הוועדה לפיקוח על הקרן לאזרחי ישראל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 28, 2023-12-24 00:00

לימור סון הר-מלך: דני, תציג את עצמך ראשון

דני בודובסקי: אני דני בודובסקי, עובד בחברת קידום פרויקטים שיקומיים, מנהל את מערך הבתים המאזנים

דני בודובסקי:  בעברי ניהלתי את המערך האמבולטורי באגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נעים מאוד, אני עדית זהר-בז'ה, מנהלת את הבית המאזן – השביל

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  דיאטנית בהכשרתי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לפני הבית עבדתי במשך 15 שנים במחלקה לטיפול בהפרעות אכילה בוגרות בשיבא, עשיתי מחקרים בתחום בצד הקליני וגם בצד המחקרי, מחקרים בתחום שיקום בהפרעות אכילה וטיפול בכפייה בהפרעות אכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה עולם התוכן שלי

רן כהן: ערן כהן, מנכ"ל קידום

מירב פלג-גבאי: מירב פלג-גבאי, חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת

שקלים: אושר שקלים, חבר בוועדה

לימור סון הר-מלך: לימור סון הר מלך, יושבת-ראש הוועדה

נטלי שלף: נטלי שלף, מנהלת הוועדה

עינב בן-מגן: עינב בן-מגן, רכזת הוועדה

גל כהן: גל כהן, דובר הוועדה

מירה גרשון: מירה גרשון, סמנכ"ל חברת קידום, יד ימינו של ערן

מירה גרשון:  מלווה מסגרות רבות שיש בחברה, למשל מסגרות שיקום של סל שיקום ומסגרות קצה של בריאות הנפש

סמדר שטרק: סמדר שטרק, האחות בבית

דני בודובסקי: תודה רבה

דני בודובסקי:  נתחיל לפי סדר היום לשמוע מה הוא בית מאזן להפרעות אכילה, מה הן הפרעות אכילה

דני בודובסקי:  בבקשה, ד"ר עדית זהר-בז'ה

לימור סון הר-מלך: ברצוני לומר משהו בפתיחה

לימור סון הר-מלך:  כשהתקבלה ההקצאה הראשונה של הקרן, האוצר ביקש שהכספים יוקצו לטובת שיקום מחלקות פסיכיאטריות

לימור סון הר-מלך:  חברי הוועדה ואני ראינו בהשקעה הזו הנצחה מסוימת של הפרדיגמה של בריאות הנפש באופן שאנו רוצים מאוד לראות בו שינוי ולא להמשיך בו מכל הבחינות האפשריות ולכן היה מאבק על מנת שההקצאה תיועד עבור בתים מאזנים, כי בעינינו זו תחילתה של הדרך

לימור סון הר-מלך:       במהלך השבוע שעבר התקיים בוועדת הבריאות דיון על נושא בריאות הנפש על רקע המלחמה

לימור סון הר-מלך:  רואים במשך שנים רבות בתחום בריאות הנפש מעגל קסמים ללא מוצא

לימור סון הר-מלך:  זאת אומרת, אני חושבת שמשרד הבריאות כבר עשה התמחות בהצגת אותם הכשלים ואיך הם לא יטופלו

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שיש משהו בבית מאזן, בפרדיגמה הזו, להחזיר את מתמודדי הנפש אל תוך הקהילה, להעניק להם את האפשרות לשיקום אמיתי

לימור סון הר-מלך:  אפשר להמשיך לומר ששום דבר לא נעשה ולבקר, אבל אפשר גם לנסות להתחיל לעשות משהו

לימור סון הר-מלך:       אני חושבת שזה לעשות משהו, להתחיל לייצר תפיסה וחשיבה אחרות

לימור סון הר-מלך:  זה היה מדהים

לימור סון הר-מלך:  כשהתחלנו את זה הבית המאזן היה שם איפשהו, יש איזו חברת כנסת שבנתה תכנית כלשהי לפני שנים רבות

לימור סון הר-מלך:  כשזה חזר לשיח אנשים התחילו לשאול "רגע, יש אפשרות כזו?" ולפתע השיח ביחס לבריאות הנפש התחיל להיות שונה בעקבות המאבק שלנו שהתחיל שם

לימור סון הר-מלך:  הוא לא התחיל שם אלא היו קודמים, אבל החזרנו אותו לקדמת הבמה

לימור סון הר-מלך:       שמענו את מנכ"ל משרד הבריאות מדבר על זה שיש תכנית ארבע שנתית לבניין והפעלה, אפשר לבנות אך גם צריך להפעיל 100 בתים מאזנים

לימור סון הר-מלך:  25 מתוכם ייבנו ויופעלו השנה בעזרת השם

לימור סון הר-מלך:  הייתה התחייבות מפורשת שלו לדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  אני משערת שחלק מהכספים שקשורים לבינוי ולמבנה יילקחו הוועדה שלנו

לימור סון הר-מלך:  זו בשורה טובה

דני בודובסקי: תודה רבה

דני בודובסקי:  החשיבות של הפעילות ותרומתה של הוועדה היא משמעותית כי זה יכול להיות מנוף משמעותי מאוד אל מול משרד הבריאות ובעיקר משרד האוצר, על מנת להניע את הקופות לרכוש או להקים מספיק בתים מאזנים, מספיק ימי "אשפוז" בית מאזן כדי לספק ולתת מענה להיקף של 25 בתים

לימור סון הר-מלך: צריך להבין שזה רווח נקי למדינת ישראל, כי בסוף כשאנחנו רואים אנשים שחוזרים לקהילה וגם הופכים להיות פרודוקטיביים עבור הקהילה ולא בכל פעם משחזרים ומנציחים את החולי וחוזרים לאשפוזים נוספים

לימור סון הר-מלך:  זה רווח נקי למדינת ישראל מכל הכיוונים, זה נהנה וזה לא חסר

דני בודובסקי: ללא ספק

דני בודובסקי:  זו מטרת הבתים המאזנים

דני בודובסקי:  לקראת סיום המפגש אדבר על הדברים האלו באופן כללי

דני בודובסקי:  כעת נתמקד בנושא הפרעות אכילה שזה הבית המאזן הזה, הבית הראשון בארץ

דני בודובסקי:  ד"ר עדית, בבקשה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: תודה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אני מסכימה מאוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כמי שבאה משנים של עבודה במחלקת אשפוז, אני חושבת שבתחום של הפרעות אכילה הבית הזה הוא מרגש גם עבור המטופלות שמגיעות לכאן

לימור סון הר-מלך: כל הבתים המאזנים הם בתים מרגשים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק, אני בטוחה

לימור סון הר-מלך: לא היה מאזן אחד שלא ביקרתי בו ויצאתי בהתפעלות עצומה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אני חושבת שזה שינוי מסוים בתפיסת הטיפול שהוא חיוני מאוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  תראו במהלך המצגת, זו אחת הדיירות בבית שנתנה את רשותה, היא עשתה יומן מסע בזמן השהות שלה

שקלים: מתי זה הוקם?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אנחנו פעילים כבר שלושה חודשים, ממש חדש

רן כהן: הוקם לפני שנה, אבל בעיות - -     

לימור סון הר-מלך: 	הבעיות של הקופות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אנחנו בתנאים לא פשוטים כי התחלנו בסיום תקופת החגים ולאחר מכן התחילה המלחמה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  המציאות לא פשוטה ועדיין, אולי דווקא חשוב - -      

לימור סון הר-מלך: אנשי הבתים המאזנים צריכים להיות אנשי אמונה

לימור סון הר-מלך:  אני רואה שרק האנשים שיש להם חזון ואמונה וכואבים את המציאות הזו של מתמודדי הנפש נמצאים שם

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כמו שניתן לראות שהיא כתבה, הבית הזה נועד למטופלות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו מקבלים לכאן כרגע רק נשים בנות 18 ומעלה שזקוקות לעזרה אינטנסיבית שמצד אחד, המרפאה היא לא מספיק אינטנסיבית עבורן, לא מספיקה לקדם אותן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מצד שני, אפשר לנסות ולהימנע מהצורך באשפוז שנועד למצבים יותר אקוטיים מבחינה גופנית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  השהות בבית היא חלופה לאשפוז בבית חולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       אם יש מצבים שהם – מסכני חיים באופן מידי או שנדרש ניתור קבוע ועקבי של בדיקות מעבדה, או שהמשקל הוא תת משקל חריף מדי, יש לנו BMI מסוים של היחס בין המשקל לגובה שמתחתיו אנחנו מפנים לבית החולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  המסגרת כאן יכולה להכיל 11 דיירות שמגיעות אלינו

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  נוכל לעשות לאחר מכן סיור קטן ותוכלו לראות ולהתרשם מהאזור של הסלון, המטבח שבו הן יושבות לאכול ביחד, דוגמה לחדרים, יש חדרי שינה שהם לשניים וחדרים של דיירת אחת, ויש לנו סביבה נעימה מאוד בחוץ

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       היום יום קצת גשום, אבל יש פארק בחוץ וכל האזור נעים מאוד ושונה מאוד מנוף של בית חולים ומחלקה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הדיירות שמגיעות לכאן מקבלות מעטפת מאוד מחזיקה של טיפול לתקופה שהן נמצאות, שזה חודשיים עד שלושה חודשים לכל היותר של שהות כאן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן מקבלות טיפול תזונתי מהדיאטנית בבית שמתמחה בטיפול בהפרעות אכילה, יש להן מספר פגישות בשבוע, פסיכותרפיה קבוצתית ואישית, פרטנית, יש לנו מספר מטפלות רגשיות – פסיכולוגית, עובדות סוציאליות שהן בצוות המטפלות, ומגוון של קבוצות טיפוליות בעיקר בתחומים כמו – טיפול באומנות, פסיכודרמה, טיפול בתנועה, פוטותרפיה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אלו הכיוונים שאנחנו הולכים עליהם בגלל השהות לתקופה שהיא לא ארוכה מאוד, אנחנו עושים דברים שהם יותר בהבעה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       לגבי מעקב סיעודי, ראיתם את סמדר והיא כאן הרבה מעבר מרק מעקב הסיעודי, היא נותנת מענה לבנות כל הזמן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  למעקב רפואי יש לנו רופאת משפחה, ד"ר ג'וליה ירקוני שהיא מתמחה בהפרעות אכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  היא עולה חדשה מארצות הברית ששם היא עבדה במסגרת דומה למסגרת הזו, לא ציבורית, אלא פרטית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה משהו מרגש ויוצא דופן בארץ שהבנות מגיעות לכאן בכיסוי מלא של קופת החולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       לטיפול פסיכיאטרי יש לנו את ד"ר יעל לואיס שהיא גם פסיכיאטרית מתמחה בתחום של הפרעות אכילה, היא עובדת במרפאת הדרים ובשלוותה וגם פוגשת את הבנות כל שבוע

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש צוות מדריכות בבית שנמצאות עם הבנות להשגחות, בזמן הארוחות ובזמן ההפוגה בין הטיפולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו נותנים גם מענה והדרכה למשפחות דרך קבוצה למרות שהבנות כאן בגילאי 18 ומעלה, רובן צעירות מאוד בנות 20 וקצת

שקלים: יש כאן סדר יום לעובדים?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן, כבר נגיע לזה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  רובן צעירות והן גם יוצאות הביתה וחלקן חוזרות ומתגוררות עדיין עם ההורים לכן קבוצת ההדרכה היא להורים, או לאחרים משמעותיים למי שבוגרת יותר, יכול להיות – בן זוג, אח, אחות, תלוי מי הגורם שיכול לקחת חלק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מדי שבוע אנו עושים איתם קבוצת תמיכה והדרכה מרחוק בזום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       יש להן מבנה יום, לכל אחת יש לו"ז אישי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כל סדר היום בסוף הוא סביב הארוחות בגלל שזה הפרעות אכילה, זה מוקד הטיפול בבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לכל אחת יש תפריט אישי שלפיו היא אוכלת, אבל הארוחות נאכלות ביחד בזמנים קבועים, יש הקפדה יתרה על זמן תחילת הארוחה ומשך הארוחה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בין הארוחות יש להן טיפולים פרטניים וקבוצתיים בלו"ז קבוע לכל יום ויום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כל יום נמצאים כאן אנשי צוות אחרים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       יש להם גם זמן חופשי שבו הן יכולות לעשות את הדברים שלהן למשל – יצירות, סריגה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנו מאוד מעודדים אותן ליצרנות למרות שזו תקופה שהן נמצאות רק בבית ולא יוצאות לעבודה וללימודים אלא הן עוצרות את חייהן כמו באשפוז, אבל המטרה שלנו היא שהן לא ישכבו במיטה ויהיו ללא תעסוקה, אז הן פעילות מאוד כאן במהלך היום

לימור סון הר-מלך: זה לא קיים במחלקות פסיכיאטריות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה מורגש מאוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אני כל הזמן מנסה לחשוב על הדיוק שלנו מול המחלקות

לימור סון הר-מלך: להוציא מהן את היכולות והכישרונות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לא קיים צוות מדריכות במחלקה של הבוגרות, בנוער כן קיים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה נותן ממד נוסף לטיפול שהוא יותר בגובה העיניים, איזשהו מודל עבורן של בנות מתפקדות שיכולות להיות שם איתן, תמיכה אחרת שהיא לא אנשי צוות מקצועי

לימור סון הר-מלך: גם כל אנשי הצוות, ראיתי במקומות אחרים שאנשי צוות הם לשעברים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון, זה משהו שקורה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש גם אם בית שהיא לב הבית והיא אחראית על הבישול וארוחות הצהריים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  היא מבשלת ועוזרת לבנות, חלקן בשלבים מסוימים יכולות גם להתחיל לעשות מעט יותר דברים במטבח, להכין בעצמן ובהדרגה יש להן יותר ויותר חופש בהכנת האוכל, שזה גם משהו שלא אפשרי בבית חולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       שוב, בית חולים הוא חשוב מאוד, האשפוז הוא למצבים מסוימים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אבל מצבים של בנות שיש להן יותר כוחות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בית כמו כאן נותן להן אפשרות להיות יותר אקטיביות בתהליך שלהן ולא פאסיביות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בבית חולים אתה נכנס, יש טיפול, הכל נעול, החדרים, לא צריך ליזום יותר מדי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מהרגע שהן נכנסות לכאן המסר שעובר אליהן הוא שזה בידיים שלכן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זו ההתחלה, אבל בינתיים אנחנו פחות מתמודדים עם כל הנושא של השקרים ותחמנות ולהסתיר – כל זה חלק מהמחלה, כי הן מרגישות שזה שלהן וכל יום הוא יקר, הן יודעות שזה הזמן שלהן

לימור סון הר-מלך: מחזיר להן את האחריות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  את השליטה על התהליך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם לא תעשו, אז חבל, אנחנו באנו לכאן בשביל לעזור לכן, מה שתעשו עם זה זה שלכן ומי שלא מעוניינת – לא תהיה כאן

לימור סון הר-מלך: הן גם יודעות שהזמן מוגבל

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון, הן יודעות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן גם אומרות שברגע שלא מחפשים - -     

שקלים: אומרים להן לכמה זמן זה?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מראש הן יודעות שזה לתקופה קצרה, פרק זמן של חודשיים, גג שלושה, לפי הצורך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אז הן יודעות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מהיום הראשון שהן נכנסות אנחנו מנסים לחשוב ביחד איתן מה תהיה מסגרת ההמשך המתאימה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  נגיע גם לזה

שקלים: זה לא לפי איזשהן דרגות קושי? נגיד מישהי שמאובחנת יחסית כמקרה קשה יותר, אז אומרים לה עד טווח זמן X ומישהי אולי שהיא מקרה פחות קשה זמן Y?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: רוב הבנות מגיעות לכאן באיזושהי עמדה דומה מבחינת היכולת שלהן להיעזר בתקופה כזו בגלל הסינון הראשוני שלנו

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם יש מישהי שהמחלה קשה מדי וחודשיים יהיו כמו טיפה בים, אז נמליץ לה להתחיל באשפוז אולי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הייתה לנו כבר מישהי שהגיעה אלינו אחרי אשפוז, אחרי שהיא עשתה צעד ראשוני והייתה צריכה לעבוד עוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן כן כולן מגיעות במצב שפרק הזמן הוא ריאלי על מנת לעשות שינויים, אבל תוך כדי טיפול מקבלים החלטות על האם להאריך או לא כי צריך לראות אותן תוך כדי הטיפול

שקלים: היו מקרים של גברים?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כאן לא

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הבית מראש מוגבל לנשים בלבד

לימור סון הר-מלך: נשים - - - כי פעמים רבות יש הפרעות אכילה שהם תוצר של - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: טראומה

לימור סון הר-מלך: הן צריכות להרגיש מוגנות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זו בעיית האוכלוסייה

לימור סון הר-מלך: יש לי שאלה קשה יותר, בטח השאלה שהכי קשה להתמודד איתה כאן

לימור סון הר-מלך:  יש כאן 11 בנות, אנו יודעים שהתופעה של הפרעות אכילה היא במאות אלפים במדינת ישראל

לימור סון הר-מלך:  שןב, אני יודעת שהנתון האחרון שפגשתי היה 160 ומשהו אלף, אבל יש גם גברים וילדים

לימור סון הר-מלך:  אנחנו מבינים שסדרי הגודל הם בעשרות אלפים

לימור סון הר-מלך:  איך מתוך – אני משערת שזה אינסוף – איך מתעדפים?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כרגע אנחנו פועלים רק מול מכבי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש לנו הסכם עם מכבי

לימור סון הר-מלך: רק מטופלים של מכבי?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כרגע כן

לימור סון הר-מלך: זה גם עדיין - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה דבר ראשון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  גם העניין שהבנות צריכות לרצות את הבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לצערנו, חלק מהקושי עם המחלה בהשוואה לאחרות, הופך אותה לכל כך מורכבת לטיפול, אמביוולנטיות גדולה מאוד לקבלת טיפול

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הגיעו אלינו לפגישות בנות שרוצות ולא רוצות, אבל יותר לא רוצות ואחרי שהיו כאן הן אמרו "אני כרגע עדיין לא מסוגלת"

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם ברוב המקרים במחלות אחרות לאדם מאוד ברור "כן, יש טיפול ואני אעשה הכל בשביל לקבל אותו כי אני רוצה להרגיש טוב", בהפרעות אכילה זה בעייתי יותר

לימור סון הר-מלך: כשיש לה את הבחירה אם ללכת לאשפוז - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לפעמים הן לא מטפלות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן נשארות בבית ללא טיפול בכלל, גם לא אשפוז

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לאשפוז מגיעים הרבה פעמים בלית ברירה כי המשפחה לוחצת מאוד או שמגיעים דרך המיון כי המצב הגופני קשה מאוד

לימור סון הר-מלך: זאת אומרת, החלק של הבחירה כבר מייצר איזשהו - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יותר סיוע

דני בודובסקי: אבל יש נקודה שחשוב להבין

דני בודובסקי:  בניגוד למה שקורה במערכת הפסיכיאטרית הרגילה לחולים הפסיכיאטרים, בהפרעות אכילה כמעט ואין אשפוז בכפייה

דני בודובסקי:  זאת אומרת, אשפוז בכפייה בהפרעות אכילה הוא נדיר ביותר כך שגם ההגעה לאשפוז הרגיל היא בהסכמה

לימור סון הר-מלך: הבנתי

לימור סון הר-מלך:  זאת אומרת שהבחירה היא שלהן

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בארץ האשפוז בכפייה לכאורה הוא גם ברצון בצורה עקיפה כי בכל שלב נתון הן יכולות לקום וללכת

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  המחלקות הן לא באמת סגורות, גם בשיבא המחלקה המרכזית היא לא באמת סגורה

לימור סון הר-מלך: יש כאן תחלואה כפולה גם?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  רוב הבנות כאן לא מגיעות רק עם הפרעת אכילה אלא יש תחלואה נלווית

דני בודובסקי: אבל תחלואה כפולה אחרת

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן, אחרת

דני בודובסקי: זאת אומרת, לא שימוש בחומרים

דני בודובסקי:  יש תחלואה מרובה, אבל לא סיפור של סמים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: למרות שגם זה יכול להיות, אבל הן מגיעות לכאן אחרי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם העניין הוא שימוש רע בחומרים, אז קודם כל הן יעברו תהליך גמילה ורק לאחר מכן יוכלו להיכנס לבית כי אפשר לטפל בהפרעה וגם בהתמכרות

לימור סון הר-מלך: כמה עומדים בתור ומחכים?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כרגע בגלל שאנחנו חדשים אין לנו תור

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מי שרוצה, מתקבלת

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כן רואים אינטיק, אבל לא כולן מתאימות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה משהו אחד

קריאה: גם מכבי זו בעיה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה מצומצם רק למכבי, רק עכשיו התחלנו את הפרסומים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כרגע אנחנו במצב שהן מקבלות את הטיפול תוך מספר שעות שזה דבר מדהים כי רואים את האפקט

דני בודובסקי: אם את שואלת לגבי זמן המתנה, הקושי המרכזי הוא שיש לנו הסכם רק עם מכבי, הם הקופה הראשונה שחתמה

דני בודובסקי:  לגבי שלושת הקופות האחרות – עם שתיים יש משא ומתן, אבל עם כללית עדיין אין שום מגע למרות שהצענו להם

דני בודובסקי:  הקופות הן בעלות הבית על הסיפור – הן מחליטות אם להכניס את היד לכיס ולחתום על הסכמים או לא

ד"ר עדית זהר-בז'ה: 	ברגע שיהיו תורים תהיה משמעות רבה למענה המהיר

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה נכון להפרעות אכילה ולמצבים נוספים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  ברגע שמישהי מחליטה שהיא רוצה טיפול עדיף לא למשוך בגלל האמביוולנטיות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  פעמים רבות מושכים את זה והן מתחרטות או שהמצב מחריף והטיפול כאן כבר לא יהיה מתאים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש משמעות לתת את הטיפול ברגע שהן פונות לכן האינטייקים ברגע שהן פונות אליי, אנחנו מנסים לסדר שזה יהיה מידי וגם הכניסה היא די מידית והן בשוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כל הראשונות שנכנסו אמרתי להן "אתן יכולות להיכנס עוד כמה ימים או שבוע הבא", הן אמרו לי "רגע, אני צריכה להתכונן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אני לא מבינה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  איך זה יכול להיות?" בדרך כלל ההמתנה היא חודשים

לימור סון הר-מלך: ננסה לדאוג שחלק מ-25 הבתים יהיו ייעודיים לעניין של הפרעות אכילה

לימור סון הר-מלך:  זה חלק מהחשיבה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: זה משמעותי מאוד כי אני חושבת שהיום יש רק אופציה אחת, ולבוגרות יש שתי מחלקות שיש בהדסה מעט מיטות בתוך מחלקה ויש בשיבא

לימור סון הר-מלך: יש גם במעייני הישועה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: זה לבנות צעירות עד גיל 18 או 21

לימור סון הר-מלך: נכון, את צודקת

ד"ר עדית זהר-בז'ה: הבוגרות לא יכולות להגיע לשם ואלה מענים מצומצמים מאוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  תמיד יש רשימות המתנה והן יוצרות בעיה

רן כהן: גם אין מודעות עדיין

רן כהן:  גם במכבי לא כל הפסיכיאטרים והמטפלים יודעים שהבית קיים

רן כהן:  הוא די חדש

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנשי הטיפול והצוות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו עכשיו בפרסומים והרצות ומדברים עם מטפלים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מטופלות מגיעות לבד לפעמים

שקלים: כמה בתים מאזנים יש מסוג זה?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אנחנו הראשון, היחיד בסוגו

דני בודובסקי: כרגע אנחנו הראשון, אדבר על זה בהמשך

דני בודובסקי:  בשבועות האחרונים הוקמו עוד שלושה

שקלים: בטווח של כמה זמן?      

דני בודובסקי: שנפתחו? לא הבנתי

שקלים: אמרת שאמורים להיפתח עוד שלושה, תוך כמה זמן?     

דני בודובסקי: לא

דני בודובסקי:  נפתחו

דני בודובסקי:  יש הצהרה שנפתחו אך לא ברור כמה מהם פעילים

דני בודובסקי:  ברשימה מופיעים עוד שלושה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אבל הם פרטיים

רן כהן: הם פרטיים

שקלים: אז למה מקימים?     

לימור סון הר-מלך: זה בדיוק מה שביקשנו, זו הייתה הדרישה ממנכ"ל משרד הבריאות

לימור סון הר-מלך:  דרשנו שזו לא תהיה רק הקמה, להגיד "הקמנו" יופי, העיקר הוא התפעול

רן כהן: זו בעיקר יזמות פרטית שמקימים, לא כולם תמיד עומדים בסטנדרטים וגם אם עומדים בסטנדרטים לא בטוח שיש להם הסכם עם קופות החולים כי להגיע להסכם עם קופות החולים לוקח זמן רב

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אנחנו מדדים באיטיות רבה אחרי כל העולם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  המדינות המפותחות שכבר שינו, עברו לפרדיגמה של אשפוזים בקהילה

רן כהן: בגלל שברוב הפעילות שלנו בתחום השיקום יש לנו 1,500 עובדים רק לתחום הנפש השיקום ובריאות הנפש

רן כהן:  יש לנו את כל רצף הטיפולים של השיקום, חונכות, דיור מוגן, הוסטלים, הוסטלים לתחלואה כפולה לשימוש בחומרים פסיכואקטיביים, מגורים טיפוליים אינטנסיביים שזה יותר הכיוון של מחלקות "סגורות" בקהילה, קהילה אקולוגית ועכשיו גם קהילה משקמת שזה תחליף למחלקות סגורות

דני בודובסקי: למחלקות הממושכות

רן כהן: המחלקות הממושכות והסגורות

רן כהן:  יש מענה בשיקום אבל יש פערים ומקומות שזה תקוע

רן כהן:  אחד הדברים החשובים שאני חושב שישנו את כל הפנים של האשפוז הפסיכיאטרי הוא הנושא של הבתים המאזנים

שקלים: יש איזושהי עלייה בקצב ההכשרה של המטפלים?     

רן כהן: יש חוסר במטפלים

שקלים: לכן אמרתי "בקצב ההכשרה" בגלל התקופה שנקלענו אליה?     

רן כהן: לא, אין

שקלים: יש מחסור באנשי צוותים ואנשי מקצוע

רן כהן: יש מחסור

רן כהן:  יש מחסור בעובדים, נקודה

רן כהן:  זה לא עניין של מקצוע ומדריכים

רן כהן:  בכל התחום קיים מחסור קשה מאוד

לימור סון הר-מלך: חלק מהסיבה שאנחנו משחזרים את אותו היחס ואותם הדפוסים לאדם הפרטי, למתמודד

לימור סון הר-מלך:  אם היינו משנים את זה אז ממילא היינו רואים פחות צורך

לימור סון הר-מלך:  כל הזמן מדברים על זה שהבתים המאזנים ייצרו הפחתה מסוימת במיטות - -     

רן כהן: במחלקות האשפוז

לימור סון הר-מלך: הבעיה ששם יש כוחות חזקים מאוד, דני בוודאי מכיר אותם, שהם מבקשים לשמר את הקיים כמו שהוא ולא שמישהו יזיז להם את הגבינה

לימור סון הר-מלך:  צריך להתחיל לדחוף

רן כהן: בואו לא נשכח שיש כאן את העניין שאולי זה יפחית במיטות, אבל גם ייצור מצב שיותר אנשים ירצו ללכת להתאשפז

רן כהן:  יש אנשים רבים שמרגישים החמרה במצב הנפשי שלהם ולא רוצים ללכת להתאשפז מסיבה אחת פשוטה שאף אחד לא רוצה ללכת לאברבנאל

לימור סון הר-מלך: ובגלל זה המצב מחמיר והם מגיעים למצבים אקוטיים

רן כהן: או שהוא מחמיר או שעושים טיפול בבית

רן כהן:  זה לא יעזור

לימור סון הר-מלך: כשאני מדברת על להנציח את התחלואה, זו בדיוק הנצחת התחלואה

רן כהן: אנשים ירצו ללכת להתאשפז בבתים המאזנים כי זה לא נורא

רן כהן:  זה לא מצב - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: להפך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לדוגמה הבנות כאן, לא רק שזה לא נורא, הן מודות לנו מאוד ולא רוצות ללכת

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זו בעיה

לימור סון הר-מלך: זו הבעיה ההפוכה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: תוך כדי המחשבה שלי הייתה "רגע, אולי אנחנו עושים את זה טוב מדי, אולי אנחנו בבעיה אחרת", צריך להיזהר עם הטוב אולי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אני כן באמונה שאפשר שיהיה לבן אדם טוב בטיפול

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הוא לא צריך לסבול בטיפול כדי שהוא ירצה לעזוב

לימור סון הר-מלך: לא, שירצה לחזור להיות חלק מהעולם השגרתי והרגיל

קריאה: אתם יודעים כמה בתים פרטיים יש?     

דני בודובסקי: אני אדבר על הנושא של בתים מאזנים

דני בודובסקי:  אני מציע שנתמקד כרגע בנושא הפרעות האכילה עם עדית

דני בודובסקי:  אחרי הסיור אדבר בקצרה על כל הנושא של המכלול בראיית מאקרו של הבתים המאזנים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: 	עוד מספר נקודות ממוקדות על התכנית שלנו, כל דיירת שמגיעה לכאן יש לה תכנית טיפול אישית שמתעדכנת כל שבוע, עם מנהלת טיפול שאמונה לרכז את כל הטיפול בה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בהתחלה הן עם הרבה יותר השגחה ועזרה, ולאט לאט ככל שהן מתקדמות, ניתן להן פחות השגחה ויותר חופש ואפשרויות, זה החיזוק החיובי שיש להן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו מעודדים כאן לשיח כנה, שיתוף ולקיחת אחריות אישית, אלו הם חלק מהדברים שאנחנו יכולים ליישם כאן בבית המאזן, ועובדים גם על חיזוק מיומנויות יומיומיות שזה התפקוד היומי בעזרת המדריכות ואם הבית, זה נותן איזשהו אספקט נוסף לטיפול מעבר רק לאכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       במחלקות יש את הטיפול הרגשי המלווה וההתמקדות באכילה, אבל כאן זה בית, יש חיים ודברים יום-יומיים

לימור סון הר-מלך: כשיוצאים ממחלקות פסיכיאטריות, פעמים רבות מה שנורא מפחיד זה שאני לא אדע להתמודד עם העולם שבחוץ

ד"ר עדית זהר-בז'ה: וזה נכון

לימור סון הר-מלך: לכן המיומנויות האלו ולהחזיר להן את האמון שהן יודעות לעשות, יודעות להתמודד עם זה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לדוגמה כיום יש לנו דיירת שהיא בשלבים מתקדמים של התכנית, היא מסתדרת מצוין

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו יוצאים בהדרגה והיום בבוקר היא יצאה ליום שהיא הולכת לעבודה, לראות איך משלבת בין האכילה לעבודה וחוזרת למסגרת, שזה משהו שלא אפשרי בבית החולים וזה טוב מאוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  וההתאמה למסגרת המשך שזה קריטי מהיום שהן נכנסות, אגיד בהערה קטנה שזה אולי הקושי – כי מצד אחד הן עושות עבודה ותהליך מדהים, אך הקושי הוא לשמר ולהמשיך להתקדם אחר כך למסגרות ההמשך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בתחום הפרעות האכילה השיקומיות אין אופציות רבות וזה בעייתי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       בהפרעות אכילה הארוחות בבית זה הלב של הטיפול, עיקר הקושי והבנות פעמים רבות מדברות על הארוחות עצמן כמו על שדה קרב, אז יושבים ביחד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הארוחות כאן הן אחרות והמטופלות גם מדברות על זה שהאווירה בארוחות במטבח עם כל הצוות הוא לא משהו שהם מכירות ממסגרות כי רובן מכירות מסגרות טיפול אחרות והיו, יש כאלו שלא, אבל רובן היו, אנחנו עושים את הארוחות בצורה נעימה, הן צוחקות, מדברות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אני חושבת שזה חלק מהייחודיות של הבית שהוא הופך את האוכל ללא הדבר הכי קשה, פתאום הן רואות שאפשר לעבור את זה ובצורה טובה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  תמיד מישהו מהצוות יושב איתן למודל אישי ולהשגחה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה משמעותי מאוד ליחסים בבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:      הבנות שנמצאות כאן בתקופה שהן נמצאות כאן בשבועיים הראשונים הן ללא חופשות, הן נשארות כאן על מנת להתרגל לאכילה ולעשות איזון ראשוני במצבן, אבל כן יכולים לבוא לבקר אותן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בגלל שזה בית התלבטנו לגבי עניין הביקורים, אז בני המשפחה או קרובים לא יכולים להיכנס לתוך הבית כדי לשמור על פרטיות כל הבנות שנמצאות כאן, אבל הם יכולים להיפגש איתם בתיאום מראש בפארק שצמוד לבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו מאפשרים את זה גם בשבועיים הראשונים ובהמשך הן יוצאות לחופשות

לימור סון הר-מלך: אתן יודעות עם מי הן נפגשות?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בטח

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו יודעים על זה ומלווים אותן לפגישה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בדרך כלל זה עם ההורים, יש כאן אימהות לילדים אז הילדים מגיעים, זו גם אופציה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בהמשך הן יוצאות לחופשות בהתאם להתקדמות, כשמטרת החופשות היא לתת להן להתאוורר מהבית כי השהייה כאן היא אינטנסיבית, אבל גם להתרגל, ללמוד את החיים בחוץ ואיך מסתדרים בחוץ עם הארוחות, האכילה ובלי סימפטומים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       לצד זה שיש הרבה – חופש, תמיכה, הכלה ומשהו נעים מאוד בבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו שומרים בצורה מוקפדת מאוד על הכללים, גבולות וחוקים וזה חשוב מאוד עבורן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כל מה שקשור לאכילה הוא קווים אדומים, אי אפסר לסטות מזה, למשל אי אפשר להיות בבית בלי לאכול אם יש מישהי שלא מעוניינת או אומרת "אני לא יכולה", אז יש תחליפים ואפשרויות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אבל הן יודעות שמי שלא מוכנה לאכול לא יכולה להמשיך להיות בבית, זה קו אדום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       הפרעות אכילה זו קשת רחבה ויכולים להיות סימפטומים שונים –הקאות יזומות, שימוש לרעה במשלשלים, משתנים, ספורט אובססיבי בסתר, הן יודעות שאנחנו מבקשים מהן להיות כנות לגבי העניין

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יוצאים מנקודת הנחה שלעיתים הן מגיעות לכאן מתחלואה סוערת ויכול להיות שיקרה סימפטום כלשהו בבית, אבל כל עוד הן באות, משתפות ונעזרות בצוות, יכולים להיות סלחניים ולחשוב ביחד איתן איך אפשר למנוע זאת בהמשך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:      אם מישהי עושה משהו בסתר ואנחנו מגלים על זה בדיעבד, היא לא נשארת כאן כי המשמעות היא שימור דפוסי המחלה שפעמים רבות כוללים שקר והסתרה

שקלים: מה זה אומר ספורט אובססיבי בסתר?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: הן יכולות להיות בחדר עם דלת סגורה כי אנחנו מאפשרים להם לסגור את הדלת ואז קפיצות, כפיפות בטן, הן אלופות בלעלות ולרדת במדרגות

שקלים: ברמה מוגזמת?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בתקופה שהן כאן אין להן פעילות גופנית יזומה בכלל מלבד טיולי ערב שזה כשהן יוצאות עם מדריכה מדי יום לטיול סיבוב כאן שמטרתו אוורור וטיול, לא הליכה ספורטיבית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לנשים עם הפרעות אכילה עניין הספורט הוא חלק, ברוב המקרים הוא גם סימפטום ולכן בתקופת החודשיים האלה אנחנו עושים עצירה ואחר כך אפשר לחשוב עם כל אחת האם זה נכון לה לשלב או לא, אבל זה חלק מהסימפטומים

שקלים: למרות שבמקרים רבים זה מעורר תיאבון

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לא אצל הבנות האלו

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בדרך כלל זה לשלם ולשרוף - -      

שקלים: אני - - - את זה בכוונה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לשרוף קלוריות כי אז אני יכולה לאכול

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם שרפתי מספיק אני יכולה לאכול ואם לא, אז לא

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש את המאזן הזה של שכר ועונש, ספורט - -      

שקלים: זה כבר מחליש אותן?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אם באוכלוסייה הכללית אנחנו מעודדים ספורט וזה דבר טוב, באוכלוסייה הזו אנחנו זהירים מאוד ועובדים הפוך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  רוב הבנות שמגיעות לכאן צריך לראות שהן מאוזנות מבחינה גופנית, יציבות, אלו בנות עם סימפטומים פעילים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בדרך כלל לא הייתה הזנה מספקת

שקלים: מה לגבי ריחות? פיתוח של חוש הריח כאמצעי להגברת חוש התיאבון?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כל יום בצהריים אם הבית מבשלת ארוחת צהריים טרייה, ולבנות שנכנסות לטיפול הרבה פעמים בהתחלה קשה מאוד, הן היו מבקשות לא להיות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו הגדרנו להתחיל לבשל את ארוחת הצהריים בשעה מאוחרת יותר בסמוך לארוחה כי קשה להן מאוד, אצל חלקן זה לא מעורר תיאבון ויש חלק שזה קשה להן נורא

שקלים: לאו דווקא משהו מבושל

לימור סון הר-מלך: יש כאלה שזה מעורר אצלם הפוך

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  את הפחד, החרדה העצומה

שקלים: הכוונה לאו דווקא  להרחה של אוכל מבושל, אלא ברמה הכללית לפתח חוש ריח של דברים אחרים, אפילו ריחות לא נעימים או ריח שעושה להן טוב, פרחים, בושם, אולי מתוך זה כתהליך זה יוכל לשפר להן אחר כך את התיאבון

ד"ר עדית זהר-בז'ה: הבעיה בדרך כלל היא לא שאין תיאבון, התיאבון קיים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  משמעות המילה אנורקסיה בלטינית הוא היעדר רעב, זה לא המצב

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש להן תיאבון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  החרדה מהאכילה ומההשלכות של האכילה היא חזקה מאוד שבאופן יזום פעמים רבות הוא נהיה לא מודע, הן עוצרות אותה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן לא מרגישות את הרעב לא בגלל שהוא לא קיים, לכולן יש מנגנון רעב ושובע, הן מתכחשות ומתעלמות מזה כי הפחד מאכילה גדול יותר

שקלים: אולי חוש הריח יכול לעזור בדרך מסוימת מעבר לעניין התיאבון

שקלים:  הפעלת החושים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: קודם כל מה שעוזר הוא הטיפול הרגשי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  השיח הרגשי סביב זה ולדבר על הקשיים והמצוקות, יש כאן אנשי צוות שזמינים כל הזמן עבורן בהתאם לכל קושי

לימור סון הר-מלך: אבל יש טיפול פרטני לכל אחת?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: כן, לכל אחת יש פסיכותרפיה פרטנית, גם טיפול אישי עם הדיאטנית

לימור סון הר-מלך: זה יכול לשבת על דברים רבים ולוודא שמעבר - - - לסדרים והכללים יש חלק חשוב בתהליך

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון, זה בשביל לשמור על הבית

לימור סון הר-מלך: אבל בסוף העיקר הוא - - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הבנות יודעות וזה משהו שעובדים איתו, אכילה בהפרעת אכילה היא רק סימפטום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  היא לא הבעיה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה תמיד יושב על משהו עמוק יותר וזה יכול להיות על רקע של טראומה שרואים כאן בנות רבות עם רקע כזה, זה יכול לשבת על רקע של דיכאון או OCD וכל מיני דברים שזה יושב עליהם

לימור סון הר-מלך: דימוי גוף

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  דימוי גוף זה תמיד חלק, הערכה עצמית ירודה, אבל האכילה היא רק סימפטום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בגלל שזה התהליך הראשוני האקוטי קודם כל מאזנים את הסימפטומים, מתעסקים במה שבחוץ על פני השטח ומתחילים לגעת בפנים, אבל הדברים העמוקים יותר – זה תהליך של שנים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הספרות מדברת על לפחות טווח של חמש עד שבע שנים להשגת החלמה מלאה בהפרעות אכילה כך שחודשיים-שלושה הם רק ההתחלה על מנת לאפשר להם בהמשך להגיע לטיפול אחר

דני בודובסקי: מבחינה מסוימת זה סוג של גמילה כי כל סיפור האי אכילה הוא סוג מסוים של התמכרות, הספורט הוא סוג של התמכרות, אז צריכים לעבור תהליך שמבחינה מסוימת הוא כמו גמילה

דני בודובסקי:  עדית גם תסביר לכם מה קורה כשבן אדם לא אוכל, מה קורה למוח, מה ההשפעה על המוח?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אי אפשר לדבר

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  תחשבו על עצמכם כשאתם רעבים, תמיד אומרים "אל תדבר עם הבן הזה כשהוא עצבני"

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  רואים את ההבדל הדרמטי על הבנות כאן אפילו במספר שבועות כשהן בהזנה רציפה, הכל משתנה, השיח, הן גם רואות על עצמן שזה מדהים שהן רואות שהן מישהו אחר

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  עוד לפני הטיפול התרופתי הרבה פעמים ישנן בנות שצריכות טיפול תרופתי נגד חרדה, דיכאון, כל אחת עם מה שיש לה, אבל בעיקר האוכל הוא התרופה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לתת הזנה ולא להימנע מסימפטומים והקאות

לימור סון הר-מלך: קודם כל לאזן אותם, לאזן להן את כל החסרים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: זה עושה חלק גדול מהעבודה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לכן תמיד אומרים בהפרעות אכילה - - - כי פעמים רבות המטופלות אומרות "אני רוצה קודם שיחות ואחר כך אני אוכל, קודם אני אשתכנע בטיפול הפסיכולוגי שאני זקוקה", אין לזה אפקטיביות, חייבים לעבוד במקביל גם על ההזנה וכאן הביולוגיה עובדת ואי אפשר לדבר עם בן אדם מורעב

לימור סון הר-מלך: אין פניות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: המסגרות שקיימות היום שמשלבות את הטיפול אצלנו בבית המאזן הן טיפולים מרפאתיים שקיימים גם באופן ציבורי דרך הקופות, בבתי החולים וגם באופן פרטי שמטופלות פונות אליהם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  טיפולי יום, כיום יש טיפולי יום רבים יותר כי הייתה הכרה והוקמו מרפאות גם במסגרות בתי החולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בהדסה ובשיבא יש מיטות לאשפוז מלא של הבוגרות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       אשפוז יום הוא שונה, הוא חצי הדרך החוצה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש את חצי הדרך פנימה שהוא טיפול יום לבנות שמגיעות ממרפאה ורוצים משהו אינטנסיבי יותר לפני אשפוז, אז פונים לטיפול יום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בנות שהן אחרי אשפוז ואנחנו רוצים לאפשר להן לחזור לקהילה בהדרגה כדי לא לצאת ישר כי זה קשה מאוד מאשפוז מלא, מהשגחה כזו לעבור לחיים בחוץ – אז עושים אשפוז יום בהדרגה, בהתחלה ללא לינה, הן מגיעות מספר ימים בשבוע למספר ארוחות עדיין במסגרת

דני בודובסקי: במחלקה

דני בודובסקי:  הדגש הוא על מחלקה אשפוזית בבית חולים, לא על בית מאזן

דני בודובסקי:  בית מאזן הוא מסגרת אמבולטורית

דני בודובסקי:  חשוב להבין

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בתים שיקומיים הם חלק ממסגרות המשך שיקומיות ארוכות טווח, בדרך כלל לשהות של שנה-שנתיים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הם שונים מהבית המאזן באופי ובמטרה שלהם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן מגיעות לשם אחרי טיפול אינטנסיבי כמו בית חולים וכשהן ללא סימפטומים פעילים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אלינו הן מגיעות עם סימפטומים והמטרה היא לאזן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לשם הן מגיעות כשהן בנסיגה מסוימת, כלומר אין סימפטומים פעילים

לימור סון הר-מלך: אתם מפנים לבתים שיקומיים?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש לנו שתיים שהן בוגרות הבית שאנחנו מפנים אותן לבתים שיקומיים ושם נתקלים בקשיים, תכף נדבר גם על הקושי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אבל זה תהליך ארוך טווח שעובדים איתן על החזרה לחיים לצד הטיפול בהפרעת אכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       מבחינת הרצף הטיפולי שקיים, ברוב המקרים דיור מוגן זה השלב שאחרי הבית השיקומי, מי שמסיימת שהות של שנה-שנתיים בבית שיקומי יכולה להתקדם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זו מסגרת שהיא פחות מוחזקת, הן נמצאות בדירות בזוגות או בפרטני לבד ויש להן מעטפת טיפולית מחזיקה יותר ממרפאה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מגיעה אליהן מדריכה, יש להן מתאמת שיקום וקשר מסוים עם הבית השיקומי וטיפולים קבוצתיים, אבל זו אופציה למתקדמות יותר

לימור סון הר-מלך: כל מי שהיה לה איזושהי הפרעת אכילה על כל הרצף צריכה לבוא - - -      

ד"ר עדית זהר-בז'ה: ממש לא

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה תלוי בעוצמה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  השיקול האם היא צריכה אשפוז תלוי בחומרת הסימפטומים ובעיקר במידת הפגיעה שלה בתפקוד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  התפקוד הוא גם הדרך שלנו להבין האם זו הפרעת אכילה או סתם דיאטה שמישהי עושה כי יש אנשים רבים שעושים דיאטה או אוכלים לא טוב, אבל הם לא זקוקים לטיפול רחב היקף ואין להם מחלה פסיכיאטרית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו יודעים להבדיל בתפקוד – עד כמה זמן זה תופס מהיומיום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הבנות שמגיעות לכאן הן בנות ש-90% ומעלה מהיום שלהן הוא רק הפרעת אכילה, לא מסוגלות לעשות שום דבר, לחשוב על שום דבר אחר וזה פוגע להן ביחסים הבין אישיים, בתפקוד בעבודה, מי שלומדת לא מסוגלת, זה חולש על כל התחומים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       איפה הבית המאזן נכנס מבחינת הטיפולים, כחלק מהרצף הטיפולי? מתי הן יכולות להגיע אלינו? מי שהייתה לה איזושהי החמרה בסימפטומים למרות שהיא נמצאת בטיפול מרפאתי או בטיפול יום, כלומר היא במסגרת מטפלת, אבל מרגישים שזה לא מחזיק או שהיא לא מתקדמת או שהיא ברגרסיה שלמרות הטיפול היא עדיין יורדת במשקל או שתדירות ההקאות גוברת, אז היא יכולה לפנות אלינו כי זו מסגרת אינטנסיבית יותר

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       מישהי שצריכה הכנה לקליטה בבית שיקומי כי היא מיועדת, אבל כרגע היא עם סימפטומים וצריכה איזון מקדים, אז היא יכולה להגיע אלינו

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מי שרוצה להגיע לטיפול ממוקד בתחום אחר, כמו שאמרנו פעמים רבות זו תחלואה נלווית ו לצערנו יש בנות רבות שיש להן טראומה ברקע והן פונות למסגרות ממוקדות לטיפול בטראומה ואומרים להן "אנחנו רוצים לטפל בך, אבל יש לך הפרעת אכילה ואנחנו לא יודעים לטפל בהפרעת אכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  תטפלי קודם בהפרעת האכילה ואז תפני אלינו"

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כרגע יש אצלנו בנות שנמצאות במקום שהן הגיעו לכאן לעשות איזון של הפרעת האכילה, ואז יוכלו לפנות למסגרת ההמשך שתתמקד בטראומה

דני בודובסקי: בדרך כלל הטראומה על רקע פגיעה מינית

ד"ר עדית זהר-בז'ה: ולכן המקום מוגבל לנשים בלבד

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הדרגתיות בחזרה לקהילה לאחר אשפוז, יש בנות שעברו כבר אשפוז מלא בבית חולים, אבל הפער עד החזרה הביתה הוא עצום ולצערנו רוב הבנות נופלות שם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש אצלנו מישהי שהופנתה מהמחלקה בשיבא, והם אמרו "היא עדיין צריכה תקופה אינטנסיבית יותר מאשפוז-יום או ממרפאה, של חודשיים", היא תעבוד כאן ולאחר מכן תוכל לפנות למסגרת המשך או לבית שיקומי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  גם זה יכול להיות

דני בודובסקי: זה מאפשר קיצור אשפוז בבית החולים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נכון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לאחר שהן מסיימות את האיזון הראשוני אצלנו אנחנו מפנים אותן – או חזרה לטיפול מרפאתי שיכול להיות בקהילה או מטעם קופות החולים, זה לבנות שמגיעות עם יותר כוחות כי תפסו את זה בזמן וההפרעה פחות ממושכת ברוב המקרים, הן הגיעו לכאן לפרק זמן קצר וכבר יכולות ללכת למרפאה ולחזור, זה כן יכול להיות, או מסגרת של טיפול יום, יש טיפולי יום בחוץ שגם אפשר ללכת

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       יש לנו כאן עובדות סוציאליות שאמונות על לעבוד איתן על שימוש בשירותי סל שיקום לפי הצורך כי מגיעות להן כל מיני אפשרויות, למי שיש הכרה בביטוח לאומי וסל שיקום יכולות לקבל עזרה בדרך לשיקום בחוץ

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו יכולים לעזור להן להיקלט במסגרות שיקומיות ארוכות טווח או במסגרות טיפול אחרות אחרי השהות כאן וזה המקום שלנו בטווח הביניים –בין הטיפול ארוך הטווח להחמרה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       רואים כבר קשיים למרות שאנחנו רק בתחילת הדרך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  הן עושות כאן תהליכים משמעותיים ויפים מאוד, אבל הקושי שלנו - -      

לימור סון הר-מלך: כל מי שנמצאת פה מוכרת על ידי ביטוח לאומי?     

ד"ר עדית זהר-בז'ה: לא, לא חובה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  במקרה עכשיו כולן כן או בתהליכי הכרה

לימור סון הר-מלך: זה אומר שזה לא בתחילת הדרך

ד"ר עדית זהר-בז'ה: יש כאן כאלה שכן, אבל היו אחת או שתיים שלא היו

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  מההתחלה היו אצלנו 15 נשים שעברו, אז היו גם כאלו שלא, אבל הן המיעוט שלא הייתה להן הכרה כי זו הייתה תחילת הדרך או כאלו שהיו בהכחשה למחלה כל השנים ולכן לא פנו ופחדו מאוד ותפקדו לצד זה שהייתה הפרעת אכילה סוערת במקביל

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אבל הרוב כן מוכרות

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       אנחנו רואים את הצורך במשהו המשכי כי העבודה הנעשית כאן חשובה מאוד וטובה, אבל אם לא יהיה להן מענה אחרי שהן יוצאות מכאן, הכל עלול לחזור וזו הסכנה הגדולה ולכן לקופות החולים ולמשרד הבריאות צריך להיות אינטרס שיהיו מסגרות המשך

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  גם כלכלי, כי כל חזרה לאשפוז - - - וגם הן לא יכולות - - - הן נכנסות למעגל של דלת מסתובבת שמאפיין מאוד את הפרעות האכילה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אם כבר משקיעים, אנחנו רוצים שזה יהיה לאורך זמן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       אנחנו פועלים היום להרחבת השירות לטיפול יום שתהיה להן את האפשרות להישאר כאן, אבל זו חצי הדרך החוצה, זה לאפשר להן לצאת מכאן בהדרגה ולא לסיים ומיד לעבור למרפאה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כבר היום יש לנו אישור לתת כאן שירותי מרפאה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בנות שמסיימות ומעוניינות יכולות להמשיך ולקבל כאן שירותי טיפול פרטניים לתקופה מסוימת, להמשיך את הטיפול הראשי עם המטפלים והדיאטנית שהיו להן כאן

לימור סון הר-מלך: מעולה

לימור סון הר-מלך:  רצף טיפולי זה חשוב

ד"ר עדית זהר-בז'ה: זה קריטי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אנחנו חושבים להרחיב את הבתים השיקומיים שקיימים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  כיום בארץ יש ארבעה - אחד בהוד השרון שנקרא אמצע הדרך, יש בירושלים, בבאר שבע ובקריית טבעון

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש ארבעה שיקומיים שהם די דומים, אבל כל אחד מיועד לאוכלוסייה שונה מבחינת – מקום המטופלות, מבחינת הכוחות והתפקוד שלהם, רמת ההשגחה והמותאמות שלהן, אבל יש בהם מקומות מוגבלים ורשימות המתנה וזה לתקופות ארוכות של שנתיים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אצלנו יש תחלופה גבוהה כי זה כל פעם לחודשיים, שם זה לשנתיים וכיום כמעט ואין לנו מקומות להפנות אליהם

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  על כל מקום יש מועמדות רבות שמגיעות מבתי החולים, ממרפאות ועכשיו גם מהבתים המאזנים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  זה חלק מהקושי

רן כהן: אנחנו נמצאים בתהליך בגלל שיש לנו הוסטל כאן בחולון בתחום בריאות הנפש ויש לי הקצאה נוספת של מקומות פנויים, חושבים במקומות הפנויים שיש - -     

שקלים: איפה?     

רן כהן: ברחוב הארי, תל גיבורים

רן כהן:  במקומות הפנויים שיש ליצור בית נוסף של 11-12 בנות כדי שתהיה המשכיות

ד"ר עדית זהר-בז'ה: שמכאן יוכלו לעבור כי זה מה שהבנות היום - - -      

רן כהן: שם זה מהשיקום בקהילה, מסל השיקום

לימור סון הר-מלך: מדהים

ד"ר עדית זהר-בז'ה: זו החולשה

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  יש את ההקמה של המקום הזה שזה מדהים, אבל זה פרויקט וכנראה שנצטרך עוד רבים וגם לבנות צעירות יותר, כאן זה 18 ומעלה, יש גם נערות שעדיף שייכנסו לבית מאשר למחלקה אשפוזית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  ההמשך הוא משמעותי מאוד והיום זו נקודת תורפה של התכנית

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  אסכם באופטימיות שיש לבנות כאן חלומות רבים

ד"ר עדית זהר-בז'ה:       צריך להבין שהאוכלוסייה של המתמודדות עם הפרעות אכילה ברובה, אם לא כולה, הן בנות עם פוטנציאל שיקומי עצום

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  בדרך כלל הבנות אינטליגנטיות מאוד, מסוגלות, יש להן יכולות מדהימות ולכן גם בבתים השיקומיים רואים שהן לא רק מסתדרות אחר כך, הן יוצאות לחיים מלאים עם הישגים משמעותיים

לימור סון הר-מלך: בדרך כלל זה בא ביחד

ד"ר עדית זהר-בז'ה: בדיוק

דני בודובסקי: עדית, תודה רבה

דני בודובסקי:  נמשיך לפי סדר היום

דני בודובסקי:  אני מזכיר שנעשה סיור קצר בבית בהובלת עדית

דני בודובסקי:  אנחנו קבוצה גדולה, צריך לחשוב אם את רוצה לפצל את הקבוצה

ד"ר עדית זהר-בז'ה: אפשר

רן כהן: אני ראיתי כבר

דני בודובסקי: נסייר בשתי קבוצות, עדית תוביל קבוצה אחת ואני אוביל אחריה קבוצה נוספת

ד"ר עדית זהר-בז'ה: נראה לכם משהו כללי

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  לא ניכנס לחדרים של הבנות למרות שהן סידרו והן מוכנות, אבל חשוב לנו לשמור על המרחב האישי שלהן ושלא ירגישו שזה פולשני להן

ד"ר עדית זהר-בז'ה:  נעשה סיבוב ותראו את החלל של הקומה העליונה, של הסלון ששם הן נמצאות בדרך כלל בהשגחה ועושות את הפעילות ההפגתית, ותראו את המטבח, אם הבית והמדריכה שנמצאת איתן עכשיו

דני בודובסקי: סיימנו סיור בבית

דני בודובסקי:  נפגשנו עם הבנות ששוהות כאן והיה שיח מעניין מאוד, מאתגר ומלמד

דני בודובסקי:  נדבר על הסיכומים מפיך, חברת הכנסת לימור

דני בודובסקי:  נסכם את חלקינו ונדבר על בתים מאזנים באופן כללי ולאו דווקא להפרעות אכילה, ובמבט לעתיד על האתגרים וההזדמנויות

דני בודובסקי:       מספר מילות רקע, חלקכם מכירים את הנושא

דני בודובסקי:  מדובר על בית מאזן שהוא בית טיפולי, לא שיקומי, נגע בהבדל ביניהם, עד 12 מיטות לפי הנוהל, כאן יש לנו 11 מיטות

דני בודובסקי:  הבית כולל מלונאות מלאה ומהווה תוספת משמעותית לרצף הטיפול השירותי בקהילה שאינו אשפוז כי זה שירות אמבולטורי בקהילה

דני בודובסקי:       חשוב להבין שהמקור החוקי לטיפול בבריאות הנפש נובע משני חוקים שונים – חוק בריאות ממלכתי שהוא זה שמגדיר מי האחראי ומי הגורם המבטח בתחום האשפוזי ובתחום האמבולטורי

דני בודובסקי:  אמבולטורי משמעותו לא אשפוזי – מרפאות, טיפולי יום וכדומה

דני בודובסקי:  אשפוזי משמעותו אשפוז, אשפוז בית, אשפוז יום, ואלה באחריות ביטוחית של קופות החולים שהן אלה שמספקות זאת מכוחות עצמן או מכניסות יד לכיס, רושמות טופס 17, טופס התחייבות ורוכשות מבתי החולים או מיזמים פרטיים כאלו ואחרים

דני בודובסקי:       חוק נפרד, אחר וחשוב מאוד משנת 2000 – חוק שיקום נכי נפש בקהילה

דני בודובסקי:  מדבר על שירותי שיקום למתמודדי נפש, מגדיר מהו סל השיקום, לא סל הטיפול והוא באחריות ביטוחית של משרד הבריאות

דני בודובסקי:  קופות החולים עשו מהפכה גדולה ומבחינתן המטרה היא שככל שיש יותר שירותי שיקום, כך זה מוריד מהן עומסים

דני בודובסקי:  אפשר לדבר על זה בנפרד עם המומחים, ערן ומירה הסמנכ"לית יכולים לדבר רבות על התרומה העצומה של שיקום נכי נפש

דני בודובסקי:       ההבדל בין שיקום וטיפול הוא משמעותי מאוד, נראה זאת בהמשך

דני בודובסקי:  מטרת הבית המאזן היא לספק מענה אינטנסיבי בקהילה וחלופה לאשפוז פסיכיאטרי, כפי שראיתם באווירה ביתית, קטנה ומכילה שתוכל למנוע אשפוז או לקצר אותו

דני בודובסקי:  זאת אומרת, יוכלו להגיע גם אחרי אשפוז אם מדובר על אשפוז קצר ובכך לצמצם ימי אשפוז וגם לצמצם את הדלת המסתובבת של אנשים שנכנסים ויוצאים בבתי החולים עקב אשפוז

דני בודובסקי:       כפי שראיתם בשיחה עם הבנות, היתרון הגדול של בית מאזן באווירה ביתית הוא שהן מבינות, מתגברות על האמביוולנטיות שלהן, היכולת שלהן להתמודד עם המחלה היא התמודדות פנימית, אני מול המחלה שלי

דני בודובסקי:  ברגע שיש הפנמה, היכולת שלהן לשתף פעולה עם טיפול המשכי היא יותר גדולה

דני בודובסקי:  הסיכון להחמרה ולהתדרדרות הוא כבר קטן יותר, זה מה שיכול למנוע ימי אשפוז

דני בודובסקי:      הערה חשובה מאוד היא שאנחנו צריכים לדבר עם – הממשלה, משרד האוצר, קופות החולים, משרד הבריאות במונחים של ימי אשפוז כי זה מתורגם לכסף

דני בודובסקי:  הנוהל הראשון להפעלת בתים מאזנים נכתב ב-2017 על ידי משרד הבריאות יחד עם קופות החולים ואנשי מקצוע

דני בודובסקי:  כשעבדתי במשרד הבריאות הובלתי את הצוות ביחד עם פרופסור ליכטנברג שאתם מכירים היטב, מאז יצאו שני עדכונים נוספים לנוהל

לימור סון הר-מלך: זה מדהים שפנית לכאן אחרי שעזבת את העבודה שם

דני בודובסקי: זה מדהים ולא מפתיע

דני בודובסקי:  פרשתי בגיל 70 כי אני מאמין בשירות הציבורי, למרות שהם חברה פרטית גם ערן ומירה מאמינים בשירות הציבורי

דני בודובסקי:  אני מאמין בשירות ציבורי, יכולתי לעשות עסקים פרטיים ולא רציתי כי היה לי חשוב להמשיך את הדבר המדהים הזה

לימור סון הר-מלך: זה מספר עליך

דני בודובסקי: תודה

דני בודובסקי:  אני זה לא הסיפור

דני בודובסקי:  החברה והנושא הוא שחשובים

לימור סון הר-מלך: זה נכון, אבל זה שהגעת מאיפה שהגעת, מתוך העולמות הללו יש לך יכולת לעשות את זה נכון יותר ולהכיר גם את הכשלים

דני בודובסקי: תודה

דני בודובסקי:  חשוב להבין שבאגף לבריאות הנפש הייתה פתיחות גדולה מאוד להוביל ולקדם את התהליך שלא היה מובן מאליו, ונכתב נוהל למשהו שעדיין לא מופיע בסל הבריאות, זה משהו יוצא דופן

דני בודובסקי:  הוא נכתב ביחד עם אנשי המקצוע בקופות החולים שתמכו, הבינו ומבינים את החשיבות העצומה של הנושא וזה מה שאפשר להתחיל את המהלך ביחד עם קופות החולים

דני בודובסקי:       הדגשתי שאנחנו מדברים על שירות טיפולי אמבולטורי ולא אשפוזי, אשר עקרונית זו אחריות קופות החולים לממן אותו

דני בודובסקי:  ההחלטה היא בידי כל קופה באיזה היקף לרוכשו ובאיזה היקף לספקו מאחר והוא עדיין לא נמצא בסל, לא מתוקצב, לא מתומחר ולא מופיע בתעריפון של משרד הבריאות

דני בודובסקי:  מה עזר לקופות לרכוש יותר שירותים? התחיל תהליך איטי, היה ויכוח ועדיין קיים ויכוח מהותי מאוד בין משרד הבריאות ומשרד האוצר לבין קופות החולים – האם מדובר בשירות חלופי, זאת אומרת שבמקום מיטות אשפוז תקבלו את הדבר הזה או לתוספתי שאני כקופה צריכה להכניס יד לכיס ולשלם יותר על הדבר הזה

דני בודובסקי:      האמת היא באמצע, אבל מדובר על תהליך שקודם כל צריכה להתקיים הרחבה משמעותית מאוד של מספר הבתים המאזנים ופעולות נוספות כדי שאפשר יהיה לצמצם את מספר ימי האשפוז

לימור סון הר-מלך: כדי שזה יהיה חלופי

דני בודובסקי: ואת מספר מיטות האשפוז שהקופות נדרשות לשלם עליהן

לימור סון הר-מלך: בתחילת הדרך כשהתחלנו לדבר על זה הטענה של משרד הבריאות הייתה שצריך הרבה מאוד בתים מאזנים או חלופות אשפוזיות בקהילה בשביל שיהיה אפשר להתחיל להוריד מיטות במחלקות הפסיכיאטריות, ואז הם אמרו שעד שזה יקרה - - - זו הייתה הטענה שלהם ללמה לא

לימור סון הר-מלך:  הם השתמשו בזה, לא קנינו את זה, הכל בסדר

לימור סון הר-מלך:  לא הסכמנו עם הטענה והמשכנו ללכת עם זה

דני בודובסקי: תכף אגיע גם למשמעויות

לימור סון הר-מלך: צריך להבין שיש מתנגדים רבים מתוך משרד הבריאות וגם המחלקות הפסיכיאטריות ובתי החולים לייצר את השירות החלופי

דני בודובסקי: נכון

לימור סון הר-מלך: אנחנו צריכים להתעקש שזה יהיה תוספתי וכנראה שעם הזמן גם החלופי יגיע

דני בודובסקי: ללא ספק המפתח הוא תוספת תקציבית משמעותית להתניע את המהלך, להגיע עם תכנית לפחות עשר שנתית כדי לעשות

לימור סון הר-מלך: השאלה אם זה על תנאי

לימור סון הר-מלך:  אנחנו לא הסכמנו שזה יהיה על תנאי

רן כהן: התנאי היה הקטנה

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  כי הם אמרו רק כשתהיה הקטנה של זה נעשה את זה מול זה

לימור סון הר-מלך:  זה לא יקרה

דני בודובסקי: קודם חייבת להיות הגדלה משמעותית של מספר הבתים המאזנים

דני בודובסקי:  נראה בקצרה גם את ההערכות והמשמעויות הכלכליות של הדברים האלו

דני בודובסקי:  צריך לזכור שבתחילת הדרך הקופות הכניסו יד לכיס והתחילו לרכוש את השירותים או לפתח אותם בהיקפים קטנים מאוד, אבל זה היה תהליך משמעותי מאוד

דני בודובסקי:       החל משנת 2020 התהליך היה מתמשך עד שהצלחנו להביא לכך שיהיו מבחני תמיכה כדי לתמוך בקופות החולים, קרי שמשרד האוצר ומשרד הבריאות מקצים כסף לקופות החולים ואומרות להן "אה לכן, תמורת כל יום שהות בבית המאזן תקבלו החזר בהיקף מכובד"

דני בודובסקי:  בהתחלה ההחזר היה בסדר גודל של 700 שקלים ליום אשפוז אל מול 900 שהיה בערך הסכומים שהם שילמו

לימור סון הר-מלך: גם זה די נעצר שם

לימור סון הר-מלך:  כיום אנחנו מדברים על 1,200 במחלקה פסיכיאטרית

דני בודובסקי: 	1,290 במחלקה פסיכיאטרית פעילה

מירב פלג-גבאי: מה העלות הריאלית כאן בבית המאזן?     

דני בודובסקי: העלות הריאלית של בית מאזן להפרעות אכילה היא 1,200 שקלים, ובבית מאזן רגיל עלות ריאלית של בערך 1,050

דני בודובסקי:  בפועל ההסכמים הישנים של הקופות עם הבתים המאזנים הם על סדר גודל של 900 ולפעמים פחות

רן כהן: קשה מאוד עם 900

דני בודובסקי: קשה מאוד, אי אפשר

רן כהן: יש כאן 25 אנשי צוות על 11 בנות וכשיש 9 בנות לא מורידים, לא מפחיתים

רן כהן:  זה סכום לשני אנשי צוות - - - כיום צוות הוא יקר, קשה מאוד להשיג צוות

רן כהן:  כשיש ביקוש השכר עולה ולא חושבים פעמיים על כל אחד, קולטים

לימור סון הר-מלך: רצינו שמבחני התמיכה יהיו בבסיס התקציב ולא משהו שמשתנה

דני בודובסקי: זו המטרה

דני בודובסקי:  תכף אגיע למה המשמעויות

דני בודובסקי:  למרות שנעשתה הגדלה משמעותית והיום ברשימת הבתים המאזנים של משרד הבריאות, נכון לנובמבר 2023 שזה לפני חודש, ויש רשימה כבר של 25 בתים, צריך לזכור שהיקפי הרכש של הבתים על ידי קופות החולים הוא פחות, להערכתי סדר גודל של כמחצית

דני בודובסקי:  תרגום, מספר ימי אשפוז שווה, נראה את זה בחשבון, אם לוקחים כמה מיטות יש בבית מאזן, 11-12 מיטות כפול 365 ימים כפול העלות של תמיכה חודשים של 650, ייתן לכם את מספר ימי האשפוז

דני בודובסקי:  לוקחים 365 ימים בשנה כפול מספר המיטות כפול מספר הבתים, ייתן לכם את מספר ימי האשפוז שמתרגם לכסף

דני בודובסקי:       צריכים לזכור שנסגרו חלק מהבתים שהוקמו ואושרו על ידי משרד הבריאות מהסיבה שלא היה רכש על ידי קופות החולים

דני בודובסקי:  הצגתי גם בוועדה אצלכם

דני בודובסקי:  הקמנו בית, שכרנו צוות, התחלנו לקבל, אבל בהיעדר הסכמה שנעצרה ברגע האחרון על ידי קופות החולים – מאחר ולא הייתה להם תמיכה של משרד הבריאות ובעיקר של משרד האוצר מבחינת מבחני תמיכה – שם נעצרנו ונגרמו הפסדים אדירים לחברה

דני בודובסקי:  למרות זאת, אנחנו כאן היום

לימור סון הר-מלך: זה נותן לך כוח

מירב פלג-גבאי: הקופות לא מכירות בכדאיות הכלכלית?     

רן כהן: אבל מצד שני – הן צריכות לקבל את הכסף

רן כהן:  אם לקופות יש תקציב מסוים והגיעו לסף התקציב - -      

לימור סון הר-מלך: משרד הבריאות ומשרד האוצר לא מעבירים את כספי התמיכה

דני בודובסקי: הוויכוח הוא ויכוח כלכלי, אין ויכוח מקצועי

לימור סון הר-מלך: כולם מבינים שזה דבר משמעותי וחשוב, כולם מכירים בחשיבות

מירב פלג-גבאי: השאלה אם הקופות לפחות מבינות שזה כדאי מבחינת חיסכון בימי אשפוז?     

רן כהן: הן מבינות, אבל זה עדיין עולה להן כסף

לימור סון הר-מלך: הן מבינות מאוד

לימור סון הר-מלך:  היה לנו דיון בנושא והזמנו את כל הקופות, וכולן היו בעד

רן כהן: כולן בעד

לימור סון הר-מלך:  הן אמרו "תגדילו לנו את כספי התמיכה שנוכל לקנות שירותים", זו בעיה

לימור סון הר-מלך:  להפך, הן מבינות שצריך שיהיה מענה כזה

רן כהן: 	הבעיה היא כלכלית, לא משהו אחר

מירב פלג-גבאי: זה ברור, טוב שלפחות מבינים שזה חסכוני

דני בודובסקי: אבל זה להיכנס לעולם התוכן שנקרא הפוליטיקה של הכלכלה

דני בודובסקי:  כולם בגירעון, כל מערכת הבריאות – בתי החולים, קופות החולים וכל אחד מנסה למשוך את השמיכה אליו

דני בודובסקי:  קופות החולים מבינות את הפוטנציאל החסכוני לסיפור, אבל פונות בעיקר למשרד האוצר ואומרות "משרד אוצר יקר, תפתח את הכיס", על לב אין מה לדבר, "תפתח את הכיס כדי שנוכל לפתוח יותר בתים מאזנים ואחר כך תקיימו, תרחיבו

דני בודובסקי:  אנחנו צריכים למצוא דרך לכך שרכישת בתים מאזנים לא תגדיל לנו את הגירעונות" זה הוויכוח הקיים ופה נכנסים לפוליטיקה של הכלכלה של קופות החולים אל מול משרד הבריאות והאוצר, ואל מול הכנסת על כל המשתמע

דני בודובסקי:       ניתן לראות דוגמה של בתים מאזנים שמופיעה באתר משרד הבריאות

דני בודובסקי:  צריך לזכור שכיום יש 25 בתים שמאושרים על ידי משרד הבריאות, לכאורה 17 מהם בהסכמים עם לפחות קופה אחת, זה 68%, שני שליש

דני בודובסקי:  זה סביר

דני בודובסקי:  אבל אם מפרקים ומבינים מה מספר ימי האשפוז שכל קופה רוכשת, מבינים שמדובר על הרבה פחות

דני בודובסקי:  זאת אומרת, אם אתם כוועדה תבקשו לקבל נתונים מכל קופה וממשרד הבריאות של כמה ימי אשפוז, ימי שהות בבית מאזן נרכשו על ידי הקופות ותרומתם הם קיבלו תמיכה ממשרד הבריאות, זה ייתן את המענה לכמה "בתים" זה יכול לכסות ותגלו שזה מכסה הרבה פחות מאשר 17 הבתים האלו

דני בודובסקי:  לצורך העניין גם נתונים של שנת 2022

לימור סון הר-מלך: אז איך הם עושים את זה?     

דני בודובסקי: הנתונים על פניו צריכים לשבת בקופות החולים ובמשרד הבריאות

לימור סון הר-מלך: אני שואלת איך 17?     

דני בודובסקי: לדוגמה, קופת חולים מכבי ייאמר לזכותה, היא הראשונה שרכשה מאיתנו שירות של בית מאזן לטיפול בהפרעות אכילה

דני בודובסקי:  מטבע הדברים כשהם עושים את החישוב של מה היה גובה התמיכה במבחני התמיכה שהם יכולים לקבל עבור בית מאזן, זה מגביל אותם ל-X ימי אשפוז וזה החשבון שמגביל אותנו כיזם שמספק את השירות, לדעת כמה

דני בודובסקי:  זה מתרגם ל-X מיטות על פני שנה וזה לא ממלא

לימור סון הר-מלך: שאר הבתים הם בתים פרטיים

דני בודובסקי: תכף נדבר על המשמעויות של הבתים האחרים

דני בודובסקי:  מספר מילים על בתים מאזנים להפרעות אכילה

דני בודובסקי:  כמו שד"ר עדית הציגה, השביל הוא הבית המאזן הייעודי הראשון לטיפול בהפרעות אכילה והינו ציבורי

דני בודובסקי:  על אף המלחמה הוא פעיל מזה שלושה חודשים, שזה דבר מדהים ששמעתם אותו מפי הבנות עצמן

דני בודובסקי:       מכבי שירותי בריאות היא הראשונה שחתמה על ההסכם ועל הסכם עם חברת קידום פרויקטים שיקומיים – החברה שלנו

דני בודובסקי:  ייאמר לזכותם שהם מובילים בנושא

דני בודובסקי:  ברשימה האחרונה של משרד הבריאות מופיעים כבר ארבעה בתים מאזנים לטיפול בהפרעות אכילה

מירב פלג-גבאי: נדמה לי שאחד לגברים, נכון?     

דני בודובסקי: לא

דני בודובסקי:  יש בית אחד לנשים ושניים שהם מעורבים

דני בודובסקי:  צריך להבין את המורכבות כי המפתח הוא בקופות החולים שצריכות להכניס יד לכיס ולהחליט שהן רוצות לרכוש שירות

דני בודובסקי:  אנחנו במשא ומתן עם שתי קופות, קופת חולים כללית, למרות גודלה עדיין אין הסכם איתם ושום הסכמה מהם להתקדם למרות היותנו הפעילים היחידים שפעילים מזה שלושה חודשים

דני בודובסקי:       בנוגע למשך אשפוז ממוצע באשפוז פסיכיאטרי להפרעות אכילה

דני בודובסקי:  ניתן לראות כאן בשחור בצד ימין שהממוצע הוא 98 ימים בשנת 2021

דני בודובסקי:  98 ימים משך אשפוז זה יותר משלושה חודשים משך אשפוז להפרעות אכילה

דני בודובסקי:  משך האשפוז הממוצע באדום, 46, הוא לטיפול הפרעות אכילה בקרב בני נוער

דני בודובסקי:       משך האשפוז הממוצע של מאושפזים במחלקה פעילה עומד על 26 ימים, פעילה משמעותו לא ממושכת

דני בודובסקי:  לכן הממוצע של משך שהות בבית מאזן "רגיל" עומד על 30 ימים ומוגבל ל-45 ימים גם במבחני התמיכה

דני בודובסקי:  ובהפרעות אכילה הממוצע הוא חודשיים ומוגבל לשלושה חודשים במבחני התמיכה

דני בודובסקי:  תבינו את הפערים האלו

לימור סון הר-מלך: הרי לבתים מאזנים בעולם יש - -      

דני בודובסקי: אין בעולם בתים מאזנים ציבוריים

לימור סון הר-מלך: יש אשפוז בקהילה

לימור סון הר-מלך:  למה לא מתחילים לייצר מחקרים סביב הדלת המסתובבת?     

דני בודובסקי: יש מחקר שנעשה על הנושא של בתים מאזנים וקיימים נתונים על הדלת המסתובבת באשפוז

דני בודובסקי:  ידוע שמדובר על היקפים של למעלה מ-50% על פני שנה

לימור סון הר-מלך: אני רוצה את זה בהשוואה לאשפוז בקהילה

דני בודובסקי: כיוון שכל נושא הבתים המאזנים הוא חדש והמספר קטן, נעשה מחקר של פרופ' - -      

לימור סון הר-מלך: בארץ?     

דני בודובסקי: בחוץ לארץ אין מודלים ציבוריים כאלו

דני בודובסקי:  אנחנו המודל הציבורי היחיד שקיים, הראשון בעולם, ובארץ שמקדם שירות ציבורי בנושא ובכלל להפרעות אכילה

דני בודובסקי:  נעשה מחקר על בתים מאזנים של פרופ' ליכטנברג שאני הייתי שותף לו עם גורמים נוספים, ואנחנו רואים את היתרונות של זה

דני בודובסקי:  יש מחקרים נוספים שנמצאים בתהליך

מירב פלג-גבאי: 98 ימים זה גם לילדים ונוער?     

דני בודובסקי: לא

דני בודובסקי:  98 ימים זה למבוגרים בעלי הפרעות אכילה

רן כהן: האדום זה ילדים ונוער

מירב פלג-גבאי: ילדים ונוער עם הפרעות אכילה?     

דני בודובסקי: סליחה, לא הפרעות אכילה, זה פעילה לילדים ונוער

דני בודובסקי:  מדובר על שלושה סוגי אשפוז – יש אשפוז פסיכיאטרי פעיל מבוגרים, הממוצע הוא 26 ימים

דני בודובסקי:  יש אשפוז פעיל ילדים ונוער שמטבע הדברים הוא ממושך יותר, ממוצע 46

דני בודובסקי:  ויש אשפוז הפרעות אכילה שהוא בממוצע 98 ימים

דני בודובסקי:       שימו לב לנתון מעניין ורלוונטי לימים שלנו שהממוצע לפני הקורונה היה נמוך יותר ועמד על סדר גודל ממוצע של 70-60 ימים, ומהקורונה הוא עלה משמעותית

דני בודובסקי:  זאת אומרת, משבר הקורונה ומשבר הטראומה יש להם פוטנציאל גבוה להגביר מאוד את נושא התחלואה ותחלואה חריפה בהפרעות אכילה

דני בודובסקי:       כל הנתונים מפורטים, קרי עובדות והערכות

דני בודובסקי:  נתוני אשפוז פסיכיאטרי ידוע שמדובר על הוצאה של עלות רכש אשפוז פסיכיאטרי לקופות החולים בהיקף של כמיליארד וחצי שקלים לשנה

דני בודובסקי:  1

דני בודובסקי: 2 מיליון ימי אשפוז פסיכיאטרי כשמדובר על עלות של כ-1,290 ליום אשפוז פעיל, ופחות מזה ליום אשפוז ממושך

דני בודובסקי:      מדובר על 3,570 מיטות אשפוז פסיכיאטרי בתקן, הנתון נכון ל-2023

דני בודובסקי:  נקודה משמעותית מאוד היא שמספר הקבלות לאשפוז שנעשות מרצון ובהסכמה הוא 66%, שני שליש מתקבלים לאשפוז פסיכיאטרי בהסכמה ולא בכפייה

דני בודובסקי:  הם האוכלוסייה שחלק מתוכה, לא כולם, הם בעלי הפוטנציאל להיכנס לבית מאזן, או שמייצבים את מצבם והם יכולים לעבור לבית מאזן כדי לקצר את האשפוז הפסיכיאטרי

דני בודובסקי:      נתונים על שהות בבתים מאזנים 2022 על פי דיווחי הקופות לוועדה שלך, לימור

דני בודובסקי:  על פי הדיווחים שלהם ההוצאות הן כ-24 מיליון שקלים, הוספתי שני מיליון הערכה לדיווחים של לאומית שלא מסרה נתונים

דני בודובסקי:  אם אתרגם את זה על בסיס היקפי התמיכה, זאת אומרת ממוצע של כ-650, אולי 700 שקלים תמיכה ליום אשפוז, זה מתרגם לכ-27,000-26,000 ימי אשפוז בשנה לאור ההוצאה בפועל שזה ממוצע של 900 שקלים

דני בודובסקי:       אם לוקחים 12-11 בתים, זה מתרגם לכ-73 מיטות וזה מכסה פחות משבעה בתים

דני בודובסקי:  זאת אומרת, מבחני התמיכה שמובילים לרכש בפועל של הבתים המאזנים על ידי הקופות עומדים על סדר גודל כזה

לימור סון הר-מלך: - - - בהשקעה זה מיליארד וחצי מול 24 מיליון

דני בודובסקי: נכון

דני בודובסקי:  בשנה שעברה, 2023, מבחני התמיכה בהתייחס לבתים המאזנים דיברו על 22

דני בודובסקי: 5 מיליון שקלים לטובת פעילות בשלושה תחומים, בתים מאזנים ועוד שני תחומים שהם קטנים יותר, אבל לא ביצעו הפרדה ולא צבעו בנפרד

דני בודובסקי:  גובה התמיכה ירד ל-650 שקלים ליום, ולפי זה אם כל ה-22

דני בודובסקי: 5 מיליון שקלים הולכים לטובת הבתים המאזנים בכל מקרה יכוסו פחות מתשעה בתים, אם מתרגמים זאת לימי אשפוז וכדומה

דני בודובסקי:  יש עוד 5 מיליון שקלים שצבועים בנפרד לטובת הפרעות אכילה, גם כן לשלושה תחומים, וגובה התמיכה הוא 750 שקלים ליום שזה מכסה פחות מבית אחד וחצי

רן כהן:  ברצוני להתעכב על המשמעות

רן כהן:  המשמעות לכל קופות החולים שאם יוקם יותר מבית וחצי - -     

דני בודובסקי: לא יהיה כיסוי

רן כהן: אין כיסוי

רן כהן:  הבית יהיה ריק

רן כהן:  כלומר, טוענים שפתחו בתים נוספים, אני לא יודע כמה הם פעילים, אבל אם יתחילו לפעול ויפעלו במתכונת מלאה - -      

לימור סון הר-מלך: הבתים האחרים שפעילים הם רפואה לעשירים

רן כהן: אנחנו לא נוכל לפעול במקביל

רן כהן:  זה מצחיק

לימור סון הר-מלך: זה לאנשים שיכולים להרשות לעצמם

רן כהן: נצטרך למכור את זה לפרטי, ולמכור לפרטי זה פחות - -      

דני בודובסקי: זה לא ב-DNA שלנו

רן כהן: קשה לנו למכור פרטי, אנחנו לא רוצים, לא פונים לאוכלוסייה הפרטית

לימור סון הר-מלך: יש לי שאלה

לימור סון הר-מלך:  כשמנכ"ל משרד הבריאות אמר שייפתחו 25 בתים, הוא לא כלל באמירה את כספי התמיכה של הדבר הזה?     

דני בודובסקי: איני יודע, אבל בואו נראה את הנתונים לגבי הדברים האלה

דני בודובסקי:  אדבר על ההזדמנות והחזון ומיד נגיע לנקודה שאת מעלה

דני בודובסקי:  ההערכה שדיבר עליה מנכ"ל משרד הבריאות היא של כ-130-100 בתים, זה גם מה שדיברנו בזמנו, שיוכלו לצמצם משמעותית את סך ימי האשפוז

דני בודובסקי:  זאת אומרת, מדובר במונחים של ימי אשפוז במחלקות הפסיכיאטריות וזה יאפשר את הפחתת העומס במחלקות הפסיכיאטריות, להרחיב ולתת שירות ראוי במחלקות האשפוז שזה נדרש

לימור סון הר-מלך: גם שם זה ישפר

דני בודובסקי: שתהיה אקוטיזציה

דני בודובסקי:  זאת אומרת, המחלקות תהיינה קשות יותר כי הן חריפות ומסוכנות יותר, אחוז המסוכנות שם הוא גבוה יותר ונדרשים יותר אנשי צוות וכדומה, ובינתיים יהיה גם שיפור של השירות עצמו בבתים המאזנים וזאת תוך מתן שירות מקצועי באווירה הביתית ומכילה שיש בבתים המאזנים

דני בודובסקי:  זה כשלעצמו יקל על השילוב, החזרה לתפקוד, ההיענות לטיפול והמשך טיפול שיצמצם את הדלת המסתובבת

דני בודובסקי:       זהו המודל, אבל קודם כל צריכים להסתכל מבחינה - - - על תכנית עשר שנתית שתדבר על הגדלה משמעותית של הבתים המאזנים בחלק האחד, יש את החלק האחר שלא דיברנו עליו כי הוא לא הנושא כרגע, שהוא קהילות משקמות או פעילות שמוציאות מבתי החולים הפסיכיאטריים את החולים הממושכים שאי אפשר כבר לייצב אותם טיפולית, אבל אפשר להחזיק אותם בקהילה ולעשות להם פעולות שיקומיות וזה יצמצם מאוד את מספר ימי האשפוז

דני בודובסקי:      האתגרים שעומדים בפניכם ככנסת, בפנינו כספקי שירות ובכלל כעם ישראל הם שעל מנת לתמוך בהוספת 25 בתים מאזנים נוספים לכל שנה, בנוסף על התמיכה, תרגמו את זה 25 בתים רגילים, חמישה בתים מיוחדים שכוללים הפרעות אכילה, טיפול בטראומה מינית וכדומה שיש להם תשומות בעלויות יקרות יותר

לימור סון הר-מלך: צריך לוודא שיש את ה-73 מיליון שקלים האלו בבסיס התקציב

דני בודובסקי: יפה

דני בודובסקי:  זה התרגום

רן כהן: תוספת

דני בודובסקי: זו התוספת שנדרשת לשנה

דני בודובסקי:  תוסיפו לשנה הבאה עוד 150-140 על זה וכך הלאה

דני בודובסקי:  ברגע שזה הופך להיות מסה משמעותית – ניתן לראות כבר את ההשלכות על מספר ימי האשפוז, הרכש של קופות החולים מאשפוז שהצטמצם, זו פעולה משולבת

דני בודובסקי:  זהו האתגר המרכזי

דני בודובסקי:  הנושא השני – בשלב זה נדרשת תמיכה צבועה לבתים המאזנים עד שזה יגיע לבסיס התקציב, לא עם שירותים נוספים אלא לבתים המאזנים בלבד

דני בודובסקי:  האתגר הנוסף הוא תמחור ותקצוב והכנסה לסל שזה מן הסתם יקרה בהמשך, אבל צריכים להתחיל לבסס אותו עם מבחני התמיכה

דני בודובסקי:       כל זה כחלק מהתכנית הרחבה לבריאות הנפש לחיזוק השירותים בקהילה ולשיפור שירותי האשפוז

דני בודובסקי:  זה חלק מהתכנית שמשרד הבריאות הציג, מנכ"ל משרד הבריאות הציג, אבל יש צורך לוודא ולראות מה המשמעויות לפחות בחלק של הקהילה והבתים המאזנים בתוכה

דני בודובסקי:       אתגר נוסף שדיברנו עליו מעט בזמן שסיירנו הוא איתור נכסים מתאימים והתגברות על בעיית נימב"י

דני בודובסקי:  נימב"י משמעותו לא בחצר האחורית שלי

דני בודובסקי:  זאת אומרת, ההתנגדות של התושבים ולפעמים של הרשויות המקומיות להכנסה של מסגרות טיפול בריאות נפש למקום, ולכן נדרש צורך בעדכון חוק תכנון ובנייה, סעיף 63א', ועדכון המדריך להקצאות שטחים

דני בודובסקי:       צריך לזכור שלמערכת השירותים בקהילה של משרד הבריאות – מערך השיקום, הבתים המאזנים, מערכות הרווחה והחינוך יש מגמה גבוהה יותר של יציאה לקהילה ויש צורך למצוא מענה מערכתי רחב

דני בודובסקי:      האתגר המרכזי בעניינו הוא – כיצד להניע את קופות החולים להגביר משמעותית את היקף "ימי האשפוז" של בית מאזן שהן מספקות למבוטחים שלהן

דני בודובסקי:  הקופה היא המבטחת שאחראית לספק את השירות וצריך לוודא שהם ייתנו את הכיסוי לכ-140,000 ימי אשפוז שהם מקבילים ל-25 בתים הנוספים, נוסף על השבעה שמממנים כיום, בין אם באמצעות הקמת בתים מאזנים והפעלתם הישירה – שזה הקופות יכולות לעשות, או באמצעות רכש של שירותים מיזמים כמונו ויש מספיק יזמים בחוץ שמוכנים לעשות זאת

דני בודובסקי:  אתגרה המרכזי של הוועדה הוא כיצד לעשות זאת

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

דני בודובסקי: תודה רבה לכם

לימור סון הר-מלך: בהחלט עושה סדר

רן כהן: אם ברצונכם לראות מסגרות נוספות בתחום השיקום בקהילה וגם מה שדני דיבר על תחליף לימי אשפוז ללא קשר לבתים המאזנים, אבל יש לנו את כל הרצף, הכל מהכל

רן כהן:  פתחנו השבוע בטבריה בית קהילה משקמת והפתיחה שם אמורה להפחית את העומס

לימור סון הר-מלך: תאמר כמה מילים על הקהילה המשקמת

רן כהן: קהילה משקמת היא הוסטל שבנוי בשני מודלים – קהילה כפרית וקהילה עירונית

רן כהן:  בקהילה הכפרית מדובר על בית ל-40 איש ובדרך כלל זה מבנה אחד

רן כהן:  בדרך כלל האוכלוסייה היא עם רמת תפקוד נמוכה והאנשים צריכים סיוע

דני בודובסקי: כשהם משוחררים מבית החולים

רן כהן: כן, כשהם משוחררים מבית החולים ונמצאים במחלקות אשפוז ממושכות, חלקם לא יצאו מבית החולים במשך שנים רבות

רן כהן:  כרגע זה בתהליך שמעבירים אותם לתוך הבתים המאזנים

קריאה: זה משהו ייעודי או כללי לכל מיני הפרעות?     

רן כהן: בריאות הנפש

קריאה: לא ייעודי להפרעה מסוימת?     

רן כהן: לא, בריאות הנפש

רן כהן:  בדרך כלל האנשים מורכבים מאוד

דני בודובסקי: המוקד הוא לשחרר מיטות אשפוז ממושכות של אנשים שגרים בבתי חולים מעל לשנה ואין כבר שום התקדמות בטיפול ויכולים להחזיק אותם בקהילה, הם אוכלוסיית היעד לשחרור ולמעבר לקהילות המשקמות

מירב פלג-גבאי: כמה כאלו יש?     

רן כהן: כמה קהילות משקמות? אנחנו מקימים עכשיו שתיים, אחת לדתיים וחרדים ברמלה

מירה גרשון: ובמבשרת ציון

לימור סון הר-מלך: ברמלה אני מכירה

רן כהן: ברמלה יש לנו מקום נוסף

מירה גרשון: אקולוגי

רן כהן: אקולוגי שזה גם תחליף

מירה גרשון: זו מסגרת קצה

רן כהן: היית שם או שמעת עליו?     

לימור סון הר-מלך: כשהייתה דילמה לאן תלך ההקצאה והתייעצתי עם מישהו ממשרד הבריאות ששר הבריאות דאז המליץ לי עליו, הוא דיבר על האקולוגית

מירה גרשון: קהילה אקולוגית יש ברמלה ובפרדס חנה

לימור סון הר-מלך: הוא אמר "אין לזה עילה

לימור סון הר-מלך:  אם את רוצה לעשות משמעותי למשהו שאין לו מענה"

רן כהן: האקולוגי הוא תוצר ישראלי, משהו ייחודי שיש לנו בארץ

רן כהן:  עשו בתוך הקהילה במתחם יחסית גדול מאוד שיש לנו ברמלה ובפרדס חנה, יש שם ארבע יחידות כשכל יחידה היא ל-16 אנשים עם מחלת נפש על מחלה קוגניטיבית

מירב פלג-גבאי: גם וגם?     

מירה גרשון: כן

רן כהן: כן

רן כהן:  לכל יחידה יש מאפיינים ייחודיים

רן כהן:  יש יחידה אחת של 16 אנשים צעירים, יחידה אחרת בעיות גופניות, בדרך כלל מבוגרים עם בעיות גופניות יחסית קשות ו-ADL נמוך, והיחידה - -     

מירה גרשון: המאתגרת

רן כהן: ויחידה אחת היא היחידה המאתגרת

רן כהן:  מאתגרת משמעותה – אלימות רבה, התנהגויות מיניות לא מותאמות

מירה גרשון: אנשים שלא מגיבים לטיפול תרופתי, אוכלוסייה קשה מאוד

רן כהן: זה הקצה של הקצה של בריאות הנפש

רן כהן:  אין שם – קשירות, החזקות ואסור לנו לגעת באף אחד, וצריכים להתמודד עם האלימות ועם הכל ואכן מצליחים

רן כהן:  יש שם הפחתה משמעותית מאוד של אשפוזים

רן כהן:  כמובן שאם אנשים מגיעים למצב אלימות פעיל קשה מאוד – הם מאושפזים, אבל יש הפחתה

לימור סון הר-מלך: כמה זמן האשפוז או שהוא לא מוגבל?     

רן כהן: שם זה לא מוגבל

לימור סון הר-מלך: הם באים כדי לגור

מירה גרשון: זה בית

רן כהן: כן, זה הקצה

רן כהן:  צריך לראות כי זה מיוחד מאוד, מה שקרה שם שיש אפשרות, היא מפחידה מאוד - - -     

קריאה: יש במבשרת הוסטל?     

מירה גרשון: לא, זו הקהילה המשקמת

מירה גרשון:  זה קיים בפרדס חנה וברמלה וזה רק של קידום כי רק ערן הלך על האוכלוסייה הזו

רן כהן: רק אני, בגללכם, אבל לא משנה

מירב פלג-גבאי: והקופות כן מתקצבות אותו?     

רן כהן: לא, זה לא קשור לקופות

רן כהן:  זה ישירות

מירה גרשון: משרד הבריאות

דני בודובסקי: כי זה אשפוז

דני בודובסקי:  משהו שלוקח מהאשפוז ומעביר אותו למודל אחר

רן כהן: יש שם מודלים חדשניים מאוד שאנחנו הראשונים שיישמנו אותם

מירה גרשון: דה-אסקלציה של מצבי קיצון

רן כהן: זיהוי מוקדם של אירועי אלימות והחמרות והטיפול בהם ובגלל זה אנו יכולים להתמודד שם ללא אחיזות, קשירות, חדרים סגורים

מירה גרשון: גם הצוות גדול מאוד

מירה גרשון:  צוות מקצועי וצוות לא מקצועי

רן כהן: צוות גדול מאוד, לא פשוט

רן כהן:  צוות שלפעמים גם חוטף גם

מירה גרשון: חוטף

קריאה: אלימות?     

מירה גרשון: כן

רן כהן: קורה גם

רן כהן:  אבל הגיעו אלינו אנשים ורואים שיפור – מגמת ירידה של אשפוזים ואירועי אלימות וגם מגמת עלייה משמעותית מאוד של תפקוד

מירה גרשון: אני חושבת של תקשורת בהתחלה

רן כהן: של תקשורת, לפעמים זו תקשורת בסיסית

רן כהן:  יש התקדמות, יש כאלו שיוצאים לעבודה

מירה גרשון: אנשים שלא דיברו, היו 40-30 שנים במקומות שהחזיקו אותם ולא מעבר לזה

לימור סון הר-מלך: אלימות ואילמות

רן כהן: זה פרויקט דגל שהיה ואחריו באה הקהילה המשקמת

רן כהן:  קהילה משקמת זו רמת תפקוד קצת טובה יותר, אבל עדיין אנשים - - - הלכתי לקצה, אבל האחד יותר קל

רן כהן:  פתחנו קהילה משקמת בטבריה, יש את המודל הכפרי והמודל העירוני

רן כהן:  יהיו 40 אנשים במודל הכפרי שזה בית אחד לאנשים שצריכים השגחה צמודה יותר

רן כהן:  והעירוני הוא בארבע וילות במרחב, במרחק מסוים אחת מהשנייה, שבכל וילה יהיו בין שמונה לעשרה איש, לא 30 איש, אבל מאותו סוג אוכלוסייה, אוכלוסייה שהייתה סגורה בבתי החולים

רן כהן:  מירה עשתה זאת בעבר

לימור סון הר-מלך: מי מתפעל את זה, משרד הבריאות?     

מירה גרשון: אנחנו בפיקוח

רן כהן: הכל מתופעל על ידי יזמות פרטית, עמותות פרטיות, חברות פרטיות

לימור סון הר-מלך: מי יכול להרשות לעצמו?     

רן כהן: משרד הבריאות מתקצב אותנו

דני בודובסקי: משרד הבריאות בנה את המודל לצורך העניין הזה, הוציא מכרז ומתקצב את זה

רן כהן: ומפקח

דני בודובסקי: ומפקח

דני בודובסקי:  יזם פרטי, במקרה זה – ערן קידום פרויקטים שיקומיים, ניגש, זכה במכרז, מפעיל

רן כהן: די דומה לבתים המאזנים רק במקום קופות החולים באמצע, אנחנו עובדים ישירות עם משרד הבריאות

לימור סון הר-מלך: הבנתי, ישירות מול המשרד

לימור סון הר-מלך:  אלו שני החוקים שדיברנו עליהם

רן כהן: כן, חוק שיקום נכי נפש בקהילה וחוק בריאות הנפש

דני בודובסקי: נכון

דני בודובסקי:  אבל במקרה זה החלק של האשפוז וצמצום הוא משהו שמשרד הבריאות לקח על עצמו והקופות לא משלמות עליו, נוח מאוד

דני בודובסקי:  זו אחת מהדרכים לצמצם את מספר ימי האשפוז שהקופות רוכשות בסופו של דבר

רן כהן: התחלנו לפני 23 שנים?     

מירה גרשון: אתה סופר?     

רן כהן: מירה התחילה, היא בין החלוצות הראשונות

מירה גרשון: בשנת 2001, סמוך לחקיקת חוק שיקום נכי נפש בקהילה בשנת 2000

מירה גרשון:  המסגרות הראשונות של החברה היו קצת לפני, ב-1998 בבאר שבע, ולאחר מכן בשנת 2001 והלאה

רן כהן: אז הכל היה בחיתולים כי לא ידעו, היו רק בתי חולים ובתי חולים פרטיים

רן כהן:  לקחו את האנשים והוציאו אותם להוסטלים בקהילה ללא ציפיות רבות וללא הרבה ידע, אבל עם אמונה מסוימת, וזה נבנה מאז

מירה גרשון: ללא ידע בכלל

רן כהן: מירה ניהלה את ההוסטל הראשון

מירה גרשון: 22 שנים בשבוע הבא, אבל זה לא רלוונטי

מירה גרשון:  אל תקליט אותי

לימור סון הר-מלך: מירה, זה מדהים

מירה גרשון: אני חושבת שזה היה דבר מדהים

מירה גרשון:  אני חושבת שהשיקום בארץ ובכלל העבודה בבריאות הנפש היא בין הטובות בעולם

מירה גרשון:  אני לא חושבת שיש מקום עם מספר מסגרות כה רב

מירה גרשון:  הסל שהתחיל במעט שירותים, בדיור ותעסוקה פחות או יותר, והיום כולל – ליווי, השכלה, השכלה אקדמאית, ייעוץ למשפחות, דברים כה רבים בתוך סל הבריאות

רן כהן: אבל עם שמיכה קצרה מאוד

מירה גרשון: זה לא החלק שלי

מירה גרשון:  אני חושבת שיש מסגרות מדהימות

מירה גרשון:  עדיין יש אוכלוסייה גדולה בגיל השלישי שאין להם מספיק מסגרות או כמעט ואין מסגרות

מירה גרשון:  הם משתלבים מעט במסגרות שערן דיבר עליהן, אבל כשהם נהיים סיעודיים, אין להם

מירה גרשון:  יש קושי רב לקבל אותם במסגרות הרווחה של תשושים ותשושי נפש כי לא רוצים, אף אחד לא רוצה את בריאות הנפש אצלו

מירה גרשון:  כך היה גם בתחלואה הכפולה, כשאחד מתפקידיו של דני כשהוא עבד במחלקה היה אחראי - -     

דני בודובסקי: במחלקה לטיפול בהתמכרויות במשרד הבריאות

מירה גרשון: לטיפול בהתמכרויות במשרד הבריאות

מירה גרשון:  אני ניהלתי הוסטל לפני 22 שנים ולא היה דבר כזה אנשים שמשתמשים בבריאות הנפש, אמרו שזו הרווחה

מירה גרשון:  הרווחה אמרה "אנחנו לא מתעסקים בבריאות הנפש, זה לא הולך ביחד" ולאט-לאט הבנו שקיים אחוז גדול מאוד של משתמשים, בעיקר בתרופות מרשם, סמי פיצוציות ובדברים נוספים

מירה גרשון:  לאחר מאמצים רבים כי ערן לא רצה, פתחנו לפני 16 שנים הוסטל ראשון של תחלואה כפולה באשדוד שהוא לשימוש בחומרים

מירה גרשון:  כיום במסגרות האלו יש התמכרויות התנהגותיות רבות, אבל אני מדברת על ההתחלה

מירה גרשון:  לאחר מכן פתחנו מסגרת נוספת

מירה גרשון:       ברוב המקומות הרווחה משתפת פעולה כי שוב, אנחנו מומחים לשיקום, הם מומחים להתמכרויות, אנחנו מלמדים אותם, אבל עושים דברים מדהימים

מירה גרשון:  זו אוכלוסייה קשה מאוד שמזכירה קצת את אוכלוסיית הפרעות האכילה, חבר'ה צעירים בעיקר, מתפקדים, אינטליגנטיים שצריכים תשומות רבות, השגחה רבה, המון פיקוח, אבל יש לנו גם הצלחות יפות

מירה גרשון:  תודה לערן שנותן לנו ללכת עם כל הקפריזות שלנו

רן כהן: זה הקפריזות שלהם

לימור סון הר-מלך: זה הלילות שלך והקפריזות שלהם

מירה גרשון: הוא ישן בלילה, אני לא ישנה

רן כהן: יש אנשים שאוהבים את זה ועושים באהבה

מירה גרשון: זה דבר נפלא

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

רן כהן: תודה לכם

דני בודובסקי: אחד האתגרים הגדולים שאולי לא ציינתי וצריכים לזכור אותו, הוא המחסור בכוח אדם מקצועי

דני בודובסקי:  יש מחסור ארצי במיוחד ברופאים פסיכיאטריים, אין מחסור בפסיכולוגים

דני בודובסקי:  המחסור בפסיכולוגים הוא בשירות הציבורי

דני בודובסקי:  יש קצת מחסור בעובדים סוציאליים, פחות במערכת הציבורית

דני בודובסקי:  היתרון של יזמים הוא הגמישות שלנו לרכוש ולהשיג פסיכיאטרים לא על חשבון המערך הציבורי, לפחות לנו כחברה חשוב לא "לגנוב" פסיכיאטרים מהשירות הציבורי לטובתנו אלא שזה יהיה משהו נוסף

דני בודובסקי:  הגמישות מאפשרת לספק שירות בהיקפים נרחבים וטובים

דני בודובסקי:       מודל העבודה של בית מאזן ושל הקהילות השיקומיות, של מערכות טיפול הוא שכוח האדם הפסיכיאטרי – שהוא הכי יקר ונדיר – הוא יחסית מצומצם

דני בודובסקי:  הם המפתח, הם יושבים בליבה, אלה שמדריכים ומנחים

דני בודובסקי:  אבל יש כוח אדם אחר פסיכו-סוציאלי במקרה של בית מאזן, למשל הדיאטניות הקליניות שד"ר עדית היא מנהלת של בית מאזן להפרעות אכילה כדיאטנית קלינית בכירה

דני בודובסקי:  העובדה שיש כוח אדם רב שהוא לאו דווקא פסיכיאטרי סיעודי אלא אחר, והמדריכות הרבות – מאפשרים לתת שירות שמקל מאוד ויכול לתת מענה למגוון רחב של בעיות

רן כהן: אתם מוזמנים אם תרצו עוד

לימור סון הר-מלך: רק צריך שיהיו אנשים נוספים במשרד האוצר ובמשרד הבריאות - -      

רן כהן: משרד האוצר

דני בודובסקי: משרד האוצר

לימור סון הר-מלך: בעיקר משרד האוצר, נכון

לימור סון הר-מלך:  בדרך כלל משרד הבריאות יושבים חסרי אונים בעמדות האלו

רן כהן: הם רוצים מאוד

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  הייתה לנו הזכות להגיע היום לבית המיוחד הזה שמהווה חלופת אשפוז פסיכיאטרי  למתמודדות עם הפרעות אכילה בתוך הקהילה

לימור סון הר-מלך:  נחשפנו – לייחודיות של הבית, לפעילות המבורכת שמתקיימת בו, הטיפול המסור מצד אנשי הצוות ובעיקר להתמודדות המשותפת והקבוצתית של הבנות דיירות הבית וניכר שהבית הוא חלק ונדבך משמעותי מאוד בתהליך השיקום שלהן

לימור סון הר-מלך:  שוחחנו עם חלק מהדיירות, שמענו על האתגרים וההישגים שלהן

לימור סון הר-מלך:        ברצוני להודות – לעדית, לדני, לערן ולמירה, זה מעבר לעבודה, על הנשמה שאתם מביאים לכאן

לימור סון הר-מלך:  אזרחי מדינת ישראל והציבור במדינת ישראל חייבים לכם הרבה תודה כי אתם חלק ממהלך משמעותי ביותר

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שאם אוכל למקד איפה נמצא הכשל ואיפה אנחנו נצטרך למקד את כוחותינו כדי לשנות את הדבר הזה, אתם עושים את עבודתכם ואנחנו צריכים לעשות את עבודתנו, וזה יהיה לראות איך אנחנו מגדילים את כספי התמיכה וגם מכניסים אותם לבסיס התקציב ולא משהו שכל שנה מחדש ייצר אי וודאות לגבי השנה הבאה

לימור סון הר-מלך:       	מה שפגשנו פה ומה שאני פוגשת בכל בית מאזן שאני מגיעה אליו, רק ממחיש לי פעם אחר פעם כמה הדבר הזה חשוב, אפשר לומר ביקורות רבות על מה שלא נעשה, אבל אפשר גם לעשות ולהתחיל מהלך מסוים

לימור סון הר-מלך:  אם יש מהלך להתמקד בו, זה המהלך

לימור סון הר-מלך:       ההחלטה בסוף היא כן להגדיר שחלק מהתקציב של הקרן יגיע לטובת בתים מאזנים

לימור סון הר-מלך:  אחד הדברים שאני תמיד שואלת ואני חושבת שזה אחד הטיעונים שהכי משכנעים את כולם, אני מבקשת שכל אחד יהיה לרגע עם עצמו ויחשוב על מישהו מהאהובים שלו – בן, הורה, אח, חבר טוב, חברה, בת, ויחשוב אם חס וחלילה תהיה התמודדות כזו אחרת, התמודדות נפש עם בריאות הנפש, איפה הוא/היא היו רוצים לראות את אותו אדם יקר? איפה הם היו רוצים לראות אותו? אני חושבת שתשובה לא משאירה הרבה אפשרויות אלא ברורה מאוד

לימור סון הר-מלך:       כל בית מאזן שאני מגיעה אליו מחדש מחזק את אמונתי שמה שאנחנו עושים פה הוא הדבר הנכון

לימור סון הר-מלך:  בעיקר בתפילה שבעזרת השם, אמרתי שבאירוע הזה אני רואה שצריכים להיות אנשי אמונה רבים, אנשי חזון

לימור סון הר-מלך:  יש גורמים רבים וכוחות בשוק שנאבקים מול הדבר הזה וצריך ללכת ולעשות את זה, להאמין וללכת עם זה

לימור סון הר-מלך:  זה מה שאנחנו עושים ובעזרת השם נעשה ונצליח

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה לכולכם