ועדת הכנסת, כנסת 25, פרוטוקול מספר 117, 2024-01-01 00:00

אופיר כץ: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת

אופיר כץ:  היום יום שני, כ' בטבת התשפ"ד – 1 בינואר 2024

אופיר כץ:  לפני שנתחיל, בקשה רק תציגו את עצמכם

ענבל: בוקר טוב, אני ענבל, אני בת דודה של טל

ענבל:  טל נחטף מבארי יחד עם אשתו, הילדים, הסבתא, הדודה והבת דודה ב-7 באוקטובר

ענבל:  כולם חזרו חוץ מטל, מה שאומר שהמשפחה הזאת לא תהיה שלמה עד שטל יהיה כאן

ענבל:  אני חושבת שזו לא מתנה שאתם נותנים לי שאתם מחזירים אותו הביתה - זאת החובה שלכם כלפי הילדים שלו, לא כלפיי, על מנת שהם יוכלו לחיות חיים של ילדים, להתחיל לחזור לאיזו שהיא ילדות נורמאלית

ענבל:  אין שום דבר נורמאלי בזה שילדה בת שלוש הייתה בשבי, אין שום דבר נורמאלי בזה שילד בן שמונה רואה חיילים ואומר שהם ניצלו מבארי, ואין שום דבר נורמאלי בזה שילדה בת שלוש דוברת ערבית או אומרת כל מיני מילים כמו "אוסקוט"

ענבל:  הדבר הנורמאלי היחיד שהמדינה יכולה לתת לה עכשיו זה להחזיר לה את אבא שלה

ענבל:  אני אשמח לשמוע מאדוני מדוע אין תמונה גדולה של החטופים שפונה מהכנסת כלפי ירושלים

אופיר כץ: תמונה מבחוץ?     

ענבל: שתהיה בתוך הכנסת ותפנה החוצה, איזו שמשונית עם התמונות של כולם

ענבל:  אם יש לכם צורך בשמשונית, נביא לכם בשבוע הבא, רק תגידו

ענבל:  אנחנו רוצים לקבל את זה, זו איזו שהיא הצהרה מכם כלפינו, כלפיהם שהם לא נשכחים, שעושים הכל להחזיר אותם

ענבל:  התמונה שאני שמה פה זה נחמד, אבל זה לא מוציא מסר החוצה כלפי תושבי ירושלים והמבקרים בה

ענבל:  כשראיתי פה את החלון הגדול ממש הרגשתי שזה משהו שצריך לעשות

ענבל:  נכון, זאת המשפחה הביולוגית של כל אחד ואחת מאיתנו וגם המשפחה שלכם, אבל לכם יש סמכות שלי אין

ענבל:  מדובר פה ב-133 אנשים שנמצאים 87 ימים בשבי בעזה

ענבל:  יש את הדר ואורון שנמצאים שם כבר 10 שנים

ענבל:  אני מבקשת מכם כל בוקר וכל ערב להסתכל על האנשים האלה, לזכור שהם לא בבית ושמחכים להם בבית

ענבל:  הם לא רק תמונה ופוסטר, כל אחד מהם זה עולם ומלואו, לכל אחד מהם יש משפחה שמחכה

ענבל:  אף אחד מאיתנו הוא לא קרוב של משפחת ביבס, אבל כפיר חוגג שנה בעוד שבועיים בשבי

ענבל:  כפיר צריך לחגוג יום הולדת בבית, כפיר צריך לחגוג יחד עם אימא שלו ואח שלו בבית

ענבל:  זו לא מתנה שאתם נותנים לנו, זאת החובה שלכם, זה במשמרת שלכם קרה

ענבל:       ה-7 באוקטובר הוא מחדל שעוד ידובר, אבל בשביל שתתחילו לעבוד על המחדל אנחנו צריכים להתחיל לשקם את המשפחות שלנו ואת עצמנו

ענבל:  יושבות פה בחורות צעירות שנלחמות בשביל האחים שלהן

ענבל:  בחורות צעירות בבוקר של 1 לינואר צריכות לקום ממסיבה שהן בילו בערב קודם, לא מפגישות שהן מנהלות עם ראשי עולם וראשי מדינה

ענבל:  אנחנו עושים ונעשה כמה שצריך, נילחם כולנו על כולם עד שהם יחזרו, אבל אני לא יודעת, ואני מדברת כבחורה, כבת דודה, כאחות, כמה הם עוד יכולים להמשיך להתקיים מרבע פיתה ביום, וזה לא לשם האמרה

ענבל:  אני מזכירה שיש משפחה שחזרה מהשבי ואמרה שהם חיו מרבע פיתה ואולי כוס מים, בלי מקלחת, בלי פרטיות

ענבל:  אין להם את הזמן יותר לחכות, השעון מתקתק, כל שנייה נחשבת

ענבל:  אנחנו לא יודעים מה יקרה בשנייה הבאה, איזו הודעה מישהו מאיתנו או כולנו נקבל שאומרת חס ושלום על מישהו

ענבל:  אנחנו רוצים אותם בבית עכשיו, אין להם זמן לחכות יותר

ענבל:  אנחנו מבקשים מכם להזכיר כשאתם פוגשים אנשים פה בכנסת, החל מראש הממשלה נתניהו עד אנחנו לא יודעים מי, שכל אחד מהם הוא עולם ומלואו מבחינת כל המשפחות שמחכות להם

איתי סיגל: אני אחיין של קית' סיגל שנחטף מביתו בכפר עזה לפני 87 יום

איתי סיגל:  הוא נחטף ביחד עם אשתו אביבה שחזרה אחרי 51 יום

איתי סיגל:  אני רוצה להגיד תודה לכוחות הביטחון ששומרים עלינו ועושים את כל מה שהם יכולים בשביל להחזיר את יקירינו הביתה

איתי סיגל:  אתמול ב-24:02 קיבלתי תזכורת שכבר 87 יום דוד שלי לא נמצא במקום בטוח, שדוד שלי לא נמצא בבית שלו, שלדוד שלי אין ממ"ד ואין בית ללכת אליו, שהוא נמצא שבוי

איתי סיגל:  הסיבה לתזכורת זה ה"צבע האדום" שהיה לנו, הטילים שירו עלינו

איתי סיגל:  זה רק ממחיש את הדחיפות, את העובדה שדוד שלי צריך לחזור כמה שיותר מהר הביתה

איתי סיגל:  87 יום בשבי לבן אדם בן 64, לבן אדם שלא עשה שום דבר רע בחיים שלו, לבן אדם שעשה הכל בשביל המדינה, לבן אדם שעלה מארצות הברית והשאיר את חייו מאחור בשביל להקים מדינה - זה לא מה שאמור להיות

איתי סיגל:  אני מבקש מכם, מכל מי שפה, גם בעבודה שלכם פה, בעבודה המקצועית, וגם כשאתם הולכים הביתה, לדבר עם השכנים, לדבר עם אנשים שאתם רואים ברחוב, לדבר עם כולם, בשביל שלא ישכחו אותו ואת כל שאר החטופים והחטופות

איתי סיגל:  מעבר לשלטים שפונים החוצה, אני אשמח לראות גם שלטים בקומה שפונים פנימה, שבכניסה לכל ועדה יהיה שלט שיתחלף כדי שפשוט לא ישכחו אותם

איתי סיגל:  אחד מהחששות של דודה שלי שחזרה היה ששכחו אותה

איתי סיגל:  אני ממש לא רוצה שדוד שלי ירגיש ששכחו אותו

איתי סיגל:  כולכם יכולים לתאר שאחרי 87 יום המחשבה הזאת עוברת בראש

איתי סיגל:  תחשבו מה זה 87 יום

איתי סיגל:  תודה על זמנכם, תודה על כל העבודה שאתם עושים פה

איתי סיגל:  אני מבקש שתעשו את כל מה שאתם יכולים בשביל להחזיר את דוד שלי הביתה

רומי כהן: נמרוד, אחי התאום, נחטף ב-7 באוקטובר

רומי כהן:  עוד שבועיים ימלאו 100 ימים שהם בשבי, שהם לא ראו אור יום, שהם לא אוכלים, שהם לא ישנים, שאולי הם לא בחיים

רומי כהן:  יש 133 אנשים חטופים שפשוט לא הגיוני שהם לא בבית

רומי כהן:  איך אנחנו ממשיכים בשגרה? איך אנשים אומרים שנה טובה כשהם עוד שם? אי אפשר להשאיר אותם שם

רומי כהן:  המדינה שהפקירה אותם כבר פעם אחת ממשיכה כל יום להפקיר אותם

רומי כהן:  אח שלי בן 19

רומי כהן:  תחשבו על הילדים שלכם בגילאים האלה, זה הגיל שרק מתחילים את החיים

רומי כהן:  זה פשוט לא הגיוני שזה מה שקורה

רומי כהן:  צריך להחזיר אותם כמה שיותר מהר, צריך שזה ימשיך להיות על סדר היום, כי אנשים מתחילים לשכוח

רומי כהן:  זה מפחיד

רומי כהן:  אני פשוט לא מאמינה שאפשר לשכוח מדבר כזה

רומי כהן:  זה לא אפשרי לשכוח מהם

רומי כהן:  אנחנו מבקשים מכם גם בתור בני אדם וגם ככאלה שיש להם השפעה שהיא קצת מעל הממוצע

רומי כהן:  אני מבקשת מכל הלב שלי ואומרת, די, אי אפשר יותר שההורים שלי לא ישנים, שאני לא ישנה, זה לא אפשרי לחיות ככה

ענבל: אנחנו נשמח לשמוע מה אתם יכולים לעשות בשביל להשיב אותם מהר

אופיר כץ: תודה רבה שהגעתם

אופיר כץ:  אתם מדברים ועושים את זה באופן קבוע

אופיר כץ:  זה כן חשוב לעורר אותנו כל בוקר, לגרום לנו תמיד שזה יהיה על סדר היום לפני שאנחנו מתחילים בדיוני הוועדות

אופיר כץ:  יש דברים חשובים, אבל זה יותר חשוב, וטוב שאתם עושים את זה

אופיר כץ:  כמו שאמרתם, האחריות היא שלנו, זה קרה במשמרת שלנו, והאחריות שלנו היא לדאוג להחזיר אותם

אופיר כץ:  אתם מדברים על לשכוח, אבל אף אחד מאיתנו לא שוכח אותם אפילו לא לשנייה בשום מצב, בשום דיון

אופיר כץ:  אתם והם האחים שלנו

אופיר כץ:  העם היהודי ידוע בנכונות ובחובה שלו לדאוג איש לרעהו לא משנה איפה הוא נמצא, על אחת כמה וכמה בעקבות מה שהיה

אופיר כץ:  אנחנו לא חברים בקבינט, אבל אנחנו מעלים בכל פורום אפשרי את זה שאנחנו צריכים לעשות הכל בשביל להשיב אותם הביתה

אופיר כץ:  אנחנו אומרים את זה בישיבות סיעה אצלנו שבהן נמצא ראש הממשלה וחברי הקבינט

אופיר כץ:  כולם מדברים על לעשות את הכל בשביל להחזיר אותם הביתה, זה עולה כל הזמן, בכל דיון

אופיר כץ:  אני חושב שאף אחד בכל מדינת ישראל לא שוכח אותם

ענבל: זה לא נכון

ענבל:  אנחנו אתמול ראינו את כל העולם חוגג סילבסטר

ענבל:  אני לא מבינה מה יש לחגוג כשחיילים נהרגים כל שניה וכשבמשך 87 ימים 133 חטופים נמצאים בשבי, אני לא מבינה איך המשק לא מושבת לפחות לשעה כהזדהות

אופיר כץ: איפה ראית חגיגות?     

ענבל: כל תל אביב הייתה חגיגה אחת גדולה

ענבל:  אני מניחה שגם בירושלים

ענבל:  אנחנו לא חוגגים

איתי סיגל: גם באזור שלי, ואני גר בקיבוץ גזר, שמעתי כמה וכמה מסיבות בשטחים הכפריים

איתי סיגל:  היום תפסתי טרמפ מצומת לטרון לפה עם בן אדם שלא מודע למה שקורה

איתי סיגל:  כמובן שזו אישיות, זה לא כולם, אבל עלינו לעשות מאמץ גדול בשביל להשאיר את זה במודעות

אופיר כץ: כנראה זה היה במקומות בודדים, כי בשגרה שבה מרבית המקומות חוגגים לא היינו מדברים על זה

אופיר כץ:  אני חושב שהשנה זה היה מזערי ובכלל לא היה צריך לקרות

ענבל: זיקוקים?     

אופיר כץ: איפה היו זיקוקים?     

ענבל: בתל אביב

אופיר כץ: זה באמת חוסר רגישות

ענבל: אם יש משהו לחגוג זה אם הם חזרו

אופיר כץ: אני לא חושב שיש מה לחגוג

ענבל: לא נראה לי שזה היה מכובד שכשנכנסנו לוועדה בשבוע שעבר הייתה סלסלה של פירות על השולחן והציעו לנו להתכבד

ענבל:  אני לא רוצה להתכבד, אני רוצה שתהיה צניעות

ענבל:  לא יקרה כלום לאף אחד אם זה לא יהיה כל כך מנקר עיניים

ענבל:  אנחנו לא לשם האמרה

אופיר כץ: אם אתם מגיעים למקום ורוצים לכבד אתכם ולארח אתכם בצורה יפה, אני לא רואה בזה דבר פסול

ענבל: אנחנו לא רוצים את זה

אופיר כץ: בסדר, אבל מי שמארח אתכם רוצה - -     

ענבל: זה לא היה בשבילנו, זה היה בשבילם

ענבל:  אני לא חושבת שזה נראה טוב

אופיר כץ: לפני חודש וחצי, כשנפגשתי עם אבא של אופיר אנג'ל ועם הסבא, בכנסת לא היו את התמונות בכלל, למעט מה שהיושב ראש עשה במליאה

אופיר כץ:  הם אמרו לי: "תשמע, אנחנו נכנסים לכנסת ואנחנו לא רואים את התמונות איפה שעוברים, איפה שאנשים נכנסים"

אופיר כץ:  באותו רגע פניתי ליושב ראש הכנסת ובאותו היום שמו את התמונות בכל הקומות של הוועדות

אופיר כץ:  את מה שאת אומרת לי עכשיו אני אעביר ליושב ראש הכנסת

ענבל: כשהיינו עכשיו בקפיטול היל בוושינגטון ראינו בכל חדר את התמונה הזאת

ענבל:  גם כשעברנו במסדרון ראינו את התמונה הזאת

ענבל:  עצם זה שיש את זה לא רק באיזה קומה מינוס שלוש שראיתי ושכחתי, זה חשוב

ענבל:  בכל קומה התמונה הזאת צריכה להיות, בכל כניסה למשרד התמונה הזאת צריכה להיות, הם תושבים של המדינה הזאת

ענבל:  אין פה שום עניין של יהודי או לא יהודי, זה עניין הומניטרי

ענבל:  יש פה בדואים, יש פה נפאלים, יש פה תאילנדים חטופים שלא יכולים להישכח

ענבל:  אם אנחנו באים לפה והתמונות היחידות שיש זה התמונות שאנחנו מביאים - -      

אופיר כץ: הן לא היחידות

ענבל: ראינו את התערוכה למטה

אופיר כץ: אני אעביר את העניין של החיצוני

ענבל: גם את החיצוני, וגם שבכל קומה יהיו תמונות, בכל כניסה לחדר

ענבל:  נכון, זו המשפחה שלי, אני נלחמת על טל, אבל אני גם נלחמת על האנשים שהפכו להיות המשפחה שלי

ענבל:  אנחנו רוצים להרגיש שהם חלק מכם לא רק כשאנחנו באים פעם בשבוע ועושים לנו את הכבוד

אופיר כץ: אני מבטיח שאני מעביר את זה הלאה ליושב ראש

אופיר כץ:  אצלי בחדר יש את החולצה ואת התמונה, כי חשוב שכל מי שנכנס יראה ושלא נשכח לשנייה

איתי סיגל: מירב, לפני חודש וחצי עשינו מפגש בקומה הזאת

אופיר כץ: אני ומירב יזמנו את זה

איתי סיגל: אני רוצה לציין את זה לטובה, אבל אני חושב שאפשר לעשות עוד

מירב בן ארי: בגלל זה עשינו שבוע שעבר במליאה

איתי סיגל: אבל אנחנו לא יכולנו - -     

מירב בן ארי: לא יכולתם לדבר

איתי סיגל: חשוב לנו לשמור על הקשר האישי

אופיר כץ: נעשה את זה

ענבל: להושיב אותנו במליאה, לא להושיב אותנו למעלה

אופיר כץ: במליאה זה שונה

אופיר כץ:  בשביל ליצור שיח נעשה את זה כמו שעשינו בפורמט הראשון שעשינו – שהח"כים והשרים - -      

ענבל: יש חריג גם במליאה

ענבל:  מגיע להם שישמעו את הקול שלהם

אופיר כץ: נעשה את זה כמו שעשינו בפעם הראשונה שהייתה נוכחות מאוד גדולה של שרים וחברי כנסת

ענבל: זה ממש ממש חשוב

ענבל:  אני מקווה שלא נצטרך להגיע לשבוע הבא, אבל - -     

אופיר כץ: הלוואי

מירב בן ארי: אנחנו איתך

מירב בן ארי:  אבל אם לא יקרה, נעשה

ענבל: אנחנו רוצים לקבל אותם בחיים

אופיר כץ: אתם צודקים

אופיר כץ:  גם אנחנו

ענבל: תודה רבה לכם

אופיר כץ: תודה

אופיר כץ:  פניית יושב ראש הכנסת בדבר כללי הספרים – ספר הנחוץ לעבודתה של הכנסת בהתאם לסעיף 2(ג) לחוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א-2000

שמוליק חזקיה: ספריית הכנסת קיימת משנות ה-50, מ-1950

שמוליק חזקיה:  אחת לתקופה אנחנו מעדכנים את האוספים, גם לאור מהפכת המידע וגם לאור זה שהספרייה צריכה לעשות עדכוני אוספים

שמוליק חזקיה:  אחת לכמה זמן אנחנו מדללים

שמוליק חזקיה:  מ-2001 לא היינו פה

שמוליק חזקיה:  הבקשה שלנו היא לעדכן את הרשימה

שמוליק חזקיה:  לפניכם הרשימה המעודכנת

אופיר כץ: בשבעה נושאים?     

שמוליק חזקיה: כן

שגית אפיק: מדובר בכללים של יושב ראש הכנסת, באישור ועדת הכנסת

שגית אפיק:  הכללים האלה הם מכוח חוק הספרים

שגית אפיק:  חוק הספרים קובע שיימסר לספרייה עותק אחד מכל ספר שנחוץ לעבודת הכנסת

שגית אפיק:  לאור החוק הזה עודכנו הכללים בשנת 2001 ונמסרים היום עותקים של ספרים רבים לספריית הכנסת

שגית אפיק:  זה יוצר מצוקה של מקום, קושי תפעולי, מה גם שלא תמיד הספרים נחוצים לעבודתה של הכנסת

שגית אפיק:  מנכ"ל הכנסת וגורמי המקצוע בראשות שמוליק חזקיה בחנו אם נכון יהיה לתקן את החוק או לפעול בדרך אחרת

שגית אפיק:  הסיכום שהתקבל הוא לעשות תיקון לכללי הספרים באופן שתשונה ברירת המחדל ויימסרו לספריית הכנסת ספרים רק אם יושב ראש הכנסת או מי שהוא הסמיך לכך מצאו לנכון וביקשו בכתב למסור את הספרים האלה לספריית הכנסת

שגית אפיק:  כמו כן, צומצמו קטגוריות הספרים שיש למסור לספרייה

אופיר כץ: איך אתם יודעים על כל ספר שיוצא אם צריך אותו או לא?      

שמוליק חזקיה: המו"ל יודע את זה

שמוליק חזקיה:  הוא חייב לפי חוק

אופיר כץ: הוא חייב לעדכן אותך כשיוצא ספר?     

שמוליק חזקיה: הוא צריך לשלוח לי

שגית אפיק: הוא שולח רשימה ואת הספר לפי הקטגוריות שמופיעות בכללים

אופיר כץ: עכשיו הוא שולח את הספר?     

שגית אפיק: עכשיו יושב ראש הכנסת יסמיך שלושה גורמים בכנסת, שזה מנכ"ל הכנסת, ספרנית הכנסת וראש תחום בלשכה המשפטית, והם אלה שיבקשו בהתאם לכללים המעודכנים שאתם עכשיו תאשרו את הספרים שנחוצים לעבודת הכנסת

שגית אפיק:  זה הופך את ברירת המחדל שיש היום - ששולחים את כל הספרים לספרייה

שגית אפיק:  עכשיו תהיה פנייה יזומה מטעם הגורמים המקצועיים הרלוונטיים בכנסת לבקש את הספרים שאכן דרושים לעבודת הכנסת

שמוליק חזקיה: גם הוספנו את מאגר כותר שיש בו אלפי פרטי ספרות, הגות, היסטוריה וכו' לשירות הכנסת

שמוליק חזקיה:  כמובן שיש לנו יכולת לקבל ספרים מספריות שונות, כך שאנחנו מכוסים מבחינת כל הצרכים של הכנסת

דן מרזוק: הפנייה היזומה היא במקום הקטגוריות, או בנוסף?     

שמוליק חזקיה: אנחנו מעדכנים את הקטגוריות

שגית אפיק: פנייה יזומה תהיה על פי הקטגוריות

שגית אפיק:  אם ללשכה המשפטית דרוש ספר מקצועי בדיני עבודה, הכנסת תרכוש את הספר הזה במחירו המלא מההוצאה הרלוונטית

ארבל אסטרחן: הכללים האלה מחליפים את הכללים הקיימים היום

ארבל אסטרחן:  כללי הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים) (ספר הנחוץ לעבודתה של הכנסת) מ-2001 יבוטלו, ובמקומם יהיו כללים חדשים שיאמרו כך:     

ארבל אסטרחן: שיושב ראש הכנסת, או עובד הכנסת שהוא הסמיך לכך, ביקש בכתב  למוסרו לספריית הכנסת;     

ארבל אסטרחן: מהנושאים האלה:     

ארבל אסטרחן: חינוך;     

ארבל אסטרחן: מדעי היהדות, משפט עברי, מחשבת ישראל;     

ארבל אסטרחן: משפט;     

ארבל אסטרחן: רשומות; 

ארבל אסטרחן: הוועדה תאשר, יו"ר הכנסת יבחן את זה, וזה ייכנס לתוקף

אופיר כץ: מי בעד?     

אופיר כץ: אושר

אופיר כץ: אושר פה אחד

אופיר כץ: ישיבת מליאת הכנסת בימי שלישי בשבוע – הארכת תוקף החלטת הוועדה בשבועיים נוספים

אופיר כץ:  מבקשת להתייחס לינור דויטש, מנכ"לית לובי 99

לינור דויטש: תודה, כבוד היו"ר

לינור דויטש:  אני שמחה שיצא שגם מזכיר הכנסת וגם יועמ"שית הכנסת נמצאים פה

לינור דויטש:  אני רוצה להתייחס לצעד הזה של המשך ביטול המליאה בשלישי שלכאורה מביאים אותו כצעד טכני אבל בעינינו הוא צעד מאוד מאוד מהותי

לינור דויטש:  הכנסת היא הריבון במדינת ישראל,  תפקידה הוא לפקח על הממשלה בימים של שגרה ובימים של מלחמה

לינור דויטש:  המשך ביטול המליאה באחד משלושת הימים היחידים שבהם היא עובדת הוא ויתור על כלי פרלמנטרי משמעותי שמתווסף לשורה נוספת של כלים פרלמנטריים שסורסו או בוטלו, כמו ביטול הצעות חוק פרטיות, כמו העובדה שצומצמה משמעותית העלאת דיונים לסדר יום,  הצעות דחופות לסדר, שאילתות דחופות

לינור דויטש:  רק כדי לוודא את עצמנו ולראות שאנחנו לא טועים, סקרנו שלושה חודשים אחורה את כמות הדיונים והכלים האלה בשימוש לעומת תקופה קודמת ומדובר בשימוש של בין 20 ל-30 אחוזים מהכמות הרגילה, במקרה הטוב ובשבוע טוב, מה שאומר סירוס משמעותי של עבודת הכנסת, ואני בכלל לא מדברת על כנסים פרלמנטריים, על שדולות, על כל הדברים שלא מתפקדים

לינור דויטש:  בנוסף לזה, הנושאים שבהם הכנסת מוכוונת לעבוד בהם הם אך ורק נושאים שקשורים למלחמה

לינור דויטש:  אני יכולה להבין את זה שבוע ראשון, שבוע שני, שבוע שלישי, חודש, אבל אנחנו כבר שלושה חודשים בתוך האירוע

לינור דויטש:  עד מתי? הבוקר שסטוביץ' העלתה את המחירים ואי אפשר לקיים דיון כי זה לא קשור למלחמה

לינור דויטש:  אם אני רוצה להגיש עם ח"כים הצעות חוק כדי לקדם את הנושא של אשראי חוץ בנקאי לעסקים קטנים ועצמאיים, אני לא יכולה כי זה לא קשור למלחמה

לינור דויטש:  עד מתי אי אפשר יהיה לעבוד? יש פה חוסר הבנה מהותי בנוגע לשאלת הפרדת הרשויות בין הכנסת לממשלה - הממשלה צריכה לעבוד, הכנסת צריכה לפקח עליה

לינור דויטש:  הבנתי סולידריות, הירתמות לתקופה קצרה, אבל אנחנו שלושה חודשים בתוך האירוע

לינור דויטש:  מתי הכנסת חוזרת לתפקוד מלא? אני פה כדי להתנגד, להביע את הבעייתיות החמורה שאנחנו חושבים שיש בהמשך הביטול של המליאה, וגם אני פה בקריאה להחזיר את הכלים הפרלמנטריים

לינור דויטש:  עם כל הכבוד, אין זהות בין הממשלה לכנסת, הגיע הזמן להחזיר

לינור דויטש:  כיו"ר ועדת הכנסת, ואני יודעת שאתה גם יו"ר קואליציה, אתה יודע שהכנסת צריכה להיות גוף חזק שמפקח על הממשלה, זה התפקיד שלה, ושכרגע כל הכלים אינם עומדים לרשות הציבור, הכנסת אינה מפקחת כראוי

לינור דויטש:  עם כל הכבוד, שלושה חודשים לתוך האירוע - די

אופיר כץ: הכנסת לא מסורסת, הכנסת לא מושבתת, הכנסת עובדת

אופיר כץ:  נכון שאחרי ה-7 באוקטובר התחלנו במקום מסוים, אבל את רוב הכלים כבר החזרנו

אופיר כץ:  אגב, הוועדות עובדות רגיל

לינור דויטש: הוועדות עובדות באופן חלקי

אופיר כץ: הוועדות עובדות באופן מלא, לו"ז מלא

לינור דויטש: זה לא נכון

אופיר כץ: הוועדות עובדות, הן לא מוגבלות

אופיר כץ:  הוועדות עובדות ביום ראשון, שני, שלישי, רביעי

אופיר כץ:  התהליך הזה של החזרה של הכלים הפרלמנטריים חוזר בהדרגה, אם זה שאילתות, הצעות לסדר, הצעות לדיון מהיר

אופיר כץ:   אני חושב שהגענו למקום שהיינו

לינור דויטש: לא הגענו עדיין לשם

לינור דויטש:  אפילו לא לשליש, אפילו לא לעשירית

לינור דויטש:  לשלוח לך את הנתונים? תשאל את מזכיר הכנסת, יש את הנתונים מהשבוע

אופיר כץ: אם תיקחי שלושה חודשים, נכון, את צודקת

לינור דויטש: גם בשבוע האחרון

אופיר כץ:  את יודעת, עברנו משהו

אופיר כץ:  אנחנו חוזרים לכמויות בהדרגה

אופיר כץ:  לגבי המליאה, זה לא שיש חוקים שאנחנו רוצים להעביר ואנחנו לא מספיקים כי אין לנו ימי מליאה

אופיר כץ:  את ימי השלישי אני מנצל לניחומי אבלים, ויש לא מעט

אופיר כץ:  זה כן משחרר אותי לעבוד בחוץ

אופיר כץ:  יש גם מפונים וגם ניחומי אבלים

אופיר כץ:  אם מחר תהיה ישיבת מליאה אני  לא אוכל לנחם

אופיר כץ:  אני צריך לנסוע לנחם בטבריה, בבית שאן, ואני עושה את זה גם בימי חמישי

לינור דויטש: יש גם את ימי ראשון

אופיר כץ:    לחברי הכנסת יש הרבה מה לעשות בחוץ בימים האלה, זה לא שהם יושבים בבית ומשחקים כי בא להם

אופיר כץ:  ח"כים פה רוצים לעבוד

אופיר כץ:  אני אוהב את הכנסת, אוהב את עבודת הכנסת, רוצה לעבוד, אבל ביטול מליאת הכנסת ביום שלישי משחרר אותי לדברים שהם לא פחות חשובים

אופיר כץ:  ביטול המליאה ביום שלישי לא מגביל אותנו, כל הצרכים שלנו בנוגע לחקיקה ולהצעות לסדר נכנסים בשני ורביעי

לינור דויטש: ברביעי אין הצעות חוק פרטיות

לינור דויטש:  ברביעי האחרון הייתי בכנסת והכנסת הייתה ריקה

לינור דויטש:  אני פה כמעט כל יום, אני רואה שבשלישי וברביעי אין אנשים, אין ח"כים

לינור דויטש:  אני מבינה שצריך ניחומי אבלים, אבל יש את ראשון וחמישי

לינור דויטש:  לא יכול להיות שהכנסת תתנהל יום אחד בשבוע

אופיר כץ: לא יום אחד בשבוע

לינור דויטש: זה מה שקורה בפועל

אופיר כץ: זה ממש לא נכון

לינור דויטש: עובדתית זה נכון, ואני יכולה להביא לך נוכחות ח"כים בימים האלה

לינור דויטש:  הוועדות מתקיימות בצורה חלקית לחלוטין

לינור דויטש:  כמות הדיונים שרצינו להציע ולא נותנים לנו בגלל שזה לא קשור למלחמה היא אדירה

לינור דויטש:  הוועדות מתקיימות אך ורק על הדברים הדחופים

לינור דויטש:  אני לא פה מהיום, אני מ-2009 בכנסת

לינור דויטש:  יש לי מ-15 שנות ותק פרספקטיבה מאוד ארוכת ימים על איך הכנסת מתנהלת, על כמה דיונים יש בדרך כלל

אופיר כץ: אנחנו לא במצב של שגרה, את מתעלמת מזה

לינור דויטש: אני לא מתעלמת

אופיר כץ: כן, כי את משווה את זה לשנים של שגרה

לינור דויטש: אני לא משווה, לכן הגעתי רק היום

לינור דויטש:  שלושה חודשים בתוך האירוע לא אמרתי שום דבר

לינור דויטש:  אני חושבת שבסופו של דבר יש גם את החיים עצמם

לינור דויטש:  לא יכול להיות שאין לנו כלים לעבוד

אופיר כץ: אני מסכים איתך לגבי הצעות חוק פרטיות שנצטרך בקרוב להכניס

אופיר כץ:  אין החלטה שקיבלנו בשלושת החודשים האלה שלא הייתה בהסכמה עם האופוזיציה

אופיר כץ:  בשבועיים האחרונים אנחנו דנים על איך להחזיר הצעות חוק, כי אנחנו לא רוצים להתחיל עם מריבות וצעקות במליאה בזמן שהחיילים שלנו נלחמים

אופיר כץ:  אנחנו רוצים למצוא מנגנון כדי לתת לח"כים את הכלים

לינור דויטש: אני רואה את המריבות והצעקות גם שהחיילים נלחמים

לינור דויטש:  אני חושבת שלבטל כלי פרלמנטרי כל כך משמעותי כמו הצעות חוק פרטיות כשאנחנו שנינו יודעים שהכנסת גם ככה חלשה מול הממשלה וזה אחד הכלים המרכזיים שיש לח"כים לעבוד איתם - זה מאוד בעייתי

לינור דויטש:  חבל שמירב יצאה, ואני מבינה שכל הדבר הזה נעשה באישור האופוזיציה, אבל אני קוראת לכל האופוזיציה להפסיק עם ההסכמות האלו

אופיר כץ: מה זה "להפסיק"? אני חושב שהם מגלים אחריות למצב שבו אנחנו נמצאים

אופיר כץ:  את רוצה שיהיו פה עוד פעם צעקות בין ימין ושמאל בזמן שהחיילים שלנו נלחמים? אל תתעלמי

לינור דויטש: אני ממש לא מתעלמת, לכן אני באה לפה רק שלושה חודשים אחרי האירוע, לא אחרי יום, יומיים, חודש או חודשיים

לינור דויטש:  כלובי ציבורי אנחנו לא מצליחים לנהל דברים שהם החיים עצמם

לינור דויטש:  אני חושבת שהגיע הזמן להחזיר את הכנסת לפעילות מלאה

דן מרזוק: לינור, אני חושב שהאינטרס פה הוא אינטרס משותף

דן מרזוק:  אין פערים בין הרצון שלך לבין הרצון של יושב ראש הכנסת והנהלת הכנסת שהכנסת תהיה כמה שיותר רלוונטית ואפקטיבית בתקופה הזאת

דן מרזוק:  יש איזה שהוא הבדל בין האופן שבו את רואה את הדברים לבין האופן שבו אנחנו רואים את הדברים מבפנים

דן מרזוק:  לפני שנכנסים לדיון על הכלים הפרלמנטריים קודם כל צריך להבין מה זה בכלל יום שלישי בדיוני הכנסת, ואת פה מספיק ותיקה כדי לדעת שביום שלישי אין חקיקה פרטית וכמעט ואין חקיקה ממשלתית

דן מרזוק:  היום הזה נועד בעיקרו לציון ימים מיוחדים

דן מרזוק:  סבר יושב ראש הכנסת, ואני חייב להגיד שבצדק רב גם בעיני, שזה לא העת לציין ימים מיוחדים בזמנים האלה, לכן העדפנו את ימי שלישי להקדיש לפעילות פרלמנטרית שנעשית בוועדות ולפעילות של חברי הכנסת מחוץ לכנסת - הזכיר יושב ראש הוועדה רק חלק מהפעילות הזאת

דן מרזוק:  לגבי חקיקה פרטית שהזכרת - -     

לינור דויטש: שזה העיקר בעיני

דן מרזוק: זה יכול לפעול לשני הצדדים, כי מצד אחד את באה ואומרת: "אנחנו רוצים יותר דיוני פיקוח", אבל מצד שני את אומרת: "בואו נפתח את החקיקה הפרטית", כשהמשמעות היא מעל 20 הצעות חוק פרטיות שיעלו למליאה, יסתמו את הוועדות, מה שיגרום לוועדות להפוך להיות ועדות שעוסקות לרוב בחקיקה - את זה אנחנו רואים בימי שגרה

דן מרזוק:  נכון לעכשיו צריך להקדיש את הזמן יותר לעבודת פיקוח

דן מרזוק:  אני מסכים איתך שצריך למצוא את נקודת האיזון, ואני יודע שהנושא הזה נמצא בהידברות בין הקואליציה לאופוזיציה

דן מרזוק:  אין לי ספק שנקודת האיזון הזאת תימצא

דן מרזוק:       יתר הדברים שהזכרת, כמו שדולות, נפתרו

דן מרזוק:  אנחנו רואים פעילות של שדולות החל מהשבוע הזה, אנחנו רואים נושאים שפחות קשורים למלחמה

דן מרזוק:  אם בימים הראשונים הקדשנו את העבודה הפרלמנטרית לעניינים שקשורים למלחמה, היום אנחנו לאט לאט רואים נושאים נוספים שלא בהכרח קשורים למלחמה

דן מרזוק:  אם תרצי אני אראה לך שסטטיסטית הפעילות בוועדות היא פעילות ענפה, כאשר בכל מה שקשור לפיקוח היא דווקא עולה על מה שנעשה בימי שגרה, וזה מגובה במספרים של ישיבות הוועדות וכו'

דן מרזוק:  בהחלט יש מקום לפתוח עוד, וגם יושב ראש הכנסת פועל לפתוח את הפעילות מעבר למה שהיא היום, אבל צריך גם לזכור שיש פעילויות נוספות שאם אנחנו לא נאפשר אותן אנחנו בסוף פוגעים במטרה, לא פועלים לקידום המטרה

שגית אפיק: אני אתחיל בעניין החקיקה שאמרת שזה הדבר הכי חשוב בעינייך

שגית אפיק:  גם בעיני זה הדבר הכי חשוב

שגית אפיק:  לכנסת יש שני תפקידים, והתפקיד הראשי הוא חקיקה

שגית אפיק:  חקיקה פרטית היא דבר חשוב ומבורך

שגית אפיק:  אני מודה שכיועצת משפטית של הכנסת סברתי ועודני סבורה שנכון יהיה לפתוח כמה שיותר מהר את החקיקה הפרטית ולקדם את דיוני החקיקה בימי רביעי

שגית אפיק:  בניגוד לעמדה שהוצגה כאן על ידי מזכיר הכנסת, אני לא רואה בחקיקה הפרטית פקק שיתקע את דיוני הוועדות - להיפך, אני רואה בה חשיבות גדולה

שגית אפיק:  יחד עם זאת, אחד הדברים היפים שיש בכנסת ואין אולי ברשויות אחרות זה עיקרון ההסכמה

שגית אפיק:  כשאופוזיציה וקואליציה מגיעות להסכמה בנושא, גם אם הוא פרוצדוראלי, גם אם הוא בליבת עבודתה של הכנסת, הכנסת יכולה להתנהל בהתאם לאותה הסכמה

שגית אפיק:  אני חושבת שיושב ראש הוועדה הסביר את מקור ההסכמות, כשבאמת הרצון הוא לאפשר לכנסת להתמקד בענייני המלחמה

שגית אפיק:  ככל שאנחנו מעמיקים לתוך ימי המלחמה ברור שצריך להוסיף דברים נוספים כי הכנסת לא יכולה להתמקד רק בנושא המלחמה

שגית אפיק:  אני חושבת שבשבועיים האחרונים הכנסת, בנוסף לדיונים שעוסקים בענייני מלחמה, הוסיפה גם דיונים שוטפים, בוודאי עניינים דחופים שהיא דנה בהם, אם בחקיקה ואם בתחום הפיקוח

שגית אפיק:  אני סבורה שהוועדות מקיימות הרבה דיונים

שגית אפיק:  יש לנו הרבה ועדות בכנסת הזאת ונושאים מטופלים לא אחת אפילו במספר ועדות כשהנושאים שמדובר בהם הם נושאים חשובים

שגית אפיק:  אני אביא את הדברים האלה גם בפני יושב ראש הכנסת, כי גם אני רואה חשיבות בהתקדמות

שגית אפיק:  ככל שאנחנו מעמיקים לתוך המשך הלחימה כך אני חושבת שגם הכנסת צריכה לעשות את העדכון הזה בהסכמות

שגית אפיק:  אני מאוד מכבדת את ההסכמות שיש

שגית אפיק:  אנחנו תמיד אומרים שהייעוץ המשפטי נסוג כשיש הסכמות, אבל בתחום החשוב ביותר לכנסת כדאי לקדם הסכמות מעט אחרות בעיתוי הזה

אופיר כץ: אי אפשר עם צד אחד

שגית אפיק: זה הצד שנמצא כאן, שוחחתי איתו

אופיר כץ: את מבינה למה אי אפשר

אופיר כץ:  מי בעד?     

אופיר כץ: אושר

אופיר כץ: אושר פה אחד

אופיר כץ:  הישיבה סגורה