ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 136, 2024-01-01 00:00

ישראל אייכלר: שלום, צהריים טובים, ברוכים הבאים לישיבה השנייה היום של ועדת העבודה והרווחה, כ' בטבת תשפ"ד, ה-01 לינואר 2024

ישראל אייכלר:  הנושא הוא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תשלום גמלת ילד נכה לאומן בעד ילד הנמצא אצלו באומנה), של חברי הכנסת פינדרוס, גפני ואשר

ישראל אייכלר:  ברשותך, חבר הכנסת פינדרוס, אני רוצה לאפשר למשפחות החטופים

ענבל: אני ענבל, בת הדודה של טל שוהם

ענבל:  ברשותכם, קודם כל, אני אגיד תודה על הזמן שאתם מאפשרים לנו

ענבל:  אנחנו כקבוצה, בני דודים, אחיינים, דודה - לא מוכרים על-ידי המדינה מבחינת שום דבר

ענבל:  אני, באופן אישי אמשיך להילחם על הבן דוד שלי, עד שהוא יחזור לשחק עם הילדים שלו שחזרו מהשבי ועם אשתו

ענבל:  עד שהמשפחה הזאת תחזור להיות שלמה אני אמשיך להילחם

ענבל:  שכר הדירה שלי לא משלם את עצמו

ענבל:  בעל הדירה שלי מאוד נחמד, והוא מאחל לי כל הזמן שטל יחזור, אבל צריך לשלם לו את הכסף

ענבל:  המדינה לא מכירה בי בשום דבר מבחינת מתווה כזה או אחר שאני יכולה גם כן לקבל איזשהו סכום כסף

ענבל:  אני לא נזקקת, אני לא מעוניינת בתרומות, כמו שקיבלתי כבר, אני לא מעוניינת בזה

ענבל:  אני מעוניינת שהמדינה תכיר במאבק שלי על בן דוד שלי, על מנת שאני אוכל להמשיך להילחם עליו, אבל גם יהיה לי בית לחזור אליו בסוף היום

ענבל:  זה כדבר הראשון

ענבל:  אבל זה הדבר שהוא השני, כי הדבר הראשון באמת, אם הם יחזרו הביתה ממש, ממש מהר, אנחנו לא נצטרך מכם שום דבר

ענבל:  ועל כן, החובה שלכם להחזיר לנו אותם הביתה

ענבל:      אולי עבורכם מדובר רק בתמונה על פוסטר

ענבל:  עבורנו – עבור המשפחות, כל אחד מהן מתוך ה-133, זה עולם ומלואו – יש להם משפחות שמחכות להם בבית, הורים, אחים, בני דודים, דודים, וכו', שכנים, חברים

ענבל:  לא לכולם הקירבה מסוגלת להילחם עליהם

ענבל:  לפעמים הקירבה השנייה היא בעצם מי שעושה את הדברים בפועל, זה מאוד משתנה מאחד לשני, אבל לפעמים אפשר לאכוף את החוקים, ולא לתת רק שההחלטה היא לתת רק לקירבה הראשונה

ענבל:  אבל שוב, גם כשהם יחזרו, אנחנו עדיין נצטרך איזושהי מעטפת, כי נגיד, אני כאשר ביקשתי טיפול פסיכולוגי, אמרו לי - אין בעיה, אבל תשלמי

ענבל:  אין לי מאיפה לשלם גם על טיפול פסיכולוגי עכשיו, כשבעצם המדינה כן מאפשרת את זה לקירבה הראשונה

ענבל:  אז אין לי מאיפה לשלם עכשיו 500 שקלים לטיפול, אני מצטערת

ענבל:   ה-500 שקלים האלה יילכו לטובת שכר דירה

ענבל:      אני כן אגיד במילה אחת – הם חייבים לחזור הביתה

ענבל:  כל אחד ואחת מהם, אנחנו נחזיר אותם לחיים

ענבל:  אנחנו נתמוך בהם, אבל אנחנו צריכים שתכירו בנו בשביל שנוכל לעשות את זה

ענבל:  אין לנו שום דרך אחרת

ענבל:  זה במשמרת שלכם

ענבל:  זאת החובה שלכם

ענבל:  זה לא מתנה שאתם נותנים לנו כשהם חוזרים הביתה, זה ממש קרה, מה לעשות ב-7 באוקטובר, הממשלה הזאת הייתה בשלטון

ענבל:  אין להם עוד רגע אחד לחכות

ענבל:  מעדות ראשונה אני יכולה לספר על משפחה שחזרה, הם חיו מרבע פיתה, ולא לשם הפרובוקציה, מזה הם חיו, האימהות חסכו מעצמן את האוכל, ושמרו לילדים

ענבל:  רבותיי, אנחנו כבר לא ב-1939, אנחנו לא בימים האלה יותר - שאימא לא אוכלת בשביל לתת לילדים שלה אוכל

ענבל:  אנחנו ממש כאן

ענבל:  כסבא שלי לי שזה לעולם לא יקרה שוב, הינה זה קורה שוב

ענבל:  כאשר ילדה בת 3 שואלת אותי מתי אני אוכל לשחק שוב עם אבא - אני לא יודעת מה לענות לה, כי אני לא יודעת אם אבא שלה בחיים בכלל

ענבל:      אני מבקשת שני דברים – 1

ענבל:  להחזיר את כולם הביתה כרגע

ענבל:  2

ענבל:  לזכור שמעבר למעגל הראשון, יש את המעגל השני שתומך במעגל הראשון

ענבל:  אנחנו צריכים גם כן שביטוח לאומי יכיר בנו, כי  אנחנו לא עובדים, אנחנו פה כל שבוע

ענבל:  בשאר השבוע אנחנו בפגישות, או במשלחות בחו"ל

ענבל:  להתחשב בנו בסוף שנה כשצריכים לשלם, וכל הדברים האלה להכיר את המעגל השני שהוא תומך, והוא המעגל שתומך במעגל הראשון, ועושה לא מעט פעולות עבור החטופים עצמם

ענבל:  תודה רבה

תמר: 	אני בת דוד של אביתר דוד

תמר:  בשבוע שעבר הוא היה בן 23

תמר:  נחטף מהמסיבה

תמר:  קודם כל, אני חושבת שאנחנו באמת הקבוצה שהכי צועקת לכולם - שעד החטוף האחרון זו לא סיסמה

תמר:  העסקאות כאן קשות, וכל שלב שאנחנו שומעים, וכל הפרדה וכל סלקציה מפחידה אותנו

תמר:  המשפט הזה – של עד החטוף האחרון, הוא נהיה סיסמא אבל לנו זה החיים

תמר:  לאביתר - אלה החיים שלו

תמר:  הוא בחור צעיר, אמנם לא חייל, היה במסיבה, אבל אנחנו יודעים שמבחינת החמאס זה אותו דבר

תמר:  אנחנו לא יודעים באיזה תנאים הוא מוחזק, אף אחד שחזר לא ראה את אביתר, ולא ראה אף אחד מהחברים שלו

תמר:  הוא חטוף שם עם החבר הכי טוב שלו

תמר:  לצערנו אנחנו חוששים שיש סיבה שהם מוחזקים בנפרד

תמר:  זה הדבר העיקרי שאני אומר לכולם, זו לא סיסמה

תמר:  אנחנו צריכים את כולם

תמר:  אנחנו צריכים אותם עכשיו כל עוד הם בחיים, כי אני לא יודעת כמה זמן אפשר להמשיך להתקיים בכאלה תנאים, וכמה זמן אפשר לחזור לחיים שפויים

תמר:  אני לא יודעת מה עובר עליו

תמר:       בהקשר למעגל השני, אני בת הדודה שלו, אבל אני גדלתי איתו בית מול בית ביחד

תמר:  אנחנו בני אותו גיל

תמר:  אני עם המשפחה כל הזמן

תמר:  להורים שנמצאים במצב כזה, אין הרבה יכולת לתפקד תמיד, אם זה לבשל, אם זה להיות איתם, אם זה לדבר במקומם

תמר:  אם זה להסיע אותם, כל דבר כזה

תמר:  אני כרגע סטודנטית

תמר:  לא היה לי שום מתווה

תמר:  אני לא יודעת אפילו איך זה ברמת הקירבה הראשונה כי אני לא יודעת כמה הם הצליחו לחזור ללימודים, אבל לא היה לי מתווה מסודר מה מגיע לי ומה לא

תמר:  הסתמכתי על זה ששלחו מיילים למרצים שלי, ואמרו מה אתם יכולים לעשות, וכל אחד הציע את מה שהיה לו להציע, אבל אין שום דבר מסודר בנושא הזה

תמר:  אנחנו לא רשומים כי אנחנו לא מוכרים בשום דבר

תמר:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

שירה: שלום, אני שירה, יוסי ואלי שרעבי הם הדודים שלי

שירה:  הם נחטפו שניהם מבתים שונים בשכונות שונות בקיבוץ בארי

שירה:  אני ממש היום הייתי אמורה בתכנון המקורי לעבור לקיבוץ בארי, לגור שם

שירה:  הייתה לי שם דירה שהיא כבר לא קיימת, היא הרוסה לגמרי

שירה:  הייתה לי עבודה בדפוס

שירה:  החלטתי שאני לא יכולה לחזור לקיבוץ בארי, איבדתי שם שלוש בנות משפחה מאוד קרובות

שירה:  כל המשפחה הגרעיני של אלי נרצחה שם

שירה:  אשתו אליאן, ושתי הבנות שלו – נויה הייתה בת 16, ויהל הייתה בת 13

שירה:  הבנות האלה היו כמו האחיות שלי, ולאבד אותן, אני חושבת שייקח לי הרבה מאוד זמן בכלל לעכל את זה שזה קרה, בטח שלא להתאבל עליהן עד שאלי ויוסי חוזרים

שירה:       בעצם, החיים שלי השתנו לגמרי

שירה:  אני גם סטודנטית, לא יכולה להתעסק בזה

שירה:  הייתי אמורה לעבור לעבוד בקיבוץ, וכל התוכנית הזאת השתנתה לגמרי, אז אין לי עבודה

שירה:  ואין לי גם זמן לעבוד, כי אנחנו עסוקים בזה כל הזמן

שירה:  אני עכשיו הקירבה הראשונה שיש לאלי, אין לו משפחה גרעינית יותר

שירה:  אני בעצם מסתובבת בעולם וגם בארץ ומדברת בשם הבנות שלו שלא יכולות לעשות את זה

שירה:  אני גם צריכה טיפול פסיכולוגי, זו תקופה מאוד קשה

שירה:  המשפחה שלי מפורקת לגמרי

שירה:  רוב הזמן אני זאת שצריכה להרים אותם, כי באמת ההורים שלי פתאום ברגע אחד התחילו להתמודד עם התקפי חרדה ועם דברים מאוד קשים, הם לא באמת יודעים עדיין איך להכיל את זה

שירה:  אני פשוט תמיד צריכה להיות חזקה בשבילם, כי מישהו צריך

שירה:       אני באמת חושבת שהתפקיד שלנו הוא גדול, וצריך להכיר בכל מה שאנחנו עושים כי כרגע אנחנו לא באמת מקבלים תמיכה חוץ מהמטה של החטופים, שבאמת, מנסים לעשות כל מה שהם יכולים, אבל אני חושבת שזה לא מספיק כי זה לא מגיע לכולם בסוף

שירה:  אני מקווה לראות אותם בקרוב את יוסי ואלי

שירה:  אני חושבת שבאמת חייבים להציל את מי שעוד אפשר, כי את בנות המשפחה שלי שאיבדתי, שום דבר כבר לא יחזיר אותן

שירה:  אני רוצה להחזיר את אבא שלהן, ואני רוצה להחזיר את יוסי שיש לו שלוש בנות מדהימות, אישה מדהימה שמחכות לו בבית, שיצליחו לברוח ויצליחו לשרוד את האסון הזה שקרה להם וראו את יוסי נחטף מול העיניים שלהן

ישראל אייכלר: בעניין הזה שצריך להחזיר אותם - יש פה קונצנזוס מוחלט, ואין מי בארץ שלא רוצה להחזיר אותם בכל דרך אפשרית

ישראל אייכלר:  היות ונגעתם בשאלות של זכויות שהוועדה הזאת טיפלה בהם, יש לנו פה את איש הביטוח הלאומי

ישראל אייכלר:  הייתי רוצה לשאול אותך

ישראל אייכלר:  אולי תתקן אותי, שבחוק סיוע למשפחות, אתם העליתם את הנושא הכספי לא אנחנו

ישראל אייכלר:  אז יש מעגלים, באין מעגל ראשון – אז הולכים קירבה נוספת

ענבל: ספציפית אצלנו ההורים של טל – היום ספציפית הם כן כאן, לרוב, הם פשוט נזקקים לעזור לעדי שחזרה מהשבי עם שני הילדים, ובהרבה מאוד משלחות אני יוצאת פשוט לחו"ל

ענבל:  אבל, רגע, אני לא מדברת רגע עלי

ענבל:  יש את סאשה שאימא שלו והחברה שלו והסבתא היו חטופים, האבא נרצח

ענבל:  בעצם, מי שעשה את כל ההסברה עד שספיר הבית זוג יצאה מהשבי, זה החברים שלו מהעבודה שהפסידו ימי עבודה כמובן, וכו' וכו', והם אפילו לא משפחה, הם חברים שפשוט נלחמו עבור החבר שלהם ובני משפחתו

ישראל אייכלר: אני רק רציתי לוודא עם הביטוח הלאומי, האם המשפחות האלה, אם אתה מכיר אותן, אתה יכול לבדוק את זה, האם הן קיבלו את מה שאנחנו קבענו פה בוועדה או בחוק

ישראל אייכלר:  ואם יש משפחה שאין לה את המעגל הראשון, אחת מאלה אמרו שאין להם את המעגל הראשון, אז צריך לעבור למעגל השני והשלישי

ישראל אייכלר:  אז תבהיר לנו במשפט אחד את הנושא

שלומי מור: אני מהביטוח הלאומי

שלומי מור:  הזכאות התחלקה לשני חלקים – להורים, ולבן בת זוג

שלומי מור:  בהינתן שאין הורים, או אין בת בן זוג, קובע החוק מה החלופות, למי זה עובר, לילדים בגירים

שלומי מור:  ובסופו של דבר, אם אין אף אחת מהחלופות המשפחתיות, זה באמת מגיע למי שטיפל בענייניו

שלומי מור:  אני די בטוח שהזכאות ניתנה, אני לא יודע במקרים הפרטניים לאיזה גורם במשפחה זה הגיע

שלומי מור:  אבל זה היה אמור להגיע למישהו

ישראל אייכלר: שלומי, אני מציע למען העניין אולי באופן ישיר

ישראל אייכלר:  אחרי הדיון, או מתי שתבחרו, תפגוש את האנשים האלה, תראה מה הם קיבלו, ובמה אפשר לעזור להם

ישראל אייכלר:  אני מאוד מודה לכם

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:   שוב, שנזכה לראותם במהרה חזרה, כל יום ויום מתפללים

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:       נחזור לנושא של האומנה עם המציעים

ישראל אייכלר:  המציע הראשון פינדרוס

ישראל אייכלר:  בבקשה

ישראל אייכלר:  יש עוד הצעת הביטוח הלאומי של חברת הכנסת מירב בן ארי

ישראל אייכלר:  ויש הצעת חוק של הביטוח הלאומי, של חברת הכנסת יסמין פרידמן

ישראל אייכלר:  בבקשה, חבר הכנסת פינדרוס

יצחק פינדרוס: אני הייתי צריך להשתמש באופוזיציה להסכמות בחברת הכנסת יסמין, מבלי לדעת שמירב גם היא חתומה – אז למה הייתי צריך להתחנן על נפשי אצל מירב? אבל בסדר

יצחק פינדרוס:  לא ידעתי שיכולתי להשתמש במירב עצמה שהיא גם מציעה

יצחק פינדרוס:  אבל בסדר

ישראל אייכלר: אתה היית מעדיף לבקש - - -      

יצחק פינדרוס: לא

יצחק פינדרוס:  אני מתחנן למירב, כי אני אומר לה זה גם חוק של יסמין, במקום לדעת שזה חוק גם שלה

יצחק פינדרוס:  הייתי אומר לה, תבואי, תדאגי לעצמך

ישראל אייכלר: לא ידעת שהיא גם מציעה

ישראל אייכלר:  בסדר

יצחק פינדרוס: ניגש לעצם החוק

יצחק פינדרוס:  אדוני היושב-ראש, יש פה חוק, ואני אומר את זה בהקדמה, יש שני אפשרויות

יצחק פינדרוס:  יש חוק, ואפשר להתחיל בו הליכי חקיקה ובדיקות עם משרדי הממשלה מה יש להם לומר, ולנהל דיונים ותתי דיונים

יצחק פינדרוס:  אדוני היושב-ראש, זה גם תלוי בך בהמשך, זה לא המקרה

יצחק פינדרוס:  מדובר בחוק מאוד פשוט שבא לתקן לקונה ועוול

יצחק פינדרוס:  הוא לא בא לעשות איזשהו סדרים חדשים, להביא כספים חדשים לאנשים ולהתחשב בהם, יש פה לקונה, והיא פשוט מאוד, מובנת לכל אדם נורמטיבי מהרחוב

יצחק פינדרוס:       נולד, רחמנא ליצלן ילד עיוור, ילד בלי גפיים

יצחק פינדרוס:  אם הוא גדל אצל ההורים שלו, ביטוח לאומי נותן גימלה והכול בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  אם שלחו אותו למשפחת אומנה, הוא לא מקבל את הגימלה

יצחק פינדרוס:  אומרים לך תקשיב, משפחת אומנה מקבלת גימלה, וזה מקבלת על ילד רגיל, על המטרנה, על החלב, על הטיפולים, על שכר הלימוד, על מה שצריך

יצחק פינדרוס:  הגימלה הרי לא אמורה להיות לו, רחמנא ליצלן, סליחה שאני אומר על הגפיים, או על העיוורון, או על בעיות שמיעה, היא לא קשורה לעניין

יצחק פינדרוס:  אומרים לו, לא – זה כפל

יצחק פינדרוס:  אתה לא יכול לקבל פעמיים

יצחק פינדרוס:  זה לקונה

יצחק פינדרוס:  משרד הרווחה נותן על אומנה כי הוא אמון על אומנה

יצחק פינדרוס:  העובדת הסוציאלית, מחלקת הרווחה, מי שאמון על האומנה, יש אגף למשרד הרווחה זה בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  היה פעם במשרד הרווחה עוד מוסד שקראו לו ביטוח לאומי שעבר למשרד העבודה שהוא נותן גימלה על נכויות, וזה פשוט לכל אדם בר דעת הוא מבין שיש פה לקונה

יצחק פינדרוס:  ואז, כשאתה מתחיל לנהל דיון, אז קודם כל אומרים לך, יש בעיה חוקית, בחוק זה לא קיים כי - - -      

ישראל אייכלר: כדאי שהציבור יידע שברגיל מקבלים 2,400 שקל לאומנה לילד

ישראל אייכלר:  ילדים עם מוגבלות - זה בין 4,700 ל-5,000 שקלים

יצחק פינדרוס: לא אכפת לי שתקזז את זה

יצחק פינדרוס:  זה אני מראש אומר

יצחק פינדרוס:  זה שני דברים

יצחק פינדרוס:  אני אומר, אין בעיה, תקזז את זה

יצחק פינדרוס:  זה שתי גימלות שאין קשר ביניהן

יצחק פינדרוס:  אתה רוצה שבגימלה של משרד הרווחה לא להתחשב בנכות? לגיטימי, תגיד שהביטוח הלאומי משלם את הנכות, זה בסדר גמור, הקשר הוא לא נכון

ישראל אייכלר: אני אומר, העובדה שילד רגיל מקבל 2,400, וילד נכה מקבל 4,700 שקלים, זאת עובדה

ישראל אייכלר:  אני רוצה שהילד יקבל כמו כל ילד נכה אחר את כל הסכום לפי נכותו, זה מה שרציתי

יצחק פינדרוס: לצורך העניין כשאתה צודק, אולי הוא קיבל 2,000 שקלים יותר, 1,500 שקלים יותר, או 1,700 שקלים יותר, לא משנה

יצחק פינדרוס:  אבל על הנכות מדינת ישראל, הביטוח הלאומי מכיר לצורך העניין ב-5,000 שקלים לילד הזה, 6,200 שקלים לילד הזה, זה תלוי באחוזי הנכות שלו

יצחק פינדרוס:  אתה לא מתחשב, אתה אומר הילד הלך לאומנה, הילד לא יקבל את הזכויות האלה

יצחק פינדרוס:  ואז באים ומתחילים גם להתחשבן איתך

יצחק פינדרוס:  אומרים לך, תשמע, אבל זה עולה כסף

יצחק פינדרוס:  עכשיו, הרב אייכלר, אני אשאל אותך שאלה

יצחק פינדרוס:  בתכנון תקציבי, הרי אף אחד לא יודע כמה ילדים קטועי גפיים, רחמנא ליצלן ייוולדו בשנת 2024, נכון? יש הערכה

יצחק פינדרוס:  עכשיו, אתה גם לא יודע לצורך העניין אם הוא לא היה הולך לאומנה, הוא היה מקבל את הכסף

יצחק פינדרוס:  מאיפה הזכות ההגיונית לבוא ולהגיד, תשמע, מכיוון שהיה איזה לשכת רווחה קצת יותר אסרטיבית, וקצת יותר יצירתית, ועשתה יותר אומנות, אז בוא נחסוך לביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:  אבל הביטוח הלאומי – לא, אני צריך כסף בשביל זה

יצחק פינדרוס:  ואז האוצר אומר רגע, מי ישלם את זה

יצחק פינדרוס:  הדיון הוא פה לא תקציבי

יצחק פינדרוס:  הדיון הוא פה היגיון פשוט מאוד

יצחק פינדרוס:  יש פה לקונה, יש פה עוול, ואת העוול הזה צריך לתקן

יצחק פינדרוס:  ואף אחד שלא יבוא וינסה להשתמש בטיעון תקציבי בשביל למנוע את התיקון של העוול הזה

יצחק פינדרוס:  תודה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  חברת הכנסת יסמין פרידמן

ישראל אייכלר:  בבקשה

יסמין פרידמן: אני רק אוסיף בקצרה

יסמין פרידמן:  מעבר ללקונה, יש פה חוסר שוויון

יסמין פרידמן:  למעשה, ילד גם נולד עם נכות, וגם לא יכול לגדול אצל הוריו, עובר למשפחת אומנה, הוא לא מקבל את אותן זכויות כמו ילד עם נכות שגדל אצל הוריו

יסמין פרידמן:  יש פה חוסר שוויון נוראי בעיניי, זה דבר ראשון

יסמין פרידמן:  דבר שני, אני חושבת גם על הורי האומנה

יסמין פרידמן:  הרי ילד כזה אם הוא לא יכול לגדול אצל הורי האומנה, הוא מגיע לאחד מהמוסדות שהמדינה משלמת עליהם פי שלוש מהקיצבה הזאת

יסמין פרידמן:  ולכן, אנחנו פה גם חוסכים כסף

יסמין פרידמן:  גם מעודדים

יסמין פרידמן:  הרי לקחת ילד אומנה עם קושי, אנחנו צריכים לנשק את הרגליים להורים האלה

יסמין פרידמן:  אני מדברת איתם, והם מתקשרים אליי

יסמין פרידמן:  ונכון, ביטוח לאומי משפה בכמה דברים

יסמין פרידמן:  סתם אני אתן דוגמה

יסמין פרידמן:  ביטוח לאומי לא מכיר ברכיבה על סוסים כמשהו טיפולי

יסמין פרידמן:  יש הורים שאומרים, תשמעי, אני לא צריך את הכסף הזה אני בסדר

יסמין פרידמן:  אבל אם היה את הכסף הזה אז הייתי חוסך, כי הילדה הזאת הספציפית היא לא תוכל לעבוד

יסמין פרידמן:  אבל אני רוצה לחסוך לה את הכסף

יסמין פרידמן:  אנחנו רוצים לחסוך לה את הכסף הזה

יסמין פרידמן:  ולכן, יש פה איזשהו אי-שוויון שדורש תיקון שהוא מאוד פשוט

יסמין פרידמן:  אנחנו מבקשים מיו"ר הוועדה לעזור לנו

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  חברת הכנסת ביטון

דבורה ביטון: כבוד היושב-בראש, תודה ליוזמים, אמרה חברתי, ואמר את זה גם חבר הכנסת פינדרוס, זו באמת עוולה שחייבת תיקון

דבורה ביטון:  אחת הבעיות עם הביטוח הלאומי, זה לפעמים כשעולים הטענות שאין כפל קצבאות, או שמתכללים משהו

דבורה ביטון:  אבל בסוף, כאשר מדובר בילדים שמגיעים לאומנה, ובאמת, כפי שנאמר כאן, וכאפוטרופה, אני רוצה להגיד לאדוני, בעברי, הייתי עו"ד, הייתי אפוטרופוסית לילדים האלה

דבורה ביטון:  אז הם עושים שליחות מדהימה

דבורה ביטון:  ולקחת את הילד הזה מהשברים, ולטפל בו כאילו הוא שלך – צריך לקנות לו בגדים

דבורה ביטון:  הוא מתקלח, הוא אוכל, וקונים לו גם דברים

דבורה ביטון:  אז כאשר נותנים 2,400 – כבוד היושב-ראש, אתה יודע מה הערך

דבורה ביטון:  היום לקנות רק סט של בגדי חורף לשבוע הראשון, הלכו ה-2,400

דבורה ביטון:  כאשר מדובר בילד עם צרכים מיוחדים על כמה וכמה יש צורך לתת את הקיצבה הזו כי זה לא משנה איפה הילד הזה חי

דבורה ביטון:  ה בשבילו לצרכים ולשימושים הרפואיים שלו

דבורה ביטון:       אני רוצה לשתף רק בכדי שאדוני יבין

דבורה ביטון:  בזמנו כשהיו עושים תביעות למזונות, הייתה נטייה לבתי המשפט לקחת את הסכום מזונות ולקזז מהנכויות

דבורה ביטון:  בג"ץ עצר את זה, אמר סליחה, קיצבת הנכות בשביל נכותו, זה בשביל התרופות שלו, זה בשביל רכיבה לסוסים

דבורה ביטון:  היום יש המון טיפולים אלטרנטיביים שמסייעים לילדים עם אספרגר למשל, אתה חייב לתת להם אלטרנטיבה, זה כבר לא ריטלין

דבורה ביטון:  זה רכיבות על סוסים

דבורה ביטון:  זה בריכות, רק כך אתה יכול להציל את הנפש

דבורה ביטון:  ולכן, באמת, יש צורך לעשות הפרדה מוחלטת בין שתי הסוגיות האלה

דבורה ביטון:  תודה

יצחק פינדרוס: אני רוצה משפט אחד להוסיף

יצחק פינדרוס:  אמרת שיש נכות במשרד הרווחה נותנים 4,000 שקלים

יצחק פינדרוס:  יש נכויות מוכרות בביטוח לאומי ויש מוכרות ברווחה

יצחק פינדרוס:  למשל, סכרת נעורים לא מוכר

יצחק פינדרוס:  יש דברים שהם לא מוכרים

יצחק פינדרוס:  זה לא אמור להיות קשור אחד לשני

ישראל אייכלר: בדיוק, כפי שאמרתם

ישראל אייכלר:  צריך להסדיר את העניין הזה

ישראל אייכלר:  יש לנו יועצת משפטית שלמדה ימים ולילות

ישראל אייכלר:  נשמע מהם הנתונים

אילת וולברג: אני אציין את הנתונים, אבל רק המסגרת החוקית

אילת וולברג:  בעצם, לפי סעיף 46 לחוק אומנה לילדים, קבוע שהאומן יקבל מהמשרד במישרין, או באמצעות הגוף המפעיל תשלומים בעבור הוצאות שיאפשרו לו לספק את צרכי הילד, לרבות, צרכיו המיוחדים בהתאם לתוכנית הטיפול, לרבות צרכיו המיוחדים

דבורה ביטון: צרכיו המיוחדים זה לא לנכות

דבורה ביטון:  צריכה להבין, צרכיו המיוחדים – גם לילד רגיל יש צרכים מיוחדים

דבורה ביטון:  צריך להפריד שלא ייחשב שזה המיוחד

יסמין פרידמן: אנחנו מכירים את זה, אבל תשמעי מאנשים בשטח

יצחק פינדרוס: כדי לתקן לקונה, אתה צריך לדעת מאיפה היא נובעת

ישראל אייכלר: בוא נצא מתוך הנחה ששלושתכם יודעים בדיוק על מה מדובר

ישראל אייכלר:  יושבים פה הרבה אנשים, וצופים בנו הרבה אנשים

ישראל אייכלר:  כדי שהם יבינו, היועצת המשפטית תסביר בדיוק

אילת וולברג: 	כשחוקקו בעצם את חוק אומנה לילדים, קבעו שבעצם הסכום המוגדל עבור ילדים עם מוגבלות יינתן על-ידי משרד הרווחה למשפחות האומנה, והקראתי את הסעיף שמכוחו נותנים את התשלום הזה

אילת וולברג:  אני כן אציין שלפי סעיף קטן (ב) אמורות להיות מותקנות תקנות ואישור הוועדה, ועדת העבודה והרווחה, שקובעות את סוגי ההוצאות ותנאים וכללים לתשלום, את גובה התשלומים ומנגנון לעדכון סכומיהם, וכן, כללים ומועדים לעניין ביצוע התשלומים

דבורה ביטון: מ-2016 לא הותקנו תקנות

יצחק פינדרוס: ולא התקינו תקנות מאז

נטלי מופסיק: התקנות הן בעבודה אינטנסיבית של משרד הרווחה, הן יוגשו בקרוב לוועדה

יצחק פינדרוס: שמונה שנים, למה לא 15? בוא נעשה את זה 2032

ישראל אייכלר: אני מחזיק פה ביד מכתב שנכתב למשרד הרווחה

ישראל אייכלר:  פה כתוב שחוק אומנה לילדים, התקנות היו צריכות להיות פה עד ה-6 לדצמבר 2016

ישראל אייכלר:  שמונה שנים כמעט

ישראל אייכלר:  חוק אומנה לילדים שמירת תיק אישי, היו אמורות להיות מובאות ב-6 בדצמבר 2016

ישראל אייכלר:  אני מבקש עכשיו ממשרד הרווחה, ולכל מי שנוגע במשרד הרווחה

ישראל אייכלר:  אנחנו רוצים החורף הזה, מבקשים שעד 30 יום אני רוצה לראות את התקנות האלה מובאות לאישור הוועדה

נטלי מופסיק: אדוני, התקנות התעכבו בין היתר בעיקר בגלל שלא היה תקציב מדינה לא מעט שנים, ולכן, לא הצלחנו להביא אותן

ישראל אייכלר: את לא צריכה להגיד לי למה לא היה

ישראל אייכלר:  תגידי מתי זה כן יבוא

דבורה ביטון: עדיף להגיד כן, נעשה

נטלי מופסיק: אני מהייעוץ המשפטי של משרד הרווחה

נטלי מופסיק:  התקנות יוגשו בקרוב מאוד לשולחן הוועדה

ישראל אייכלר: אני יכול לרשום לי שעד 30 יום זה יהיה פה

רחל איגר לוין: אנחנו ממתינים לוועדת תעריפים, והיא עדיין לא התכנסה

רחל איגר לוין:   אנחנו רוצים לתקן את הסכומים של סל ההוצאות של משפחות שנוכל לבנות תוכנית טיפול יותר רחבה, וגם לתקן את דמי האחזקה שמשפחות יקבלו

ישראל אייכלר: מי צריך לעשות את זה?      

רחל איגר לוין: אנחנו צריכים להגיש הצעה לוועדת תעריפים שבה החברים, האוצר, המשרד, שלטון מקומי, ולקבל אישור להוסיף, כי מדובר בתוספת תקציב

ישראל אייכלר: מתי ועדת התעריפים הזאת מתכנסת?     

רחל איגר לוין: כרגע אין לי תאריך

רחל איגר לוין:  אנחנו נעשה את זה בהמשך

אילת וולברג: מכוח מה אתם מחויבים לוועדת התעריפים?     

ישראל אייכלר: שואלת היועצת המשפטית מאיזו סמכות חוקית אתם צריכים לחכות לוועדת התעריפים הזו?     

דבורה ביטון: למה תעריפים?     

אילת וולברג: מכוח חוק צריכים להתקין תקנות, זה קבוע במפורש

דבורה ביטון: כבוד היושב-ראש, אבל היא מדברת על ועדת תעריפים שיחליטו - - -      

יסמין פרידמן: זה לא קשור לזה

קריאה: זה קשור, כי בתקנות נקבע עלויות אחזקה - - -     

יסמין פרידמן: אנחנו לא רוצים עלויות אחזקה, אנחנו רוצים קיצבת נכות כמו כל ילד נכה

נטלי מופסיק: צריך להפריד בין הדברים

נטלי מופסיק:  לגבי הצעת החוק והעלויות התקציביות שלה, יש לנו עדכון שנגיד אותו, שאני מניחה, ישמח מאוד את חברי הוועדה

נטלי מופסיק:  בקשר לוועדת תעריפים -  תקנות תשלומים לאומן, כן דורשים את אישור ועדת התעריפים, כי בתקנות האלה כתוב את סכומי דמי האחזקה וסל ההוצאות

דבורה ביטון: זה לגבי האומנה

נטלי מופסיק: 	זה לגבי התקנות של תשלומים לאומן

נטלי מופסיק:  לגבי הצעת החוק הזאת, אני אתן לגורם המקצועי שלנו לעדכן את הוועדה

ישראל אייכלר: היועצת המשפטית של הוועדה אומרת שלפי החוק אתם לא חייבים לחכות לוועדת התעריפים

נטלי מופסיק: לפי ההתנהלויות במדינה אנחנו כן

אילת וולברג: בכל אופן זה תקנות חובה על-פי חוק גם אם אין לכם את התקציב, בכל אופן, אפשר לקבוע את הכללים

נטלי מופסיק: אבל התקנות עצמן ממש מציינות את הסכומים

נטלי מופסיק:  אני לא יכולה להתקדם בלי אישורה של ועדת תעריפים

אילת וולברג: 	את מדברת על תהליכים פנים ממשלתיים, ואני מדברת איתך מה החקיקה מחייבת

אילת וולברג:  החקיקה מחייבת אתכם לקבוע את סוגי ההוצאות, התנאים והכללים לתשלום, את גובה התשלומים, ואת המנגנון לעדכון הסכומים

יסמין פרידמן: מתי התכנסה הוועדה הזאת בפעם האחרונה, ועדת תעריפים?     

דבורה ביטון: 2016

רחל איגר לוין: בספטמבר

יסמין פרידמן: בספטמבר 2023, התכנסה פעם אחרונה וזה לא עלה שם?     

ישראל אייכלר: למה זה לא עלה?      

רחל איגר לוין: זה לא עלה כיוון שלא הייתה הסכמה בתוך המשרד לגבי הסעיפים הקטנים מה אנחנו נותנים למשפחה בדמי אחזקה, ומה אנחנו נותנים עדיין כסל תוכניות טיפול

ישראל אייכלר: יש לי תחושה שהמציעים הצטרכו לרשום את הסכומים בחוק

יצחק פינדרוס: הרב אייכלר, יש פה שני תהליכים

יצחק פינדרוס:  יש תהליך אחד כמו שאמרה היועצת המשפטית, ואנחנו אמרנו שתיאורטית כשקבעו את החוק הזה והלקונה נוצרה, המחשבה אולי הייתה מחשבה שמשרד הרווחה יהיה יותר נדיב, יותר יעיל בנושא אומנה

יצחק פינדרוס:  מתברר אחרי שמונה שנים, לא צריך ראיות, תשע שנים, מה שעובד – עובד

יצחק פינדרוס:  ביטוח לאומי יודע לקבוע נכויות

יצחק פינדרוס:  יודע להתמודד עם זה

יצחק פינדרוס:  אתה יודע את זה כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, הוא צריך לעשות את העבודה הזאת

יצחק פינדרוס:  אומנה יקבעו אומנה, בזה משרד הרווחה מתמחה

יצחק פינדרוס:       בנושא נכויות, הוצאות על נכויות, זו ההתמחות של ביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  וכמו שאמרה יסמין, אין סיבה שילד שהלך להיות במשפחת אומנה ולא במשפחה המקורית שלו, יקבל זכויות פחות מאשר ילד אחר, ולכן זה צריך להיות בביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  החוק הזה בא להפריד בעצם

יצחק פינדרוס:  בא להגיד יש פה שני דברים

יצחק פינדרוס:  מה שאומנה יעשו – שוועדת המחירים התחשבו בזה, לא התחשבו, זה שיעשו ככל העולה על רוחם עם האוצר, בלי האוצר

ישראל אייכלר: אתה רוצה להוציא ממשרד הרווחה את הנושא של הנכול?     

יצחק פינדרוס: של הנכויות

יצחק פינדרוס:  מי שיודע לעשות את זה – שיעשה את זה

יצחק פינדרוס:  נזכיר את נושא המרב"ד שאתה מכיר, שפתאום הוא צריך להתעסק בזה, זה צרות צרורות

יצחק פינדרוס:  ביטוח לאומי יודע להתעסק עם זה, שהוא התעסק בזה

אילת וולברג: המנגנון שהוצע על-ידי המציעים בהצעת החוק מציע שבעצם התשלום של גמלת ילד נכה ייעשה בעצם לאומן בזמן שהוא נמצא במשפחת האומנה על-ידי הביטוח לפי הנכות

אילת וולברג:  אני גם אציין, בתקנות הביטוח הלאומי ילד נכה, תקנה 4(ב) גמלאות לפי תקנות אלה ישולמו כל עוד מתקיימים כל אלה

אילת וולברג:  הילד הנכה אינו מוחזק בידי משפחת אומנה

אילת וולברג:  זאת אומרת, ברגע שהוא מוחזק או נמצא או שוהה במשפחת אומנה, בעצם, כיום, מופסק התשלום האוטומטי של קצבת ילד נכה

אילת וולברג:  אני רק מציינת את זה כהמשך למסגרת החוקית

אילת וולברג:  ולכן, המציעים מבקשים שבעצם תשלום גמלת ילד נכה תמשיך לאומן

אילת וולברג:  מבחינת המנגנון צריכה להיעשות עוד חשיבה משותפת של הגורמים המקצועיים מה הדרך הכי נכונה בעצם שהכסף הזה יעבור

אילת וולברג:  אבל אין ספק שהגורם המומחה שהוועדות הרפואיות והכול זה הביטוח הלאומי

אילת וולברג:  ולכן, מין הראוי לפי עמדת המציעים שזה יעבור דרך הביטוח הלאומי, והילדים האלה יהיו זכאים

ישראל אייכלר: יש מצב משפטי שהביטוח הלאומי מעביר למשרד הרווחה את הסכום של הילד הזה למשפחת האומנה הזאת?     

אילת וולברג: אפשר לחשוב על מנגנון לקבוע בחוק אומנה לילדים שהסכום יהיה צמוד לקצבאות גמלת ילד נכה

ישראל אייכלר: לא

ישראל אייכלר:  אז הם יגידו לך שאין להם תקציב ברווחה

ישראל אייכלר:  אז רוצה שזה יהיה בביטוח הלאומי

אילת וולברג: אני כן רוצה לציין שכיום בחוק הביטוח הלאומי יש הוראות שנוגעות לתשלום גמלה לא לזכאי עצמו, אלא למישהו אחר בכל מיני מקרים – לדוגמא, כשהזכאי נמצא במוסד, אז חלק מהתשלום מועבר, יש הוראות, וכן יש סוגיות שעולות בהקשר הזה, צריך לחשוב

אילת וולברג:  כיום, חוק אומנה לילדים קובע שהגמלאות מועברות לאפוטרופוס, וכן זה ידרוש גם תיקון חקיקה, וגם חשיבה מקצועית מבחינת איך נכון לעשות את זה

אילת וולברג:  אני כן חושבת משפטית שהדבר אפשרי

יסמין פרידמן: רק הערה קטנה אם אפשר

יסמין פרידמן:  בנוסף, עוד דבר שדורש תיקון יחד עם זה, זה שהרי אם אתה מגדל ילד נכה, מגיע לך הטבות שהן לא רק כספיות, למשל, הנחה בארנונה, או כל מיני דברים כאלה

יסמין פרידמן:  הורה האומנה לא מקבלים את זה

יסמין פרידמן:  מי שמקבל את זה אלה הם ההורים הביולוגיים

אילת וולברג: 	היום, לפי חוק אומנה לילדים לסעיף 46(ז) קבוע, שילד עם מוגבלות שהמשרד הכיר בו לעניין סעיף קטן וכבעל צרכים מיוחדים עקב המוגבלות, זכאי במשפחת האומנה להטבות שהיו משולמות בעדו כילד נכה, אילולא היה מושם באומנה

אילת וולברג:  לכאורה, מבחינת החוק, החוק כן התייחס לזה, וכן מאפשר

אילת וולברג:  אבל בפרקטיקה - - -      

יסמין פרידמן: זה לא קורה

אילת וולברג: 	בסופו של דבר אני מניחה, וכן, אשמח לשמוע פה את הגופים השונים

אילת וולברג:  בסוף, בשביל לקבל את ההנחות והזכויות, הם מבקשים אישור מביטוח לאומי לגבי דרגת הנכות וכו'

אילת וולברג:  וממה שאני מבינה, שם בפרקטיקה הדברים לא - - -      

יסמין פרידמן: אני יכולה לומר לך שאני מלווה כמה משפחות, זה בלתי אפשרי להשיג את האישור הזה

יסמין פרידמן:  בלתי אפשרי

יסמין פרידמן:  ולרוב, מי שמקבל את האישור זה - - -      

ישראל אייכלר: חברי הכנסת, היות ואני רוצה להמשיך את הדיון, אני מבקש משניכם, שניכם ידועים כדוברים טובים מאוד

ישראל אייכלר:  תנו לנו לנהל את הדיון כאילו אתם יושבים פה 

ענבר זיתון: שלום, אני מנהלת שירות משפחה קהילה ואומנה במינהל מוגבלויות במשרד הרווחה

ענבר זיתון:  אנחנו כמובן בעד הצעות החוק הזאת ככל שאנחנו יכולים לסייע למשפחות ולתת לילדים את מה שהם זכאים, לחלוטין, אנחנו בעד זה

ענבר זיתון:  עשינו גם עבודה מאוד אינטנסיבית בתוך המשרד, ומאמצים מאוד רבים כדי לראות איך אנחנו באמת נותנים לילדים ולמשפחות אומנה את מה שהם זכאים

ענבר זיתון:  ככל הנראה, הצלחנו למצוא איזשהו בסיס או איזשהו מקור שיכול לסייע בתהליך הזה – "תקציבי" שיכול לסייע בתהליך הזה

ישראל אייכלר: זו המילה הכי חשובה שרציתי לשמוע פה, כי אחרת הייתי מעביר את זה לביטוח הלאומי

ענבר זיתון: אז תיכף אני אפנה לתאיר, נציגת משרד האוצר שתסביר את זה ברמה של מונחים תקציביים

ענבר זיתון:  בגדול, אנחנו כן עשינו את כל המאמצים כדי לנסות למצוא את המקור

ענבר זיתון:  זה דורש עדיין עבודה על המנגנון של איך לעשות, ואיך לבצע את התשלומים, אבל זו כבר ישיבה מקצועית שאנחנו נוכל לעשות ברמת המשרדים

ענבר זיתון:  יש עבודה מאוד רציפה וטובה עם המוסד לביטוח לאומי

ענבר זיתון:  אנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה

ישראל אייכלר: בסופו של דבר, הם הצטרכו לקבוע את הנכות של הילד

ישראל אייכלר:  אז אתם חייבים לשבת איתם יחד

נטלי מופסיק: המקור התקציבי נמצא, אבל אנחנו לא בטוחים ברמת העבודה בין-ממשלתית, האם עדיף באמת שהמוסד לביטוח לאומי ישלם את זה, או שאנחנו נגדיל את דמי האחזקה

ישראל אייכלר: את זה תסתדרו ביניכם מצידי

נטלי מופסיק: זה בדיוק העניין

נטלי מופסיק:  אנחנו צריכים לקיים על זה איזשהו דיון

נטלי מופסיק:  כן, אדוני, יש משמעות לכל החלטה בהקשר של החוק שמונח בפני הוועדה

נטלי מופסיק:  צריך לקיים על זה דיון רציני

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת למשפחה אומנת כזאת

ישראל אייכלר:  אנחנו מדברים כולם על אנשים שאנחנו לא שמענו אותם

ישראל אייכלר:  משפחת עמנואל בבקשה

מרים עמנואל: תודה רבה על ההזדמנות

ישראל אייכלר: אתם מחזיקים ילד באומנה שהוא בעל מוגבלות?     

מרים עמנואל: כן

מרים עמנואל:  אנחנו מחזיקים ילד כמעט שלוש שנים

מרים עמנואל:  לפניו היה לנו ילד אומנה לא עם מוגבלות

מרים עמנואל:  כיום יש לנו ילד שסובל  מכמה תסמונת יחיד במינו בעולם

מרים עמנואל:  יש לזה משמעות רפואית מאוד מורכבת ורחבה

מרים עמנואל:  ולפי הספר הוא זכאי ל-235% אחוזי נכות, הוא מורכב וקשה

ישראל אייכלר: שלומי, כמה זה בערך?     

שלומי מור: 7,873 שקלים

ישראל אייכלר: וכמה אתם מקבלים בפועל?     

מרים עמנואל: 4,900 שקלים

ישראל אייכלר: זאת אומרת, במקום 7,873, אתם מקבלים - - -      

יצחק פינדרוס: זה היה צריך להיות 7,000 שקלים, פלוס 2,500 שקלים

ישראל אייכלר: ועכשיו אתם מקבלים?     

מרים עמנואל: 5,290 שקלים

יצחק פינדרוס: חצי

יצחק פינדרוס:  חצי

יצחק פינדרוס:  הם היו צריכים לקבל – 7,600 פלוס 2,500 של אומנה רגילה

יצחק פינדרוס:  ביחס 10,000 שקלים

ישראל אייכלר: כמה אתם מקבלים?     

מרים עמנואל: 5,200

ישראל אייכלר: 5,200, זה ממש 50%

ישראל אייכלר:  נורא ואיום

ישראל אייכלר:  אז קבעו פה קודם שצריך להעלות על נס את המסירות שלכם שאתם מוכנים ילדים כאלה לטיפול

ישראל אייכלר:  אני יודע כמה זה קשה

ישראל אייכלר:  ומהרבה אנשים שיש להם בבית ילדים עם מוגבלויות, זה שאתם לוקחים על עצמכם זו מצווה גדולה, אבל המינימום שמגיע לכם – אנחנו בעזרת השם, בזכות מציעי החוק, אנחנו בעזרת השם, נסדיר את זה

ישראל אייכלר:       שלומי, בוא תעזור לנו במנגנון, איך אתם מתכוונים לעזור לנו אם משרד הרווחה כבר אמר את המילה שיש תקציב

שלומית מלק: איך אתם מתכוונים לעזור?     

מרים עמנואל: רק בכמה מילים, רשמתי לי כנקודות, מה זה בעצם אומר להיות אומנה לילד סיעודי מורכב, אם לקחת בחשבון שמאז שהוא נולד היינו בערך כ-200 ימי אשפוז, שהוא היום בן שנתיים ושמונה חודשים

מרים עמנואל:  בכל הימים האלה זה בעצם הפסד ימי עבודה, ואם אפשר לומר אפילו לשנינו

מרים עמנואל:  זה גם המקום הזה שאנחנו ביום יום נדרשים לטיפול מאוד מיוחד, הוא ניזון רק בהזנה מסוימת לתוך הוריד

מרים עמנואל:  כמעט אין אנשים שעושים את זה, ואנחנו צריכים שלוש פעמים ביום להיות איתו

מרים עמנואל:  אף אחד לא יכול להחליף

מרים עמנואל:  זה אומר שאנחנו להיות בשעות מסוימות מחוץ לבית, או בכלל, לא לצאת מהעיר, לא להיות במרחק גדול מהבית

מרים עמנואל:  תמיד אחד צריך להישאר

מרים עמנואל:  אף פעם לא לצאת לא חופשים, לא לשום דבר, זה משהו שהוא מאוד מגביל

מרים עמנואל:      כמובן, שיש בזה המון נסיעות

מרים עמנואל:  יש המון דברים שהם לא מתוקצבים

ישראל אייכלר: למשל, לנסוע לבית החולים הלוך וחזור כל כך הרבה ימים, מי מממן?     

מרים עמנואל: אנחנו יכולים להגיד שזה אלפי שקלים שיצא לנו בזמן של אשפוזים, למשל, אם יש לנו החלפה סטרילית בתוך בית חולים, אפילו אחיות בית החולים לא עושות את זה, זה רק אנחנו עושים בתוך בית החולים ושנינו צריכים להיות

מרים עמנואל:  אז אנחנו מתחלפים אחד עם השני

מרים עמנואל:  המוניות – זה אלפי שקלים

מרים עמנואל:  תקציב נורמלי של מכון סאמט, זה עד 500 שקלים בחודש השתתפות

מרים עמנואל:  כמובן, זה סוג של עונש מסוים

מרים עמנואל:  אנחנו רואים את המקום של ההורים הביולוגיים

מרים עמנואל:  אנחנו פוגשים אותם הרבה

מרים עמנואל:  אנחנו באשפוזי יום כל שבוע, מעבר לאשפוזים

מרים עמנואל:  אנחנו רואים אותם מקבלים את הזכויות

מרים עמנואל:  אנחנו עושים את זה בהמון אהבה

מרים עמנואל:  הילד שלנו הוא מתנה מדהימה

מרים עמנואל:  הוא ילד מיוחד, אבל באיזשהו מקום פה הייתה הפנייה - - -      

יסמין פרידמן: פשוט מדהים

יסמין פרידמן:  תקשיבי, אתם כל כך מרגשים, אין לי מילים

יסמין פרידמן:  פשוט אין לי מילים

יסמין פרידמן:  אני לא יודעת איך להגיד תודה לאנשים כמוכם, אני פשוט לא יודעת

יסמין פרידמן:  כל כך לא מובן מאליו

יסמין פרידמן:  יש לכם גם ילדים שלכם?     

מרים עמנואל: יש לנו חמישה ילדים שלנו, והם כולם מגויסים למטרה הזאת, שזה בעצם שינה את כל הבית שלנו

מרים עמנואל:  כמובן שהם נמצאים הרבה באשפוזים, אפילו בחתונה של הבת שלנו, היינו צריכים לצאת לטפל בילד הזה

מרים עמנואל:  אין בזה שום עיגולי פינות, זה משהו נורא שתופס אותך מהרגע שאתה קם, תכנון תמידי כל הזמן

מרים עמנואל:  אנחנו באמת לא אומרים את זה ממקום של – מחפשים איזושהי הערכה

מרים עמנואל:  אנחנו בסך הכול רוצים שתעזרו לנו שלא נשחק

מרים עמנואל:  אנחנו רואים את עצמנו גם עוד שנים בעזרת השם מלווים אותו

ישראל אייכלר: אני חייב לומר שבזכות אנשים כמוכם העולם קיים

אליהו מויאל: אני מייצג את עמותת "מיוחדים", ילדים עם צרכים מיוחדים

אליהו מויאל:  אבא לשתי ילדים עם צרכים מיוחדים, ושדולת הנכים בכנסת

אליהו מויאל:  אני רוצה קודם כל לחזק את ידיך – אשרייך

אליהו מויאל:  אני חושב שכאן יש פה איזשהו מהלך לא צודק בין אומנה לחוק אומנה שמגיע תקציב בנפרד, לבין גמלת נכות שמגיע לילד, אם הוא היה ילד שלה ביולוגי, אז היא הייתה מקבלת את הנכות שלו במאה אחוז, לפי גודל הנכות שלו

אליהו מויאל:  כאן, עשו איזשהו מהלך שצריכים לבדוק טוב, טוב במערכת שהפרידו שני דברים ולא נתנו את העיקר, נתנו את הטפל – אומנה, קחו את אומנה ואת הנכות הבסיסית, אף אחד לא מקבל את זה

אליהו מויאל:  אז מישהו פה נהנה מזה

אליהו מויאל:  פה אני ממש מחזק את ידיך

אליהו מויאל:  אנחנו יודעים מה זה לטפל בילדים מיוחדים

אליהו מויאל:  אני מחזק אותך

אליהו מויאל:  אני ואשתי פה, יישר כוח

אליהו מויאל:  נמשיך לדבר

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  משרד האוצר

תאיר ראבוחין: אני באמת אתייחס להמשך הדברים של ענבר

תאיר ראבוחין:  כאמור, משרד הרווחה בעקבות הדברים שעלו כאן, הגמלה של ילדים נכים שנמצאים באומנה, היא הייתה לאורך השנים נמוכה יותר מכל מיני סיבות, בעצם, בגלל שגמלת ילד נכה עלתה והדמי אחזקה, ועוד תוספת שניתנו במשרד הרווחה לא עלתה בהתאם, ומשרד הרווחה באמת החליט לבצע את התיקון הזה, ולהקצות לנושא הזה את הכסף שהמהלך הזה באמת יעלה

תאיר ראבוחין:  אם יש שאלות נוספות אשמח להתייחס

יצחק פינדרוס: אני שואל אם לכם יש התנגדות שהילד שנמצא אצל עמנואל יקבל מביטוח לאומי קצבת נכות?     

תאיר ראבוחין: אין לנו שום התנגדות מקצועית

יצחק פינדרוס: ושוועדת המחירים במשרד הרווחה תתחשב בזה

תאיר ראבוחין: אני אומרת, אין התנגדות מקצועית, אבל למהלך הזה יש עלות תקציבית במשרד הרווחה - - -      

יצחק פינדרוס: איך יכול להיות לה עלות תקציבית אני שואל? הילד הרי אם הוא לא היה מאומץ היה מקבל מביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  זה קצת מבלבל אותי כשאת אומרת עלות תקציבית, אני ידעתי את זה מראש

יצחק פינדרוס:  אם הילד היה נשאר בבית, הוא היה מקבל 7,000 שקלים

יצחק פינדרוס:  עכשיו, שהוא לא נמצא בבית – הוא מקבל 5,000 שקלים

תאיר ראבוחין: אני אשמח להסביר

תאיר ראבוחין:  כשאנחנו אומרים עלות תקציבית, המשמעות היא כמה הדבר יעלה בדלתה מהמצב היום למצב שבו הוא יתחיל לקבל את הגמלה

תאיר ראבוחין:  לא מול העולם התיאורטי שלא קיים שבו הילד לא יצא

יצחק פינדרוס: אבל כשאתם מחשבים בביטוח הלאומי גם ילדים ייוולדו ב-2024, אתם לוקחים בחשבון כמה - --     

תאיר ראבוחין: לוקחים בחשבון גם כשיש 630 ילדים באומנה

יצחק פינדרוס: כמה ילדים באומנה יש נכים?     

תאיר ראבוחין: 630 ילדים

תאיר ראבוחין:  בערך קבוע כל שנה

יצחק פינדרוס: באיזה אחוזי נכות, מה הממוצע של אחוזי נכות?     

תאיר ראבוחין: עדיף שמשרד הרווחה התייחס

ענבר זיתון: אנחנו יכולים לתת הערכה משוערת כי באמת הרוב המכריע של הילדים בעצם מעולם לא עברו ועדה רפואית של ביטוח לאומי, ואנחנו לא יודעים בדיוק מה אחוזי הנכות שהם זכאים להם

יסמין פרידמן: שזה פשוט הזייה

ענבר זיתון: אנחנו יכולים לשער שילדים שנמצאים באומנה, גם אם ילד עבר לפני כמה שנים טובות איזושהי ועדה רפואית עם השנים, עם ההתפתחות, המצב לחלוטין יכול להשתנות, ולכן, אנחנו לא יודעים מה תהיה הזכאות שלו היום

ענבר זיתון:  אנחנו משערים היום שיש לנו בערך כ-20%, מתוך ה-600, 630 ילדים כ-20% שהם בערך ברמת התפקוד של 188%, 235%, וכ-10%, 15% שהם נמצאים ב-50% זכאות, והשאר הם בטווח של 100% - - -         

יצחק פינדרוס: זה אומר לצורך העניין, אם אני מחשב פלוס, מינוס, 20% מהילדים זה עוד 60 אלף שקל בשנה?     

תאיר ראבוחין: העלות התקציבית של המהלך של התיקון הזה - נאמדת ב-6

תאיר ראבוחין: 5 מיליון שקלים

תאיר ראבוחין:  היום, ילדים שזכאים ל-50% נכות, הם הקבוצה היחידה מול ה-100%, 112%, 188%, 235%, שבמצב שבו הם יקבלו דמי אחזקה ועוד גמלת נכות, זה בעצם ירע את מצבם תיאורטית

תאיר ראבוחין:  כלומר, לכל שאר הקבוצות, הן אמורות באמת לקבל יותר במציאות  של 2,400 שקלים דמי אחזקה, ועוד קצבת נכות

תאיר ראבוחין:  הדלתה הזאת לשנה, ל-630 ילדים, למעט הקצת ילדים האלה שבעצם המצב הזה בעצם גורם כאילו צריכים לקבל פחות, זה עולה 6

תאיר ראבוחין: 5 מיליון שקלים

יצחק פינדרוס: ה-6

יצחק פינדרוס: 5 מיליון שקלים, הרי אם לא, גם לפי דבריכם, לפי דברי משרד הרווחה, הרי תעבירו את זה למשרד הרווחה בכל מקרה

תאיר ראבוחין: נכון

תאיר ראבוחין:  משרד הרווחה כבר תכנן לשלם את הדבר הזה - - -      

יצחק פינדרוס: אז אין פה בעיה תקציבית בחוק אם כך

תאיר ראבוחין: אני אומרת, ככל שמשרד הרווחה – כרגע זה הוצג, יממן אין שום התנגדות - - -      

אילת וולברג: אבל חבר הכנסת המציע שואל מה ההבדל אם המנגנון יעבוד כך שהביטוח הלאומי לשם את הגמלה, זה יהיה בדיוק אותו כסף – 6

אילת וולברג: 5 מיליון שקלים שציינת כמו עם משרד הרווחה

תאיר ראבוחין: נכון והמקור התקציבי יהיה משרד הרווחה, זה הכול

יצחק פינדרוס: אבל למה הוא צריך להיות משרד הרווחה ולא ביטוח הלאומי? אבל למה? למה משרד הרווחה—     

נטלי מופסיק: אדוני, אולי אני אענה על זה, אלה שאלות שהן בעיניי יותר משפטיות מאשר תקציביות דווקא

נטלי מופסיק:  יש כל מיני השלכות האם הביטוח הלאומי ישלם, או אנחנו נשלם

נטלי מופסיק:  לצורך העניין, אם ביטוח לאומי ישלם, אז מי יגיש את התביעה? אם הורים אומנים יגישו תביא לביטוח הלאומי, הפרטים של הילדים לא תמיד אמורים להיות חשופים

נטלי מופסיק:  יש כל מיני שאלות שצריך לדון בהן

נטלי מופסיק:  הרעיון של משפחות אומנה מצבם יושווה לכל דמי אחזקה של אומנה רגילה ועוד התוספת של גמלת ילד נכה בהתאם למצבו של הילד, מקובל עלינו ונמצאה לזה מקור תקציבי

נטלי מופסיק:       עכשיו השאלה היא רק האם משרד הרווחה ישלם או הביטוח הלאומי ישלם

נטלי מופסיק:  מאחר ואני מבינה למה אדוני חותר, התיקון הזה, ככל שיוחלט שמשרד הרווחה ישלם, התיקון הזה לא יחכה לוועדת תעריפים, בגלל שאני מניחה שזה מה שמדאיג את אדוני

יצחק פינדרוס: לא

יצחק פינדרוס:  מדאיג אותי משהו אחר

יצחק פינדרוס:  אני אמרתי ליושב-ראש, מה שהכי מדאיג אותי, אני אגיד לכם את האמת

יצחק פינדרוס:  אני נמצא פה בכנסת מספיק זמן

יצחק פינדרוס:  כל ועדה רפואית נוספת שמוקמת במדינת ישראל, היא אסון לאזרחיה

יצחק פינדרוס:  אני אומר לך, היא אסון לאזרחיה

יצחק פינדרוס:  אני אביא לך את המרב"ד

ישראל אייכלר: היא לא אומרת שמשרד הרווחה יעשה את הוועדה הרפואית, ביטוח הלאומי יעשה

יצחק פינדרוס: אבל הינה, למשל היום, אתם לא מכירים בסכרת נעורים, והביטוח הלאומי מכיר

נטלי מופסיק: אנחנו נתקן את זה

נטלי מופסיק:  זה בדיוק מה שאנחנו אומרים

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד מה שמפריע למציעים, וגם החשש שלי

ישראל אייכלר:  אנשי הרווחה שומעים אותי? יש לי חשש שהשנה יש לכם מקור תקציבי

ישראל אייכלר:  מה יהיה בשנה הבאה, בעוד שנתיים? הביטוח הלאומי הוא דבר קבוע שאין שאלה אף פעם אם יש לו תקציב, או אין לו תקציב

ישראל אייכלר:  אצלכם, מחר בבוקר, יבוא איזה פקיד ממשרד האוצר, ויגיד למשרד הרווחה, תקצץ, אני לא יודע מאיפה

תאיר ראבוחין: אני אשמח להתייחס

תאיר ראבוחין:  בגלל שהאוכלוסייה של הילדים שנמצאים באומנה, אנחנו מדברים על 630 ילדים, המספר הזה לא עולה משמעותית, או משתנה משמעותית כבר הרבה שנים

תאיר ראבוחין:  נשמח שיהיו יותר

תאיר ראבוחין:  אבל בגדול, המספר הזה נשאר די קבוע

תאיר ראבוחין:  זה לא סכום ה-6

תאיר ראבוחין: 5 מיליון שקלים שאני אומרת, למעט, עדכונים כאלה ואחרים של מדד

תאיר ראבוחין:  לכן, הסכום הזה בגדול הוא חד-פעמי, בבסיס הוא פעם אחת, והוא לא עומד להשתנות בצורה מאוד משמעותית

תאיר ראבוחין:  לכן, פעם אחת צריך להקצות את הסכום הזה בבסיס, ואין צורך בעתיד - - -     

אילת וולברג: מבחינה משפטית אני צריכה להציג בפני חברי הכנסת רק את העניין, שאם מתקנים כפי שהצעת החוק מציעה במנגנון אחר שנדבר עליו אז הכספים האלה מובטחים, כי על פי חוק הם חייבים

אילת וולברג:  למרות שנציגת האוצר אומרת שיש מקור תקציבי, הדברים יכולים להשתנות

אילת וולברג:  וכיום, על-פי חוק, אין להם את החובה לתת להם את ההצמדה הזאת שזה יהיה בדיוק בסכומים של גמלת ילד נכה

יסמין פרידמן: בגלל זה אנחנו מתעקשים על חקיקה

אילת וולברג: זה כבר נתון להחלטתכם

ישראל אייכלר: יש לי עוד נקודה אחת שאני צריך להבהיר פה, שאתם תבהירו לנו

ישראל אייכלר:  את אמרת את זה ממשרד הרווחה את השאלה מי התובע את הכסף, בדרך כלל, זה או ההורה או נכה

ישראל אייכלר:  פה, האומן הוא התובע, או איזשהו עובד סוציאלי שמכיר את הילד, משרד הרווחה שהוא אחראי עליו שהוא יהיה התובע

ישראל אייכלר:  האם יש סמכות למשרד הרווחה לבוא ולתבוע מהביטוח הלאומי?     

שלומית מלק: דיברתם עד עכשיו על תקציבים

שלומית מלק:  אבל מתוקף ההכרה בביטוח לאומי נגזרים עוד הרבה דברים

שלומית מלק:  למשל, הנגשה לבית של ילד באומנה

שלומית מלק:  אומנה היא סידור זמני בהגדרה, וילד שנמצא בבית אומנים שיש שם ילדים בני ארבע - - - לא מגיע להם שום תקציב להנגשה, הם לא יכולים לקבל את האישור, קודם כל מביטוח לאומי, אבל אחרי זה, זה בית זמני

ישראל אייכלר: מאוד חשובה ההערה שלך

ישראל אייכלר:  אתם חשבתם על זה? עניין של הנגשה לדיור

שלומית מלק: ודברים נוספים שאין אפשרות לאומנים לקבל

שלומית מלק:  אין להם מעמד משפטי בעצם

יסמין פרידמן: רכב נכה

ישראל אייכלר: זה משרד הרווחה יכול לממן?      

שלומית מלק: ועל-כן, הם לא האפוטרופסיים בעצם, הם לא יכולים להיות אפוטרופוסים לרכוש

שלומית מלק:  יחד עם זאת, הם לא יכולים לקבל עובד זר

שלומית מלק:  אם ילד צריך באמת עובד זר, הם לא יכולים לקבל עובד זר

ישראל אייכלר: למה?     

שלומית מלק: אין להם אפשרות לקבל עובד זר

ישראל אייכלר: גם את זה צריך להוסיף

אילת וולברג:  אין אפשרות מהבחינה הפרקטית

אילת וולברג:  לכאורה הם זכאים מבחינה משפטית

אילת וולברג:  זה כן דבר מאוד חשוב שאת מעלה בפער שבין המשפטי לבין הפרקטי

אילת וולברג:  אולי אפשר לשאול את משרד הרווחה כמה ילדים עם נכות של 235% אכן קיבלו סיוע של עובד זר שהם זכאים לו

שלומית מלק: עוד דבר אחד מתוקף הדברים

שלומית מלק:  טיפולים רפואיים, צריכים לגשת להורים הביולוגיים

שלומית מלק:  יש המון טיפולים רפואיים, כל טיפול רפואי – למשל ילד שהולך לטיפול שיניים ואין לו הורה שלא נמצא בעניינים, הורה לא מתפקד, ולא חותם, ילד כזה מחכה חודשים ארוכים

שלומית מלק:  כדי לקבל טיפול שיניים, צריך חתימת בית משפט, והוא סובל בינתיים

ישראל אייכלר: זה נושא כללי באומנה

ישראל אייכלר:  אני נתקעתי פה בעניין הזה של הדיור

ישראל אייכלר:  שלומי, תזכור את השאלה הקודמת שלי אליך

ישראל אייכלר:  אם אין להם הנגשה בדיור, אז יש לנו בעיה קשה מאוד, או עוד זכויות כאלה

ישראל אייכלר:  אבל השאלה הראשונה שרציתי לשאול אותך, האם אתה יכול לעשות עבודת צוות יחד עם משרד הרווחה, שאתם כוועדה שמחליטה על הנכות, אתם קובעים את הדבר

ישראל אייכלר:  אתם תודיעו לנו גם מי צריך להיות התובע, אם זה עובד סוציאלי, אם זה האומן, אתם תקבעו לנו

ישראל אייכלר:  תן לנו תוכנית איך אתם משלבים את הביטוח הלאומי איתם, ואז, נדבר עם המציעים האם הם עומדים על זה בכל תוקף שזה יהיה רק בביטוח הלאומי, או שהביטוח הלאומי מעביר למשרד הרווחה והם מסכימים

שלומי מור: תודה, אדוני

שלומי מור:  אני לא יודע מי היה פה ב-2016, כאשר עבר חוק האומנה אני הייתי

שלומי מור:  ואני זוכר היטב מדוע ב-2016, נקבע שאנחנו לא משלמים את קצבאות ילד נכה

שלומי מור:  דרך אגב, אנחנו לא משלמים למשפחת אומנה שום קצבה

שלומי מור:  שום קצבה, גם לא קצבאות שאירים שעוברות לגורם אחר ששומר על הכספים עבור הילד

שלומי מור:  כי הייתה תפיסה טיפולית, אינני יודע מה, שאותו משרד העבודה והרווחה שאמרה – לא טוב שמשפחת אומנה תקבל תקציבים מכל מיני מקורות

שלומי מור:  טוב שהם יקבלו את מלוא הסכום ממשרד הרווחה, והם יקבלו את מלוא הטיפול

שלומי מור:  זה באמת היה הבסיס

שלומי מור:  והוא בסיס שהוא נכון עד היום לגבי כל הקצבאות האחרות שאינן משולמות למשפחות אומנה

שלומי מור:  אלא מהי, בשעתו, הסכומים שדובר עליהם, קצבאות הילדים, היו נמוכות או שוות למה שניתן ממשרד הרווחה, ולכן, לא חשבנו שנגרם עוול

שלומי מור:  וחלילה לנו מלחשוב

שלומי מור:  ואני מסכים לחלוטין שהמצב שהגענו אליו היום בעקבות דברים טובים, בעקבות 2018, 2020, כל הרפורמה שנעשה בנכות שהגדילה מאוד גם את קצבאות ילד נכה, באמת, הובילה לעיוות שבאמת צריך לתקן אותו, שלפיו אם אתה משפחת אומנה, אתה מקבל פחות

שלומי מור:  זה באמת עיוות שצריך לפתור אותו

שלומי מור:       עכשיו באמת השאלה, איך אדוני, ובאמת, מה שאדוני אמר, זה דבר שאנחנו רוצים ושמחים לחשוב

שלומי מור:  שמחנו מאוד לשמוע שיש מקור תקציבי למשרד הרווחה

שלומי מור:  אם הם עדיין מאמינים במה שהם חשבו ב-2016, אז נמצא דרך שאנחנו נקבע את אחוזי הנכות על מנת שתהיה השוואה, והם, על פי הדבר הזה, יאזנו למשפחות האומנה את הסכום הנוסף הזה

שלומי מור:  זאת לתקוותי תהיה דרך, וזה לא יפגע

ישראל אייכלר: ומה עם הדיור למשל?     

יסמין פרידמן: זכויות מסביב

ישראל אייכלר: זכויות דיור - הנגשה

שלומי מור: שמעתי שאמרת שהיו מקרים פרטניים

שלומי מור:  לכאורה, אומר החוק, שכל זכות והטבה שניתנת בעד ילד, תינתן גם למשפחת אומנה

יסמין פרידמן: נכון, אבל זה לא קורה בפועל

יסמין פרידמן:  לא קשור לחקיקה, אבל זה משהו שדרוש פתרון

שלומי מור: לא קשור לחקיקה

ישראל אייכלר: כמה זמן ייקח לך שלומי לשבת עם משרד הרווחה, לגבש איזושהי הצעת חוק כדי שנוכל להביא את זה לדיון?      

שלומי מור: זו לא תהיה הצעת חוק

ישראל אייכלר: הצעת ביצוע

ישראל אייכלר:  תוך שבועיים אתם תוכלו לבוא אלינו עם תוכנית מגובשת

יצחק פינדרוס: הרב אייכלר, אני רוצה להבהיר, ואני חושב שהיטיבה, באמת, זכית בעו"ד בוועדה טובה מאוד, והטיבה להגדיר את זה

יצחק פינדרוס:  בסוף, יש איזשהו דבר, ובכוונה, אני כל הזמן חוזר למרב"ד

יצחק פינדרוס:  אני לא ירפה מזה

יצחק פינדרוס:  בסוף יש גוף יציב במדינת ישראל שיודע להתמודד עם המושג של נכויות עם כל המשמעויות של זה

יצחק פינדרוס:  הוא יודע לקבוע, הוא יודע להוציא אישורים, כולם מסתמכים עליו, משרד התחבורה מסתמך עליו, כל המשרדים היום מסונכרנים מול המחשבים של ביטוח לאומי

יצחק פינדרוס:  הוא המאסטר בעניין הזה, הוא יודע להתמודד עם זה

יצחק פינדרוס:       אני מסכים עם מה שהוא אמר

יצחק פינדרוס:  אני יכול להבין את מה שהוא אמר שעמד בהיגיון של 2016, שאומר – ההורים המאמצים לא נכנסו בנעליהם של ההורים הביולוגים

יצחק פינדרוס:  מי שנכנס בעצם כאפוטרופוס, זה משרד הרווחה ולא ההורים, אני מוכן לקבל את זה

יצחק פינדרוס:  אז אין לי שום בעיה שכל זמן שהילד נמצא באומנה, הדרך, הצינור שזה יעבור זה יהיה דרך משרד הרווחה, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  הגוף שיהיה אחראי לקבוע, לממן, לתת, לאשר, יהיה הביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:  למי הכסף יילך? כמו שאמרת, מצידי, שהביטוח הלאומי יעביר למשרד הרווחה, ורק משרד הרווחה מעביר להורים, כי הוא זה שעומד מול ההורים

יצחק פינדרוס:  אני מסכים, בסוף צריך להיות איזשהו אפוטרופוס, ומי שמקבל את ההיגיון

יצחק פינדרוס:  אבל ההיגיון הזה לא יכול ליצור בית חולים ליד, כמו שמשרד הבריאות לא יכולים ליצור ליד משרד התחבורה גוף שבודק בריאות של נהגים

שלומי מור: לגבי הוועדה, אני, לפחות, הקטן, חושב שאתה צודק

שלומי מור:  הוועדה צריכה להיות הוועדה שהביטוח הלאומי קובעת על מנת שלא יהיה פער, חד משמעית

שלומי מור:  לגבי הבסיס התקציבי, אם זה בסיס משרד הרווחה, אם יש פה הבטחה שיש בסיס תקציבי, זה כבר נראה לי פחות משנה

יצחק פינדרוס: משנה

יצחק פינדרוס:  בעוד שנתיים יהיה פה דיון, ויהיה קיצוץ, אז משרד הרווחה – פלייט - - -      

ישראל אייכלר: לכן, אני מציע, ויש לנו את ההתלבטות הזאת, חבר הכנסת פינדרוס, שביום מין הימים לא יהיה כך, פשוט, היום אומרת נציגת האוצר בעצם שזה כסף קטן יחסית שלא יוכלו לפגוע בזה

אליהו מויאל: יש פה איזושהי הבנה בנושא של החלוקה של התקציב, כמו שהוא אמר

אליהו מויאל:  נכון, היה דיון ב-2016, המשכנו והמשכנו עד היום הזה

אליהו מויאל:  הרי אם הביטוח הלאומי יהיה רשאי לתת את הקצבה של הילדים למשפחת אומנה, הרי יש את האפוטרופוס הכללי שהוא מנהל את העניינים ובפיקוח שלו למה שקורה לגבי הקצבה של הילד ומה נעשה בקצבה, יש פיקוח של האפוטרופוס הכללי

עמיחי תמיר: קצבת הנכות באופן כללי נועדה לרווחת הנכה ללא אפליה גילנית

עמיחי תמיר:  ומה שקורה כאן, כיוון שמדובר במשפחות אומנה, נוצרת אפליה שזה דבר שחייבים לתקן אותו מהשורש

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני מסכם את הדיון באמירה הזאת שגיבשנו פה

ישראל אייכלר:   אנחנו מבקשים תוך שבועיים, ניתן לכם 20 יום, תוך 20 יום שיהיה מגובש תוכנית ברורה על-ידי הביטוח הלאומי, ומשרד הרווחה והאוצר, איך להשוות טוטלית את הילד הנכה שנמצא באומנה, לילד נכה שנמצא בבית לפי דרגת הנכות שלו

ישראל אייכלר:  הא ותו לא

ישראל אייכלר:  ברגע שאתם תעבירו לנו את הדבר הזה, אנחנו ננסה לגבש את הצעת החוק באופן מוסכם עם המציעים

ישראל אייכלר:  ובמקביל, אני רוצה תוך 30, או 40 יום, אני יכול להיות נדיב, את התקנות מ-2016

ישראל אייכלר:  אנחנו לא מוותרים על זה

ישראל אייכלר:  אני רוצה להודות לכל המציעים ולכל המשתתפים פה

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:       הישיבה נעולה