זה כבר

רז נזרי:  לא מאוחר

גיל דיקמן: אדוני, זה לא מאוחר

צביקה פוגל: גיל, בואו נשמע את חברי הכנסת

שחר מור: לסגור את הדיון הזה

שחר מור:  המטופש הזה, המסית הזה, ההרסני הזה

גיל דיקמן: כל רגע שבו אתם מקיימים את הדיון הזה, כל מילה של חבר כנסת רק מסכנת אותנו כרגע

גיל דיקמן:  אני מבקש, הדיון הזה הוא לא על החוק, כי אנחנו יודעים שהחוק הזה לא יעבור עכשיו

צביקה פוגל: גיל, אני לא חושב כמוך

גיל דיקמן: זה לא דיון על כן או לא חוק עונש מוות למחבלים, עם כול הכבוד

גיל דיקמן:  נדון בזה אחרי שכולם יחזרו הביתה

שחר מור: זה דיון להבעיר את הבייס שלכם, לא יותר

גיל דיקמן: השר איתמר בן גביר, אתה אומר, אני צועק כבר חודשים ושום דבר לא קורה

גיל דיקמן:  אולי כדאי שתפסיק לצעוק, אולי כדאי שתפסיקו לצעוק

צביקה פוגל: גיל, תודה

גיל דיקמן: מי שמגן ומי ששומר - - -      

צביקה פוגל: עכשיו אתה לא מדבר על מה שצריך

גיל דיקמן: אני מדבר בדיוק על מה שצריך

גיל דיקמן:  אני מדבר על האם הדיון הזה צריך להתקיים לא על האם החוק הזה צריך להיות

גיל דיקמן:  לא על האם אפשר להפחיד במוות, אנשים שלא מפחדים ממוות

גיל דיקמן:  אני לא מדבר על זה, אני מדבר על השאלה האם עכשיו זה הזמן

גיל דיקמן:  החוק הזה לא הולך להעלות עכשיו, וכל מה שיש כאן זה קרקס, זה קרקס על הדם של החטופים

גיל דיקמן:  זה קרקס על הדם של המשפחה שלנו ושל בת דודה שלי

גיל דיקמן:  כל כך הרבה כבר מתו במשמרת שלכם

גיל דיקמן:  כל כך הרבה, למה? למה שלא תעצרו לרגע, לרגע? אתם לא מבינים מה אתם עושים, אתם לא חיים בעולם הזה

גיל דיקמן:  שר החינוך יודע על מה הוא מדבר כשהוא אומר תעצרו את זה

גיל דיקמן:  יכול להיות שהוא בעדכם, יכול להיות שהוא בעד החוק

גיל דיקמן:  אנשים שהיו בעד החוק, עודד פורר שהציע את החוק, אמר זה לא הדיון עכשיו – זה לא הדיון

גיל דיקמן:  אתם רק עושים נזק

גיל דיקמן:  כל מה שאתם יודעים זה לצעוק, כל מה שאתם יודעים זה לעשות דיונים לטלוויזיה, כל מה שאתם יודעים זאת תקשורת – מתי תפסיקו ותעשו משהו? תחזירו אותם, רק תחזירו אותם בחיים

גיל דיקמן:  אל תדברו על מוות תדברו על החיים

שחר מור: ואם לא תעשו, לפחות אל תזיקו

צביקה פוגל: חברת הכנסת לימור סון הר מלך, שהציעה את החוק, בבקשה

לימור סון הר-מלך: את החוק הזה הצעתי לא עכשיו

לימור סון הר-מלך:  זה חוק שכבר ניסיתי להעביר במושב הקודם

לימור סון הר-מלך:  מתוך אותה ראייה שאני לא רוצה שיהיו עוד

לימור סון הר-מלך:  שנייה

גיל דיקמן: חיכיתם עד עכשיו - - - אני לא מסוגל - - -      

שחר מור: על הגב שלנו - - -      

לימור סון הר-מלך: 	אני נפגשתי גם עם ירדן, שהלכה, וגם עם מאיה ועם שיר ועם עוד משפחות

לימור סון הר-מלך:  אני רוצה לומר, אני שמעתי ותאמינו לי, תאמינו לי, יש לי כאב מאוד מאוד גדול – מאוד גדול

לימור סון הר-מלך:  אני לא מצליחה אפילו לדמיין את הרגע הזה, כל פעם שיש לי לשנייה את המחשבה הזאת על התינוק הזה, ועל האימא הזאת ועל אביבה ועל כולם

לימור סון הר-מלך:  אני אומרת לכם, אני אומרת לבורא עולם, זה פשוט חותך את הלב ברמה שאני מבינה – תאמינו לי שאני מבינה

לימור סון הר-מלך:       גם אני הייתי באירוע הזה, הייתי באירוע הזה לפני 20 שנה, כשבעלי נרצח מול העיניים שלי

לימור סון הר-מלך:  כשאני יודעת מה הם מסוגלים לעשות, כשנפצעתי ואני בתוך השטח עם יד מרוסקת ועם בטן של חודש שישי, ושלוש שעות אחר כך מובלת לבית החולים ויולדת תינוקת פגית בחודש שישי

לימור סון הר-מלך:  תאמינו לי, אני יודעת מה זה כאב, אני יודעת מה זה אובדן, אני יודעת איך זה מרגיש

לימור סון הר-מלך:  אני יודעת מה זה כשיש מישהו שאתה חושב כל רגע מה עובר עליו ומה קורה איתו

לימור סון הר-מלך:  להעמיד אותנו במקום שאנחנו לא מבינים? אני אומרת לכם שזה לא אמיתי וזה לא נכון

לימור סון הר-מלך:       	כל החודש הזה אני הולכת ואומרת לעצמי, יהיה יום שאני אוכל לחייך? רק לחייך? ולהרגיש שאני מחייכת באמת? כי אני כבר לא מחייכת באמת, כי שום דבר לא מצליח לגרום לי לחייך

לימור סון הר-מלך:  כי כבר לא נראה לי שזה יקרה, הלב שלי שם

לימור סון הר-מלך:  אני כאן אבל הלב שלי שם – תאמינו

לימור סון הר-מלך:  ולפני 20 שנים אותה חוליית מחבלים שרצחה את בעלי אחר כך רצחה עוד שלושה חיילים ופצעה את חלקם מאוד מאוד קשה

לימור סון הר-מלך:  אחר כך רצחה אימא לשמונה ילדים, ורצחה עוד שני בחורים

לימור סון הר-מלך:  וכשמפקד החולייה מגיע לבית הכלא ומקבל שבעה מאסרי עולם הוא והחולייה, ונותן שם נאום ואומר, אתם אומה חלשה ואנחנו אומה חזקה

לימור סון הר-מלך:  יש לנו סבלנות, נחטוף חיילים עד שאחרון, יימח שמם, ישוחררו מהכלא, ואנחנו ננצח, כך הוא אומר

לימור סון הר-מלך:  הוא אמר, אין לי שום משמעות לשנים האלה שקבעם לי פה, אני יודע שאני עומד להשתחרר

לימור סון הר-מלך:  ואתם יודעים, הוא צדק

לימור סון הר-מלך:  הוא שוחרר בעסקת שליט

לימור סון הר-מלך:  בעסקה הזאת שוחרר גם יחיא סינוואר

לימור סון הר-מלך:       אתם שואלים אותי על הדם שיהיה על הידיים שלי, אבל יש דם שאני לא מספיק צעקתי אז

לימור סון הר-מלך:  ניסינו, ניסינו, תאמינו לי שניסינו

לימור סון הר-מלך:  ירדן, לא מספיק צעקתי אז

לימור סון הר-מלך:  ויש היום דם של 1,200 נרצחים על הידיים שלי

גיל דיקמן: גברתי, חיכיתם כל כך הרבה זמן, תחכו עד שיחזירו אותם הביתה

גיל דיקמן:  אתם ממשיכים בדיון הזה אז תודה רבה

גיל דיקמן:  אנחנו יוצאים, תודה רבה

גיל דיקמן:  אנחנו לא מסוגלים לדבר הזה

גיל דיקמן:  אתם עושים נזק לקרובי המשפחה שלנו, אני לא מסוגל לעמוד כאן יותר

גיל דיקמן:  אני מצטער, אני לא יכול

גיל דיקמן:  כל דקה של דיון כזה מסכן אותם, אני לא יכול להישאר כאן

משה סעדה: פוגל, שיאפשר ללימור לדבר

משה סולומון: איך הוא מדבר ככה לחברת כנסת

משה סולומון:  תגיד לו את זה, היא כואבת

לימור סון הר-מלך: מאיה, רגע

לימור סון הר-מלך:  מאיה

רז נזרי: זה נימוק לכן עסקה או לא עסקה, לא נימוק לחוק, לימור

רז נזרי:  מה שאמרת הוא נימוק לשאלה אם לעשות עסקה או לא, זה דיון אחר

רז נזרי:  אבל זה לא דיון לחוק

שחר מור: - - - על הגב שלנו, על הגב שלנו

צביקה פוגל: אתה חושב שאתה - - - שתוק, תן לו לדבר

משה סולומון: אני לא אשתוק

משה סולומון:  סליחה, אל תגיד לי שתוק

שחר מור: - - - ושום דבר לא יותר

שחר מור:  כי זה מה שאתם יודעים לעשות, להבעיר בייסים

צביקה פוגל: כן, אני אגיד לך מה שאני רוצה

צביקה פוגל:  לא מתאים לך אתה מוזמן לצאת

צביקה פוגל:  די

משה סולומון: סליחה, אתה מנהל ועדה

צביקה פוגל: די, די, די

אודי גורן: לימור, אנחנו העלנו טענה מאוד מאוד ברורה שאת לא עונה עליה

אודי גורן:  עצם היותנו כאן

לימור סון הר-מלך: שמעתי אותך אבל אני עכשיו מדברת

אודי גורן: שנייה, לא הפרענו למילה שלך

צביקה פוגל: אבל אתה מפריע לה עכשיו

לימור סון הר-מלך: נכון, אבל אתה מפריע לי עכשיו כי אני לא סיימתי את הדברים שלי

לימור סון הר-מלך:  אני לא סיימתי

אודי גורן: בבקשה, סליחה

אודי גורן:  מתנצל

לימור סון הר-מלך: אני שמעתי את הטענות

לימור סון הר-מלך:  קודם כול, צריך לתת את הדעת על זה שבתוך משפחות החטופים יש גם קולות אחרים

לימור סון הר-מלך:  יש גם מי שחושב אחרת

לימור סון הר-מלך:  פשוט קולם לא נשמע

לימור סון הר-מלך:  לא, לא, הם לא פה

לימור סון הר-מלך:  הם לא פה

רז נזרי: זה לא דיון על כן עסקה או לא עסקה

צביקה פוגל: רז

לימור סון הר-מלך: אני אגיד לכם למה הם לא פה

לימור סון הר-מלך:  הם לא פה כי הם חוששים מאוד בדיוק מהסיטואציות האלה, מהדבר הזה

חן אביגדור: מה זה חושבים אחרת? הם מוכנים לסכן את הילדים שלהם?      

לימור סון הר-מלך: לא

לימור סון הר-מלך:  יש להם מבט שאומר – ודרך אגב צריך לכבד את זה, גם אם אתה חושב אחרת

חן אביגדור: יש לך את השמות?     

לימור סון הר-מלך: לא, אני לא אתן לך שתעשו להם לינץ'

חן אביגדור: אז אני לא יכול להתייחס

קריאה: למה לא, תתני להם

צביקה פוגל: אתה מוכן רגע להקשיב?      

לימור סון הר-מלך: אתה יודע מה, אני מוכנה לתת לך

צביקה פוגל: אתה מוכן לעצור

לימור סון הר-מלך: דרך אגב, אני לא שיקרתי לא לירדן ולא למאיה

לימור סון הר-מלך:  אמרתי את הדברים למאיה וגם לשיר כמו שאני חושבת אותם

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שהחוק הזה בסוף – אתם לא חייבים להסכים איתי – אותם מחבלים, ופגשתי את זה, זה חרות על בשרי

לימור סון הר-מלך:  שמעתי את הטענה הזאת שאומרת שהם גם ככה רוצים למות, השאלה היא למה היום במדינת ישראל יש למעלה מ-7,000 מחבלים שגם ככה רוצים למות? למה הם מסגירים את עצמם פעם אחר פעם? למה בתוך שטח של פיגוע כשהם עושים טבח, הם מרימים ידיים מייד אחר כך כשהם יודעים שזה נגמר ואי-אפשר להרוג אותם, למה? כי הם כל כך רוצים למות? הם לא רוצים למות

לימור סון הר-מלך:  הם יודעים יפה מאוד שאחר כך הם מגיעים לבתי הכלא

הרצל חגאג: - - -      

צביקה פוגל: הרצל, אל תפריע עכשיו

צביקה פוגל:  בבקשה

לימור סון הר-מלך: דרך אגב, יושב כאן הרצל חג'ג אבא של שיר חג'ג

לימור סון הר-מלך:  הבת שלו נרצחה בפיגוע, הוא מפורום בוחרים בחיים

לימור סון הר-מלך:  יש להם גם אמירה בדבר הזה

לינור דן קלדרון: אבל לימור, זה מסכן אותם, זה מסכן אותם

חן אביגדור: עוד לא שמעתי מה בוער לכם עכשיו? מה בוער לכם עכשיו?     

איתמר בן גביר: דווקא עכשיו

הרצל חגאג: אני לא איתכם

הרצל חגאג:  אני משפחה שכולה כבר שבע שנים

הרצל חגאג:  והלב שלנו אתכם, ואנחנו רוצים להחזיר את החטופים והכי רוצים לחסל את החמאס

הרצל חגאג:  אבל החוק הזה צריך להיות על השולחן מוכן

הרצל חגאג:  החוק הזה היה צריך להיות לפני 70 שנה

הרצל חגאג:  ואם המחבלים היו מוצאים להורג במשך עשרות השנים האחרונות - - -     

לימור סון הר-מלך: לא היינו פה

לימור סון הר-מלך:  לא היינו פה

הרצל חגאג: המחבלים שעשו את הטבח האחרון, ששוחררו בעסקת שליט, היו מוצעים להורג ואז לא היה מי שירצח ויחטוף את הילדים היקרים שלכם, שמבחינתי הם כמו הילדים שלי

הרצל חגאג:  אתה יודע מה, אני מקבל את זה שזה לא הזמן

חן אביגדור: תודה רבה

אודי גורן: תודה, זאת הנקודה

הרצל חגאג: תן לי לסיים, תן לי לסיים

שחר מור: הממשלה אומרת הדבר הראשון במעלה הוא שחרור החטופים, לא חוקים פופוליסטים

שחר מור:  שחרור החטופים בראש מעייננו

שחר מור:  זה ראש מעיינכם? את הזמן שאתם מבזבזים פה תקדישו לשחרור החטופים, כמו שהממשלה שלכם אומרת חזור ואמור, שחרור החטופים בראש סדר העדיפויות לא עוד חוקים פופוליסטים מפוקפקים שמסכנים את חיי החטופים שלנו

הרצל חגאג: עכשיו זה הזמן שכל חברי הכנסת, האופוזיציה והקואליציה וכל הנוכחים פה, ועודד פורר - - - עכשיו זה הזמן

חן אביגדור: אתה מעמותת בוחרים חיים – תבחר בחיים

שחר מור: ראש ממשלה - - -      

הרצל חגאג: אתם רוצים לתת לי לדבר או שאתם רוצים לצעוק?      

צביקה פוגל: הרצל

חן אביגדור: תבחר בחיים

חן אביגדור:  מוות, מוות, מוות, מה עם החיים?      

הרצל חגאג: מי שעושה עליכם פופוליזם הם חברי האופוזיציה

צביקה פוגל: הרצל, תודה

הרצל חגאג: שנייה

צביקה פוגל: לא, לא, שנייה

חן אביגדור: תוריד את הנושא מסדר-היום

חן אביגדור:  אני לא מבין מה בוער לכם? מה זה נושא המוות הזה?     

צביקה פוגל: תעצור אותו, ואטורי

שחר מור: לא להבעיר את הבייס שלכם

חן אביגדור: תחכו

חן אביגדור:  יש לכם 64 אצבעות, יש לכם עוד ארבע שנים – לא בוער שום דבר עכשיו

הרצל חגאג: בוער, החוק הזה צריך להיות על השולחן

הרצל חגאג:  מה שלא יהיה עכשיו לא יהיה אחר כך

צביקה פוגל: הרצל

צביקה פוגל:  אתה רוצה לצאת החוצה, הרצל? הרצל, די, אל תיקח לי את הדיון למקום אחר

חן אביגדור: אחרי שאני אחבק את הילדה שלי, אחרי שאני אחבק את הבת דודה שלי, אחרי שאני אחבק את אשתי, אני אבוא לפה ואני אגיד לכם אודרוב עונש מוות למחבלים, כמה שאתם רוצים

חן אביגדור:  השאלה שכבוד השר לא דיבר עליה

איתמר בן גביר: השבתי לך

חן אביגדור: סליחה, לא מספיק

חן אביגדור:  וכבוד היושב-ראש לא השיב עליה מספיק

חן אביגדור:  העיתוי הזה מסכן חיים

ירדן גונן: חד-משמעית

חן אביגדור: אתם לא יכולים, ועם כל הכבוד לכולכם ולניסיון שלכם, אבל אתם לא יכולים להגיד לי – שכשיש לנו אנשים יקרים שיושבים בחדר עם מחבל עם כדור בקנה – שהעיתוי, אני מדבר רק על העיתוי, לא מסכן חיים של אזרחים יהודים

חן אביגדור:  כי אתם כשלתם בלשמור עליהם ב-7 באוקטובר

ירדן גונן: ושהם עדיין בחיים

חן אביגדור: ולכן, קודם תוציאו אותם, קודם תשחררו אותם

חן אביגדור:  אני פונה לכולם, לקבינט ולמי שעוסק בזה, ואחר  כך תעשו

חן אביגדור:  העיתוי הזה, חברים, מסריח לי מאוד מאוד, מכל מיני סיבות

חן אביגדור:  זכותכם אתם חברי הכנסת, אתם מסכנים את היקרים שלנו

חן אביגדור:  אנחנו מבקשים - - -     

לינור דן קלדרון: אנחנו מתחננים

לינור דן קלדרון:  אני מתחננת

חן אביגדור: לא, לא מתחננים

חן אביגדור:  היא מתחננת אני בשלב הדרישות

חן אביגדור:  אתם נציגי הציבור ואנחנו הציבור

חן אביגדור:  אני מבקש מכם לדחות את הדיון הזה הוא לא תורם לכלום

חן אביגדור:  כמו שעורך דין נזרי אמר, הוא לא יעיל, הוא סתם דיבורים באוויר שיכולים בפוטנציאל לגרום לנזק

רז נזרי: אמרתי מיותר

ירדן גונן: וחשוב לי להוסיף שזאת העמדה שלנו וזה לא מוריד מהחשיבות ומהכאב שאנחנו חווים ביחד איתכם

ירדן גונן:  אבל אנחנו לא יכולים להסתכן כל עוד הם בחיים  - - - יש הבדל

צביקה פוגל: תודה, ירדן

הרצל חגאג: החוק הזה צריך להיות על השולחן, מוכן

ירדן גונן: יכול להיות, אבל עכשיו זאת - - -  

רז נזרי: הוא קיים, הוא קיים

לימור סון הר-מלך: אני רוצה להגיד משפט אחרון

הרצל חגאג: את החיילת לפני יומיים רצחו בלי קשר לחוק הזה - - -      

צביקה פוגל: הרצל, הרצל, די

מירב בן ארי: רק לעדכן, שיו"ר הקואליציה הוציא הודעה שהחוק לא יעלה, אז נראה לי שכדאי שתתעדכנו גם אתם

מירב בן ארי:  יושב-ראש הקואליציה, אופיר כץ, הצעת חוק עונש מוות למחבלים לא תעלה להצבעה במליאה לפני דיון ואישור הקבינט

מירב בן ארי:  בקיצור זה סתם בלבולים

טלי גוטליב: אבל זה היה ברור שזה לא יעלה

איתמר בן גביר: מירב, גם על סיכולים ממוקדים הם היו נגד

רז נזרי: סיכולים ממוקדים זה לא חוק, אתם פשוט לא הפעלתם את זה

מירב בן ארי: עשו לך כנראה סיכול ממוקד

מירב בן ארי:  אני יכולה להרגיע אתכם, אני ויושב-ראש הקואליציה עובדים במשותף כדי שכל הצעת חוק שתעלה, תעלה בהסכמה

מירב בן ארי:  יושב-ראש הקואליציה הוציא עכשיו הודעה שהחוק לא עולה לשום מקום

מירב בן ארי:  אז נראה לי שיש לכם דברים יותר חשובים לעשות

מירב בן ארי:  לשתות מים, מגיע לכם

חן אביגדור: חבריי חברי הכנסת, תודה רבה לכולם

חן אביגדור:  תודה רבה, לכולם

מירב בן ארי: עברתם פה חוויה נוראית, אבל היא נבלמה ברגע זה

מירב בן ארי:  תנשמו, זה לא שווה את הזמן שלכם

גלעד קריב: אנחנו מתנצלים בפניכם

צביקה פוגל: מירב, קריאה שלישית

צביקה פוגל:  תוציאו בבקשה את מירב החוצה

מירב בן ארי: אני אצא

מירב בן ארי:  לא שווה את הכאב לב שלכם

גלעד קריב: כולנו מתנצלים בפניכם

מירב בן ארי: תצאו, חבר'ה, נגמר האירוע

מירב בן ארי:  יושב-ראש הקואליציה הוציא הודעה

מיכל מרים וולדיגר: אני כיבדתי אתכם, אז כדאי שתכבדו אותנו

איתמר בן גביר: די עם הפוליטיקה, די

גלעד קריב: אתה אומר די עם פוליטיקה?      

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכימה איתך

מיכל מרים וולדיגר:  אני רוצה להגיב

חן אביגדור: חברת הכנסת, תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר: בוא תקשיב שאני מסכימה איתך

חן אביגדור: לא

חן אביגדור:  אני רוצה להגיד

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט לא הוגן מה שאתה עושה

חן אביגדור: רגע, רגע, אני אסביר

מיכל מרים וולדיגר: אתה יכול ללכת

מיכל מרים וולדיגר:  אתה יכול ללכת

חן אביגדור: אני אסביר, אני אסביר

מיכל מרים וולדיגר: אתם כולכם יכולים ללכת כי שמעתם את מירב וזה מספיק

גלעד קריב: צביקה, ברוך הבא לפרלמנט

חן אביגדור: 45 ימים אנחנו מחכים לאהובים שלנו אנחנו הולכים לדבר איפה שזה משפיע, איפה שזה חשוב

מיכל מרים וולדיגר: מירב, הם נשארים כדי לכבד אותנו, לשמוע גם אותי

מיכל מרים וולדיגר:  גם לי יש מה להגיד

חן אביגדור: עם כל הכבוד, עם ההודעה של חבר הכנסת כץ לא יהיה דיון במליאה ולא יהיה חוק

חן אביגדור:  מעכשיו זה בעיקר תקשורתי ואני לא מעוניין להשתתף בו

חן אביגדור:  תודה רבה

גלעד קריב: נכון

גלעד קריב:  מיכל, רק שחברייך לקואליציה השתלחו בהם

טלי גוטליב: למה אתה אומר את זה?      

מיכל מרים וולדיגר: אני מיכל, מותר לי להגיד את דעתי

מיכל מרים וולדיגר:  הם תוקפים אותי כי הם חושבים שאני מהקואליציה

צביקה פוגל: תודה רבה למי שנשאר ומכבד את המשך הדיון

צביקה פוגל:  חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  תקשיבו לי, אני הקשבתי לכל אחד ואחת מכם, ואי-אפשר לתאר את הכאב, הרי כולנו פה הורים לילדים, יש לנו הורים ויש לנו אחים ואחיות – זה לא נתפס

מיכל מרים וולדיגר:  אין צורך שאני אחזור על זה כי כולם דיברו על זה וכולם מבינים את זה

מיכל מרים וולדיגר:  כואב לי דבר אחד, שיש כאן אנשים שלא מאמינים, שאני, אני מיכל וולדיגר, נעים מאוד, חברה בציונות הדתית שנחשבת לימנית קיצונית שחורה ומשיחיסטית, יכולה להסכים עם מה שאתם אומרים

מיכל מרים וולדיגר:  כשאני נכנסת לפה ומתחילה לדבר ישר צועקים עליי מהצד שלכם – ככל שאפשר לחלק – ואומרים לי, את לא מבינה לא מבינה אותי, זה אתם ואתם

מיכל מרים וולדיגר:  רגע, הרצון שלי הוא לומר שאני מבינה אתכם לגמרי לגבי העיתוי ואני אפילו מסכימה איתכם

מיכל מרים וולדיגר:  אבל רגע, אפשר לשמוע גם צד אחר

מיכל מרים וולדיגר:       אני לא חושבת לרגע שלא השר, לא יושב-ראש הוועדה ולא לימור או כל מציעי החוק הנוספים – שהם, עודד פורר, אביגדור ליברמן, יבגני סובה ואני לא אמשיך לקרוא את כל האחרים – חושבים אחרת מכם מבחינת הרצון להביא את המשפחה שלכם, שהיא גם המשפחה שלי, כל אחד ואחד מהחטופים הוא גם משפחה שלי

מיכל מרים וולדיגר:  אני מאמינה שעם ישראל כולם אחים, ואני רוצה להביא אותם לכאן בריאים ושלמים – את כולם

מיכל מרים וולדיגר:       הוויכוח פה הוא על הדרך

מיכל מרים וולדיגר:  האם הדרך הזאת נכונה או הדרך הזאת נכונה, אבל לפחות נקשיב

מיכל מרים וולדיגר:  גם אם את חושבת שהדרך שלו שגויה לחלוטין, תקשיבי לו

מיכל מרים וולדיגר:  תני לו לבטא כי הרצון שלו הוא להחזיר את הילד שלך, או את הבן דוד שלך, או את אחותך רומי, באותה מידה

מיכל מרים וולדיגר:  הוא רוצה להחזיר את רומי לכאן – היום ועכשיו

מיכל מרים וולדיגר:  בואו נקשיב אחד לשני, לעזאזל, גם אתה רז, אני מכירה אותך מגבעת שמואל, אני רוצה בדיוק כמוך – להביא את כולם לפה עכשיו בריאים ושלמים

מיכל מרים וולדיגר:  אבל יכול להיות שמישהו חושב אחרת ואולי גם הדרך שלו יכולה להיות נכונה

מיכל מרים וולדיגר:  בואו נפתח את הראש - -      

רז נזרי: לכן, הסברתי למה זה - - -      

מיכל מרים וולדיגר: - - נפתח את העיניים ונחשוב רגע יחד מה נכון

מיכל מרים וולדיגר:  אני מסכימה אתכם שהעיתוי של החוק הזה הוא לא נכון

מיכל מרים וולדיגר:  אני מסכימה אתכם שזה לא מקדם

רז נזרי: זאת הייתה המטרה הראשונית שלנו, לדחות את הדיון

רז נזרי:  לא דיברנו נכון או לא נכון

רז נזרי:  ניסינו לבקש

מיכל מרים וולדיגר: בסדר

מיכל מרים וולדיגר:  אבל הם חושבים שזה כן נכון עכשיו, אני לא השתכנעתי

מיכל מרים וולדיגר:  רז וכל המשפחות היקרות, גם אני הגעתי לפה להקשיב לאלה שחושבים שהדיון הזה הוא כן חשוב עכשיו

מיכל מרים וולדיגר:  להגיד לך שהשתכנעתי, לא השתכנעתי

מיכל מרים וולדיגר:  אבל באתי להקשיב, באתי לשמוע, כי אני רוצה להביא אותם היום, אתמול, שלשלום ולפני 45 ימים

מיכל מרים וולדיגר:  בואו נקשיב ונפסיק לצרוח אחד על השני, לצרוח על אישה שכולה שנפצעה קשה, לצרוח עליה שהיא פופוליסטית, זה לא יאמן לאן הגענו? לאן הגענו? למה לצעוק אחד על השני, אנחנו כולנו עם אחד, כולנו רוצים להחזיר את המשפחות היקרות שלכם, שהם גם שלנו, למדינת ישראל

מיכל מרים וולדיגר:  הם חושבים, אני אומרת הם כי זאת לא אני, אני חושבת שהעיתוי לא מוצדק

גלעד קריב: הם חלק מהממשלה

מיכל מרים וולדיגר: בסדר, הם חלק מהממשלה שחושב שזאת הדרך

טלי גוטליב: מה זה קשור, גלעד?      

מיכל מרים וולדיגר: בואו נקשיב

מיכל מרים וולדיגר:  אמרתם את שלכם, לא הקשבתם והם יצאו החוצה – אני מעריכה אתכם כי אתם כן נשארתם להקשיב

מיכל מרים וולדיגר:  הם לא הקשיבו לי, ולכן, אני מסכמת כי יש עוד חברי כנסת שרוצים לדבר

מיכל מרים וולדיגר:  בואו נלמד תרבות דיבור, זה קשור לכאן וזה קשור לכל נושא אחר

מיכל מרים וולדיגר:  אי-אפשר לסתום פיות, גם אם מישהו חושב קיצונית אחרת ממני אני לא אסתום לו את הפה

ירדן גונן: אבל הפער פה הוא אחר, כי אנחנו בעמדת נחיתות פה

ירדן גונן:  יש את נבחרי הציבור שאמורים לייצג אותנו ויש פה כמות נכבדת של משפחות עם הרגשה - - -      

מיכל מרים וולדיגר: יש פה עוד חברי כנסת מהקואליציה שהסכימו שזה לא העיתוי, ולא נתנו להם לדבר

צביקה פוגל: ירדן

ירדן גונן: תודה לך על זה

ירדן גונן:  אבל אני מבינה את סערת הרגשות של הצד השני

צביקה פוגל: ירדן, אתם ממש לא בנחיתות

צביקה פוגל:  ממש לא

צביקה פוגל:  קיבלתם את כל הבמה

צביקה פוגל:  הקשבנו לכם ברוב קשב

ירדן גונן: אני מרגישה

ירדן גונן:  לא מבחינת במה אלה מבחינת מי מחליט על הפעולות

ירדן גונן:  לא מבחינת במה, הרגשתי שהקשיבו לי

צביקה פוגל: אבל בשביל זה נבחרנו

צביקה פוגל:  נבחרנו כדי לקבל החלטות

ירדן גונן: אבל אם אני מרגישה שנבחרי הציבור שלי לא - - - אז אני מבינה גם אותם

צביקה פוגל: נתתי לך להשמיע את הדברים שלך והם לא נפלו על אוזניים ערלות – תאמיני לי שלא

ירדן גונן: אוקיי

צביקה פוגל: שלא יהיה לך שום ספק, אנחנו רגישים לכל מילה שאמרתם

ירדן גונן: אני מבינה, אבל בסוף אנחנו אלה עם המשפחה שנמצאת שם, ומאוד קשה להבין באיזה מצב של חוסר ודאות אנחנו נמצאים

צביקה פוגל: הסברתי לכם בתחילת הדיון, ירדן, שהדיון הזה הוא דיון הכנה כדי להבין איפה אנחנו עומדים, כדי לגבש את העמדות

צביקה פוגל:  כדי לדעת מה נכון לעשות, זאת הייתה כוונת הדיון וכל מי שניסה לתקוף אותנו על הכוונה של לנסות להבין לאן נכון ללכת פגע, לא בי, פגע בעצם הדיון וחבל

ירדן גונן: לא

צביקה פוגל: בסופו של דבר אין שום מטרה אחרת חוץ מלעשות טוב

צביקה פוגל:  מותר לנו לחשוב אחרת

ירדן גונן: אני אשמח לשמוע עוד חבר כנסת

צביקה פוגל: גלעד, בבקשה

טלי גוטליב: תרשום גם אותי

צביקה פוגל: אני רוצה לתת גם לאופוזיציה לדבר

טלי גוטליב: אתה לא יודע מה דעתי אם היא אופוזיציה או קואליציה

טלי גוטליב:  תכבד את זה

צביקה פוגל: טלי, זה אני, מה לעשות

צביקה פוגל:  ואחרי שגלעד יצא והטיח בי את כל מה שהטיח הייתי אמור לא לתת לו

גלעד קריב: לא

גלעד קריב:  צביקה, יש נהלים בכנסת

גלעד קריב:  כשמוציאים חבר כנסת מחזירים אותו כי גם לי יש ציבור שאני מייצג

צביקה פוגל: נכון, בבקשה

צביקה פוגל:  שלוש דקות

גלעד קריב: אתה יודע שאצלך בוועדה אני תמיד משתדל לדבר בטון יחסית שקט כי אני חושב שאתה מקשיב, אבל זה מעולם לא גרם לי לא לומר דברים נוקבים

צביקה פוגל: כמו שצריך

גלעד קריב: אני אחזור ואומר, מה שאמרתי קודם, יותר בתקיפות

גלעד קריב:  בניגוד למה שאמרת עכשיו, כבוד יושב-ראש הוועדה, הדיון הזה הוא כול כולו פוליטי ופופוליסטי

גלעד קריב:  אם רצית לקיים דיון בנושא כל כך רגיש שהוא בגדר פיקוח נפש, או נושק לפיקוח נפש, היית מקיים דיון חסוי

גלעד קריב:  היית מקיים דיון חסוי ודואג שישבו כאן נציגי כל גורמי וסוכנויות הביטחון הרלוונטיות, ואתה יודע היטב שגם בדיון חסוי היה ניתן לתת לבני המשפחות להשמיע את קולן

גלעד קריב:  כפי שקורה בלא מעט דיונים חסויים בוועדות אחרות

גלעד קריב:  אבל אתה בחרת לקיים דיון פומבי מכיוון שאין בדיון הזה שום דבר מהותי, חוץ מהצגת תכלית פוליטית של סיעת עוצמה יהודית

גלעד קריב:  שאולי במסגרת כללי המשחק הפוליטי היה ניתן לסבול אותה בימים כתיקונם, אבל במצב הנוכחי כשגורמים בקואליציה ובאופוזיציה, וגם גורמים בתוך מערכת הביטחון חושבים שעצם קיום הדיון הזה מסכן, ולא משנה אם באופן קריטי או באופן מזערי, הוא מוסיף סכנה למצבם של החסויים

גלעד קריב:  הדיון הזה הוא דיון שלא ראוי היה להתקיים בכנסת ישראל

גלעד קריב:  לא היה כאן שום דיון ענייני

גלעד קריב:  עובדה לא שמענו את עמדת השב"כ ולא את עמדת המוסד, לא את עמדת הצבא ולא את עמדת המל"ל

הרצל חגאג: וגם לא של מנסור עבאס

גלעד קריב: די, די

גלעד קריב:  אדוני, די

הרצל חגאג: - - -      

צביקה פוגל: הרצל, הרצל

צביקה פוגל:  לא מפריעים פה לחברת כנסת

צביקה פוגל:  אתה רוצה שאני הוציא אותך

גלעד קריב: הרצל, די

גלעד קריב:  לא אל תוציא אותו, בבקשה

גלעד קריב:  את האמירות שלך אני מוכן לספוג מעכשיו ולתמיד, בסדר?      

הרצל חגאג: אני רוצה שהמשפחות יידעו שאתה כל כך נחמד כשאתה היית בממשלה עם האחים המוסלמים, עם רע"מ ועם מנסור עבאס שנותן כסף - - - כבר שנים

הרצל חגאג:  היית איתו בממשלה אז אל תיתן ביקורת על מישהו אחר

הרצל חגאג:  אתם גרועים כמו - - -      

צביקה פוגל: הרצל, די

צביקה פוגל:  אל תוביל אותי שאני לא רוצה להיות בו

הרצל חגאג: מי שיביא את הגאולה הם החב'רה האלה שמדברים ישר כל הזמן

הרצל חגאג:  הם מדברים ישר ויעשו מה שצריך לעשות לביטחון המדינה

הרצל חגאג:  לא כמוכם מערבבים את כולנו פה

הרצל חגאג:  אתם מערבבים את כולם, אתם הקמת ממשלה עם האחים המוסלמים

צביקה פוגל: הרצל, אל תיתן לי להוציא אותך בסוף

צביקה פוגל:  אני לא רוצה להגיע לזה, בבקשה

ירדן גונן: אל תצא

ירדן גונן:  רק אל תפצל בין שמאל לימין

הרצל חגאג: - - -      

גלעד קריב: הכול בסדר

ירדן גונן: השיחה היא לא שמאל ומימין אז אל תגרום לזה

הרצל חגאג: אבל הם עובדים עליכם

ירדן גונן: אף אחד לא עובד עלינו

ירדן גונן:  אנחנו מקשיבים לכולם

גלעד קריב: ירדן, תודה

הרצל חגאג: אני אומר לכם, אני ותיק פה

הרצל חגאג:  הייתי פה בישיבה עם ליברמן, על עונש מוות

הרצל חגאג:  הוא אומר לי לך לנתניהו אני לא יכול

הרצל חגאג:  הוא שר הביטחון, הוא יכול להורות על עונש מוות

צביקה פוגל: הרצל, תודה

הרצל חגאג: די, הם עובדים על כולכם

הרצל חגאג:  הם האנשים הישרים

הרצל חגאג:  סליחה שאני מפריע לך, אבל אתם האנשים עם המחשבה הנקייה

צביקה פוגל: די

טלי גוטליב: זה לא משנה לוויכוח

טלי גוטליב:  הרצל, תן לאנשים להשמיע את כל הדעות

הרצל חגאג: מי שיכול להביא להם את הילדים – זה אתם

צביקה פוגל: הרצל, הרצל

ירדן גונן: זאת דעתך, יש לנו גם דעות

הרצל חגאג: סליחה, סליחה

גלעד קריב: אני אסיים, עצם המציאות ומה שקרה עכשיו

גלעד קריב:  כשהמשפחות של החטופים והמשפחות השכולות מדברות אל חברי הכנסת, הם צריכים לא לדבר ורק להאזין

גלעד קריב:  גם אם נאמרים דברים מהכיוון שהם קשים לשמיעה, אנחנו צריכים להאזין בדיוק כפי שאתה האזנת למשפחות החטופים

גלעד קריב:  גם אני מאזין עצם הרגע הזה שבו יש ויכוח בין משפחות של חטופים למשפחות שכולות מן העבר בטרור, מעיד עד כמה הדיון הזה אינו ראוי

גלעד קריב:  הוא היה צריך להתקיים במתכונת אחרת

גלעד קריב:       חברותיי לקואליציה אומרות לי מה זה משנה אם אנחנו בממשלה, אני אומר לחברותיי שזה בהחלט משנה

גלעד קריב:  בבית הזה תמורת היתרון המובהק שיש לחברי הקואליציה שהחקיקה שלהם היא זאת שמקודמת, והמדיניות שלהם היא זאת שמקודמת, אז הקואליציה מתנהגת באיזושהי משמעת ממשלתית

גלעד קריב:  וכאשר קואליציה ואופוזיציה מסכמות שאין דיוני חקיקה בבית הזה, אלא דיונים בהסכמה, כאשר יושב-ראש הקואליציה אומר שהחוק הזה לא יקודם, כאשר המועצה לביטחון לאומי מעבירה את המסרים – ואני אומר את זה על דעת ראש הממשלה – שהחוק שהזה לא ידון ולא יתקדם צעד אחד קדימה מכיוון שכולנו מבינים שהדיון הזה מוסיף סכנה לחטופים

גלעד קריב:  זה שסיעה קואליציונית שמחזיקה בתיקים בכירים בממשלה – וכן, יש לי הרבה מה לומר על ההצגה הפוליטית שמנהל השר לביטחון לאומי בשבועות האחרונים, ואני לא אכנס לזה עכשיו

גלעד קריב:  אבל כדאי שנעשה מתישהו דיון על כמה פלוגות מג"ב סדירות הוקמו בעשרת החודשים האחרונים ומי ביטל את הרחבת מג"ב, מתוך הפנטזיות שלו על שליטה במשמר הלאומי, בוא נקיים אצלך דיון על זה

צביקה פוגל: תודה רבה, גלעד

גלעד קריב: אבל שיושבת סיעה קואליציונית ואומרים לה אל תקדמי בממשלה את החוק הזה, והיא בוחרת לעשות כאן את המופע – זה חוסר אחריות, חוסר הוגנות

גלעד קריב:  זה אחד מהדיונים המבזים ביותר שנערכו בכנסת ישראל הרבה מאוד זמן

גלעד קריב:  נציגי ונציגות משפחות החטופים, רבים מאיתנו מבקשים להתנצל בפניכם על מה שהיה בדיון הזה

לימור סון הר-מלך: זה מה שיש לך לומר כמעט על כל דיון

צביקה פוגל: תודה רבה, גלעד קריב

צביקה פוגל:  חברת הכנסת, טלי גוטליב, בבקשה

הרצל חגאג: אתם כולכם אשמים בזה

הרצל חגאג:  אתה צריך להתנצל

לימור סון הר-מלך: אתם באמת אשמים

גלעד קריב: אנחנו אשמים

לימור סון הר-מלך: אני אזכיר לך שם בחוק שלי של תיקון חוק ההתנתקות, שם

צביקה פוגל: טלי, בואו ניתן לטלי

צביקה פוגל:  נשאר לנו חמש דקות בואו נמצה אותם

טלי גוטליב: אני רוצה לומר לך גברתי, שאת בשום פנים ואופן לא תתחנני בפני אף אחד, כי החובה שלי כמדינה, שבמשמרת שלי, וזה לא משנה מי אשם או לא אשם, האם האחריות היא קונסטרוקטיבית או מהותית, זה לא מעניין אף אחד

טלי גוטליב:  במשמרת שלנו, מדינת ישראל כמדינה, לא משנה אופוזיציה או קואליציה, במשמרת שלנו כמעט נכבשו יישובי וקיבוצי הדרום, כמעט איבדנו את ריבונותנו בדרום, על כל ההשלכות הזוועתיות שכרוכות בזה

טלי גוטליב:  ולא יושב פה אחד בחדר שמרגיש גאווה או ביטחון לאומי, או חוסן או שלווה

טלי גוטליב:  כל אחד שיושב פה – ושלא יהיה לך בכלל ספק – הנושא לא עוזב את המחשבה שלו ושלנו לשנייה אחת

טלי גוטליב:  אני לא זוכרת מה זה לישון בלי לדמיין מה קורה לבחורה אצל המחבלים המרצחים האלה

טלי גוטליב:  העדויות של אנשי זק"א של מה שהם עשו לאנשי הקיבוצים, הרצח, התופת, כריתת האיברים, השפלת הגופות, ההתעללות, הדעת לא נותנת ולא סובלת

טלי גוטליב:   בתוך כל זה, השיח הוא לא פוליטי

טלי גוטליב:  לדוגמה, חוק מוות למחבלים, לו דעתי הייתה נשמעת זה ויכוח שלם שצריך לנהל אותו

טלי גוטליב:  מצד אחד, בעיניי, הם בני מוות, אבל לתפיסת עולמם הדתית הם נולדו כדי למות

הרצל חגאג: - - -     

טלי גוטליב: הרצל, שנייה

טלי גוטליב:  תנו לי אם כל הכבוד לכם, אני לא פחות ימנית ממך

טלי גוטליב:  אני לא חושבת שיש אדם יותר ימני ממני בכנסת, כי אני מאמינה באמונה שלמה שהאויב שלי הוא כל כך אכזרי, שזה חוסר אחריות לאחוז בדעה אחרת,  והינה קיבלנו את זה לפנים

טלי גוטליב:  אבל השיח עכשיו הוא לא שמאל וימין

מאיה משה: אתם הופכים את זה לשיח - - - אפילו את באופן אישי

טלי גוטליב: ממש לא

טלי גוטליב:  אני עוברת דמוניזציה שלא נוגעת בי למזלי

טלי גוטליב:  כי רק טובת עם ישראל עומדת לנגד עיניי, רק טובת ישראל

טלי גוטליב:  ואני אומרת לכם, שגם אם תחשבו או תייחסו לי פוליטיזציה זה לא נוגע בי כהוא זה

טלי גוטליב:  אני מכוונת מטרה, מאוד פשוטה

טלי גוטליב:  ואני אומרת לכם בהקשר הזה, אנחנו צריכים לעשות הכול להשבת החטופים

טלי גוטליב:  ושלא תתבלבלי, גם אם לא תפגיני ולא תצאי לרחוב, זה כל יום, כל היום – ואני לא צריכה לומר פה ואסור לנו לומר לכם פה איזה סוג של מהלכים, או באיזה סוג של כלים מורכבים בלתי נתפסים המדינה צריכה לעשות וזה גם לא מבטיח כלום

טלי גוטליב:  ומשחקים מעל הראש שלכם בפייקים בלי הכרה, כל הזמן

טלי גוטליב:  אני פשוט מתפוצצת מכמות המידע השקרי שמשחקים מעל הראש של משפחות החטופים

טלי גוטליב:  ולכן, אני אומרת לכם כאן, הדבר היחיד שחשוב לי להבהיר פה, הוסכם ממילא בהסכמת הממשלה, בהחלטת הממשלה, שלא עובר שום חוק שהוא לא בהסכמה כל זמן שיש לחימה

טלי גוטליב:       העובדה שהתכנס הדיון, ואני אומרת לך כמישהי שנכנסה לדיון מוועדת חוץ וביטחון, נכנסתי לדיון כי רציתי לקחת בו חלק, לא כי אני אוחזת בדעה כזאת או אחרת

טלי גוטליב:  הדעה שלי מגובשת בצורה מאוד מורכבת וזה דורש דיון שלם

טלי גוטליב:  נכנסתי לכאן וזה לא היה שיח, השתמשו בכם

טלי גוטליב:  חברות כנסת מהאופוזיציה צעקו כאן בטירוף מבלי שאתם יודעים בכלל מה הדעות שלנו

טלי גוטליב:  לשיטתי, ואני אומרת גם ליושב-ראש הוועדה, אני לא חושבת שהדיון מסכן, בשום צורה שהיא, ממש לא

טלי גוטליב:  אני חושבת שהחמאס מבין רק כוח ועוד כוח

טלי גוטליב:  ובגלל זה הם שמים את הציטוטים - - -      

מאיה משה: אנחנו כרגע בעמדה נחיתות, האנשים שלנו נמצאים שם חיים

טלי גוטליב: רגע

טלי גוטליב:  את לא, לא, לא, לא

מאיה משה: אני רוצה להציל את החיים שלהם

טלי גוטליב: אני מסכימה איתך, אני מסיימת

טלי גוטליב:  תקשיבי טוב, מי ייתן ונזכה להשיב את כל חטופנו

טלי גוטליב:  את לא בעמדת נחיתות, המלחמה הזאת התחילה בהפסד

טלי גוטליב:  אם את רוצה לקבל את החטופים החמאס צריך לשמוע ממך שאת בעמדת כוח ושאת לא תרחמי עליו

טלי גוטליב:  את תעשי הכול אבל את לא תמצמצי, כי אם את חושבת שחמאס יראה אותך בחולשה וישיב לך חטוף אחד, את טועה

טלי גוטליב:  כי רק בכוח נציל, בעזרת השם, בכוח ובעוד כוח

טלי גוטליב:  ואני אומרת לך שהמדינה עושה הכול

מאיה משה: אז תגידי שוויתרת עליהם, תגידי שוויתרת עליהם ושהם לא יחזרו עוד

טלי גוטליב: ממש לא, ממש לא

טלי גוטליב:  אני בחיים לא אומר את זה, בחיים לא

טלי גוטליב:  אני אומרת כאן לכל מי שנמצא פה, המדינה – אני לא מדינה, אני הכנסת, אני חברת כנסת – עושה הכול, ואני אומרת לכם הכול, בכל ערוץ לרבות תמרון קרקעי שנועד להשגת מודיעין

טלי גוטליב:  אני לא מפתיעה אתכם פה, המדינה תעשה הכול, עושה הכול והיא מחויבת להכול

טלי גוטליב:  באשר לדיון הזה, מקום שבו אנחנו מכאיבים, אנחנו המבוגרים האחראים, וגם אם אנחנו צודקים אל מול הכאב כדאי שניקח צעד אחורה, לא כי לא ראוי

ירדן גונן: תודה

טלי גוטליב: בתוך הכאב המורכב הזה לפעמים אפשר – במיוחד שזה לא עובר לחקיקה ולא מתקדם לשם – אני חושבת שאנחנו יכולים לקחת אוויר, לא כי אנחנו לא צודקים אלה שזה ממילא לא מתקדם

טלי גוטליב:  אני חושבת שהבגרות שלנו בתוך המקום הזה, אנחנו המבוגרים האחראים, ואל מול הכאב כמו כל כאב אנחנו יכולים לקחת צעד אחד אחורה

צביקה פוגל: אנחנו מסיימים

צביקה פוגל:  אני רק רוצה לומר שהדברים שלי מופנים אליכם משפחות החטופים, אני מקווה מאוד שזה ייגמר

צביקה פוגל:  אני רוצה לומר לכם דבר אחד מאוד ברור, אני מוכן עוד היום ללכת ולהיות במקום כל אחד מהחטופים שלכם שם, לעשות את ההחלפה הזאת, ועדיין אני אחשוב שזה הזמן לקיים את הדיון הזה

צביקה פוגל:  אני מסתכל על העתיד של מדינת ישראל, והעתיד של מדינת ישראל צריך להיות מאוד ברור, שאף אחד אחר נוסף לא יחשוב לרגע לפגוע בנו

צביקה פוגל:  תודה רבה, הישיבה נעולה