ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 130, 2023-12-20 00:00

יונתן מישרקי: שלום לכולם

יונתן מישרקי:  היום יום רביעי, ח' בטבת התשפ"ד, 20 בדצמבר 2023

יונתן מישרקי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות שתעסוק בנושאים הבאים, הצעה דחופה לסדר היום בנושא הסכם השכר של הפסיכולוגים הציבוריים, של חברי הכנסת נעמה לזימי, עופר כסיף, אברהם בצלאל, מיכאל ביטון וואליד אלהואשלה

יונתן מישרקי:  הנושא השני הוא התוכנית הלאומית לחוסן ובריאות נפשית בישראל, ישיבת מעקב

יונתן מישרקי:  הנושאים הם חופפים אחד לשני, אנחנו מקיימים את שני הנושאים ביחד

יונתן מישרקי:       אבל כמו שאני נוהג, לצערי, בתקופה הזו, אנחנו פותחים את הישיבה הזו בשמות הנופלים שפורסמו ביממה האחרונה

יונתן מישרקי:  החייל מעוז פנינגשטיין מסוסיא, החייל ליאור סיון מבית שמש

יונתן מישרקי:  נוסף על כך הבוקר גם שמעתי על חתן של חבר טוב שלי שנפל, אני רק לא בטוח שהשם הותר לפרסום אז אני לא אזכיר את שמו

יונתן מישרקי:  יהי זכרם ברוך וה' ייקום דמם ואנחנו שולחים מכאן בשמי ובשם כל חברי הוועדה תנחומים למשפחות הנופלים ורפואה שלמה כמובן ומהירה לפצועים

יונתן מישרקי:       הישיבה הבוקר עוסקת בנושא שאנחנו עסוקים בו הרבה מאוד בזמן האחרון, עולם של בריאות הנפש

יונתן מישרקי:  אני חושב שרוב היושבים פה בחדר כבר שמעו מאיתנו לא פעם ולא פעמיים את הדרישות מול משרדי הממשלה, אנחנו רוצים להבין באמת מה הם לוחות הזמנים, לאיפה אנחנו הולכים

יונתן מישרקי:  אנחנו מדברים הרבה מאוד והוצגו בפנינו הרבה מאוד שלבים של התוכנית, אבל אנחנו נתחיל קודם כל עם הצעה דחופה לסדר היום שעוסקת בנושא הספציפי של הפסיכולוגים, אנחנו נתרחב אחר כך לשאר הנושאים, לכן אני אבקש מחברתי חברת הכנסת נעמה לזימי בבקשה לפתוח את הדברים

נעמה לזימי: תודה רבה, יו"ר הוועדה, תודה לכולם

נעמה לזימי:  אני מצטרפת גם לדבריך החשובים בפתיחת הדין, חשוב וראוי

נעמה לזימי:       כבר הרבה שנים שמערך הפסיכולוגיה הציבורית נמצא בקריסה

נעמה לזימי:  אני אומרת בקריסה כי זו גם מדיניות מכוונת שלא תיקנה לאורך השנים, לא עשתה תהליכים שצריך לעשות ולא טיפלה בשורש הבעיה ולא משנה מה יגידו, שורש הבעיה זה שכר

נעמה לזימי:  שכר, שכר, שכר

נעמה לזימי:  יש סיבה שכל מי שעובד בשירות הציבורי גם עובד בשירות הפרטי, כדי להשלים הכנסה, ויש סיבה שלא ממלאים תקינה וגם שבכלל מי שבוחרים מלכתחילה ללכת ללמידה של פסיכולוגיה בוחרים בסוף לעבוד אולי רק בשירות הפרטי בגלל שהם לא מצליחים להתקיים משכר שהוא פחות מעלות בייביסיטר לשעה

נעמה לזימי:  זאת האמת

נעמה לזימי:  כ-47 שקלים לשעה זה לא משהו שהוא בר קיימא, לא לתחום, לא לציפייה ולא לאפשרות מעבר

נעמה לזימי:       אני רוצה להגיד למה היה לי חשוב ליזום את הדיון ספציפית על הסכם השכר בפסיכולוגיה הציבורית

נעמה לזימי:  הסכם השכר הזה פתוח כבר שנתיים

נעמה לזימי:  יש רגע בחייה של אומה שאפשר לעשות תיקון גם

נעמה לזימי:  התיקון עובר בכל מיני צעדים, ובכל הסיפור של הטראומה הלאומית שאנחנו נמצאים בה, של מה שהולך להתדפק על דלתנו, צריך לעשות תיקון שורשי, שהוא מתחבר לתיקון מערכתי ארוך טווח, לא רק בהקשר המלחמתי הנקודתי אלא בהקשר של השלכות הרוחב של מה שהולך להגיע אלינו ושל הנזקים הקודמים

נעמה לזימי:       אנחנו יודעים על זמני ההמתנה לשירות הציבורי, אנחנו יודעים על הקשיים לגיוס עובדים ואני רוצה להגיד משהו בהמשך למה שאמר גם השר בתשובה להצעה לסדר שהגשתי, מענק הוא לא תחליף לשכר, הוא מעולם לא היה ולעולם לא יהיה, הוא לא מענה במעטפת הסוציאלית, הוא לא הוודאות - - -     

מיכל מרים וולדיגר: במיוחד כשהוא חד פעמי

נעמה לזימי: בדיוק, חד משמעית, בגלל זה הוודאות נכנס לזה

נעמה לזימי:  הוא לא הוודאות ההמשכית של מענק ובסופו של דבר העלאת שכר שהיא כלולה גם במעטפת הסוציאלית ובנגזרות של זה וביכולת להבריא את המערכת על ידי הבאת כוחות באופן יציב שאפשר לבנות עליהם זה הדבר הנכון ביותר

נעמה לזימי:       ואני אגיד לך, באותו יום במליאה התפתח דיון מעניין, במקרה הייתה לי הצעה לסדר נוספת על יתומי צה"ל, יחד עם מתן כהנא, הוא ישב, ואז היה את ההצעה הזאת של הפסיכולוגיה הציבורית והוא סיפר שאשתו גם עובדת במערך בריאות הנפש ושגם היא, כמו כולם, נאלצת להיות במשרה חלקית בשירות הפרטי, ואז הוא אמר, היא לא תבוא בגלל מענק, היא תבוא כי יוסיפו לה שכר

נעמה לזימי:  והוא אמר: היא לא צריכה לקבל את ה-400 או 500 שקלים לשעה, אבל בין זה לבין 47 שקלים לשעה יש פער די גדול, היא כן תבוא אם זה יהיה פי שלושה, או אפילו יותר, גם בסדר להגיד את זה

נעמה לזימי:       היא תבוא כשיהיה שכר שעתי שמאפשר קיום בכבוד, שמכבד את התחום, שמכבד את הדיסציפלינה ואת הלמידה ואת התהליך ושגם רואה בוותק ובצבירת ידע מקצועי וקשר ארוך טווח עם מטופלים ערך ולכן הדבר הזה מחייב אותנו עכשיו

נעמה לזימי:  אתה נמצא פה כיו"ר ועדה בעת היסטורית

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד לך את זה, אתה נמצא בעת היסטורית, מה שייקבע כאן ובממשלה ובתקציב הבא יגדיר את כל מערך בריאות הנפש בישראל

נעמה לזימי:       כל הסוגיות הנלוות, אותן יעשו הרבה אחריך, זה לא משנה, דיברו עליהן לפני, כל זה זה הבל הבלים, סליחה שאני אומרת את זה כי הכול חשוב, אבל הבל הבלים לעומת השכר, לעומת הסכם השכר הפתוח

נעמה לזימי:  זכית לשבת פה בעת היסטורית, כשיש הסכם שכר פתוח זמן ארוך מדי, שגם זו תקלה, ולעשות תיקון ואנחנו פה כדי לעשות תיקון

נעמה לזימי:  המדינה עכשיו הולכת להיכנס לסחרחרה בכל מה שקשור לטיפול בנפש

נעמה לזימי:  אם לא נעשה תיקון שורשי זה עלינו, חד משמעית

נעמה לזימי:  תודה רבה

יונתן מישרקי: בהחלט

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  לפני שאני עובר לשאר חברי הכנסת, אני רוצה להגיד, מחברי הכנסת המציעים אמרו לי לפחות שניים שהם לא יוכלו להגיע מסיבות בריאותיות, לכן אנחנו נשלח להם רפואה שלמה, בלי להזכיר שמות

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קארין אלהרר

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני יושב הראש

קארין אלהרר:  תודה לך, נעמה חברתי, על הנושא החשוב הזה

קארין אלהרר:  אני לא אחזור על הדברים שנאמרו על ידי נעמה, אני כן אומר את הנקודות החשובות הבאות

קארין אלהרר:  המתווה שמוצע מוצע רק לרבע מהפסיכולוגים במערכת הציבורית

קארין אלהרר:  צריך לומר את זה ביושר, כל הפסיכולוגים של משרד החינוך לא נמצאים במתווה הזה

קארין אלהרר:  פסיכולוגים חינוכיים שבאמת עובדים לילות כימים, צריך לומר את זה

מיכל מרים וולדיגר: הם כ-50% מהמשרתים בציבור

קריאה: 60%

קארין אלהרר: צריך לומר את הדברים האלה ביושר וגם מדובר באיזה מענק שהוא חד פעמי, הוא לא נותן מענה לצרכים האמיתיים

קארין אלהרר:  זה לא שחסר פסיכולוגים, יש כ-16,000 פסיכולוגים במדינת ישראל, אנחנו לא צריכים להמציא אותם ואנחנו לא צריכים לעשות משהו שראיתי אתמול וחשכו עיניי

קארין אלהרר:  אחת מקופות החולים הגדולות בישראל מפרסמת קול קורא שסטודנטים שנה א' לפסיכולוגיה יבואו לטפל

קארין אלהרר:  תגידו, נפלנו על הראש?      

קטי קטרין שטרית: כי נתנו להם לעשות את זה

קארין אלהרר: אסור שזה יקרה

קארין אלהרר:  אין בעיה - - -     

מיכל מרים וולדיגר: קארין, אני בדרך כלל לא מסכימה איתך, הפעם אני מסכימה איתך בכל מאת האחוזים

קטי קטרין שטרית: היום זה אצל הקופות

קטי קטרין שטרית:  היא צודקת, צריך להוציא את זה מהקופות

קארין אלהרר: הדבר הזה לא יכול לקרות

קארין אלהרר:  זה לא שיש מחסור בפסיכולוגים, יש פסיכולוגים

קארין אלהרר:  אתם יודעים מה חסר? תגמול לפסיכולוגים

קארין אלהרר:  ואני אומרת לך, אדוני, זה עלינו כי אנחנו הוועדה המפקחת

קארין אלהרר:  הממשלה עושה את שעושה, בעיניי לא מספיק, יש פה הזדמנות לתיקון

קארין אלהרר:       אני אגיד עוד נקודה, ה-7 באוקטובר הוא נקודה שממנה יש לנו שתי ברירות, או לקדם או שזו תהיה בכייה לדורות, כי הנזקים שאנחנו מודעים להם היום הם כאין וכאפס לעומת הנזקים שיהיו אם לא נטפל כמו שצריך

קארין אלהרר:  מה צריך לקרות? תוספות שכר שיאפשרו לאנשים להישאר במערכת, להוסיף אנשים למערכת, צריך שתהיה תקינה ראויה, אנחנו לא מתקרבים לתקינה ראויה, אין בישראל הגדרה כמה פסיכולוגים צריך, אי אפשר להתנהל בצורה כזאת, ולהרחיב בצורה משמעותית את המענקים שיהיו משמעותיים יותר, אי אפשר להמשיך ככה

קארין אלהרר:       ואני מאוד מקווה שאותה קופת חולים תחזור בה כי זה נזק למטופלים

קארין אלהרר:  סטודנט שנה א' לא יכול לתת שירות כזה

קארין אלהרר:  כמו שלא הייתי נותנת לסטודנט שנה א' לייצג אדם בבית משפט

קארין אלהרר:  פה מדובר בנפש של אנשים ואנשים עם בעיות קשות

קארין אלהרר:  זה טוב שחשבו על הרפורמה בבריאות הנפש, הייתי בעדה, לא בדרך שהיא נעשתה, הפילו את זה על קופות החולים וקופות החולים לא יודעות להתמודד עם האירוע, לא בכלים שיש

קטי קטרין שטרית: את מדברת על הקדנציה הקודמת?      

קארין אלהרר: קודמת קודמת קודמת

מיכל מרים וולדיגר: מי שהביא את הרפורמה

קטי קטרין שטרית: לא, הקודמת זה הורביץ

מיכל מרים וולדיגר: ב-2015

קארין אלהרר: כן, 2015

קטי קטרין שטרית: גם הורביץ המשיך עם זה, הייתי בטוחה שהוא יתקן את זה

נעמה לזימי: הנה, אז תעשו את זה אתם

מיכל מרים וולדיגר: על פניו הרפורמה היא טובה

קטי קטרין שטרית: הייתם שם, היה לכם שנתיים, איפה היית שנתיים?      

נעמה לזימי: לא, היה לנו שנה, קטי, אבל את יודעת משהו? את כל - - -      

ירון לוי: אל תתחילו להאשים אחד את השני

יונתן מישרקי: איך הדיון הזה עובר עכשיו ל - - -     

קטי קטרין שטרית: גם אני מאוכזבת מזה ש - - -      

ירון לוי: כולנו

נעמה לזימי: איך את עושה את זה? 2015 זה שלכם

נעמה לזימי:  איך על השנה שלנו הפילו את הכול? זו הזיה

קארין אלהרר: תגידו, אתם אמיתיים, קטי? קטי, אני רק רוצה לשאול איפה - - -      

מיכל מרים וולדיגר: אבל, קארין, למה את ממשיכה? תתעלמי

מיכל מרים וולדיגר:  בואי נפסיק עם הדיון הזה

קטי קטרין שטרית: נכון, לא צריך, עזבי, נעמה אמרה את זה

קטי קטרין שטרית:  בואי נחליט שכל ממשלות ישראל

יונתן מישרקי: חברים יקרים, חברות הכנסת, הדיון - - -     

קארין אלהרר: אין לתאר במילים

קארין אלהרר:  וואו

קארין אלהרר:  תקשיבו, אתן מתעלות על כל דמיון

יונתן מישרקי: חברת הכנסת אלהרר, שנייה אחת

נעמה לזימי: יש הגדרה פסיכולוגית למה שהיה פה עכשיו?      

מיכל מרים וולדיגר: לא, זה מתחת לחגורה

יונתן מישרקי: בבקשה

יונתן מישרקי:  מיכל, זה מפריע לי

נעמה לזימי: ממש גזלייטינג, באמת

מיכל מרים וולדיגר: אל תשתמשי בזה

מיכל מרים וולדיגר:  נעמה, אני לא מבינה

קטי קטרין שטרית: את התחלת עם זה, נעמה

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא זה, למה להשתמש באבחון פסיכולוגי למשהו שאמור להנמיך? מה זה טוב? למה את משתמשת בזה בכלל?      

יונתן מישרקי: תמשיכו, נבזבז את הזמן עכשיו על היריבות האישית בין חברי הכנסת?      

נעמה לזימי: מיכל, תקשיבי, אני מתביישת שאתם 17 שנה בשלטון ומאשימים את הממשלה שלנו

מיכל מרים וולדיגר: אני לא שם בכלל

מיכל מרים וולדיגר:  על מי את מדברת?      

יונתן מישרקי: ונקיים דיון מקצועי אולי בהזדמנות אחרת

קארין אלהרר: אתם מביכים

יונתן מישרקי: אני אומר לכם את האמת, זה מאכזב אותי

יונתן מישרקי:  יש לנו בסך הכול שעה ו-40 לדיון מאוד מאוד מאוד חשוב, העולם של בריאות הנפש הוא מאוד חשוב

יונתן מישרקי:  אם ניכנס עכשיו למריבות בינינו - - -     

נעמה לזימי: לא נזפנו, לא האשמנו, מה שנעשה פה נעשה מנגד

יונתן מישרקי: אני מבקש, שנייה, שנייה

נעמה לזימי: שתקנו על מה שהיה פה ב-15 השנה האחרונות

מיכל מרים וולדיגר: נעמה, מספיק, נו באמת

יונתן מישרקי: נעמה, בואו נתאפק במריבות ה-, סליחה שאני אומר, הקטנוניות האלה, נתרכז באמת בתוכן ולא נתעסק בשטויות

יונתן מישרקי:  עד עכשיו לא הוצאתי אף פעם מהישיבה, אם אני אצטרך אני אוציא אנשים

קארין אלהרר: תעזוב את זה שלא נתנו לי להוציא שני משפטים

יונתן מישרקי: אני מתנצל

יונתן מישרקי:  בבקשה, תשתדלי לחתור לכיוון סיום של דברי הפתיחה, אנחנו רוצים לשמוע גם את אנשי המקצוע

קארין אלהרר: אני סיימתי

יונתן מישרקי: אז תודה רבה לך

קארין אלהרר: אני רק אציין שזה בסדר לתת לדובר להשלים שלושה משפטים בלי לקטוע אותו

יונתן מישרקי: בהחלט, כך אנחנו ננהג מעכשיו

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה להודות על הדיון החשוב, גם לך, אדוני היושב ראש, לנעמה, לכל מי שיזם את ההצעה לסדר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו לא מדברים כאן על החשיבות של טיפול בתחום בריאות הנפש, אנחנו באנו לדון על השכר לפסיכולוגים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני לא יודעת מי המציא את הפתרון של מתן מענקים זמניים, מה ההיגיון של ההצעה הזאת, כי זה לא פתרון, זה אפילו לא פתרון זמני

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה לא מה שיחזיר את הפסיכולוגים המומחים למערכת הציבורית, מענקים חד פעמיים, תמריצים חד פעמיים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       כשפסיכולוג נכנס למערכת הציבורית הוא רוצה להיות בטוח, הוא רוצה להמשיך לטפל, שזה גם חשוב לאותו מטפל פסיכולוג שמעניק טיפול וגם למטופלים, שאנחנו חייבים לשמור על הרצף הטיפולי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מה יהיה אחרי שהשנה הקלנדרית, השנה הפיננסית, תסתיים? התמריצים יסתיימו, המטופלים יפסיקו לקבל את הטיפול? מה יהיה? זו פגיעה בבריאות הציבור

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       זה לא רק חיסכון של המשאבים לתקופה מסוימת, אחר כך בן אדם שלא יתחיל לקבל טיפול בזמן, היו צריכים כבר אתמול, שלשום, לפני 70 יום להתחיל לקבל טיפול והם לא התחילו לקבל טיפול, גם אם הם יתחילו עכשיו חס וחלילה אם תלכו על פתרון להעסיק סטודנטים או בעלי תואר ראשון או מישהו שלא מומחה לטפל בטראומה והוא יתחיל כביכול טיפול זה יזיק עוד יותר, מה אתם תחסכו? אתם תשלמו הרבה יותר לשיקום של הבן אדם, תשלמו עבור הנכות, הוא לא ייכנס למעגל העבודה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אתם תהרסו את החיים לא רק של בן אדם אחד, זה משפיע על כל המשפחה וכל המעגלים של אותו בן אדם

יונתן מישרקי: ולכן אנחנו נדרוש לדעת מה קורה עם הסכמי השכר בצורה מסודרת

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ההסכם שעובדים עליו, כפי שציינו חברות הכנסת, זה נוגע רק לפסיכולוגים קליניים, אתם יודעים איזו עבודה עושים פסיכולוגים חינוכיים? לפעמים זה השירות היחיד שנגיש לרוב המשפחות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מה איתם? הפסיכולוגים החינוכיים שמתחילים טיפול מהגן ובמהלך כל שנות הלימוד בבית הספר, מה איתם? אם אתם משאירים אותם מחוץ להסכם ומחוץ לשינויים אתם לא פותרים את הבעיה

יונתן מישרקי: אני מזכיר, בשבוע הבא ביום רביעי יש דיון משותף של הוועדה הזו יחד עם ועדת החינוך בנוגע לשפ"ח

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני באתי מקופת חולים, אני יודעת שבקופות החולים עושים הסכמים והתקשרויות עם עמותות וארגונים שמעסיקים פסיכולוגים ופסיכותרפיסטים, מה איתם? הם בכלל מחוץ לגדר? אבל הם הראשונים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לאן מפנה קופת חולים את המטופלים שלהם? היא לא מחפשת את הפסיכולוגים הכי יקרים והכי טובים שנמצאים במערכת הפרטית, הם קודם כל מפנים לספקים שלהם שיש להם הסכם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אז תכניסו גם את הפסיכולוגים שעובדים בעמותות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       פסיכולוגיה ציבורית זה הרבה יותר ממה שאתם הגדרתם בתמריצים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני חוזרת לאותו ביטוי שנעמה השתמשה בו, שהפסיכולוגים עצמם משתמשים, תטפלו בשורש, תחזירו את הפסיכולוגים למערכת הציבורית כדי לתת פתרון הולם ומתמשך לאורך שנים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש הזדמנות להבריא את המערכת, אז תבריאו ולא תשימו פלסטר זמני שלא עוזר לכלום

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת ירון לוי, בבקשה

ירון לוי: תודה רבה, כבוד היושב ראש, חברת הכנסת נעמה, תודה על הדיון

ירון לוי:  אני לא רוצה לחזור על הדברים, אני אנסה להתמקד בנקודות, לחדד את הנקודות גם ששמעתי מחברת הכנסת קארין אלהרר

ירון לוי:  בסופו של דבר אנחנו יודעים שהמענקים האלה לא יעשו כלום, מסיבה מאוד פשוטה, אם יש 5,000 פסיכולוגים כיום בשירות הציבורי שהם יושבים על 2,500 תקנים, אתם מבקשים להעלות ל-75% משרה, זאת אומרת שאתם הולכים לא להכניס עוד אנשים למערכת, אתם הולכים לפלוט אנשים מהמערכת

ירון לוי:  זו נקודה אחת שאני אשמח, גלעד, אחרי זה לקבל את התשובה איך התייחסים לדבר הזה

ירון לוי:       דבר נוסף, הבעיה היא לא רק בכסף שאתם רוצים להגדיל בהסכמי שכר או במענקים כאלה ואחרים, הבעיה היא הרבה יותר גדולה

ירון לוי:  יש כאן שני דיונים, אחד על התוכנית הלאומית לבריאות הנפש ואחד על מענק הפסיכולוגים

ירון לוי:  אם תחברו את שניהם רגע אתם תבינו שאין כאן שום תוכנית לאומית לבריאות הנפש כי אם אתם עושים תוכנית למענקים לפסיכולוגים ואתם שוכחים את החינוכיים סימן שאין כאן באמת תוכנית, יש כאן מצגת מאוד יפה, ואמרתי את זה, ואני מתנצל שאולי זה יישמע קצת ביקורתי, יש כאן תוכנית מאוד יפה שהמנכ"ל היה והציג לנו, הוא פרזנטור מדהים, זו תוכנית שהייתי רוצה לצלול לתוכה אבל היא די רדודה

ירון לוי:       כדי שאנחנו נוכל באמת לפתור את הדבר הזה, כולנו תמימי דעים וכולנו רוצים שבסופו של דבר הקצה, הילדים שלנו במערכת החינוך והציבור הכללי, יקבל שירות פסיכולוגי כמו שמגיע לו משירות המדינה, משירותי המדינה ומקופות החולים, יש שני דברים מאוד קטנים שצריך לעשות

ירון לוי:  אמר המנכ"ל ברסי שיש נתונים לגבי הכספים שעוברים לקופות החולים, קוראים לזה דוח מקורות ושימושים

ירון לוי:  אמר ולא שלח

יונתן מישרקי: שלח, בטאבלטים

ירון לוי: אוקיי

ירון לוי:  מעולה

ירון לוי:  אמר אותו מנכ"ל שהוא רק לא יודע אם רופא משפחה נכלל בשירות פסיכולוגי בתור מענה

ירון לוי:  אמר או לא אמר? אמר

ירון לוי:  זאת אומרת שאין לו סטנדרטים ברורים לגבי מה זה שירות פסיכולוגי, אין קריטריונים ברורים לגבי מה זה שירות פסיכולוגי

ירון לוי:       דבר אחרון, עד שלא יהיה מפתח תקינה, קארין, את התייחסת לזה, כמה פסיכולוגים

ירון לוי:  במערכת החינוך על כל פסיכולוג 1,000 תלמידים, בשירות הציבורי כמה פסיכולוגים - - -      

קטי קטרין שטרית: ירון, תבקר בדימונה, יש שם מודל מדהים, עירוני

ירון לוי: אני רוצה להסתכל בצורה מאוד רחבה

מיכל מרים וולדיגר: ירון, אתה צודק, ואני גם הזמנתי מהממ"מ מחקר על הנושא הזה

ירון לוי: אני רק אסיים את הדברים

ירון לוי:  בסופו של דבר כולנו כאן רוצים לשפר את מערכת בריאות הנפש, אבל עושה רושם, עוד פעם, שיש כאן כותרות מאוד גדולות, אבל בשורות מאוד קטנות

ירון לוי:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

ירון לוי: אני אשמח לקבל תשובה לשאלה, בסוף

יונתן מישרקי: בסוף

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה

גלעד קריב: אני אהיה מאוד קצר

גלעד קריב:  הנקודה שכבר עלתה כאן היא נקודה שחייבת להתברר כי יש פה ממש מצב של להוסיף חטא על פשע

גלעד קריב:  לא מספיק שהסכם השכר שאני מבין שהגיע לכדי סיום לפני - - -     

נעמה לזימי: שנתיים

גלעד קריב: לא, אבל הייתה חתימה לפני –      

מיכל מרים וולדיגר: לא

גלעד קריב: אז הטיוטה, לא מספיק ששמענו מה ששמענו, היא לא כוללת את רוב הגורמים בפסיכולוגיה הציבורית

גלעד קריב:  אני רוצה להזכיר שכבר לפני שנתיים, אחרי מגפת הקורונה, התברר שיש תת איוש של תקנים במערך השירות הפסיכולוגי החינוכי, זאת אומרת אנחנו נמצאים במצב שגם כשיש תקנים לא מצליחים למלא אותם מכיוון שאנשים אינם מוכנים לעבוד בשירות הציבורי, במקרה הזה השירות הציבורי החינוכי

גלעד קריב:       אני רוצה להציע, אדוני היושב ראש, שתצא מכאן אמירה גם לגבי התנאים שעליהם דנים בהסכם, אבל גם לגבי היקפו ותכולתו

גלעד קריב:  זה טוב מאוד שנעשה כאן דיון על השפ"ח בשבוע הבא, אבל אם ישאירו את השירות הפסיכולוגי החינוכי שכולל אלפי תקנים שחלקם הגדול לא מאויש, אז לא הבאנו שום בשורה ושום ברכה אמיתית

גלעד קריב:  זה מדיניות של הפרד ומשול מכוונת שמאפיינת לצערי לא מעט מהמשאים ומתנים הקיבוציים שנעשים עם איגודי העובדים ואני מבקש שתצא מכאן אמירה ברורה של הוועדה, גם על תנאי ההסכם וגם על היקפו ועל מי נכלל בתוכו

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: תודה

מיכל מרים וולדיגר:  קודם כל אני מודה לכל חברי הכנסת מכל סיעות הבית שהגיעו לדיון החשוב הזה, שהעלו אותו לדיון, זה תחום שכולנו כולנו כולנו מחוברים אליו בקשר עמוק ומבטן ומלידה

מיכל מרים וולדיגר:       אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה, אבל אני כן אומר שפסיכולוגים מעצם המקצוע שלהם מתעסקים בבריאות הנפש, אין מחלוקת, אבל, לצערי אני אומרת את זה והאבל הזה הוא חשוב, לא כולם מועסקים תחת משרד הבריאות, חלקם מועסקים במשרדים אחרים, כמו משרד החינוך בעיקר, יש גם את הפסיכולוגים התעסוקתיים שלדעתי הם מועסקים תחת – אני אפילו לא יודעת תחת הם מועסקים

קארין אלהרר: משרד העבודה

ירון לוי: זה מה שהבטיחו לנו, תחת קורת גג אחת

מיכל מרים וולדיגר: נכון

מיכל מרים וולדיגר:  אני חייבת לומר שתחום הנפש הוא בכל המשרדים כי כל אדם, כל אזרח, שצריך שירות, יש בו גם גוף וגם נפש ולכן צריך את הפסיכולוגים, גם הרפואיים וגם השיקומיים וגם הקליניים וגם ההתפתחותיים וגם החינוכיים ועוד ועוד

מיכל מרים וולדיגר:  אז כן הייתי שמחה, בחלום האוטופי שלי, שכל תחום בריאות הנפש היה מתרכז במשרד אחד והיה לו אמא ואבא אחד ולא פרוס בין המשרדים שגם בינם לבין עצמם מתחרים על משאב שאין אותו מספיק בשירות הציבורי

מיכל מרים וולדיגר:       אמרה פה קארין שיש מספיק פסיכולוגים, אני אדייק, את צודקת, יש מספיק פסיכולוגים במדינת ישראל, אגב התפתחותיים חסר, חסר גם חלק, ברמת העיקרון יש מספיק פסיכולוגים, אבל הם יותר בשירות הפרטי ולא בשירות הציבורי

מיכל מרים וולדיגר:  גם בתוך השירות הציבורי כל משרד מושך לכיוון שלו אז הוא נותן יותר שכר, פחות שכר, ואנחנו משחקים בסכום אפס ולא יוצאים מהברוֹך הזה, אז בהחלט הייתי שמחה שהיינו מרכזים את כולם במקום אחד, אבל כרגע זה עוד רחוק ונדבר על מה שאפשרי היום וכן בהחלט זה הסכם השכר

מיכל מרים וולדיגר:      אני לא אדבר על המענקים, אני חושבת שמענק זה דבר חשוב ונחמד, אבל הוא תמיד רק תוספת, הוא לא העיקר, העיקר הוא הסכם שכר שכבר המון שנים אנחנו מתעסקים בתוך האירוע הזה

מיכל מרים וולדיגר:  לא יעלה על הדעת שמי שמסיים תואר שני ועובד כל כך קשה – אני חייבת להודות, יש לי נגיעה אישית, יש לי אחיינית שבתוך ההתמחות כבר כמה שנים טובות, שגם על ההתמחות צריך לדבר, יש לי עוד שלוש אחייניות, אני לא יודעת למה אבל לומדות תואר שני עכשיו בפסיכולוגיה, כל אחת בתחום שלה, ואני רואה כמה קשה הן עובדות

מיכל מרים וולדיגר:  אין להן חיים בלימודים עצמם, אחר כך חייבים התמחות

מיכל מרים וולדיגר:  לא נדבר על כמה זמן לוקח לקבל התמחות, לא, להתקבל להתמחות, ואז הם צריכים לחכות

מיכל מרים וולדיגר:  בסוף הן כבר כן מתמחות והן עובדות מאוד קשה, ואז למה שיילכו לציבורי? הן צריכות קצת לכסות על הפער שהרוויחו גרושים בהתמחות, הן חייבות לחיות

מיכל מרים וולדיגר:       סליחה שאני מדברת בלשון נקבה, זה כמובן גם פסיכולוגים לצורך העניין

מיכל מרים וולדיגר:  בכל מקרה אני חושבת ואני בטוחה שכל היושבים פה בשולחן ובכלל יסכימו - - -      

גלעד קריב: יש קשר בין מה שמציעים להם לבין זה שרוב העוסקים הם נשים לבין המצב

מיכל מרים וולדיגר: יכול להיות, אבל לא ניכנס לזה עכשיו

קטי קטרין שטרית: עוד מעט ינזפו בך, גלעד

גלעד קריב: זה המצב

מיכל מרים וולדיגר: מה שאני רוצה לומר, הסכם השכר הזה, אני חייבת לומר למי ששומעים אותי, הייתי באוצר עד לא מזמן, א', ה-50 מיליון שקל ששמו בקופסה זה צחוק מעבודה

מיכל מרים וולדיגר:  זה צחוק, זה מבייש, הסכום צריך לא רק להכפיל את עצמו, אלא להרביע אותו ויותר מכך, אבל אני חייבת לומר שזה לא רק פני השכר

ירון לוי: יש לך ערוץ פתוח לשר האוצר, דרך אגב

מיכל מרים וולדיגר: ואני אומרת אותו גם בחדרים סגורים, אבל אתה צריך תודה שאני אומרת אותו גם פה

מיכל מרים וולדיגר:  אני יודעת בדיוק כמה קשר יש לי לשר האוצר, אבל אני רוצה לומר את זה גם פה לכולם, לא רק בחדרים סגורים

מיכל מרים וולדיגר:       אני רוצה להוסיף עוד נקודה אחת, זה לא רק תנאי השכר, שהם מאוד חשובים, אבל כן, אני חייבת לומר שאף פעם לא נצליח להתחרות בשוק הפרטי, תמיד השוק הפרטי יהיה גדול יותר, אבל יש הרבה יתרונות להיות בציבורי, קולגות, עובדים ביחד, צריך להבין את זה, אבל מה שבעייתי בציבורי זה התנאים מסביב, זה היעדר מזכירות, עוד כוח אדם שיכול לעזור לפסיכולוגים לעשות את העבודה שלהם כמו שצריך וכן, סליחה על הביטוי, לגרות אותם להישאר בציבורי מעבר לשכר, כי השכר אף פעם לא ישווה לפרטי

מיכל מרים וולדיגר:  לכן גם פה מדינת ישראל צריכה להכניס יד לכיס, לשפר את התקינה גם בכוח העזר מעבר לשכר של הפסיכולוגים

מיכל מרים וולדיגר:       אז אני מקווה, באמת, כמו שאמרה פה נעמה, זאת הזדמנות, אנחנו הגענו לאירוע הזה ממשבר, אני מלווה את הנושא של שכר הפסיכולוגים כבר כמה שנים, אבל כן עכשיו אנחנו במשבר, המדינה צריכה להבין את זה, היא צריכה להכניס יד לכיס, בוודאי לא רק משרד הבריאות, גם משרד החינוך, כי בסופו של דבר הטראומה שכולנו חווינו גם הילדים חווים אותה והם לא חייבים להיכנס לתוך מערכת בריאות הנפש, גם במערכת החינוך צריך לשפר ולתקן את החוסן ואת הכלים שצריכים לתת לילדים של כולנו, בוודאי אלה שחווים מצוקה ואין מי שיעזור להם

מיכל מרים וולדיגר:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

יונתן מישרקי:  לא נעים לי, אבל אם אפשר לקצר, כי אנחנו רוצים לשמוע את אנשי המקצוע

קטי קטרין שטרית: זה תמיד מגיע אליי הבקשה לקצר

יונתן מישרקי: לא, לכן אמרתי שלא נעים לי, קטי, זה לא אישי

קטי קטרין שטרית: טוב

קטי קטרין שטרית:  כוח אדם, אנחנו יודעים שיש בעיה בעוד המון תחומים, גם בפסיכיאטריה, ואם נלך לכיוון שאני באה ממנו, אז היום יש מצב שיש מורים שחסרים ומנהלים שחסרים והבעיה הזו היא לא רק בעיה של הפסיכולוגים, אבל אם אנחנו מדברים על הפסיכולוגים החינוכיים, השבוע היינו בסיור בדימונה, ראינו מודל שאני מאחלת לכל רשות לאמץ

קטי קטרין שטרית:  המודל הוא פשוט מאוד, ראש הרשות פונה לבוגרי התיכונים אצלו ואומר להם כך: לכו ללמוד פסיכולוגיה, אני מממן את כל שכר הלימוד שלכם מהשנה הראשונה ועד ההכשרה כולל תואר שני, אבל אתם מתחייבים להישאר בעיר בין חמש לשמונה שנים

קטי קטרין שטרית:  וכולם נשארים

קטי קטרין שטרית:  והם נשארים גם הלאה

קטי קטרין שטרית:       כשאני ראיתי את הכמות של הפסיכולוגים, ואני מבינה בזה מתוך היותי במערכת החינוכית, אתה זוכר? היינו בסיור, איזו כמות גדולה של פסיכולוגים יש לו

קטי קטרין שטרית:  יש לו כמות אדירה של פסיכולוגים במערכת החינוך

קטי קטרין שטרית:  זה דבר מדהים

קטי קטרין שטרית:  בסופו של דבר אנחנו כל הזמן מדברים על המניעה, זו המניעה, הילד עם הבעיות יגיע בסוף כבוגר - - -      

מיכל מרים וולדיגר: הם לא בתוך מערכת החינוך, הם מתוך העירייה

קטי קטרין שטרית: לא, זה קשור

מיכל מרים וולדיגר: אבל הם לא יושבים על התקן הזה, הם יושבים על תקן אחר, אבל זה עדיין ציבורי, אני מסכימה איתך

קטי קטרין שטרית: הרי מה באים בטענות? שאין כוח אדם

קטי קטרין שטרית:  פה הוא הביא מודל שאנחנו לא מדברים על מרכז הארץ עם תקציבי ענק, הוא אמר: אני מעדיף לקבל אותם אחר כך כבוגרים פרודוקטיביים בלי בעיות כאלה ואחרות כשהדברים נפתרים ופותרים אותם בגילאים צעירים יותר

קטי קטרין שטרית:       אני חייבת להגיד דבר כזה, אני קצת חוששת מהמודל הזה של הקופות, אני חושבת שצריך להוציא את הנושא של הפסיכולוגיה מהקופות

קטי קטרין שטרית:  אין לי מושג למה זה שם

קטי קטרין שטרית:  אני יודעת, אז אולי לעשות תיקון, בואו נעשה תיקון

קטי קטרין שטרית:  אתה יודע איזה מודל עובד? כשקארין מביאה את מה ש - - -     

גלעד קריב: את יודעת איזה מודל עובד? כששירות ציבורי המדינה מממנת אותו בהיקף הראוי אז זה עובד

גלעד קריב:  כשהמדינה לא מרעיבה שירות ציבורי השירות הציבורי עובד

מיכל מרים וולדיגר: לא, גלעד, או שיש קופות חולים אבל יש עליהם פיקוח

מיכל מרים וולדיגר:  הבעיה היא רגולציה, אני בעד הדבר הזה, הבעיה אם הרגולציה עובדת כמו שצריך והיא לא עובדת כמו שצריך

קטי קטרין שטרית: מיכל, תנו לי

קטי קטרין שטרית:  התחושה שלי היא קשה מאוד, שלקחו את הנושא, זרקו אותו לקופות

קטי קטרין שטרית:  זה לא אורתופדיה, זה לא גניקולוגיה, זה נפש

קטי קטרין שטרית:  נפש צריך לטפל בזה בצורה הרבה יותר מקצועית

קטי קטרין שטרית:       עוד דבר נוסף, אני כביכול מעלה אותו כל הזמן ולא מדברים עליו, זה הנושא של ההכשרה

קטי קטרין שטרית:  אני לא יודעת כמה אתה יודע, אדוני היושב ראש, אבל מי שנכשל במבחן צריך לחכות שנה למבחן הבא

קטי קטרין שטרית:  אני לא מבינה את זה, לשכת עורכי הדין עושים פעמיים בשנה, רואי החשבון פעמיים בשנה, איך אתם רוצים שבן אדם יחכה שנה עד למבחן? אולי תשנו כבר את הדבר הזה

קטי קטרין שטרית:  ארבע שנים אני אומרת את הדבר הזה

יונתן מישרקי: עוד מעט נשמע תשובות לכול, תודה רבה

קטי קטרין שטרית: ארבע שנים אני אומרת את זה, למה משרד הבריאות - - -     

יונתן מישרקי: תודה, רשמנו

יונתן מישרקי:  עוד נקודה?      

קטי קטרין שטרית: גם הפריעו לי, גם נתת לי - - -     

יונתן מישרקי: לא, נתתי לך

נאור שירי: ועדיין העברת את המסר

קטי קטרין שטרית: אני אשמח לשמוע את התשובות, אבל אני הולכת למילואימניקים, עכשיו אנחנו מדברים על המילואימניקים, אני חייבת ללכת לשם

יונתן מישרקי: אני רשמתי לפניי את השאלות

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת יוסף עטאונה

יוסף עטאונה: תודה רבה, כבוד היושב ראש

יוסף עטאונה:  אני גם מצטרף וחושב שזה דיון מאוד מאוד חשוב ויש תמימות דעים בין כולנו לגבי החשיבות של בריאות הנפש וגם הפסיכולוגיה

יוסף עטאונה:  נאמר פה שלא חסר פסיכולוגים, בחברה הערבית כן חסר פסיכולוגים בצורה מאוד מאוד משמעותית

יוסף עטאונה:  בחברה הערבית בכלל אנחנו מצליחים לאייש רק 70% מהתקנים שיש לנו, בחברה הערבית הבדואית בנגב רק 58% מהתקנים מצליחים לאייש

יוסף עטאונה:  לכן הדיון הוא כל כך חשוב ולפי דעתי צריך להתמקד בהסכם שכר שיכול למשוך אנשים

יונתן מישרקי: יש פסיכולוגים בחברה הערבית?      

יוסף עטאונה: לא, אני אגיד לך למה חסר

יוסף עטאונה:  כי אנשים הולכים ולומדים שמונה או תשע שנים וכשמגיעים לתעסוקה בשכר שקיים היום ואז נוצר הפער שלא מצליחים לאייש

יוסף עטאונה:  לכן צריך לעשות מהלך משולב, אחת, להסדיר את המעמד ואת השכר של הפסיכולוגים בשירות הציבורי במיוחד החינוכי, שהוא חשוב כל כך למערכת החינוך הערבית, והדבר השני הוא לקדם תכניות הכשרה לפסיכולוגים חינוכיים במערכת החינוך על ידי משרד החינוך

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת נאור שירי, בבקשה

נאור שירי: אני אהיה הכי קצר שיש, כי גם אין לי מה לתרום בנתונים, כי כולם כבר דיברו על זה וזה נראה לי מיותר וחשוב לשמוע את מי שהגיע

נאור שירי:  אני אגיד מהחוויה האישית שלי מהבית, אשתי פסיכולוגית קלינית, היא גם קלינאית תקשורת, דיברה על זה מיכל ודיברה על זה גם קטי, על משך זמן הלימודים

נאור שירי:  אני אישית לא מצליח להבין איך היא עשתה את זה, אני גם לא מבין איך אתם עושים את זה, אבל אני חושב שעם כל הרע שקרה ב-7

נאור שירי: 10 המדינה צריכה וזה הזמן לשנות את סדרי העדיפויות, כי בסוף זה זה

נאור שירי:       זה לא עניין של – אני רוצה להגיד שזה לא עניין של כסף, אבל זה כן עניין של כסף, אבל כסף זה סדרי עדיפויות

נאור שירי:  עכשיו עושים תקציב חדש ואני אומר, יש הרבה דברים, יש לשים את הכול בבית אחד, שיהיה אבא ואמא אחד, שכולם יידעו איפה עומדים, לשתף פעולה עם הרשויות המקומיות וגם עם הסקטור הפרטי, אפשר לפתור את הכול, ותאמין לי, להם יש את הפתרונות הכי טובים, אנחנו צריכים לשבת ולהקשיב להם

נעמה לזימי: לשבת ולהקשיב להם

נאור שירי: במובן הזה אין לי מה לתרום, אבל מה יש לי לתרום? זה ביכולת שלנו לספק לך, ודווקא בגלל שאתה נמצא פה, את ה-leverage על הממשלה

נאור שירי:  כי פותחים את התקציב עכשיו

נאור שירי:  עכשיו, בזמן שאנחנו מדברים, תקציב 2024 נכתב מחדש ומשנים את סדרי העדיפויות של הממשלה

נעמה לזימי: והסכם השכר פתוח

נאור שירי: נכון

נאור שירי:  אם היינו עושים את הדיון הזה במקום אחר, בזמן אחר, ללא השבת הנוראית הזאת כנראה שלא היה מה לעשות ולא הייתה שום בשורה פה וזה היה עוד אחד מהדיונים שאין בשורה

נאור שירי:  אבל מפה יכולה לצאת הבשורה, וגם שר הבריאות איתנו בנושא, ואמרה גם מיכל, שמקורבת לשר האוצר, ואני לא אומר את זה בציניות, גם היא מכירה את הנושא וזה חלק מרכזי מהפעילות שלה בכנסת

נאור שירי:       אז תשנו את סדרי העדיפויות, זה הכול

נאור שירי:  זה סדר עדיפויות, לא הכול זה עניין של כסף, אפשר קודם כל לתת אבא ואמא במקום אחד, אפשר לנסות ולייצר את ה-50 מיליון – אתמול בוועדת הכספים בארבע וחצי דקות עפו מיליארד שקל

נאור שירי:  ככה

נאור שירי:  עזבו, זה סדרי עדיפויות

נאור שירי:  אם סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת יהיו במקומות הנכונים שהחברה הישראלית צריכה החל מה-7

נאור שירי: 10, ולא רק, ה-7

נאור שירי: 10 זה מקרה קיצון שמציף לנו את הקשיים

יונתן מישרקי: זה קצר?      

נאור שירי: יחסית זה קצר

מיכל מרים וולדיגר: ולא אמרנו גם לא פוליטי? אני יכולה כל כך לענות לך על זה

קריאה: הכי קצר שלו

נעמה לזימי: כל מילה

נאור שירי: אל תעני

מיכל מרים וולדיגר: מה זה אל תעני? אתה מכניס שוב פוליטיקה

נאור שירי: כי מה לעשות

מיכל מרים וולדיגר: לא, מה זה מה לעשות? אני יכולה להמשיך

מיכל מרים וולדיגר:  אני התייחסתי עניינית לנושא

נאור שירי: אבל אני לא הפרתעי לך

נאור שירי:  רציתי מאוד

מיכל מרים וולדיגר: אבל אתה הפרעת לאירוע

נאור שירי: לא, אני לא מפריע לאירוע, אני מדבר

מיכל מרים וולדיגר: אתה מתחיל לדבר על ממשלה ועל סדר עדיפויות

נאור שירי: ברור שאני אדבר על ממשלה, את בכנסת ישראל, מה את רוצה שאני אעשה, בואו לא נדבר על פוליטיקה? אדוני היושב ראש - - -     

מיכל מרים וולדיגר: נאור היקר - - -      

נאור שירי: אני לא יקר, אני מדבר

מיכל מרים וולדיגר: אתה לא יקר, בסדר, אתה לא יקר

נאור שירי: את מפריעה לי בזכות דיבור

מיכל מרים וולדיגר: נכון, כי אני רוצה לומר לך שיש סדרי עדיפויות וגם הנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב

נאור שירי: אני לא הפרעתי לך, היה לי מלא מה להעיר לך

יונתן מישרקי: תודה רבה

נאור שירי: זה מצחיק אותי, זה באמת מצחיק אותי, אני רוצה לבשר לכל מי שרואה, צופה, או הנוכחים, הפוליטיקה מנהלת את חיינו, הפוליטיקאים קובעים את סדר העדיפויות

נאור שירי:  מי שיושב מסביב לשולחן פה יקבע איך תיראה ההתמחות של הפסיכולוגים והפסיכולוגיות הבאות

נאור שירי:  ככה זה ייראה, זה העולם

נאור שירי:  תפסיקו להימנע מזה, זו הפוליטיקה

נעמה לזימי: וסדרי העדיפויות זה דבר שצריך לדבר עליו

נאור שירי: ולהגיד לי בכנסת ישראל אל תכניס פוליטיקה למציאות זה פשוט - - -     

מיכל מרים וולדיגר: אתה צודק, אני מתקנת, אל תהיה פופוליסט

יונתן מישרקי: נאור, תודה רבה

יונתן מישרקי:  נעמה, תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני רק רוצה להגיד לך, נאור, בשונה משאר הוועדות בכנסת ועדת הבריאות בדרך כלל, לפחות מאז שנכנסתי לתפקיד, מתנהלת בקונצנזוס מלא, אין פה קואליציה ואופוזיציה, ואני אסביר גם למה, כי נושא בריאות הציבור, בפרט הסיפור - - -     

נעמה לזימי: בוועדת הכספים מעבירים - - -      

יונתן מישרקי: לכן הבדלתי, הכול פה בקונצנזוס

יונתן מישרקי:  כולנו מבינים את החשיבות, כולנו רוצים

יונתן מישרקי:  דרך אגב, כל השאלות שאתה שאלת נידונות פה - - -     

נאור שירי: לא שאלתי

יונתן מישרקי: כל ההערות שהערת כלפי התקציב הזה נידונות פה כל הזמן, אף אחד פה כמעט לא חידש שום דבר מכל הדיונים

יונתן מישרקי:  אנחנו כמעט שעה מתחילת הדיון ואנחנו רוצים להתקדם לשלב הבא

יונתן מישרקי:  אז אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:       חבר הכנסת אברהם בצלאל, אחרון חברי הכנסת שמדברים בעניין

יונתן מישרקי:  הוא גם כן דרך אגב מיוזמי הדיון

אברהם בצלאל: אני רוצה מאוד להודות מאוד על הדיון הזה, אדוני היושב ראש, באמת דיון חשוב

אברהם בצלאל:  נאור, מילה אחת, בסוף אתה רואה שהדיון הזה התבקש בקונצנזוס מלא, קואליציה ואופוזיציה, נכון שבסוף הפוליטיקה מנהלת את חיינו בצורה כזאת או אחרת, אבל הדיון צריך להיות ענייני ולשם זה התכנסנו

נאור שירי: מה לא אמרתי עניינית? תגידו מה נסגר איתכם

ירון לוי: זה היה הכי ענייני והכי מדויק

אברהם בצלאל: אין לי הערה, אמרתי ש - - -     

יונתן מישרקי: אפילו מיכל מתאפקת

נאור שירי: היא לא מתאפקת

ירון לוי: אני לא יכול להתאפק, הוא אמר דברים, היחיד שנתן זווית אחרת לכל הדיון הזה

נאור שירי: אני אשמח שיערבו אותי בתכנון תקציב 2024

יונתן מישרקי: חבר'ה, אנחנו צריכים להתקדם

אברהם בצלאל: אנחנו יושבים פה עכשיו כי אנחנו מבינים שבדיון כזה אנחנו יכולים להתקדם הלאה, אנחנו לא בדיון סרק

אברהם בצלאל:  לצערי הרב שנים הוזנח כל הנושא של בריאות הנפש, לצערי הרב, ואני שמח שאנחנו יושבים פה עכשיו

אברהם בצלאל:  חבל שהיה צריך להיות ה-7 באוקטובר בשביל שנבין ושזה יגיע לסדר יום בצורה רצינית

אברהם בצלאל:       היושב ראש אמר פה משפט אחד נכון, הדיונים פה מתנהלים עניינית מאוד

אברהם בצלאל:  לכן אמרתי, הקונצנזוס הזה שכל חברי הבית, גם הקואליציה וגם האופוזיציה שהגישו את הבקשה לדיון הזה, כי אנחנו מבינים את גודל השעה ואת חובתנו לדאוג לציבור בשעה הכי קשה הזאת ואחד הדברים הכי קריטיים כרגע זה בריאות הנפש ולכן אני אשמח לשמוע מאנשי המקצוע איך אנחנו מתקדמים הלאה ולא ה-50 מיליון, שזה, כמו שאמרה מיכל, כאין וכאפס למה שבאמת צריך

אברהם בצלאל:       לכן אני באמת מקווה שגם עכשיו, כשנפתח תקציב 2024, יישבו על סדרי העדיפויות לדבר הזה וייתנו בו הרבה יותר ממה ששמו עד עכשיו

אברהם בצלאל:  נאור, אני איתך בנושא הזה, רק אני אומר בואו נהיה ענייניים ומקצועיים ואת הפוליטיקה, נכון שהיא מנהלת אותנו, אבל בואו נשים אותה בצד

יונתן מישרקי: אנחנו נשתדל עכשיו, אולי שנייה לפני שנקבל מנציגת משרד האוצר, ממאי, יש לי חוב מסוף הדיון שעבר למר יורם שליאר

יונתן מישרקי:  אתה יו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, אתה ביקשת לדבר בסוף הדיון הקודם, הבטחתי לך שאנחנו נפתח איתך את הדיון הבא, אז ניתן לך כרגע את רשות הדיון ואחר כך נעבור למשרד האוצר

יורם שליאר: אני פסיכולוג חינוכי מומחה, 33 שנים אני פסיכולוג בשירות הציבורי, עד לפני חמש שנים שיצאתי מהשירות הציבורי

יורם שליאר:  כל חיי עבדתי בחצי משרה וקיבלתי 4,000 שקל לחודש, כל חיי

יורם שליאר:  לא יכולתי לעבוד יותר מזה, רק כמתמחה

יורם שליאר:  עבדתי כמתמחה כי הייתי צריך להשלים את ההתמחות כדי שאני אוכל לצאת לקליניקה הפרטית

יורם שליאר:       אני רוצה להודות קודם כל על הדיון, הדיון חשוב, לחברת הכנסת לזימי וחבר הכנסת משריקי ולכל מי שיזם את הדיון הזה, סוף סוף לא מדברים בריאות נפש, מדברים פסיכולוגיה, כי בתוך החבילה הזאת של בריאות נפש יש את כל מה שתואר גם קודם

יורם שליאר:  אני עובד בטבריה במלונות עם מפוני הגליל העליון, התפקיד שלי היום שם זה לוודא מי נכנס לתת שם בכל מיני התנדבויות טיפולים

יורם שליאר:       אני אגיד עוד משהו, בגדול אנחנו עומדים מול שתי חזיתות גדולות, שתי מלחמות אדירות

יורם שליאר:  אחת היא המלחמה הצבאית, שאותה מנהלים צה"ל ומפקדיו

יורם שליאר:  צה"ל מגייס את מיטב היחידות, יש לי שני ילדים שם, את מיטב היחידות כדי לנצח את המלחמה והוא ינצח אותה

יורם שליאר:  המלחמה השנייה שהתחילה כבר בקורונה היא מלחמה שתימשך עוד שנים רבים, וזאת מלחמה, שלא יהיה ספק, מה שקרה בשבת השחורה, שהיא העצימה את העניין הזה, אלא מה? המדינה במקרה הזה לא מגייסת את היחידות הכי טובות

יורם שליאר:  גם כאשר מי שנשאר בתוך המערכת זה מתמחים צריך לזכור שלאט לאט המומחים יוצאים והמדריכים יוצאים, וכשהמומחים והמדריכים יוצאים גם לא יהיו מתמחים

יורם שליאר:       לכן, מה שהזכירו כאן, זה רגע האמת

יורם שליאר:  כאן צריך לעשות את השינוי המהותי והגדול ולהפסיק לדבר על 50 מיליון

יורם שליאר:  אלה מספרים הרבה יותר גדולים

יורם שליאר:  אנחנו מציעים לקרוא למענק הזה מענק מלחמה, זה נותן לזה איזה שהיא לגיטימציה, ובוודאי שאין שום סיבה והצדקה לא להחיל אותו על רוב הפסיכולוגים שנמצאים בשירות הציבורי

קריאה: על כל

יורם שליאר: כן, על חלק כבר מחילים אותו

יורם שליאר:  נמצאת כאן הפסיכולוגית הראשית ממשרד החינוך, מתוך 5,000 הפסיכולוגים שעובדים בחצי משרה בשירות הציבור 3,500 הם פסיכולוגים חינוכיים והם הודרו

גלעד קריב: רוב הפסיכולוגים בשירות הציבורי הם פסיכולוגים חינוכיים, זה המספרים

יורם שליאר: כן, והם הודרו

יורם שליאר:  אנחנו אוהבים לעבוד בשירות הציבורי, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את העניין הזה

יורם שליאר:  אני רוצה להגיד משהו על מודל דימונה שהוזכר כאן, הדבר המרכזי במודל דימונה הוא שהוא בעצם שפ"ח משולב שמשלב גם פסיכולוגים חינוכיים וגם פסיכולוגים קליניים, ותשאלו מה מחזיק אותם בכל זאת? כי ראש העיר הכניס את היד לכיס והכפיל להם את השכר ובגלל זה הם שם

יורם שליאר:  זה הסיפור

יורם שליאר:  וצריך לזכור שהחינוכיים משולמים מהשלטון המקומי דרך משרד החינוך

מיכל מרים וולדיגר: הוא הכניס יד לכיס, אבל הוא רק הרוויח

מיכל מרים וולדיגר:  הוא בסוף מוציא פחות

יורם שליאר: נכון, הוא הרוויח, הם נשארים

יורם שליאר:  אני דיברתי עם מנהל השפ"ח שם, הם נשארים בזכות שם בסוף השנה והם מצליחים לתת את כל המנעד של הטיפולים

יורם שליאר:  זה מודל אחד, אבל השינוי חייב להיות בבסיס השכר וכל פתרון אחר רק ישמיד את השירות הציבורי

גלעד קריב: אולי נעביר את כל בריאות הנפש לידיים של הרשויות המקומיות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ודימונה יכולה להרשות לעצמה, היא נתמכת בהרבה תוכניות על ידי המדינה בגלל המעמד הסוציואקונומי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תשאל ערים אחרות שהן טיפה יותר אמידות, הם לא - - -     

יונתן מישרקי: תודה רבה

יורם שליאר: אני אגיד עוד משפט אחד לסיום

יורם שליאר:  אם לא יהיה שינוי הפסיכולוגיה הציבורית תחזור להיות נחלתם של בעלי היכולת

גלעד קריב: זה כבר היום

יורם שליאר: היא כבר היום

יורם שליאר:  וגם שם כבר יש תורים

יורם שליאר:  ובטוח שבפריפריה הכלכלית והחברתית זה לא יהיה מענה, לא יהיה אפשר לתת שם מענה והנה אנחנו מגדילים פערים

יונתן מישרקי: טוב, תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני לא יודע אם אני חולק פה על חברים, אבל אני חושב שהשלטון המרכזי הוא זה שצריך לטפל בסוגיה הזאת, לא השלטון המקומי

יונתן מישרקי:  זה שבדימונה זה פועל ומצליח זה לא דרך המלך

גלעד קריב: לא, זו פשוט דוגמה למערכת ציבורית שלוקחת אחריות ושמה יד בכיס והיא יכולה לנהל את זה

גלעד קריב:  אז צריך לקחת את הדגם ולהפוך אותו, אולי לדגם ארצי וכו'

יורם שליאר: ואנא תשמרו כאן על קונצנזוס

יורם שליאר:  כולם כאן מסכימים, לא צריך לריב

יורם שליאר:  מסכימים אז בואו נלך ביחד

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תלוי באוצר, שם תהיה התוצאה

יונתן מישרקי: אני רוצה לבקש מנציגת משרד האוצר, מאי שמואל, להציג בפנינו את המתווה וגם לענות על השאלות הרבות שעלו פה

יונתן מישרקי:  הן קצת חזרו על עצמן, אבל השאלות הרבות שעלו בו בנוגע ללמה נכנסו חלק מהפסיכולוגים ולא כל הפסיכולוגים ומה התוכניות לעתיד עם הסכמי השכר, תני לנו תמונה כללית כדי שנוכל להתקדם

יונתן מישרקי:  תודה

מאי שמואל: בוקר טוב

מאי שמואל:  עלו פה שתי סוגיות מרכזיות, אחת זה מתווה המענקים, שאליו אני אתייחס קודם, והסוגיה השנייה זה הסכם השכר שגם פה אני אתן את העדכון של איפה הדברים עומדים

מאי שמואל:       לגבי מתווה המענקים, מתווה המענקים לא בא להחליף הסכם שכר, הוא לא פלסטר, הוא נטו מענה מיידי בנוסף, און טופ הסכם השכר

מאי שמואל:  לרגע לא חשבנו שמתווה המענקים הזה יטפל בבעיה השורשית שנמצאת היום בהסכם השכר של הפסיכולוגים, זאת אומרת הטיפול השורשי הזה יבוא בהסכם השכר לכלל הפסיכולוגים בכל המגזר הציבורי

יונתן מישרקי: אבל זה מחזיר את השאלה שאנחנו שואלים פה בכל הדיונים, שנתיים יושבים על הסכם שכר

מאי שמואל: אז גם את האמירה הזאת של השנתיים, אני כבר מתייחסת בהסכם השכר

מאי שמואל:  קצת על מתווה המענקים, הוא רלוונטי באמת לפסיכולוגים במערכת הבריאות

מאי שמואל:  הוא אמור לענות על צורך מאוד נקודתי של מערכת הבריאות, של הגדלת היקפי משרה וגיוס פסיכולוגים חדשים

מאי שמואל:  המתווה כולל שלושה מענקים, לעובדים הקיימים, לעובדים שיגדילו את משרתם ולעובדים חדשים שייכנסו מהמגזר הפרטי אל הציבורי

יונתן מישרקי: שכמה יהיה השכר השעתי שלהם?      

מאי שמואל: אנחנו לא מדברים בשכר שעתי, אנחנו מדברים על מענקים חד פעמיים

יונתן מישרקי: כמה זה יהיה?      

מאי שמואל: זה יכול גם להגיע ל-60,000 שקל, 30,000 שקל, זה מאוד תלוי באותו פסיכולוג ובהיקף המשרה

ירון לוי: אפשר לקבל תשובה לשעה?      

מאי שמואל: אין לנו ערכים שעתיים, מדובר במענק חד פעמי שהוא שנתי

גלעד קריב: שמה הפרמטר שלו? מענק שנתי חד פעמי על פי היקף משרה?      

יונתן מישרקי: כן, אולי תפרסי קצת יותר בהרחבה

מאי שמואל: זה מאוד תלוי בהיקף המשרה הנוכחי שלך, ערב תחילת המודל, במעמד - - -     

נאור שירי: מתמחים מקבלים?      

מאי שמואל: לא, מתמחים לא נמצאים במתווה הזה כי אנחנו פה במטרה להגדיל את כמות המגעים, גם משרד הבריאות יוכל לענות על זה, זה בסופו של דבר היה בשיתוף יחד איתם

גלעד קריב: למה הפסיכולוגים החינוכיים לא במענק?      

ירון לוי: הם שכחו לדבר עם שר החינוך

גלעד קריב: לא, שאלה פשוטה

מאי שמואל: הפסיכולוגים החינוכיים, לא פעם ראשונה שיש מתווה מענקים שרק פסיכולוגים מסוימים מקבלים

מאי שמואל:  גם בשנת 2022 היה לנו מתווה מענקים לפסיכולוגים החינוכיים

יונתן מישרקי: מה הרציונל? קודם כל הרציונל, אחרי זה נבין אם הרציונל הוא נכון או לא

מאי שמואל: הרציונל בסופו של דבר מתחיל ונגמר בזה שהצורך במשרד הבריאות היה מאוד מאוד ברור, נקודתי ומיידי

גלעד קריב: סליחה, גברתי, אני רוצה להבין מכיוון שאני לא מבין

ירון לוי: זאת כבר הבעיה

גלעד קריב: את ברורה מאוד, אני לא מבין

יונתן מישרקי: גלעד, שנייה רגע, אני לא בטוח שהיא זו שצריכה לענות על הצורך

נעמה לזימי: הצורך לא נקודתי

יונתן מישרקי: הצורך, ככה היא טוענת, שאמרו לה במשרד הבריאות

נאור שירי: ביקשו מהאוצר והאוצר נתן

יונתן מישרקי: משרד הבריאות יסביר לנו אולי, בהמשך, אחרי שהיא תסיים לדבר, מה ההבדל ולמה הם נתנו את הדגש על זה ולא על זה

מאי שמואל: היה צורך, הבנו את הצורך ונתנו מענה על אותו צורך

נאור שירי: אבל הוא שואל על הצורך, את רוצה לתת את התשובה למה היה הצורך הזה?      

גלעד קריב: האם מבחינת משרד האוצר, תיכף נשמע ממשרד הבריאות, אם יש פה נציג –      

יונתן מישרקי: כן, יש פה נציג

יונתן מישרקי:  הפסיכולוגית הארצית

גלעד קריב: אז אני רוצה רק לשאול האם מבחינת משרד האוצר, לשיטתכם, יש מקום להבחנה, מבחינת תפיסת הסכמי השכר וכו', או שפשוט קיבלתם את הפנייה ממשרד הבריאות – האם יש הצדקה מבחינת אגף הסכמי השכר להבחנה?      

יונתן מישרקי: השאלה ברורה, תודה

יונתן מישרקי:  בבקשה, מאי

מאי שמואל: החינוכיים, גם כאן וגם לנוכח צרכי השעה הנקודתיים, קיבלו את סלי החירום

מאי שמואל:  זה לא משהו שהם לא קיבלו, לא השארנו אותם בלי כלום

ירון לוי: זה בתמורה לעבודה נוספת

מאי שמואל: הם קיבלו מענה נקודתי לצורך

גלעד קריב: גברתי, לא ענית לי על השאלה, האם מבחינת אגף הסכמי השכר, תיכף נשמע את המשרדים המקצועיים, האם מבחינתכם יש איזה שהוא בסיס - - -     

יונתן מישרקי: אתה רוצה לבוא לנהל את הדיון?      

גלעד קריב: לא, אבל מותר לי לקבל תשובה? שאלנו שאלה, אני לא מצליח לקבל תשובה, מה מקור ההבחנה, האם זה כי משרד הבריאות פנה והחינוך לא פנה? האם לדעתכם יש הבחנה כי הם קיבלו בשנה שעברה אז לא צריך לתת להם השנה? תסבירו

גלעד קריב:  אתם האגף, אין אגף הסכמי שכר בכל משרד

תמר צ'ין: אני אשמח להתייחס ומאי תשלים אותי

תמר צ'ין:  התוכנית הלאומית בבריאות הנפש, אני מניחה שבחלק השני של הדיון נדון בה, באמת הראייה היא לאומית וההסתכלות היא על כל המערכת והיא גם על מערכת הבריאות וגם על מערכת החינוך וגם על רווחה וגם על הרשויות המקומיות

ירון לוי: קודם כל הילדים, צריך להתחיל מהילדים

ירון לוי:  שום הסבר שלא ייתנו כאן - - -     

יונתן מישרקי: אני לא יודע אם אתה פסיכולוג - - -     

ירון לוי: לא פסיכולוג, אני חושב שהדבר הראשון - - -     

תמר צ'ין: קטונתי מלהחליט מי האוכלוסייה שצריך להתחיל איתה, אבל ברור שמסתכלים מערכתית ולאומית ובכל המנגנונים שאנחנו מדברים עליהם, ארוכי הטווח, שזה בסוף המענה

תמר צ'ין:  המענקים, כמו שאמרו גם, נותנים מענה לצורך אקוטי נקודתי של להגדיל מגעים במערך בריאות הנפש במערכת הבריאות

תמר צ'ין:  הם לא פותרים את הבעיות וברור לכולם שהם לא פותרים את הבעיות והם אל מול הגדלת אחוזי משרה

תמר צ'ין:       המתווה ארוך הטווח יסתכל וצריך להסתכל, ולפחות אני אגיד את עמדתנו, ויכולים להתחבר או לחלוק עליי, שהוא צריך להסתכל לאומית ועל כל המערכות והוא בהכרח יסתכל הוליסטית כי בסוף פסיכולוג הוא פסיכולוג ומסתכלים רוחבית

מאי שמואל: אז אני אמשיך את תמר, בבקשה

מאי שמואל:  בעניין הסכם השכר, שזו הסוגיה השנייה שרציתי להתייחס אליה, האמירה הזאת של שנתיים, שהסכם שכר פתוח שנתיים, בסוף הסכם המסגרת שנתן את האפשרות לתת הסכם ייעודי לפסיכולוגים נחתם ביולי האחרון

מאי שמואל:  ביולי האחרון נחתם הסכם המסגרת ובו נתנו עדיפות לפסיכולוגים בכל המגזר הציבורי, גם לחינוכיים וגם לקליניים

מיכל מרים וולדיגר: עם 50 מיליון שקל בקופסה

מאי שמואל: אני כבר אתייחס

מיכל מרים וולדיגר: לא, אבל זה האירוע לגבי הפסיכולוגים

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר הסכם המסגרת נוגע לכלל העובדים במשק בשירות הציבורי כשמה שקשור לפסיכולוגים זה ה-50 מיליון שקל ששמו להם בצד בקופסה ועל זה הם מלינים, כי זה באמת מגוחך, זה לא נותן מענה לגבי כל ה - - -     

יונתן מישרקי: המענקים, בכמה כסף זה מסתכם המענקים הללו שאנחנו מדברים עליהם כרגע?      

תמר צ'ין: בסוף המענקים הם בגלל שהדרך שהם בנויים, שזה לפי כמה מגעים הם יגדלו, זה לפי ביצוע

תמר צ'ין:  בסוף הביצוע הוא לפי ביצוע והוא יהיה בשנת 2024, העלות הכוללת היא עשרות מיליונים

ירון לוי: אין סכום? אי אפשר לדבר על סכום?      

תמר צ'ין: בסוף זה לפי ביצוע

ירון לוי: כמה הקצאתם?      

יונתן מישרקי: יכול להיות שהבשורה פה שאין הגבלת תקציב

יונתן מישרקי:  הלוואי

תמר צ'ין: זה לפי מספר הפסיכולוגים והערכה של כמה יגדילו תפוקה

מאי שמואל: בסוף אנחנו מדברים פה על מודל התנהגותי, זאת אומרת המודל מתגמל את - - -     

מיכל מרים וולדיגר: אבל עדיין, אין הגבלת שכר?      

נעמה לזימי: בואו נשמע, זה מודל התנהגותי, למה הכוונה?      

ירון לוי: אין סכום, כבוד היושב ראש, מהסיבה מאוד פשוטה, שלפסיכולוג שעובד ב-50% משרה יש קליניקה וכדי להגדיל ל-75% בשביל מענק חד פעמי הוא לא יצמצם את הקליניקה שלו וייכנס לשירות הציבורי

מיכל מרים וולדיגר: נכון, והוא לא יעשה את זה כל עוד הוא לא יודע מה השכר שלו

ירון לוי: אז משרד האוצר אומר לך שהמתווה שעשינו והפיצויים האלה, המענקים האלה, לא יהיה שום דבר, אז זה לא מתוקצב

תמר צ'ין: זה ממש לא האמירה

מאי שמואל: אני לא חושבת שאנחנו עושים מתווה בשביל שלא תהיה תוצאה

ירון לוי: את יכולה לנקוב בסכום? יש סכום? אני שואל

ירון לוי:  סליחה שאני שואל את זה בצורה כזאת, יש סכום צבוע?      

מיכל מרים וולדיגר: תמר, אני מצטערת על השאלה - - -      

ירון לוי: שלושה דיונים, לא מקבלים את התשובה

יונתן מישרקי: רגע, כולנו חוזרים על אותן שאלות

יונתן מישרקי:  השאלה ברורה, האם יש איזה שהיא הגבלה, האם שמתם בתוך הסל הזה של המענקים לטובת הטיפול הזה איזה שהוא סכום מוגדר, או שאתם אומרים, תשמע, אנחנו לא מוגבלים, אנחנו מבינים שיש כאן אירוע לאומי ולכן אנחנו נותנים את כל מה שצריך?     

נאור שירי: שאלה, זה יולי השנה נחתם?      

מאי שמואל: כן

מאי שמואל:  ממש עכשיו

מיכל מרים וולדיגר: זה הסכם המסגרת

מאי שמואל: בעצם הסכם המסגרת נתן את האפשרות להתחיל לדבר על הסכם ייעודי לפסיכולוגים

מאי שמואל:  עד לפני החתימה לא הייתה אפשרות לדבר כי לא היה כסף

יונתן מישרקי: תמר, מה רצית להגיד בהקשר של הסכומים?      

תמר צ'ין: רציתי להגיד שוב שבסוף זה לפי ביצוע, אבל שלא ייצא שאין סכום שמוקצה

תמר צ'ין:  יש טווח הערכה שמולו הדבר הזה מתוקצב, של עשרות מיליונים, יש טווח

ירון לוי: זה כמו 2 מיליארד לבריאות הנפש, שירד למיליארד ואחרי זה ל-300 מיליון

ירון לוי:  זה בדיוק אותו דבר

תמר צ'ין: לשאלת חברת הכנסת וולדיגר, סיפור סגירת הקליניקה או לא סגירת הקליניקה, זה חוזר בסוף, נראה לי, למה שכולם סביב השולחן מסכימים, פתרון שורש לזה שבן אדם אולי לא יסגור את הקליניקה אבל לפחות יירד ליום בשבוע בקליניקה הפרטית וארבעה ימים בציבורי, פתרון השורש הוא הסכם השכר

ירון לוי: כדי לקבל 26 שקלים? עשיתי חישוב

ירון לוי:  תוספת של 26 שקלים

מיכל מרים וולדיגר: תמר, אני רוצה להבין

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו מדברים כרגע שנתתם מענה, לא קראת לזה פלסטר, אני כן חושבת שזה פלסטר, אבל לא משנה, בגלל צורך מיידי הבאתם את המענקים וזה לפי בסיס התנהגותי, אתם לא יודעים

מיכל מרים וולדיגר:  ברור לכולנו, אני מדברת כרגע על השכל הישר - - -     

יונתן מישרקי: מה זה אומר על בסיס התנהגותי? מישהו יכול להסביר לנו?     

מיכל מרים וולדיגר: אם אנשים באמת ימצו את זה, האם באמת אנשים ייכנסו לתוך המערכת

מיכל מרים וולדיגר:  הרי מה שהם רצו זה שלוש מטרות, מטרה אחת, שיצטרפו חדשים, השנייה אלה שנמצאים שיישארו ויגדילו משרה - - -      

תמר צ'ין: אני אחדד, המטרה בסוף היא שיותר תושבים במדינת ישראל יקבלו טיפול

תמר צ'ין:  זו המטרה ולכן כל המנגנון בנוי להגדלת מגעים

גלעד קריב: ממתי התוכנית מופעלת?      

מאי שמואל: לכל שנת 2024, מה-1

מאי שמואל: 1 עד 31 בדצמבר

מיכל מרים וולדיגר: זה המענקים

מאי שמואל: מתווה מענקים לשנה במטרה אחת והיא הגדלת המגעים

גלעד קריב: בסדר גמור, זאת אומרת שהתקציב לתוכנית הזאת יהיה בתוך תקציב 2024

גלעד קריב:  אז יש לכם עוד זמן להכניס גם את השפ"ח לתוכנית המענקים

גלעד קריב:  זו תוכנית שעוד לא התחלתם

גלעד קריב:  יש פה קונצנזוס של כולם שיש בעיות בתוכנית המענקים וצריך הסכמי שכר, אבל חוץ מזה גם תוכנית המענקים לא מכניסה את השפ"ח שרוב המגעים מבחינה מספרית הם מגעים במסגרת השפ"ח

תמר צ'ין: רוב המגעים באופן כללי הם לא במסגרת השפ"ח

תמר צ'ין:  אפשר להיכנס לזה, אבל יש עוד מגעים פסיכותרפיים שאינם פסיכולוגיים

ירון לוי: אני לא הצלחתי להגיע לנתון שמצדיק את מה שאת אומרת

תמר צ'ין: בכל מקרה אני אגיד לעניין תקציב 2024, שאכן - - -      

נעמה לזימי: תמר, אתם לא נותנים נתון

תמר צ'ין: תקציב 2024 עוד לא נפתח ולא נסגר ולכן עוד יש מרחב של סדרי עדיפויות, וכמו שגם חברי הכנסת, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, התייחסו, יש מרחב לסדרי העדיפויות וזה לגמרי יהיה בדיון

נעמה לזימי: סליחה, בבקשה, שאלה אחת

נעמה לזימי:  אנחנו מנסים להגיע לזה כבר שני דיונים, זה באמת קשה, אני לא רוצה לחשוב מה עובר עליהם, זה מייאש, אתם לא נותנים באמת תשובה

נעמה לזימי:  חד משמעית

נעמה לזימי:  הרי יש הסכם שכר פתוח, אתם רוצים הרי לדון ולחתום על הסכם

נעמה לזימי:  אני מניחה, או שאתם לא רוצים, זה גם יכול להיות, אבל גם זו תשובה, אבל אם יש הסכם שכר פתוח ויש כוונת דיון, אנחנו כולנו מבינים כאן שיש הערכה תקציבית, היא נעה איפה שהוא, המינימום אפילו, אבל אתם לא נותנים תשובה

נעמה לזימי:  זה לא יכול להיות

נעמה לזימי:  אנחנו כאן, הפיקוח הפרלמנטרי שלנו, מנסים לדלות מידע ולא מצליחים להבין כבר פעמיים, בבקשה תענו מה שריינתם להסכם השכר

ירון לוי: השאלה ברורה

נעמה לזימי: ההצעה לסדר היא על הסכם השכר, אני רוצה להבין את זה

נעמה לזימי:  בבקשה

מאי שמואל: סטטוס על הסכם השכר

מאי שמואל:  הסכם השכר נמצא כרגע בדיונים, אנחנו - - -      

נעמה לזימי: מה שריינתם אליו?      

מאי שמואל: אוטוטו מתחילים הדיונים

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לומר רגע

מיכל מרים וולדיגר:  תמר ומאי, לפי מה שאני יודעת 600 מיליון שקל מדינת ישראל מתקצבת כל שנה למערך הפסיכולוגים במערכת החינוך ובמערכת הבריאות, שני המשרדים האלה, ככל שאני בדקתי

מיכל מרים וולדיגר:  לכן אם אנחנו רוצים להגדיל את השכר של הפסיכולוגים, אני מדברת כרגע על ההגדלה, לא על המענקים, זה אומר להגדיל אותם ב-50%, כי אחרת זה באמת לא ריאלי, מדובר על תוספת של 300 מיליון שקל לכל הנושא הזה, האם זה מה שאתם מדברים עליו? או אתם נשארים עם ה-50 מיליון שקל? זאת שאלתי

תמר צ'ין: תקציב 2024, ואני יודעת – תקציב 2023 עבר בכנסת ביום חמישי

תמר צ'ין:  תקציב 2023 - - -     

גלעד קריב: זוכרים

גלעד קריב:  עוד לא התאוששנו

תמר צ'ין: תקציב 2024 עוד לא עבר ולכן אין דרך להגיד מה שוריין כי הוא עוד לא עבר

תמר צ'ין:  בתקציב המקורי דיברו פה, הוא - - -     

נעמה לזימי: תמר, זה לא נכון, שתינו יודעות שזה לא נכון

תמר צ'ין: מה לא נכון?      

נעמה לזימי: אני אומר לך חד משמעית זה לא נכון שאין לכם הערכה להסכם שכר פתוח של שנתיים

נעמה לזימי:  שתינו יודעות, מניסיון שלי עם הסכמי כי סך הכול לפני שהגעתי לכנסת שבע שנים התנדבתי בנושא הזה, זה כל הווייתי שהגעתי לכאן, על הנושאים הללו - - -     

יונתן מישרקי: אפשר לומר שהווייתך זה הסכמי שכר?      

מיכל מרים וולדיגר: נעמה, הווייתך הרבה יותר גדולה מזה

נעמה לזימי: לא, זכויות עובדים זה החיים

יונתן מישרקי: היא הרחיבה את זה עכשיו, בשנייה האחרונה

נעמה לזימי: זה מה שאני עושה בחיי, זה מה שאותי מעניין הכי הרבה

נעמה לזימי:  אני יודעת דבר אחד, כשיש הסכם שכר פתוח משוריין לזה תקציב כלשהו

תמר צ'ין: כמו שמאי אמרה - - -      

נעמה לזימי: אם את אומרת לי שאין לך שום דבר ששמתם בצד - - -     

מיכל מרים וולדיגר: 50 מיליון

נעמה לזימי: לא, לא בטוח, אני לא מבינה אפילו את זה

מיכל מרים וולדיגר: 50 מיליון היה בצד

גלעד קריב: חברת הכנסת לזימי מזכירה לכם שחוקקתם כבר את חוק התקציב -2024, אז השאלה שלה בתקציב המקורי, לא זה שתעדכנו

מיכל מרים וולדיגר: 50 מיליון

גלעד קריב: אז שתאמר

מיכל מרים וולדיגר: תגידי, 50 מיליון, זה מה שהיה בתקציב של 2023

יונתן מישרקי: אבל מה רלוונטי לדבר על ההיסטוריה? חבל לדבר על ההיסטוריה, על מה שהיה, התקציב הולך להשתנות, נכון?      

ירון לוי: אבל על ה-2023 הבטיחו מיליארד שקלים

ירון לוי:  עמד שר האוצר ואמר מיליארד שקלים במזומן

תמר צ'ין: להתמודדות כל מערכת הבריאות עם המלחמה

ירון לוי: כמה מזה לבריאות הנפש? אפשר לקבל תשובה?      

נעמה לזימי: אתם מתכננים לחתום על הסכם שכר ב-2024?      

תמר צ'ין: בוודאי

תמר צ'ין:  אני אפילו מאוד מאוד אשמח שזה יהיה כמה שיותר מהר ולא בסוף שנת 2024

טטיאנה (טניה) מזרסקי: במי זה תלוי?      

יונתן מישרקי: אני רוצה להגיד, קודם כל לפרוטוקול, לקיים פה דיון בשבוע הראשון של שנת 2024 לגבי היערכות תקציבית של משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  היות שהשמיכה היא מוגבלת ואנחנו מבינים שיש סך תקציב, אנחנו רוצים לדעת מה סדרי העדיפויות של משרד הבריאות

נעמה לזימי: כולל ההסכם

יונתן מישרקי: כולל הכול, כולל בריאות הנפש, כולל הסכם השכר של הפסיכולוגים, הכול בפנים

מיכל מרים וולדיגר: הרי בסוף זה של משרד הבריאות

יונתן מישרקי: נכון

יונתן מישרקי:  בסוף יש להם תקציב, אנחנו נקיים דיון כזה - - -     

נעמה לזימי: אבל את מבינה שאם הם רוצים לחתום ברור שיש להם הערכה תקציבית של זה?      

יונתן מישרקי: אנחנו נקיים דיון כזה, אבל אני אגיד לך את האמת, יש לנו פה כמה שאלות שמסתובבות באוויר והזמן עובר ואנחנו רוצים לשמוע את כולם ואנחנו רוצים לנסות להיות מאוד ממוקדים

יונתן מישרקי:  שאל גלעד קריב מקודם האם הפסיכולוגים בחינוך, יש לכם כוונה להכניס אותם או שמה שהיה ב-2022 יימשך? יש לנו הסכם שכר, אתם יודעים להגיד לנו טווח זמנים של הסכם שכר מתי הוא אמור להגיע לכדי בשלות כדי שנוכל להכריז על חתימה? האם פנו אליכם ממשרד החינוך להגיד אנחנו רוצים שתממנו את הפסיכולוגים? האם רק משרד הבריאות פנה? באמת בשתיים-שלוש דקות תמסגרי לנו את התשובות לשאלות הללו כדי שנוכל לשמוע גם גורמי מקצוע אחרים

מאי שמואל: בנוגע ללוח הזמנים של ההסכם אנחנו ממש כבר בינואר, פגישה ראשונה, דיוני משא ומתן על הסכם השכר יחד עם ההסתדרות שיושבת פה, כולנו בתקווה לסיים עם ההסכם הזה כמה שיותר מהר, אבל חשוב לציין באותה אמירה שהסכם זה לא משהו שאפשר לעשות בחודש וגם לא משהו שאפשר לסגור בחודשיים

אורית כהן שטילר: למה לא?      

מאי שמואל: כי הסכם לוקח זמן ואני אומר לך את זה מניסיון

אורית כהן שטילר: אבל ההסכם הזה כבר נדחה שנתיים

מאי שמואל: אנחנו לא מדברים על שנתיים, אני הרגע אמרתי שאנחנו מיולי התחלנו לדבר על הסכם יולי לפסיכולוגים

אורית כהן שטילר: אנחנו מדברים איתכם לא מיולי

יונתן מישרקי: תנו לה לסיים

יונתן מישרקי:  יש לכם צפי?      

מאי שמואל: שוב, אין לי צפי להגיד לך סוף 2024 או תחילת 2024, זה מאוד תלוי בדיונים ואיך שהם יתפתחו

מאי שמואל:  בסופו של דבר מדובר פה - - -     

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו פה לפקח

נאור שירי: זה תלוי בסדר עדיפויות

נאור שירי:  שימו את זה בראש סדר העדיפויות

מאי שמואל: מדובר פה במשא ומתן שמתנהל

יונתן מישרקי: הלאה, לגבי הפסיכולוגים בחינוך

גלעד קריב: השפ"ח, האם הם בהסכם או לא?      

מאי שמואל: כרגע הם לא נמצאים במתווה המענקים, בהסכם עצמו כמובן שהם יימצאו אין פה אפילו שאלה

יונתן מישרקי: למה במענקים האלה הם לא נמצאים?      

מאי שמואל: שוב, השיח התחיל מול משרד הבריאות והצרכים שם היו מאוד נקודתיים

מיכל מרים וולדיגר: השאלה אם אפשר לשנות את זה

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו נדאג שנשנה את זה

גלעד קריב: נציג משרד החינוך כאן?      

יונתן מישרקי: אני אתן להם, הם כאן

יונתן מישרקי:  אני רק רוצה לחזור אליך, יורם, וגם אורית, אני אדבר לשניכם ביחד

יונתן מישרקי:  אתם יודעים להגיד, אתם מנהלים את המשא ומתן מול משרד האוצר, יש לכם צפי? אתם יודעים מה מסגרת הדרישות שלכם מול המסגרת שנחתמה?      

אורית כהן שטילר: אנחנו יודעים שקיבלנו טלפון אתמול בערב ונקבעה פגישה לעוד חודש עם משרד האוצר, ושוב, זה קורה בגלל שיש לחץ ואנחנו מאוד מאוד מודים לכל חברי הכנסת שהם שותפים ודוחפים ובלעדיכם זה באמת לא היה קורה

גלעד קריב: למה נקבעה פגישה לעוד חודש? קיבלו טלפון קבעו איתם לעוד חודש

גלעד קריב:  בואו נהיה תכלס, למה קבעתם לעוד חודש? למה הישיבה היא לא בשבוע הבא?      

מיכל מרים וולדיגר: גלעד, אני לא אשמש פה כסנגור, אני רק אגיד שהפגישה נקבעה עם הפורום, יש עוד פגישות עם משרד הבריאות

מיכל מרים וולדיגר:  נעיר לפרוטוקול

יונתן מישרקי: בואו ננסה להיות ממוקדים בדיון הזה

יונתן מישרקי:  אורית, אני חוזר, תנסי להגיד את הדברים שלך בתמציתיות

אורית כהן שטילר: אני חושבת שמה שחשוב, ואנחנו מאוד מאוד שמחים לראות את השותפות שכולם היום מבינים שהמלחמה היא על הנפש, אנחנו נלחמים גם בחזית בעזה ואנחנו גם נלחמים על הנפש של אזרחי ישראל

אורית כהן שטילר:  אם אנחנו מדברים פרקטית, כל השקעה, זה שמדינת ישראל לא משקיעה ולא השקיעה במשך שנים במערך בריאות הנפש זה עולה למדינת ישראל 50 מיליארד שקל בשנה

אורית כהן שטילר:  אלה הסכומים, זה מחקרים כלכליים שעשינו, לא אנחנו עשינו, כלכלנים עשו, כי ברור שלא מקשיבים לפסיכולוגים, אנחנו לא כלכלנים

מיכל מרים וולדיגר:  בועז סופר

אורית כהן שטילר: בועז סופר שהיה סגן יו"ר רשות המיסים

אורית כהן שטילר:  יש לנו מחקרים שמראים שזה חיסכון

אורית כהן שטילר:  תהיה פה בכייה לדורות ואנחנו כבר רואים את זה, אנחנו ראינו את זה אחרי הקורונה, אנחנו יודעים מה הולך לקרות ברגע שהמלחמה תיגמר, אנחנו רואים את טורי ההמתנה הולכים ומתארכים, אנשים בחרדה, אנשים בדיכאון, עלייה באובדנות, אנחנו ראינו את זה אחרי הקורונה, ברור לנו שזה יקרה עכשיו

אורית כהן שטילר:       אני לא מבינה למה הפתרונות שמוציאים היום, שמצד אחד משקיעים מיליונים לתמרץ פרילנסרים שיעבדו ויקבלו הכרה דרך המוסד לביטוח לאומי וביטוח לאומי מוכן לשלם לפרילנסר 400 שקל לשעה ויצטרכו לתת את זה למינימום 30,000 איש שיוכרו כנפגעי פעולות איבה, זה יעלה למדינת ישראל 250 מיליון שקל ופה מתווכחים איתנו על סכומים הרבה יותר נמוכים

אורית כהן שטילר:  העיקר הוא, מה שהאוצר לא מוכן להגיד, זה שבקופסה של ההסתדרות שמוקצית לפסיכולוגים יש 53 מיליון שקלים

גלעד קריב: ל-2023 או 2024?      

אורית כהן שטילר: זה בתוך הסכם המסגרת

אורית כהן שטילר:  זה סכום מגוחך

אורית כהן שטילר:  הסכום הזה משקף עלייה של 10% בשכר שלנו בנוסף ל-11% שכל המשק יקבל, זה אומר תוספת של 20%, 20% ל-50 שקל לשעה אתם יכולים לעשות את החשבון, כמה זה, 60 שקלים? זה לא סכום שיחזיר אנשים

מיכל מרים וולדיגר: ואורית, גם מקצים כסף למקצוע חדש שנקרא תומך נפש, שזה אנשים שגמרו תואר ראשון ועוד לא למדו בכלל את הנושא של הכשרות בפועל ומקצים לזה כסף בעוד שלכם ולמקצועות נוספים שקיימים היום - - -     

גלעד קריב: מישהו כבר שלח לי הודעה של כללית שמחפשים תומך חוסן נפשי

יונתן מישרקי: דיברו על זה, אנחנו נשמע על זה תשובות

אורית כהן שטילר: אני רוצה דבר אחרון להגיד שבאמת בניגוד לפסיכיאטריה, ששם באמת יש מחסור אמיתי באנשי מקצוע, אין מספיק פסיכיאטרים, אנשים לא לומדים, פה אין מחסור, זה פשוט עניין של סדרי עדיפויות

אורית כהן שטילר:      ועוד דבר אחרון לגבי הנושא של החינוכיים ומשרד הבריאות

אורית כהן שטילר:  הסיבה היחידה שנתנו פה מענקים ופה לא זה עניין של רגולטור, וזו הבעיה שלנו, שיש לנו רגולטורים שונים ואם זה דוחף יותר אז הוא מקבל יותר, זה דוחף יותר הוא מקבל יותר

אורית כהן שטילר:  צריך אולי מִנהלת, מישהו שייקח את הנושא הזה ויסתכל על הפסיכולוגיה הציבורית כמשהו כולל

גלעד קריב: או ששני משרדי ממשלה ידברו ביניהם, גם זה נס שיכול לקרות

מיכל מרים וולדיגר: לא, למה שניים? יש גם את הרווחה

מיכל מרים וולדיגר:  יש כמה משרדים

יונתן מישרקי: אם צריך אנחנו גם יודעים לעזור בנושא הזה, תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר חוה פרידמן, הפסיכולוגית הארצית, מנהלת אגף פסיכולוגיה במשרד החינוך, בבקשה

שמחה פרידמן: תודה

שמחה פרידמן:  אני רוצה להתחיל עם המושג של בריאות נפש ולהפריד בין המבנים הארגוניים של אגף בריאות נפש במשרד הבריאות, אגף פסיכולוגיה במשרד החינוך, ולפני שנמהר לשינויים ארגוניים קודם כל נשאל את עצמנו מה זה בריאות נפש, מה הציבור צריך, לא איך אנחנו בנויים

שמחה פרידמן:  אז הציבור צריך פסיכולוגים, ברור שהוא צריך גם פסיכיאטרים, אבל אני אתייחס לילדים ולנוער, גם לכך שהלילה התאבד תלמיד בכיתה ט' במרכז הארץ

שמחה פרידמן:       אז אנחנו באמת מדברים על עלייה בדיכאון ועלייה בחרדה ומצוקה מאוד מאוד גדולה והצפי שאנחנו מכירים שדיכאון הוא סיכון להתאבדות אחרי משבר

שמחה פרידמן:  מה זה אחרי? במציאות שלנו אנחנו לא יודעים

שמחה פרידמן:      אז כ-3,440 פסיכולוגים חינוכיים מועסקים מטעם משרד החינוך ברשויות המקומיות במודל שבו 68% מכל תקן מתוקצב על ידי משרד החינוך והרשות משלימה 32%

שמחה פרידמן:  המצב היום הוא שבחודש הראשון למלחמה גייסנו כ-950 פסיכולוגים שעובדים בתקנים בשירות הציבורי כדי להגדיל את שעות העבודה שלהם בסלי התגבור

שמחה פרידמן:      אני רוצה לעשות פה סדר כי יש כאן בלבול מושגים מאוד מאוד בולט

שמחה פרידמן:  קודם כל בעניין המענקים שקיבלו בזמנו הפסיכולוגים החינוכיים

שמחה פרידמן:  מענקים, עד כמה שאני יודעת, אין מתנה לחג כל שנה, המענקים שקיבלו הפסיכולוגים החינוכיים היו מענקים חד פעמיים בגין עומסי העבודה שהיו בגלל תיקון חוק החינוך המיוחד ובגלל העבודה ועומסי ועדות והכנה לוועדות ואבחונים לוועדות

שמחה פרידמן:  מצב שהוא עד היום בעייתי, נידון בוועדות אחרות בהרכבים אחרים

שמחה פרידמן:  הם קיבלו על כך, על משהו ספציפי שהיה חד פעמי

שמחה פרידמן:       אני אגיד משהו על עמדת הפסיכולוגים אז, על המענקים ההם, והיום על מצב המענקים שהפסיכולוגים החינוכיים לא קיבלו

שמחה פרידמן:  תוכנית מענקים היא תוכנית שזוכה לזעמם של הפסיכולוגים, הם זועמים על תוכנית מענקים, הם מבינים שזה חד פעמי, הם מבינים שזה איזה שהוא כיסוי של צורך שעתי שהצורך השעתי מצד אחד מוכר ומקובל, מצד שני זה לא מענה, זה לא באמת מענה

שמחה פרידמן:       רוח הדברים שהייתה כאן, אני חייבת להגיד, הייתה רוח שחייב להיות תיקון משמעותי לגבי הסכם השכר שהוא פתוח

שמחה פרידמן:  אני רוצה להגיד שאנחנו רואים סיכון בסוג ההסכם שייחתם

שמחה פרידמן:  הייתה פגישה של הארגונים היציגים - - -     

יונתן מישרקי: אם תוכלי להסביר למה אנחנו נשמח

שמחה פרידמן: למה? משום שמה שקורה בעתות חירום, ואנחנו אחרי קורונה ובתוך מלחמה, מה שקורה בעתות חירום זה שנוצרת שחיקה מאוד מאוד גדולה של הפסיכולוגים בשכר מאוד מאוד נמוך

שמחה פרידמן:  כשאתה לוקח אנשים שמקבלים שכר מאוד נמוך, שוחק אותם, מצד אחד מגייס אותם, הצלחנו לגייס הרבה מאוד פסיכולוגים לסלי תגבור, שאני אסביר מה זה, זה חד משמעית איננו חלופה, לא למענקים ולא להסכם שכר

שמחה פרידמן:       אני רוצה להגיד את זה מאוד ברור, יש פה משהו שעלול לבלבל את האנשים, ברגע שמקצוע נמצא בשחיקה מתמדת, אני מדברת רק על הפסיכולוגים החינוכיים, והרצף מאז תיקון החוק המיוחד דרך הקורונה, המשך במלחמה, וכיוון שאנחנו מגייסים אותם, ואני רוצה להגיד לזכותם של הפסיכולוגים, זה מקצוע חברתי עם תחושת שליחות מאוד גדולה, הם מתגייסים בהמוניהם, אבל הם אומרים עכשיו: גם לא ספרו אותנו בעניין המענקים, גם אני רוצה להגיד - - -     

יונתן מישרקי: אני רוצה להתמקד בזה

יונתן מישרקי:  אתם פניתם למשרד האוצר מן הסתם ואמרתם: רבותיי, יש לנו כאן אירוע

שמחה פרידמן: הייתה עכשיו פנייה גם של שר החינוך

שמחה פרידמן:  זו פנייה של הימים האחרונים, גם של שר החינוך וגם של מרכז השלטון המקומי לאוצר, אבל היא פנייה חדשה

גלעד קריב: ידעתם על המענקים לפני או שהתבשרתם שנסגר בין משרד האוצר והבריאות מענקים ואז עלתה הצעקה? פנו אליכם ממשרד האוצר?      

יונתן מישרקי: אני מניח שזה לא היה סוד שאנחנו הולכים לכיוון מענקים

מיכל מרים וולדיגר: גלעד, משרד האוצר לא פונה

גלעד קריב: כשיושבים על סקטור שמפוזר בין שני משרדים ממשלתיים אז יש ציפייה - - -     

מיכל מרים וולדיגר: כל אחד עושה תפקיד אחר

גלעד קריב: אז יש ציפייה שכשיושבים ומבינים שחצי במשרד הזה וחצי במשרד הזה טיפה מגדילים ראש ופונים ועושים צוות משותף

מיכל מרים וולדיגר: גלעד, אני חולקת עליך לגמרי, זה שני תפקידים נפרדים

יונתן מישרקי: מקודם שאלת אם פנו או לא פנו ועכשיו אתה אומר שהם היו צריכים לפנות פרואקטיבית

יונתן מישרקי:  הגישה שלך נכונה, אני כן מסכים שהראייה צריכה להיות ראייה הוליסטית, אבל בביקורת הזו מי פנה למי זה שטויות

יונתן מישרקי:  כולנו מכירים באיזה מצב אנחנו נמצאים, המדינה כולה נמצאת בעולם של בריאות נפש

גלעד קריב: חבר הכנסת משריקי, עזוב, זה לא תלונה

גלעד קריב:  התוכנית הזאת עוד לא התחילה, היא מתחילה ב-2024, התשובה היא נורא פשוטה, האם האוצר מוכן להכניס לעדכון תקציב 2024 תוכנית מענקים זהה?      

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד לך יותר מזה, בוא נוותר על המענקים ונכניס את זה לשכר באופן קבוע

יונתן מישרקי: בוא נשאל, גלעד, האם משרד האוצר קיבל את הדרישה של משרד החינוך בהקשר למה שהזכירו? אתם תכניסו את זה לתוך 2024, לאותה תוכנית מענקים או משהו בסגנון?      

גלעד קריב: צריך לקדם את הסכם השכר

יונתן מישרקי: הסכם השכר, שמענו תשובות

יונתן מישרקי:  הלאה, אנחנו מנסים להתקדם בדיון

מאי שמואל: התשובה היא פשוטה, קיבלנו את הפנייה של משרד החינוך ואנחנו בוחנים את זה

יונתן מישרקי: ולא חשבתם מלכתחילה להכניס את השירות הפסיכולוגי החינוכי לתוך הדבר הזה?      

גלעד קריב: לא, לא חשבו, שיחשבו עכשיו

מאי שמואל: שוב, השיח הראשוני היה מול משרד הבריאות יחד עם המלחמה

גלעד קריב: שיחזרו לוועדה עם תשובה

מיכל מרים וולדיגר: יוני, אני חייבת לומר מילה

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא חשודה בכך שבריאות הנפש לא חשובה לי, שתלמידי ישראל לא חשובים לי, בשביל זה באתי לפה, אני רק חייבת לומר, בואו נעשה את הדברים על דיוקם

מיכל מרים וולדיגר:  ברור לכולנו שאם יש צרכים, בסוף המשרד אומר: יש לי צורך, תנו לי

מיכל מרים וולדיגר:  אז אם לא הייתה פנייה, הייתי באוצר, אני חייבת לומר לך וישבתי עם תמר כל כך הרבה, סליחה שאני מדברת בלבבות, אבל הלב שלה במקום הנכון וגם של מי שנמצא שם ואני טמטמתי להם 24/7 בריאות הנפש, בריאות הנפש

מיכל מרים וולדיגר:  אם משרד לא בא ואומר אז הם לא יגידו: אוקיי, קחו, כי יש עוד צרכים

מיכל מרים וולדיגר:  לכן אם משרד החינוך אומר עכשיו כן, אני איתך

מיכל מרים וולדיגר:  אז בוא לא נגיד למה לא באתם

גלעד קריב: תעזבו, צודקת

גלעד קריב:  העבר לא מעניין, כרגע יש פנייה, שיחזרו עוד שבוע ויאמרו שהם מוכנים - - -     

ירון לוי: הם קבעו לעוד חודש פגישה, איזה שבוע?      

יונתן מישרקי: ד"ר חוה, בבקשה

שמחה פרידמן: רק לדייק, לעניין המתמחים, גם דובר כאן על מודל דימונה, רק שתדעו שבמודל דימונה יש שמונה מתמחים בפסיכולוגיה קלינית

שמחה פרידמן:  יש פסיכולוגים חינוכיים, יש פסיכולוגים קליניים, אני מעלה פה את השאלה, אנחנו לא נרצה שום הסכם מענקים שלא כולל את המתמחים

שמחה פרידמן:  אסור להתייחס למתמחים כאל קהל שבוי, מתמחים הם חלק בלתי נפרד מהעניין

שמחה פרידמן:  יש פה מענקי שימור לעומת מענקי הגדלת משרה, אני חושבת שצריך מבחינה ציבורית להשוות ולהעניק לפסיכולוגים החינוכיים מענקים כולל המתמחים כמובן

קריאה: המתמחים הקליניים

מיכל מרים וולדיגר: כל המתמחים, למה לא שיקומיים וחינוכיים?      

שמחה פרידמן: יש מענקי שימור, לא רק מענקי הגדלת משרות

יונתן מישרקי: יש לנו על זה דיון ספציפי בשבוע הבא, אנחנו נשמח כמובן גם לראות אותך שם, אנחנו נבקש לקבל תשובות ואני מקווה שעד אז משרד האוצר כבר יהיה יותר בשל בעניין הזה

שמחה פרידמן: אני רוצה להגיד משהו עקרוני נוסף

שמחה פרידמן:  הדאגה הגדולה שלנו היא לגבי עתיד השירות הציבורי, לגבי עתידו, משום שההגדרה הזאת של בריאות הנפש, העולם המערבי מזמן יצא מהתפיסה של תחלואה נפשית בלבד, אנחנו לא מדברים רק על חולים

מיכל מרים וולדיגר: נכון, חוסן

שמחה פרידמן: בוא רגע נעצור עם עניין החוסן, זה המושג הזה כבר עבר אביוס גם כן, בואו נדבר על זה שילד שמתאבד בכיתה ט' במרכז הארץ בכיתה יש לזה אדוות מאוד מאוד קשות

שמחה פרידמן:  בוא נדבר על זה שהסיכון להתאבדות היא מדבק ככל שעושים גלוריפיקציה של ילדים או מבוגרים שהתאבדו

שמחה פרידמן:       אז אנחנו מדברים על כך שאנחנו רוצים למנוע מילדים שנמצאים בחרדה ודיכאון עכשיו ומצוקה נפשית, שגם לא חייבים לתת לה טייטל, זה הערך המוסף של העבודה שלנו בתוך מערכת החינוך, אנחנו לא זקוקים לטייטלים בהכרח מה-DSM5 או מה-ICD כדי לטפל בילדים, אנחנו מטפלים בילדים אפילו אם אנחנו רואים מצוקה, כי זה חבר של, כי זה בן דוד של, ואנחנו מדברים עכשיו על צרכים מאוד מאוד רחבים

שמחה פרידמן:       אני חייבת להגיד, וזה מדם ליבי, אם לא יהיה מענה משמעותי מתקן, כמו שזה נאמר כאן קודם, בהסכם השכר, אנחנו נראה עזיבה של השירות הציבורי

שמחה פרידמן:  הדבר הזה עוד לא נאמר כאן, עוד לא נאמר שתהיה סכנת עזיבה, ראינו את המגמה הזאת אחרי 'צוק איתן'

שמחה פרידמן:  ככל ששירותים פסיכולוגיים עסקו בלב ליבו של חירום בעוטף ראינו עזיבה של פסיכולוגים

שמחה פרידמן:       כבר עכשיו מה שצריך לצלול ולראות זה את היחס בין מספר המתמחים, המומחים והמדריכים

שמחה פרידמן:  אנחנו לא רוצים לראות בתי חולים עם הפרת היחס הזה בין מתמחים למומחים, אנחנו גם לא רוצים לראות שירותים פסיכולוגיים באשר הם עם הפרת היחס בין מתמחים למומחים

שמחה פרידמן:  לכן זה צו השעה ואני חושבת ששר החינוך רואה את המצב הזה לאשורו, לכן הוא פנה בעניין המענקים ובגלל זה גם עניין השכר לנגד עיניו ויפה שעה אחת קודם

יונתן מישרקי: באמת חשוב

יונתן מישרקי:  תודה רבה, אנחנו גם כמובן נעקוב אחרי זה

יונתן מישרקי:  רון בוכניק מהסתדרות העובדים ומיד אחר כך נעבור למשרד הבריאות בצורה מסודרת

רון בוכניק: שלום לכולם

רון בוכניק:  ראשית אנחנו מדברים על הדיון החשוב הזה, מדובר בדיני נפשות ואנחנו מודים לכל מי שיזם אותו וגם ליושב ראש הוועדה שאנחנו יודעים שהנושא בדמו

יונתן מישרקי: בהחלט

רון בוכניק: זו לא פעם ראשונה שאנחנו נפגשים כאן

רון בוכניק:  המצוקה וזמני ההמתנה לקבלת טיפול בפסיכולוגיה הציבורית ידועים לכולם, אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו

רון בוכניק:  משפט לגבי המתווה

רון בוכניק:  המתווה, כמו שנאמר כאן, איננו הסכם שכר, הוא לא מחליף הסכם שכר, הוא צעד מאוד מאוד ראשוני ומאוד מאוד חלקי

רון בוכניק:  הוא מאוד חלקי כי הוא לא חל על כל הפסיכולוגים במגזר הציבורי, למעשה הוא לא חל על רוב הפסיכולוגים במגזר הציבורי, לרבות החינוכיים שמהווים כ-70% מהפסיכולוגים שעובדים במגזר הציבורי

רון בוכניק:       אנחנו מכירים את המצוקה של הפסיכולוגים החינוכיים, היא לא פחותה מהמצוקה של הפסיכולוגים במערכת הבריאות ולכן אנחנו לא רואים שום סיבה שהמתווה לא יחול עליהם

רון בוכניק:  המתווה חייב לחול עליהם, אנחנו פועלים לשם כך

רון בוכניק:  זה לגבי המתווה, אבל באופן כללי המתווה הוא לא פתרון שורשי הוא במקסימום משכך כאבים

רון בוכניק:  כשיש מחלה קשה אתה יכול לתת משכך כאבים, האירוע הוא הסכמי השכר

יונתן מישרקי: אתה יודע להגיד כבר עכשיו אם הפערים ביניכם ניתנים לגישור?      

רון בוכניק: אנחנו חושבים שאם יגיעו פקידי האוצר וישימו את הנושא בראש סדר העדיפויות ויקצו לכך את המשאבים המתאימים אני לא חושב שאמורים להיות פערים גדולים

גלעד קריב: מתי תהיה פגישת משא ומתן?      

רון בוכניק: במהלך הדיון קיבלתי הודעה שבסוף ינואר

גלעד קריב: אז זה לא הפורום, גם ההסתדרות

נעמה לזימי: ניזום עוד דיונים

אורית כהן שטילר: זה סדר עדיפויות

יונתן מישרקי: סוף ינואר?     

גלעד קריב: זאת אומרת אנחנו נמצאים עכשיו באמצע דצמבר ופגישת משא ומתן בסוף ינואר

נעמה לזימי: יונתן, נראה לי שכדאי שתקבע דיון המשך לנושא הזה ספציפית אחרת לא יהיו פה דיונים

נעמה לזימי:  נראה לי שאנחנו הכוח המניע

נעמה לזימי:  תיזום עוד דיונים, אין מה לעשות

רון בוכניק: אני רוצה רגע להשלים

רון בוכניק:  זה קצת ביצה ותרנגולת אבל חשוב להכיר

רון בוכניק:  היום לצערנו אין הרבה פסיכולוגים במגזר הציבורי גם ברמת מי שעובד בפועל וגם ברמת התקינה, גם התקינה לא מספיקה

רון בוכניק:  בבתי החולים בכלל אין מפתח תקינה, אצל החינוכיים התקינה לא מספיקה, אבל גם עם התקינה הנוכחית אנחנו בתת איוש של 30%

רון בוכניק:       לכן לא מדובר על סקטור עובדים גדול

רון בוכניק:  מאחר שלא מדובר על סקטור עובדים גדול גם אם נכפיל את כמות העובדים באידיאל, שזו המטרה שאני חושב שצריכה להיות גם לנגד עיניהם של אנשי האוצר, גם אם נכפיל את כמות העובדים בעקבות הסכם שכר נורא נורא טוב שנביא עדיין העלות ביחס לתקציב המדינה וביחס להסכמים אחרים היא לא גדולה, לעומת זאת התועלת היא אדירה

רון בוכניק:       הערה קטנה, אני מבקש מיו"ר הוועדה, אם אפשר, שתמשיכו לעקוב אחרי התקדמות המשא ומתן, הנושא הזה חשוב

יונתן מישרקי: אני רוצה להגיד משהו בהקשר הזה

יונתן מישרקי:  אתה הולך לקראת שינויים בתקציב 2024, כשאתה נכנס לתוך משא ומתן של הסכם שכר אתה חייב להביא את זה לידי ביטוי בתקציב, זה לא ייתכן שיהיו דיונים כביכול בלי קשר, זה הכול עולם אחד

יונתן מישרקי:  לכן קשה לי לקבל את זה שהדיון נקבע איתכם רק לסוף ינואר

יונתן מישרקי:  אני חושב שככל שמתקדמים עם הגשת תקציב 2024 חייבים לבוא לפני כן ערוכים לפחות עם איזה שהיא מסגרת שאנחנו יודעים להגיד שלשם אנחנו מתכוונים ללכת, זה התקציב שאותו אנחנו מייעדים לטובת הסכם השכר

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:      משרד הבריאות, בבקשה, גברתי

יונתן מישרקי:  שלום וברכה

שני שרביט מרקל: שלום

שני שרביט מרקל:  קודם כל אנחנו מאוד מצטרפים לדברים שנאמרו כאן

שני שרביט מרקל:  הנושא הזה של הפסיכולוגים במערכת הציבורית הוא בראש סדר העדיפות שלנו כחלק מהתוכנית שהציג כאן מנכ"ל משרד הבריאות

ירון לוי: אין תוכנית

שני שרביט מרקל: הוא הציג תוכנית

יעל שרר: לא ראינו תוכנית, ראינו מצגת

ירון לוי: זו הערה חשובה, מצגת, לא תוכנית

ירון לוי:  אין תוכנית

שני שרביט מרקל: הוא הציג תוכנית ובמסגרת התוכנית הליבה, כפי שנאמר כאן, זה נושא השכר

שני שרביט מרקל:  בראש ובראשונה התחלנו ותעדפנו את נושא הפסיכולוגים מתוך הבנה גם של ציבור הפסיכולוגים, החסכים שיש בו לאורך השנים בהקשר השכר ושיטת ההעסקה שלהם, וגם לאור המשבר הגדול והאתגר הגדול שאנחנו נמצאים בו היום

שני שרביט מרקל:  מהמקום הזה ביקשנו והצפנו את הנושא הזה, שמנו אותו חזק מאוד על סדר היום

שני שרביט מרקל:  גם ארגוני הפסיכולוגים היו שותפים שלנו להעלות את זה על סדר היום ואנחנו מודים להם על זה ואנחנו בהחלט מודים גם למשרד האוצר שקיבל כאן הרבה מאוד הערות, אבל באמת עשה את המיטב והיה איתנו כתף אל כתף כדי לעשות את הכי טוב שאנחנו יודעים ביחד

שני שרביט מרקל:       אני רוצה להגיד כמה מילים ביחס לתוכנית עצמה

שני שרביט מרקל:  קודם כל היה לנו ברור שהסכם שכר זה דבר שהוא לא בקצב שהיינו רוצים, אני לא אגיד ארוך טווח, הוא יכול להיות מהיר יחסית, אבל הוא לא בקצב שאנחנו צריכים

שני שרביט מרקל:  אנחנו היינו צריכים להגיע למצב שבשבועות בודדים אנחנו יודעים להוציא משהו מהר, הכי טוב שיכול לצאת וזה מה שהצלחנו לעשות

שני שרביט מרקל:  אני לא חושבת שנכון להתנצל על התוכנית הזאת, אני חושבת שהיא תוכנית יפה שמאפשרת אמנם חד שנתית, אבל תוכנית שיכולה להגיע גם למצב שבשנה זה עשרות אלפי שקלים

מיכל מרים וולדיגר: את מדברת על המתווה, לא תוכנית

שני שרביט מרקל: על תוכנית המענקים

שני שרביט מרקל:  תוכנית שהמטרה שלי, או לפחות איך שאני רואה את זה, אני חושבת שהיו פסיכולוגים יכולים להגיד שזה איתות משמעותי מהממשלה

שני שרביט מרקל:  הממשלה אומרת: זה חשוב לי, אני איתכם, אני רוצה שתגיעו, אני רוצה שתרחיבו משרה, אני רוצה שתרחיבו את השורות

ירון לוי: את יודעת מה הסכום? משרד האוצר כאן מולך, את יודעת מהסכום של משרד הבריאות?     

נעמה לזימי: איך את אומרת את זה? החלטתם לגייס מתנדבים, התעלמתם מהסכם השכר, עשיתם מענקים חד שנתיים שלא משקמים ואת אומרת לי איתות?      

ירון לוי: יש לי שאלה, כבוד היושב ראש, האוצר לא יודע לענות על השאלה

ירון לוי:  אולי משרד הבריאות, מאחר שהוא הציג לנו תוכנית מאוד מפוארת, מה הסכום של המענקים מתוך התוכנית למערך בריאות הנפש בישראל הקציתם לתוכנית המענקים? יש מספר?      

שני שרביט מרקל: התוכנית של מערך בריאות הנפש, נאמר כאן בדיון הקודם, עומדת לפחות מבחינת הבקשות של משרד הבריאות על 2 מיליארד

ירון לוי: אני אחדד את השאלה, תוכנית המענקים

שני שרביט מרקל: לגבי היקף התקציב הספציפי, אנחנו ביקשנו את הפרטים, לא את ההיקף התקציבי, אנחנו ביקשנו מה אנחנו מבקשים שיהיה בתוכנית הזו ומשרד האוצר העמיד לנגד זה תקציב שיש בו התייחסות של משרד האוצר

ירון לוי: כמה? אין התייחסות, אני שואל

שני שרביט מרקל: זה למשרד האוצר להתייחס

ירון לוי: אז משרד האוצר לא נותן את התשובות

ירון לוי:  ועדה שלישית שאנחנו נמצאים

מיכל מרים וולדיגר: משרד האוצר אמר כמה עשרות מיליוני שקלים

מיכל מרים וולדיגר:  כמה עשרות?      

ירון לוי: כמה עשרות

ירון לוי:  אז אין תוכנית

שני שרביט מרקל: זה למשרד האוצר להתעסק בזה

ירון לוי: אז אין תוכנית

ירון לוי:  את מסכימה איתי שאין תוכנית? כי ברגע שאין מקור תקציבי את לא יכולה לממש את התוכנית

מיכל מרים וולדיגר: בוא נגיד הפוך, יש תוכנית ואין לה הגבלה תקציבית

ירון לוי: אני אסביר למה אין תוכנית, כי אין מפתח תקינה ואין דוחות מקורות ושימושים, ומה שאמרתם לי ששלחו לא שלחו שום דבר

ירון לוי:  יש כאן טבלה עם כל מיני קודים וסיסמאות שהיא לא מספרת כמה כסף הולך בשירות הציבורי לטיפול רגשי של פסיכולוג

ירון לוי:  זה לא מופיע וזה לא מופיע שמונה שנים ויש בג"צ על זה ודוח מבקר המדינה ביקש את זה במאי האחרון ותשובת משרד הבריאות אמרה שאין יכולת להשיג את הנתונים

ירון לוי:  אז אי אפשר לבנות תוכנית לאומית אם אין נתונים ואם אין כספים של מענקים שאתם לא יודעים לתת את הסכומים כי מראש אתם יודעים שאף פסיכולוג לא ירחיב את היקף שעות הפעילות שלו במערכת הציבורית על חשבון קליניקה

קריאה: כשהמענק הוא לשנה

ירון לוי: והדבר הכי מקומם, שבוועדה הראשונה שישבנו כאן אמר מנכ"ל משרד הבריאות, שכמו שציינתי הוא פרזנטור מדהים, שהכול יהיה תחת משרד הבריאות

ירון לוי:  איפה הפסיכולוגים החינוכיים? הם לא שייכים למערכת הציבורית של משרד הבריאות?      

גלעד קריב: לא, אתה יודע את זה

ירון לוי: הם כן

ירון לוי:  הוא אומר לך שהם מקבלים שכר ממקום אחר

יונתן מישרקי: תודה, ירון

יונתן מישרקי:  אני אתן לך להשלים, תתייחסי גם למה שהוא אמר

שני שרביט מרקל: התוכנית הזו, מטרתה הראשית היא באמת להגדיל את המגעים בעת הזו

שני שרביט מרקל:  ברור לנו שהסכם שכר צריך להיות מהיר, מבחינתנו היום

מיכל מרים וולדיגר: אבל איך זה יגדיל את המגעים? אני מבינה רצון

מיכל מרים וולדיגר:  כשיש לך יעד להגדיל מגעים התוכנית צריכה להתכנס לשם, איך היא מתכנסת לשם?      

שני שרביט מרקל: כי בסופו של דבר היא מתגמלת על גידול באחוזי משרה ועל גידול בנכנסים לתוך המערכת הציבורית וגם גידול לאלה שנכנסים

שני שרביט מרקל:  זאת אומרת נכנסים בחצי משרה, כל גידול מעבר לזה מתוגמל

יונתן מישרקי: אבל את מסכימה שזה לא האוטופי? אנחנו מדברים באמת על סוג של פלסטר

שני שרביט מרקל: בהחלט, אין ספק - - -     

ירון לוי: כבוד היושב ראש, זה אפילו לא פלסטר

מיכל מרים וולדיגר: זה לא פלסטר, הם לא ייכנסו

גלעד קריב: יונתן, הם לא יבואו

מיכל מרים וולדיגר: בן אדם לא ייכנס לתוך מערכת כשהוא לא יודע כמה הוא יקבל

מיכל מרים וולדיגר:  הוא לא יצמצם את הקליניקה

יונתן מישרקי: בבקשה, לפחות לנהל את הדיון אני יכול?      

שני שרביט מרקל: אין פה תחליף להסכם שכר, זה צריך להיאמר

יונתן מישרקי: המענקים האלה נעשו ביחד - - -      

ירון לוי: אפילו הממ"מ לא יודע

ירון לוי:  הממ"מ שאל את השאלה הזאת ולא קיבל תשובה

ירון לוי:  אף אחד לא מקבל תשובה

יונתן מישרקי: אתם שותפים בחשיבה הרעיונית מול הגורמים, מול מי שמרכז את הפסיכולוגים ויודע להגיד לכם, על בסיס מה ישבתם ואמרתם: קחו X כסף או כך וכך התמריץ יהיה בשביל להכניס אנשים למעגל הזה? איך זה עבד?      

שני שרביט מרקל: קודם כל עשינו איזה שהוא תחשיב כשאנחנו מנסים למקסם באופן יחסית אקספוננציאלי, ככל שאחוז המשרה עולה הסכום עולה ומכפיל את עצמו

יונתן מישרקי: כן, אבל מי אמר שזה עובד? אנחנו נתקלים בדיונים אחרים שהכסף הוא לא הפקטור, או הכסף הקטן הזה הוא לא פקטור

ירון לוי: רק חשוב לציין לפרוטוקול שלא היה שום שיח עם הסתדרות הפסיכולוגים, הם ישבו בינם לבין עצמם

יונתן מישרקי: לא שמעת את השאלה שלי, זאת הייתה השאלה שלי

נעמה לזימי: כל גורמי השטח נגד המענק הזה

ירון לוי: אף אחד לא ישב איתם

אורית כהן שטילר: עם אף אחד, אנחנו שמענו על זה בעיתון, קיבלנו הודעה בעיתון ואז התקשרנו

שני שרביט מרקל: הממונה על השכר דיבר למיטב היכרותנו והעדכון שלנו עם ההסתדרות הכללית

שני שרביט מרקל:  אני רוצה להתייחס בצורה ברורה למה שאמרת, היושב ראש

שני שרביט מרקל:  ברור לנו שזה לא מחליף הסכם שכר

שני שרביט מרקל:  אנחנו רוצים הסכם שכר מיידי, זה על ראש סדר העדיפות שלנו, אנחנו נקצה את כל המשאבים מהצד שלנו כדי שזה יהיה הכי טוב

שני שרביט מרקל:  ברור לנו שהסכם השכר הזה צריך להיות מאוד משמעותי מבחינת התוספות שיש בו ומה שנדרש בו

יונתן מישרקי: אוקיי

יונתן מישרקי:  אני רוצה שהאוצר יגיד לנו פה בוועדה, ואני מתחנן אלף פעם כבר וכל דיון חוזר על זה, תכניסו אותנו ללוחות זמנים

ירון לוי: הם לא יודעים לתת סכומים, איזה לוחות זמנים? דיון שלישי או רביעי והם לא יודעים לתת את הסכום, כמה כסף

גלעד קריב: קיבלת את לוחות הזמנים, פגישת משא ומתן הבאה נקבעה לסוף ינואר

יונתן מישרקי: אני לא מקבל את זה שהפגישה היא בסוף ינואר

יונתן מישרקי:  אני לא מקבל את זה שאנחנו כל פעם יוצאים מפה מדיונים ומחכים לשמוע איזה שהיא בשורה ודוחקים

יונתן מישרקי:  אנחנו דורשים ממשרד האוצר לקבל לוחות זמנים

יונתן מישרקי:  אנחנו מבינים שזה מורכב ודיונים סביב הסכמי שכר זה דבר שהוא באמת לוקח זמן וצריך לעשות אותו בשום שכל, אבל - - -     

לימור סון הר-מלך: וגם סכומים

לימור סון הר-מלך:  אדוני היושב ראש, גם סכומים

לימור סון הר-מלך:  כמה מיועד לדבר הזה?      

יונתן מישרקי: זה נגזרת

יונתן מישרקי:  אין בעיה, אם היו אומרים לי שישבו לפני שבועיים ויודעים פחות או יותר מה הכיוון לשעה, מה הכיוון לשנה, אז היו אומרים לנו גם כך וכך זה עולה, כי אתה מכפיל זה כפול מספר הפסיכולוגים ושעות העבודה שצריכים לתת

יונתן מישרקי:  תנו לנו משהו, זה לא ייתכן

מאי שמואל: אני אתייחס בשני משפטים

מאי שמואל: , גם אם הדיון של המשא ומתן נקבע לאמצע ינואר זה לא אומר שאנחנו הפסקנו לעבוד על הסכם הפסיכולוגים

מאי שמואל:  אתמול אנחנו ישבנו ועשינו סיור ודיברנו עם מקבץ פסיכולוגים מבית החולים תל השומר, שבוע לפני זה עשינו סיורים בבית חולים איתנים, בבאר יעקב, וזה מתחבר גם לאמירה של מה זה הסכומים האלה, האם הם מנותקים מהשטח, לא מנותקים

מאי שמואל:  כל הסיורים האלה וכל השיח עם המעסיקים - - -      

לימור סון הר-מלך: אבל אנחנו לא יודעים מה הסכומים

מאי שמואל: כל הסכומים וגם השיח עם המעסיקים זה במטרה להתחבר לשטח, זה כדי לתת הסכם שייתן פתרון ומענה לצרכים של השטח

מאי שמואל:  אני לא באה מלמעלה ונותנת איזה שהוא מודל שהוא מנותק

מאי שמואל:  אני נתתי את מתווה המענקים אחרי התייעצות עם המון מעסיקים ביניהם כל קופות החולים

גלית דיסטל אטבריאן: אבל איך זה שאין סכום כללי, משהו, אומדן? עליתי בעליות של ירושלים עם הוועדה, הקשבתי לוועדה, אחד אחרי השני הם שואלים סכום כלשהו, משהו שימקם אותנו איפה שהוא, אתם לא נותנים כלום

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מכירה את האוצר, זה הטריק הכי ישן בספר, ככה נראה מסמוס

ירון לוי: ישיבה שלישית שאנחנו שואלים את אותן השאלות ואנחנו לא מקבלים תשובות

ירון לוי:  יסלחו לי הפסיכולוגים, הדיון הזה הוא לא לטובתכם, הוא לטובת הילדים שלנו

נעמה לזימי: חד משמעית, הם מבינים את זה

ירון לוי: תאמינו לי, אנחנו דואגים לכם, אבל התוצאה ש - - -     

אורית כהן שטילר: אני רוצה להגיד, זה לא רק הילדים שלנו, זה הילדים של מי שלא נמצא פה, מי שאין לו כסף, כי בסופו של דבר מי נתקע מזה? מי שיש לו כסף יילך לפסיכולוג פרטי ואף אחד במשרד הבריאות לא היה שולח את הילד שלו לתומך ברה"ן, אף אחד לא היה עושה את זה

יונתן מישרקי: דיברנו על זה וזה ברור, אנחנו צועקים את הצעקה הזאת פה

יונתן מישרקי:  אני מוכרח לומר שאני לא מקבל את התשובות האלה

יונתן מישרקי:  יש לי פה מסקנות של הדיון, אני לא מקבל את זה, אבל אני לא רוצה לבזבז את זמן הוועדה פשוט על שאלות הלוך וחזור הלוך וחזור בלי לקבל תשובה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:       בועז גור מההסתדרות, בבקשה

יונתן מישרקי:  אנחנו 19 דקות לפני סיום הישיבה, אני מגביל בשתי דקות כל דובר

בועז גור: אני מנהל המחלקה הציבורית בפורום ארלוזורוב, שזה מכון מחקר מבית ההסתדרות

בועז גור:  אני רוצה להוסיף לדיון את נושא התקציב, רוצה לומר בדבר הראשון שזה לא סתם שאין התחייבות, לא ללו"ז ולא להיקף תקציב

בועז גור:       אתמול פה, שני חדרים מכאן, התקיים דיון ספציפי בוועדה לביקורת המדינה, הופיע נגיד בנק ישראל ואגף התקציבים והם נתנו את התחזית ליום שאחרי המלחמה במבט כלכלי

בועז גור:  בתוך הדיון הזה נאמר קבל עם ועדה שמדינת ישראל צריכה ביום שאחרי המלחמה לחזור למסגרת התקציב שהייתה ערב המלחמה, זה אומר אותה מסגרת תקציב שהובילה להתמוטטות של השירותים האזרחיים שאחד מהם זה מערך בריאות הנפש

בועז גור:       זה נאמר קבל עם ועדה על ידי אנשים שהיום מובילים את ההתבוננות התקציבית של מדינת ישראל -2024 ובכלל

בועז גור:  על זה הם מדברים, לחזור למה שהיה

בועז גור:  אני יודע שוועדת הבריאות מנהלת בנושא בריאות הנפש, מאז פתיחת המלחמה זה הדיון השלישי כבר

יונתן מישרקי: יותר, הרבה יותר באספקטים אחרים ורחבים יותר

בועז גור: כן, באספקטים אחרים ורחבים, ספציפית יש היום גם את הסכם השכר

בועז גור:  גם אתמול נאמר שזה ידוע שמדינת ישראל משקיעה בשירותים האזרחיים שלה פחות מרוב מדינות ה-OECD שאנחנו לכאורה נדמים אליהם בפרמטרים אחרים

בועז גור:  מערכת בריאות הנפש חסרה, וגם על זה יש הסכמה, בין 1

בועז גור: 5 מיליארד ל-2 מיליארד שקלים ולכן הקריאה כאן חייבת להיות קריאה לשינוי סדרי עדיפויות שהשכר הוא חלק בלתי נפרד ממנה

בועז גור:       שינוי סדרי עדיפויות שאומר שמדינת ישראל ביום שאחרי המלחמה, ואף אחד לא יודע גם מתי יגיע היום הזה, אבל היום צריך להתחיל לבנות אותו, זה מדינה שמשקיעה בשירותים האזרחיים שלה ומעניקה את התשתית הזאת כדי שמדינת ישראל תוכל להשתקם

בועז גור:  אם נמשיך לדבר על האם ייחתם הסכם ומתי ותוכנית שההסכם יהיה רק בבסיס התקציב בשנת 2025 אז לאן אנחנו בדיוק נגיע? זה אומר שלא תהיה השקעה, זה אומר שהתקציב לא יגדל, זה אומר שנחזור לתקציב של ה-515 מיליארד שלפני המלחמה וזה תקציב שהוביל למיטוט השירותים האזרחיים

יונתן מישרקי: תודה רבה, אדוני

יונתן מישרקי:  היות שהדיון הזה הוא דיון משולב גם על הסכם השכר וגם על בריאות הנפש, ואנחנו קצת הזנחנו את הנושא של בריאות הנפש באופן עקרוני, ולפני שאני אתן לחברות הכנסת כמובן לדבר אני אבקש מד"ר גד לובין, מנהל המרכז הירושלמי לבריאות הנפש

יונתן מישרקי:  בבקשה, אדוני

גדי לובין: אני רוצה להתייחס לנושא השני, הם מחוברים

גדי לובין:  קודם כל אני כן רוצה להגיד דברים חמים על העקרונות שהוצגו במפגש הקודם, אני הייתי בזום

גדי לובין:  העקרונות שהוצגו בכל מה שקשור לתוכנית הלאומית לעולם בריאות הנפש הם עקרונות נכונים כולל הדגש שמושם על הקהילה

גדי לובין:  למען הסר ספק, אני מנהל של מרכז לבריאות הנפש, כמו כמה מהעמיתים שלי, יש לנו מערך מאוד מאוד יפה שנותן סיוע בקהילה, אנחנו חלק מזה והכיוונים הם נכונים ונעשתה עבודה מצוינת בכל מה שקשור לעקרונות שהוצגו שם

יונתן מישרקי: חשוב שתשמעו את אנשי המקצוע כי הירידה לקהילה הוא אומר שזה באמת –      

גדי לובין: אבל אני כן מבקש לשים זרקור על סוגיה אחת שמאיימת על היכולת ליישם הלכה למעשה את התוכנית כולה וזה נושא שלא דובר בו והוא המומחים הצעירים בפסיכיאטריה

גדי לובין:  מומחים, לא מתמחים

גדי לובין:  בשבוע שעבר למדתי, וזה רק קצה קרחון, על 12 פסיכיאטרים צעירים מהטובים והמוכשרים שבקבוצה, מומחים, שעומדים בתחילת השנה הבאה להגר לאנגליה

גדי לובין:  הם מוינו מבין עוד כ-30 אנשים שהציגו מועמדות

גדי לובין:  אני מכיר את חלקם, אנשים מעולים שמקצועית

גדי לובין:  זה עצוב מכל בחינה שהיא, אבל אני מתרכז בתחום המקצועי

גדי לובין:  זה קצה הקרחון במובן הזה שרבים אחרים עוזבים את המערכת - - -     

יונתן מישרקי: זה אלמנט של שכר?      

גדי לובין: בין השאר, זה לא רק

גדי לובין:  המשקל של השכר הוא יותר גדול אצל אנשים אחרים שעוזבים לסקטור הפרטי וההיקף שלהם גדול עוד יותר

גדי לובין:  מה המשמעות של כל זה? המשמעות היא שהשירות המרפאתי הקהילתי נפגע משמעותית, אגב לא רק בגלל שיש הפחתה בזמינות של הפסיכיאטרים, אלא גם שהיכולת הטיפולית של פסיכולוגים ושל עובדים סוציאליים לתת סיוע למקרים מורכבים במיוחד נפגעת מאוד כי הם צריכים את הגב הזה של הפסיכיאטרים, שהגב הזה הולך ומצטמצם

גדי לובין:       כך שהשירות הציבורי בקהילה נפגע

גדי לובין:  בבתי החולים יש לנו בערך 100 מחלקות פסיכיאטריות פעילות במדינת ישראל, למעלה מ-20 מתוכן מתפקדות עם מומחה אחד שהוא גם מנהל המחלקה

גדי לובין:  זה שומו שמים, אי אפשר לתת ככה שירות עם זמינות סבירה ועם רמה מקצועית נאותה

גדי לובין:  עזיבות נוספות של אנשים כאלה, לא צריך עוד הרבה יותר, לצערי הרב - - -     

יונתן מישרקי: אני מוכרח להגיד לך שלפחות אני זו פעם ראשונה שאני נחשף לנתונים המדאיגים האלה

יונתן מישרקי:  אני בטוח שמשרד הבריאות נתן על זה את הדעת, אנחנו כבר נשמע אותם

יונתן מישרקי:  ברשותך, משפט לסיום כדי שנוכל לשמוע אותם

גדי לובין: משפט לסיום

גדי לובין:  עזיבות מעטות נוספות של הפסיכיאטרים הצעירים תגרור בלית ברירה סגירה של מחלקות פסיכיאטריות, אבל לא סגירה מרצון, לא כמו מחלקה שסגרנו כי הצלחנו מתוך היותנו שותפים למאמץ של לשים דגש בקהילה

גדי לובין:  אנחנו, רק בבית החולים שלנו 28 אנשים הוצאנו לקהילה בשמחה גדולה, מעולה, נצמצם מיטות, נצמצם מה שצריך, זה בסדר, אבל מהסיבה הלא טובה כשמחלקות אקוטיות של חולים סוערים נסגרות שם זה שבר גדול

יונתן מישרקי: בגלל מחסור של כוח אדם

גדי לובין: ואנחנו בפתחו של שבר גדול עוד יותר ואני מבקש להתריע פה

יונתן מישרקי: תודה רבה, ד"ר גד לובין

יונתן מישרקי:  אני רוצה לשמוע התייחסות נקודתית מד"ר גלעד בודנהיימר לסוגיה שהעלה פה ד"ר לובין, אם תוכל להגיד לנו מה אתם חושבים על הנושא הזה

גלעד קריב: יונתן, תבקשו הרחבה של הדיון

נעמה לזימי: זה ממש קריטי, הסיפור הזה

גלעד בודנהיימר: אני אגיד שבאמת הסוגיה המרכזית שאנחנו מדברים עליה היום, אמנם זה פסיכולוגים, אבל בעצם הסוגיה המרכזית היא כוח אדם, כוח אדם בבריאות נפש, כולנו יודעים שחסר, וברור שכשאני אומר בריאות נפש אני מתכוון לבריאות נפשית ולא רק מי שמטפלים בתוך מערכת הבריאות אלא גם מי שמחוצה לה

גלעד בודנהיימר:  ברור שאנחנו מתייחסים כשמדברים על הפסיכולוגים גם לחינוכיים וברור שכשאנחנו מדברים על אתגר כוח האדם אנחנו מדברים גם על הפסיכולוגים וגם על המקצועות האחרים שקיימים בתוך עולמות בריאות הנפש

גלעד בודנהיימר:       כרגע המהלכים הראשונים באמת רלוונטיים לעולם הפסיכולוגים, ומצוין שכך, וצריך לחתום להסכם שכר, כפי שאמרנו, שיהיה משמעותי ושיעשה שינוי משמעותי לכלל הפסיכולוגים בישראל כדי להחזיר אותם מהמערכות הפרטיות בחזרה לתוך המערכות הציבוריות

גלעד בודנהיימר:  לזה אנחנו חותרים ועל זה אנחנו עובדים

גלעד בודנהיימר:       מלבד הפסיכולוגים שהיו הצעד הראשון, משום שהם במצב החירומי הכי משמעותי בישראל, אנחנו מדברים על הפסיכיאטרים והפסיכיאטריה הוא מקצוע שבאמת נמצא בחסר מאוד מאוד גדול

גלעד בודנהיימר:  כאן לא משנה אם אנחנו ננסה לייצר כל מיני מענים, יש לנו חסר אובייקטיבי, השמיכה כאן היא מאוד מאוד קצרה

יונתן מישרקי: אבל יש פה 12 חבר'ה שהולכים לצאת מפה

גלעד בודנהיימר: השמיכה כאן היא מאוד מאוד קצרה וכל פסיכיאטר שעוזב את המערכת הציבורית זה מאוד מאוד כואב

יונתן מישרקי: אבל חשבתם מה גורם להם לצאת ומה המענה שאנחנו יכולים לתת? זה לא רק כסף, מן הסתם, אלה אנשים שיש להם מן הסתם עוד איזה שהם – אני לא יודע, אני שואל

גלעד בודנהיימר: הסיבה היא שילוב של כסף ושל שחיקה שנגרמת כתוצאה באמת מעבודה מאוד מאוד קשה בתוך המערכת

יונתן מישרקי: בעקבות המחסור הגדול שאתה מדבר עליו

גלעד בודנהיימר: אני רק אזכיר שבוועדה הקודמת שהיינו פה בתי החולים קיבלו קיתונות של בוז מכל מיני אנשים שנכחו פה וצריך להבין שאנחנו מערכת שלמה

גלעד בודנהיימר:  מערך בריאות הנפש, התוכנית הלאומית לבריאות הנפש, אם אנחנו נזניח זרוע אחת נקבל את זה בחזרה בפנים בכל הזרועות ואנחנו צריכים להתייחס לכל הזרועות שלנו ביחד, לקהילה

גלעד בודנהיימר:  וכאן אני מתקומם על מה שנאמר פה ביחס לקופות כי קופות החולים בישראל מחזיקות שירותי בריאות מפוארים ולו נשנה את מודל ההשתכרות בבריאות הנפש הם יוכלו גם לתת שירותי בריאות נפש מפוארים

גלעד קריב: צודק אדוני בהערה אחת, שהיום כבר ברור שהפיקוח הרגולטורי על קופות החולים היה לוקה בחסר וכספים שהיו אמורים להגיע למערך בריאות הנפש הועברו לקופות החולים והגיעו ליעדים אחרים

יונתן מישרקי: גלעד, מתוך שעתיים ישיבה, כמעט אחוזים ניכרים היו - - -      

גלעד קריב: לא אחוזים ניכרים, דבר עם חברך רוטמן, תראה שמצבך טוב

גלעד בודנהיימר: אני רק חייב להתייחס ולומר שכספים שהגיעו לקופות ושלחנו את זה בטבלאות שמפרטות את החלקים של התשלומים האמבולטוריים ואת החלקים של התשלומים האשפוזיים הגיעו ברובם ליעדם, יש מחלוקת עם קופה ספציפית לגבי אחוז מסוים, אחוז קטן יחסית, של התקציבים האלה, וכמי שעבד בשתי קופות בעשר השנים האחרונות אני אגיד שישבתי עם אנשי הכספים כל הזמן ווידאתי שכל שקל שהגיע לבריאות הנפש אכן הגיע לבריאות הנפש

גלעד בודנהיימר:       אני גם אגיד שזה קצת דיון היסטורי כי אנחנו נמצאים מאז בהגדלה של היקפי המגעים, כוח האדם, בתוך המערכת משנה לשנה ולכן השאלה של האם מה שהושקע במערכת ברפורמה ב-2015 הגיע או לא הגיע, בסופו של דבר הוא הגיע

ירון לוי: אפשר לדעת את הנתון, בבקשה? לפי הטבלה אני לא מצליח להבין, תסלח לי

גלעד בודנהיימר: אני אשמח אחר כך

יונתן מישרקי: כן, אני לא רוצה על חשבון הוועדה

ירון לוי: אבל זה הדיון

ירון לוי:  זו מהות הדיון, שאם אני צריך לחכות שנה לתור לפסיכולוג והוא אומר שהנתונים טובים ואין תקציב או יש תקציב, אין מסגרת תקציב

גלעד בודנהיימר: לא, לא אמרתי שהנתונים טובים

גלעד בודנהיימר:  סליחה, סליחה

ירון לוי: אני חוזר בי, הנתונים לא טובים

גלעד בודנהיימר: סליחה, במערך בריאות הנפש הנתונים לא טובים, יש חסר של כוח אדם

גלעד בודנהיימר:  לאורך שנים התמחורים היו נמוכים, השכר נמוך, יש כאן מערכת מורעבת לאורך שנים ולכן הנתונים לא טובים

ירון לוי: אז בבקשה, אני מסיים את זה בזה, אנחנו נוכל לקבל נתון כמה כסף קופות החולים קיבלו עבור סיוע בטיפול נפשי?      

גלעד בודנהיימר: זה מופיע שם בטבלה

ירון לוי: תודה רבה, אני אשמח להסבר

גלעד בודנהיימר: ואני אומר שהשקלים שהגיעו הוצאו, אבל הם לא היו מספיקים

גלעד בודנהיימר:  זה מה שאני אומר

יונתן מישרקי: ד"ר גלעד בודנהיימר, אני רוצה - - -     

גלעד בודנהיימר: כן, אני אתייחס חזרה לנושא הפסיכיאטרים

יונתן מישרקי: כן, מאוד מאוד חשוב לנו

גלעד בודנהיימר: היעד הבא שלנו זה להגיע להסכם שכר שמדבר גם על הפסיכיאטרים וגם אנחנו צריכים פה את ההסתדרות הרפואית שותפה ואנחנו צריכים את כל השחקנים שותפים בעניין הזה וכשלב ביניים אנחנו מדברים על אפשרות של מענקים וחושבים על אפשרויות של איך להשאיר מומחים צעירים בישראל

יונתן מישרקי: הכוונה היא שלב מיידי, לא ביניים, כן?      

גלעד בודנהיימר: שלב מיידי, כן, גם כדי לתת כלים למנהלי בתי החולים ולקופות להשאיר מומחים צעירים בתוך המערכת הציבורית, וזה בהחלט אתגר מאוד מאוד גדול שאנחנו לגמרי עליו

יונתן מישרקי: לא ראיתי שמשרד האוצר אמר לא, אז כנראה שכן

גדי לובין: אבל אפילו במצגת המילה מומחה לא הופיעה, רק מתמחים, ויש פה פער

תמר צ'ין: בקצרה אני אגיד שאנחנו בדיונים, ברור שבסוף, כמו שגלעד אמר, יש הבדל בין פסיכיאטרים לפסיכולוגים, פסיכולוגים יש מספיק במדינת ישראל, אין מספיק במערכת הציבורית, פסיכיאטרים אין מספיק במדינת ישראל מלכתחילה ובשנים הקרובות המצב גם אמור להחמיר ואז השאלה היא מה המטרה, ככל שהמטרה היא להגדיל את מספר הפסיכיאטרים במדינת ישראל בטווח הקצר, הבינוני והארוך - - -     

יונתן מישרקי: קודם כל להשאיר את אלה שרוצים לברוח, עוד לפני ההגדלות

תמר צ'ין: אז צריך להגדיל את מספר המתמחים, הדרך לעשות את זה היא קודם כל מנגנונית, היא קודם כל ניהול של משרד הבריאות, של איזה מתמחים שמתמחים, במה, לתמרץ התמחויות במקצועות במחסור, היא לא לשים פלסטרים כמו שאמרו פה בדיון

תמר צ'ין:  שלב ראשון הוא קודם כל לדבר על כמה מתמחים יהיו ואיך דואגים שיהיו יותר מתמחים בפסיכיאטריה

תמר צ'ין:  ולעניין כלים ניהוליים להשאיר פסיכיאטרים במערכת, אנחנו נמצאים גם בדיונים של מה הכלי הכי אפקטיבי שהוא לא פלסטר

תמר צ'ין:  המטרה היא לא להגיע למענים קצרי טווח של חודשיים שלא מייצרים מענה

יונתן מישרקי: החשש הוא שעד שתסיימו את הדיונים שלכם הם כבר לא יהיו פה

תמר צ'ין: על ה-12 האלה, גדי, עוד נדבר, אני לא הכרתי, נראה איזה פתרון נקודתי אפשר לייצר

תמר צ'ין:  מערכתית צריך לדבר מי ומי

תמר צ'ין:  וחשוב לי גם להגיד שהמחסור בפסיכיאטרים, היום פסיכיאטרים עושים הרבה עבודה שלא בהכרח פסיכיאטר צריך לעשות ולכן צריך לדבר גם על אחיות מומחיות וגם על איך מבנים מחדש את המבנה של המחלקה כדי להוריד את העומס

יונתן מישרקי: טוב

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת לימור סון הר מלך ואחריה חברת הכנסת גלית דיסטל, בבקשה

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  הדיון, אני חושבת שזה חלק ממערך דיונים משמעותיים וחשובים ביותר

לימור סון הר-מלך:  אני לא מרגישה שקיבלנו איזה שהוא מענה, התחושה היא שזה מין מעגל כזה שמתחיל ונסגר ושנים שנים - - -      

גלית דיסטל אטבריאן: המעגלים האלה זה התמחות, זה ספציאליטה, ככה הכול מתמסמס

לימור סון הר-מלך: ואני באמת חושבת שמישהו צריך לעשות חשיבה מחודשת בצורה רצינית ולא עוד פעם לראות איך ממסמסים את הדברים

לימור סון הר-מלך:  באמת התחושה שלי שלא באמת תבוא מפה איזה שהיא בשורה, אני לא מרגישה שהיא נמצאת פה, היא לא מדוברת פה, גם אם היא נמצאת היא לא מדוברת

לימור סון הר-מלך:       אדוני היושב ראש, אני חושבת שצריך להיות המשך לדיון הזה כי חלק ניכר מהנושאים החשובים לא ניתן להם מקום, אם זה האשפוזים בקהילה שקצת דובר פה, אבל אני חושבת שזה אחד המקדמים החשובים

לימור סון הר-מלך:  אם אנחנו רוצים לייצר פה איזה שהוא שינוי פרדיגמי אמיתי לא נקודתי אז זה באמת לעבור לאשפוזים יותר – לראות את המציאות ואת התמיכה שנעשית דרך הקהילה, אם זה בבתים מאזנים ואם זה באמת באופנים האחרים שאנחנו רואים באשפוזים ומענים בקהילה

לימור סון הר-מלך:       זה משהו שהייתי רוצה לדבר עליו בצורה יותר נרחבת

לימור סון הר-מלך:  לצערי הרב בדיון האחרון נאמר לנו פה על ידי מנכ"ל משרד הבריאות שייבנו במהלך ארבע השנים הקרובות, יש תוכנית של 100 בתים מאזנים חדשים שבשנה הקרובה ייבנו 25 מתוכם

לימור סון הר-מלך:  הייתי רוצה לראות - - -     

ירון לוי: רק לא אמרו אם יש תקציב

לימור סון הר-מלך: הייתה התחייבות, נאמרו פה דברים מאוד מפורשים, אני רוצה להאמין שהדברים יקרו

גלית דיסטל אטבריאן: 25 כל שנה

ירון לוי: מאיזה תקציב?      

לימור סון הר-מלך: חלק מהקצאה, 35 מיליון, אני יכולה להגיד, של-2024 מיועדים לבינוי של 20 בתים מאזנים

יונתן מישרקי: בוועדה שלך, כן

לימור סון הר-מלך: זה דבר ראשון

לימור סון הר-מלך:  דבר שני, חברת הכנסת מיכל וולדיגר שהובילה אצלנו בוועדה, אדוני היושב ראש, בקרן לאזרחי ישראל, הובילה את הנושא של מוקדי חירום וצוותי חירום, שזה סופר חשוב, כי היום אין מענה לאדם שרוצה – זה לא מוקדי מצוקה, זה לא אותו דבר, זה מוקד שבונה תוכנית, שמלווה, שאנשים שמתמודדים כשיש איזה התפרצות לא פונים למשטרה, זה לא המוקד

לימור סון הר-מלך:      והדבר האחרון זה הנושא של מטפלים באמנות

לימור סון הר-מלך:  אנחנו רואים אותם עושים היום מלאכת קודש בהתנדבות ואין להם הכרה

לימור סון הר-מלך:  הדבר הזה לא יכול להיות, כבר דיברנו על הנושא הזה ואני חושבת שצריך להיות פה דיונים על כל אחד מהנושאים שהעליתי באופן נפרד

גלעד קריב: לא כתחליף כמובן

לימור סון הר-מלך: מעל ממיליון תושבי ואזרחי מדינת ישראל מקבלים היום מענים דרך מטפלים באמנויות

יונתן מישרקי: היות שנפל האינטרנט כנראה בבניין מי שנמצא איתנו בזום לא יוכל לעלות, אז קבלו את התנצלותנו

אורית כהן שטילר: מישהו מהכללית רצה לענות והוא לא יודע אם בקופות הם גם מקבלים את המענקים, לא דובר על זה כאן

גלעד קריב: מה זאת אומרת?      

אורית כהן שטילר: יש פסיכולוגים ציבוריים שעובדים בקופות ולא יודעים אם הם כלולים בכלל

גלית דיסטל אטבריאן: אני יושבת כאן וליטרלי מתגרדת נוכח הדיון הזה כי אני רוצה לתת לכם זריקה מהחיים האמיתיים

גלית דיסטל אטבריאן:  כאמא אמיתית לילד מתמודד נפשית אמיתי אני רוצה לספר לכם שמאז שהוא נולד ועד היום אין לי מענה ואני חברת כנסת ויש לי כוח ויש לי קשרים ואני יכולה להרים טלפון לבודנהיימר שמאוד מנסה לעזור לי, ואני רוצה שיהיה ברור שכרגע הר הגעש שיוצא ממני הוא לא כלפי האנשים העוסקים במלאכה, כי האנשים העוסקים במלאכה רובם ככולם בשליחות אמיתית, אין לי מילה רעה לומר עליהם, אבל הבירוקרטיה והאדישות והאטימות וחוסר התכלול

גלית דיסטל אטבריאן:       אני הייתי אמא לילד שכשהוא היה צריך פסיכיאטר דחוף המענה של מדינת ישראל היה: תתקשרי לקופת חולים, אם יש לך מזל עוד שלושה חודשים יהיה תור

גלית דיסטל אטבריאן:  אצל פסיכיאטר, שיש לו סרט נע, שיש לו עשר דקות לכל ילד, שאם לילד שלך כרגע התרופה כן התאימה, לא התאימה, את במצב אקוטי עם ילד ששוכב מתחת לשולחן בבית אין לך עם מי לדבר

גלית דיסטל אטבריאן:  יש פה חלוקה ברורה נורא, מי שיש לו כסף הילד שלו יהיה במצב יותר טוב, מי שאין לו כסף, מדינת ישראל מציעה לו אפס

גלית דיסטל אטבריאן:       היום הבחור הזה הוא בן 23, נכנס לסל שיקום, 40% נכות, זכאי לכל מה שאפשר לתאר, מה שלא הבטיחו לנו, שנה שלמה הוא יושב בבית וסל שיקום אפס מענה

גלית דיסטל אטבריאן:  אפס מענה

גלית דיסטל אטבריאן:  חברת כנסת, אפילו שרה, מרימה טלפון לשר הבריאות, אפס מענה

גלית דיסטל אטבריאן:  המערכות האלה מורעבות, אין שם כוח אדם, הן לא מתוכללות, הספקים של סל שיקום, יש הבדל אטומי בין ספק טוב לספק רע, אם נפלת על ספק רע אין לך עם מי לדבר, תבוא עובדת סוציאלית שלא מדברת את השפה שלו בכלל כשהילד נמצא במצב בלתי נסבל, מידרדר מקנאביס לקוקאין, המדינה יודעת ואין מענה לדבר הזה

גלית דיסטל אטבריאן:       אם זה ככה בימים כתיקונם מה הולך לקרות כשהצונאמי עבר עלינו, כשיש פה טראומה לאומית, אנחנו לא ערוכים ברמה מזעזעת

גלית דיסטל אטבריאן:  ואם זה קורה לי, חברת כנסת מוכרת, מה תאמר אמא אחרת מהפריפריה או מהמרכז שאין לה קשרים? אני בסופו של דבר סיימתי את השנה הזאת בפרטי

גלית דיסטל אטבריאן:  הרמתי ידיים, לא רוצה סל שיקום, תעזבו אותי באמא שלכם, לא רוצה סל שיקום, לא רוצה פסיכיאטרים מהמערכת הציבורית, אני אמשכן את כל מה שיש, וזה מה שהורים עושים

גלית דיסטל אטבריאן:       זה מוביל אותי לנקודה השנייה, החשובה הרבה יותר

גלית דיסטל אטבריאן:  אני נותנת פה את המקרה הפרטי שלי כדי לשקף לכם כמה כשאתם יושבים ואומרים התקציב עדיין לא נתן והאוצר לא נתן והבריאות כן נתן ומתכללים ומדברים ואין מענה ואין תאריכים ואין סכום כסף מדויק כשאנשים מדממים פה, אפשר להשתגע מזה

גלית דיסטל אטבריאן:  דיברתי עם ברסימנטוב, הייתה לי שיחה אישית וטובה מאוד איתו, אני מזהה פה שתי בעיות אקוטיות, אחת, הפער המצמית, לא משנה כמה הסכמי שכר נעשה, והסכמי שכר זה דבר חשוב שחייב להיעשות, אבל לא משנה כמה כאלה נעשה, הפער בין כמה שהפסיכיאטר או פסיכולוג מרוויח במגזר הציבורי לבין כמה שהוא מרוויח במגזר הפרטי הוא עצום

גלית דיסטל אטבריאן:       העליתי בפני ברסימנטוב זיכוי במס כי זה כן דבר שמדבר לאנשים שמרוויחים משכורות גבוהות

גלית דיסטל אטבריאן:  לא מענקים, מענקים מעניינים סטודנטים, מעניינים חיילים שהשתחררו, לא מעניינים אדם שמרוויח 100,000 שקל בחודש

גלית דיסטל אטבריאן:  מעניין אותו זיכוי אמיתי במס

גלית דיסטל אטבריאן:  זה דבר אחד

גלית דיסטל אטבריאן:  ודבר שני שחייב להיפתר זה למה מדינת ישראל מצרה את היכולת של אנשים, סטודנטים, אנשים שרוצים לפתח קריירה, להיכנס לתחום הרפואה הפסיכיאטרית, למה אין יותר מוסדות? למה אין יותר הכשרה? הרי אם יהיו כל הבעיה הזו נפתרת

גלית דיסטל אטבריאן:  אנחנו סוגרים את השיבר ואז בוכים שאין

גלית דיסטל אטבריאן:  אני באמת מנסה להבין

קריאה: זה בכל הרפואה

גלית דיסטל אטבריאן: בכל הרפואה, זה נכון, אבל פה זה כרגע בנפשי

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מנסה לקבל תשובה, נותנים לי תשובה על פוליטיקה של מנהלי אקדמיה ועל פוליטיקה של אוניברסיטאות שרוצות יוקרה או מה שלא יהיה, פה צריך לעשות דבר מהיסוד ולא בוועדות שאף אחד לא בא מוכן ואף אחד לא אומר מה הפתרון באמת

גלית דיסטל אטבריאן:       סליחה שאני אומרת, אבל אני מייצגת פה הורים רבים מאוד שאין להם פתרון

גלית דיסטל אטבריאן:  ותדעו לכם דבר אחד, ילד שמתמודד עם בעיה נפשית, אין גרוע מזה

גלית דיסטל אטבריאן:  אין

יונתן מישרקי: תודה על הדברים, תודה שאת אומרת את הדברים הללו באמת מתוך הלב, זה כל כך חשוב

יונתן מישרקי:  אנחנו כל כך הרבה עסוקים בזה, גם בינינו אנחנו עסוקים בזה ברמה האישית

גלית דיסטל אטבריאן: לא, אני לא יכולה לסבול את המלל הזה יותר, בחיי, די, תביאו פתרונות

יונתן מישרקי: גלעד, רצית לשאול שאלה מקודם

גלעד קריב: שאלה שעלתה פה, אני רק חוזר עליה, אנחנו מבקשים להבין האם הפסיכולוגים בקופות החולים זכאים לתוכנית המענקים? כן או לא?      

שני שרביט מרקל: כן

גלעד קריב: בכל הקופות, כל הפסיכולוגים, בכל המקצועות? כן? תודה

יונתן מישרקי: תודה, קיבלנו תשובה

יונתן מישרקי:  אני רוצה לעבור בקצרה לרשימת הדוברים שמופיעה בפניי

יונתן מישרקי:  יאיר אורן, מנכ"ל עמותת סוטריה, פורום הבתים המאזנים

יונתן מישרקי:  בבקשה

יאיר גולן: כמה דברים

יאיר גולן:  היום אני מגיע כנציג פורום הבתים המאזנים

יאיר גולן:  אני מנכ"ל עמותת סוטריה ישראל, אנחנו עמותה ותיקה שהקימה את הבית המאזן הראשון, חלק מחברות הכנסת כבר ביקרו אצלנו, גם השאר שרוצים מוזמנים לבוא

יאיר גולן:       שמחנו מאוד לשמוע על התוכנית המיוחדת ועל הכוונה להקים 25 בתים כל שנה

יאיר גולן:  אני מתחבר למה שאמרת, אנחנו עם רשימות המתנה מלאות שנים

יאיר גולן:  מישהו שמגיע אלינו במצב אקוטי דחוף, וזה קורה הרבה, הוא צריך לחכות, לפעמים חודש, לפעמים חודשיים, לפעמים יותר

יאיר גולן:  לפעמים זה כבר נהיה לא רלוונטי ויש המון מקרים כאלה וזה שובר את הלב

יאיר גולן:  זאת המציאות שלנו

יאיר גולן:       אז שמחנו לשמוע על התוכנית הזאת

יאיר גולן:  אני רוצה להגיד שהופתענו ממנה ואנחנו לא שותפנו בתכנון שלה והיינו מאוד מאוד שמחים להיות כלולים בחשיבה על התוכנית הזאת

יאיר גולן:  אנחנו מנוסים, אנחנו מקצועיים, אנחנו כבר מקצועיים בלהדק את החגורה, אנחנו עובדים בתנאים האלה כבר שנים

לימור סון הר-מלך: אנחנו מאוד נשמח, אנחנו עובדים על זה כבר מתחילת ה –      

יאיר גולן: אנחנו נשמח גם להיות מעורבים בתכנון וגם שזה לא יעבור הכול דרך קופות החולים, גם שיגיע אלינו ישירות

לימור סון הר-מלך: אז בואו תעזרו לנו בבקשה

קריאה: צריך גם לתקן את המודל הקיים

יאיר גולן: רק על המודל הקיים, כי דבר אחד זה להקים בתים ודבר שני זה לתחזק בתים

יאיר גולן:  אנחנו יכולים להקים בתים במהירות וביעילות ובזול, אבל לתפעל בתים זה סיפור אחר לגמרי

יאיר גולן:  אנחנו עובדים כרגע עם תעריפים שלא עודכנו מאז שחתמנו על החוזים לפני שבע שנים, 900 שקל ליום, זה לא עודכן, אין הצמדה למדד, מחירים עלו, שכר המינימום עלה     

לימור סון הר-מלך: במחלקה פסיכיאטרית זה 1,200 שקל ליום

יאיר גולן: ועוד דבר אחרון קטן, במקביל לזה, יש בתים מאזנים שקיימים ואין להם חוזים עם קופות החולים וקופות חולים לא חותמות איתם, וזה אבסורד טוטאלי, הבתים קיימים

לימור סון הר-מלך: אנחנו מנסים לייצר את החיבורים האלה יחד איתם

יונתן מישרקי: תודה רבה, אדוני

יונתן מישרקי:  אפרת פילזר-ביזמן, המועצה לשלום הילד

יונתן מישרקי:  בבקשה

אפרת פילזר-ביזמן: תודה

אפרת פילזר-ביזמן:  אני אשתדל להיות קצרה

אפרת פילזר-ביזמן:  אני אתחבר לדברים שאמרה פה חברת הכנסת, כי הלב נשבר

אפרת פילזר-ביזמן:  אני אדבר בשם הילדים

אפרת פילזר-ביזמן:  אני כאן להביא את הקול של הילדים

אפרת פילזר-ביזמן:  הכתובת הזאת, לא נוכל לומר שהיא לא הייתה על הקיר, שאין מענה עכשיו

אפרת פילזר-ביזמן:  לפי איך שהדברים מתנהלים לא יהיה מענה

אפרת פילזר-ביזמן:  ואם לא יהיה מענה התוצאות הן בלתי מתקבלות על הדעת, אי אפשר להכיל אותן, הלב לא נותן להכיל אותן

אפרת פילזר-ביזמן:       ואני רוצה להודות לאדוני היושב ראש, אנחנו יודעים שהנושא הזה חשוב לו, אנחנו יודעים שהוא לא מרפה ואנחנו מבקשים להמשיך בזה

אפרת פילזר-ביזמן:  אנחנו רוצים להביע כאן דאגה גדולה, כי משרד הבריאות בתוכנית שהוצגה התייחס לתשתית הציבורית, הוא התייחס לחיזוק כוח האדם, הוא התייחס ליצירת מענים בקהילה, אבל בפועל מה שאנחנו שומעים, אנחנו שומעים מענים שהם מענים אקוטיים, רק לעכשיו, וזה לא מקדם את התשתית

אפרת פילזר-ביזמן:  זה לא מקדם את התשתית הציבורית, לא את כוח האדם, לא את הדברים שייתנו לנו איזה שהוא מענה ארוך טווח

יונתן מישרקי: לכן אנחנו דוחקים על ההסכם הזה בכל הכוח

יונתן מישרקי:  אנחנו מבינים את זה ודוחקים בכל הכוח במשרד האוצר

אפרת פילזר-ביזמן: אני אגיד עוד דבר, המענה חייב להיות מענה הוליסטי, הילדים נמצאים במערכת החינוך, הם רואים את הרופאים, הם נמצאים במערכת הרווחה, חייב להיות דיבור של כל הגורמים החשובים מאוד האלה שיש להם כוונות טובות

אפרת פילזר-ביזמן:  לכן אנחנו מבקשים מאדוני היושב ראש לקיים דיון בנושא המענה לילדים, דווקא לילדים

יונתן מישרקי: יום רביעי הבא, ישיבה משותפת של ועדת הבריאות והחינוך, בנושא הפסיכולוגים בשירות

אפרת פילזר-ביזמן: ונבקש גם עם הוועדה לזכויות הילד, אנחנו חושבים שגם הם חשובים לדבר הזה

יונתן מישרקי: זה כבר נקבע, אם יהיה אפשר לשלב בשמחה מבחינתי

אפרת פילזר-ביזמן: זה כמובן שיקול של אדוני

יונתן מישרקי: תודה רבה לגברתי

יונתן מישרקי:  אני רוצה לעבור לדוברים הבאים, הדס ארנון שרעבי, בבקשה

הדס ארנון שרעבי: גם אני אהיה מאוד קצרה

הדס ארנון שרעבי:  אני אגיד בהמשך להסכמי השכר שנידונו פה יש לראות את העמותות שמשמשות כספקיות של משרד הבריאות וקופות החולים כנותנות שירות ציבורי, בהתאם את הפסיכולוגים שעובדים בעמותות האלה יש לראות כנותני שירות ציבורי ובהתאם לקחת אותם בחשבון בכל החלטה לגבי הסכמי השכר

הדס ארנון שרעבי:       דבר נוסף, המחסור שאנחנו רואים בפסיכולוגים בשירות הציבורי נכון גם לעמותות, ולכן אם לא ניקח את הפסיכולוגים שנמצאים בעמותות ונותנים את השירות הזה, שהמדינה מחויבת לו על פי חוק, פשוט לא יהיו פסיכולוגים שיוכלו לתת את המענה הזה

יונתן מישרקי: את לא מפרידה בין הציבורי לפרטי, עמותה

הדס ארנון שרעבי: לא, אבל עמותה לכאורה היא מגזר שלישי, אני מקווה מאוד שלא עושים את ההפרדה

יונתן מישרקי: אתה גם חושב ככה, שהפסיכולוגים שעובדים דרך העמותות צריכים להיכנס להסכמים האלה? זה לא מרחיב מדי?      

הדס ארנון שרעבי: אם הם מספקים שירותים של משרד הבריאות וקופות החולים הן נותנות בעצם שירותים שמחויבים להם על פי חוק

אורית כהן שטילר: זו עמותה שמספקת שירותים לילדים על הרצף שאין להם כיום מענה בבריאות הנפש, זו הבעיה

אורית כהן שטילר:  עמותת 'אותי' זו עמותה שמספקת שירותים לילדים שנמצאים על הרצף האוטיסטי שכיום במערך בריאות הנפש לא יכולים לקבל מענה

יונתן מישרקי: הערה חשובה

אורית כהן שטילר: זו בעיה

אורית כהן שטילר:  המדינה מצד אחד לא יוצרת פתרון שם אז פותחים עמותה ואז צריך לחשוב

הדס ארנון שרעבי: שוב, כמובן מדובר בשירותים שהמדינה מחויבת לתת אותם

יונתן מישרקי: מאה אחוז, העלית נקודה חשובה

יונתן מישרקי:  טלי כלפא, איגוד העו"סים

טלי כלפא: תודה

טלי כלפא:  אני רוצה להגיד שאני עוקבת אחרי הדיונים ואני חושבת שהתוכנית הלאומית נשמעת מצוינת

טלי כלפא:  אני שמחה על מה שקורה ואני מאוד מקווה שהממשלה תאשר את התקציב הנדרש כדי לממש אותה

טלי כלפא:  יש לי שלוש שאלות בנוגע לתוכנית, הן מכוונות גם למשרד הבריאות וגם לאוצר

טלי כלפא:       אני רוצה רק בנימה אישית לספר על עצמי

טלי כלפא:  אני עובדת סוציאלית בתחום של מיצוי זכויות

טלי כלפא:  בדומה למערכת הבריאות התשתית היא טובה ומקצועית, אבל אנחנו סובלים מחוסר משאבים, אין לי אפילו חדר כדי לקבל את הלקוחות שלי בפרטיות הנדרשת עבורם

טלי כלפא:  אני עובדת בעומס מאוד גדול ובשחיקה מאוד גדולה כבר תקופה ארוכה

טלי כלפא:  בתחילת המלחמה התמודדתי עם סוג של משבר נפשי בעצמי

טלי כלפא:  רבים מהלקוחות שלי הם מתמודדי נפש, כל לקוח שנכנס אליי למשרד וקרא בשם שלי, הוא אומר 'טלי' ופשוט כל הגוף שלי, התחלתי עם רעידות, לחץ בכתפיים, חולשה ברגליים, עד שהבנתי שאני צריכה להתפטר כי אני לא יכולה לשאת את חוסר האונים שעוד אדם זקוק לי ואין לי לתת לו מענה

טלי כלפא:  אני אשמח לחזור ולעבוד במערכת הציבורית כי זו המערכת המקצועית ויש לה מענים מדהימים, אבל בחוסר משאבים זה פשוט בלתי נסבל

טלי כלפא:       אני עוברת לשאלות

טלי כלפא:  על פי הרישום בפנקס העובדים הסוציאליים יש פוטנציאל של 14,000 עובדים מקצועיים שניתן למשוך בחזרה למגזר הציבורי

טלי כלפא:  אני רוצה לשאול מה עושים כדי למשוך את העובדים הסוציאליים בחזרה

טלי כלפא:  אני שואלת האם התוכנית הלאומית כוללת את סל שיקום, לא שמעתי את זה בדיונים הקודמים

טלי כלפא:  ובתחום של חיזוק קהילות, דיברתם על שכנים, על בתי כנסת, הייתי שמחה לקבל יותר פירוט מה הכוונה, איך תופעל התוכנית ואם עובדים בקשר עם הרשויות המקומיות והמחלקות למשאבי קהילה בתוך הרשויות כדי להפעיל את התוכניות האלה

טלי כלפא:  תודה

גלית דיסטל אטבריאן: כל הכבוד על האומץ

יונתן מישרקי: תודה רבה לך ואני מקווה שבאמת המערכת תזכה לקבל אותך בחזרה

יונתן מישרקי:  ולרי, בבקשה

ולרי זילכה: תודה רבה

ולרי זילכה:  אני בכובע של ייצוג אנשים עם מוגבלויות

ולרי זילכה:  אני רוצה להודות על התוכנית הלאומית, אני רוצה להזכיר שאנשים עם מוגבלויות זכאים וצריכים ויכולים ליהנות ולקבל טיפולי בריאות הנפש וטיפול רגשי כמו כל אחד אחר ולכן הם צריכים לבוא לידי ביטוי גם בתוכנית הלאומית בנושא של הכשרות כוח אדם

ולרי זילכה:  הבעיה המרכזית היא הרבה פעמים שהמטפלים פשוט לא יודעים איך לטפל בהם ולכן כחלק, לא רק הבעיה האקוטית, אלא הבעיה של הפתרון ארוך הטווח צריך לוודא שיהיו הכשרות למטפלים, פסיכיאטרים, פסיכולוגים, אנשי מקצועות הבריאות בנושא של טיפול באנשים עם מוגבלויות, בין אם זה בצוותים רב מקצועיים לאנשים עם ריבוי מוגבלויות ובין אם זה טיפול רגשי רגיל

ולרי זילכה:       אני רוצה להגיד שצריך להכניס לנושא הזה גם את הטיפול הרגשי בפעוטות, בפעוטות באופן כללי ובפעוטות עם מוגבלות

ולרי זילכה:  היום יש הרבה ידע על הדבר הזה

ולרי זילכה:  הפעוטות האלה אחר כך גדלים להיות ילדים, גדלים להיות מבוגרים, וככל שאתה נותן את המענה בשלב מוקדם יותר, ואנחנו יודעים לעשות את זה, צריך להכניס את זה גם לתוכנית הטיפולית

יונתן מישרקי: אני מתנצל שאני קוטע אותך, משפט לסיום

לימור סון הר-מלך: בפעוטות צריך לטפל באימהות ולתת להן הארכת חופשת לידה כדי שהן יוכלו להיות אימהות נורמליות ושפויות

יונתן מישרקי: טוב, אנחנו לא פותחים עכשיו עוד נושא

ולרי זילכה: משפט לסיום

ולרי זילכה:  נקודה אחרונה לעניין הזה, המערך התומך של בריאות הנפש

ולרי זילכה:  במרפאות בריאות הנפש המערך התומך הוא אנשים של מקצועות הבריאות

ולרי זילכה:  אפשר היה לקחת את הדיון הזה ולעשות העתק-הדבק לדיון של מקצועות הבריאות ולחסר ולתקציבים וכו'

ולרי זילכה:  אני מודה לגלעד שבתוך התוכנית יש התייחסות לתקצוב דוח רוה"מ בנושא של חסר במקצועות הבריאות כי זה מערך תומך לכל ההיבט הנפשי

ולרי זילכה:  אז אנא מכם, אני מתחננת, לא לשכוח את זה בתהליך

יונתן מישרקי: תודה רבה לגברתי

יונתן מישרקי:  ד"ר עמיחי תמיר, רק בקצרה אני מבקש

עמיחי תמיר: תמיד בקצרה

עמיחי תמיר:  הפעם גם בשם עמותת 'לנפש' בכל רגע נתון נמצאים בארה"ב אנשים בשלב של התמחות בתר דוקטורית

עמיחי תמיר:  במצב האקוטי כרגע שמשול בעיניי לנפגע פוסט טראומה שגם כרתו לו לאחר תאונה את הידיים ואת הרגליים רצוי מאוד שמשרד החוץ יפנה לשגרירויות ולקונסוליות כדי לבקש ולממן את האפשרות להביא את אותם מומחים שיכולים מאוד לעזור

עמיחי תמיר:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  אסתר קרמר, עמותת לשמ"ה

יונתן מישרקי:  בבקשה

אסתר קרמר: תודה רבה

אסתר קרמר:  תודה על הדיון

אסתר קרמר:  יש לי חמש נקודות, אני אדבר על כל אחת ממש בקצרה, הן כתובות לי פה

אסתר קרמר:  קראתי את התוכנית הלאומית, מה ששלחו לנו אחרי השולחן העגול, תודה רבה על כל השיתוף, לדעתי הוא לא מספיק

אסתר קרמר:  הדבר הראשון שאני רוצה לדבר עליו זה קהילה מול בית חולים

אסתר קרמר:  ברגע שבית חולים אחראי על טיפולי מרפאות יום, ברגע שבן אדם יצטרך לעבור ממרפאת יום לאשפוז החשש הוא שהוא יעבור לאשפוז בבית חולים ויהיה פחות העברה לבתים מאזנים

אסתר קרמר:  צריך לשים לב לדבר הזה

יונתן מישרקי: למה? דיברו על זה באופן ברור בתוכנית

אסתר קרמר: כן, אבל סעיף מתוך התוכנית שהם שלחו לנו כתוב שיהיה טיפול הוליסטי בתוך בתי החולים של טיפול יום בשביל שאם הוא יצטרך להתאשפז הוא יוכל להתאשפז בבית החולים

יונתן מישרקי: זה אני חושב שהם דיברו על סוף התהליך

יונתן מישרקי:  נכון, גלעד? אני לא טועה בעניין הזה, נכון?      

גלעד בודנהיימר: אנחנו דיברנו על הרצון לשפר את הרצף הטיפולי בתוך מסגרות בתי החולים וכחלק מזה אנחנו רוצים שבתי החולים יהיו מעורבים יותר ברצפי הטיפול ולמצוא איך לעודד אותם לחזק את הטיפולים המרפאתיים למי שהשתחררו מאשפוז כדי למנוע אשפוזים נוספים

אסתר קרמר: לכן הרצף הטיפולי צריך להיות רצף טיפולי גם עם בתים מאזנים, זאת אומרת כמו שיש מרפאות חוץ של בתי חולים שיהיה מרפאות חוץ של בתים מאזנים

יונתן מישרקי: זה סותר, גלעד?      

גלעד בודנהיימר: זה לא סותר

יונתן מישרקי: זה לא סותר

יונתן מישרקי:  אני חושב שזאת גם הגישה של המשרד

לימור סון הר-מלך: זו בדיוק האמירה

יונתן מישרקי: נכון, זו גם הבקשה של חברות הכנסת בעניין

אסתר קרמר: דבר נוסף שיש בתוך התוכנית, רוצים להתחיל לקחת תשלום על מיון פסיכיאטרי

אסתר קרמר:  זה דבר מאוד בעייתי, אנשים מתמודדי נפש שמגיעים למיון פסיכיאטרי מגיעים לשם הרבה פעמים לא במצב ש - - -     

יונתן מישרקי: אני מתנצל, אבל התוכנית שנשלחה אליה, אני לא מכיר את זה

גלעד בודנהיימר: היא מתייחסת לתוכנית שהוצגה בפורומים שונים שכשבנינו את התוכנית אז עברנו שורה שורה ודיברנו עם גופים שונים

יונתן מישרקי: לנו זה לא הוצג בצורה כל כך מפורטת כמו שהיא מדברת וזה מאוד מאוד חשוב לנו

יונתן מישרקי:  אני אקטע אותך, זה קצת מקומם אותי, אני מתנצל

אסתר קרמר: להמשיך את שאר הנקודות שלי?      

יונתן מישרקי: לא, כי אם זה מתייחס לפרטי התוכנית ואני לא מעודכן בפרטי התוכנית –      

אסתר קרמר: אז רק אני רוצה לומר על משהו שכן נידון היום, לסיכום, זה הנושא של אנשי המקצוע בתוך התוכנית

אסתר קרמר:  אנשי המקצוע בתוך התוכנית, הדבר שהכי מפחיד אותי שאנשי המקצוע בתוך התוכנית אמורים להיות תומך בריאות הנפש

יונתן מישרקי: אני מכיר את האירוע, שלחנו מכתב בהקשר הזה לשר

אסתר קרמר: אני רוצה להגיד על זה משהו, שכבר כיום בתוך המערכת הורידו את הרף המקצועי של אנשים

אסתר קרמר:  בתוך סל שיקום יש דבר שנקרא מתאמי טיפול

אסתר קרמר:  מתאמי טיפול אמורים להיות אנשים עם תואר בעבודה סוציאלית, כיום מתאמי טיפול הם אנשים עם שנתיים ניסיון ולהיות מדריכי שיקום בלי שום תואר

אסתר קרמר:  התחילו להכניס אותם בתור מתאמי טיפול בהחרגות

אסתר קרמר:  הדבר הזה של החרגות, אמרו לי שיש היום החרגות רבות, זה לא יעלה על הדעת שאנשים שהם לא מקצועיים יהיו מתאמי טיפול של אנשים בתוך סל שיקום

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר אילנה לח

אילנה לח: תודה רבה

אילנה לח:  אני רוצה להגיד תודה קודם כל על החשיבה המעמיקה שנעשית פה וסוף סוף בריאות הנפש על המפה של עניין במדינת ישראל

אילנה לח:  זה דבר מאוד מאוד חשוב וזה נורא ואיום שצריך היה אסון כזה כדי שזה יקרה, אבל את זה אפשר להוביל הלאה

אילנה לח:      אני רוצה לדבר בשם האגודה לטיפול באמצעות אמנויות בישראל

אילנה לח:  כמו שאמרנו בדיונים קודמים, אנחנו 9,000 אנשי מקצוע, יש לנו הכשרה קלינית ותואר שני, לרובנו, ואנחנו מקצוע בריאות נפש

אילנה לח:  אנחנו לא תומכים, אנחנו לא בעלי תואר ראשון שמכניסים אותם על כל מיני סעיפים כאלה ואחרים

אילנה לח:  יש פה אנשי בריאות נפש עם הכשרה רצינית שיכולים להיות חלק מהמענה

אילנה לח:  ומדברים על המחסור באנשי בריאות נפש

יונתן מישרקי: אני מוכרח לומר לך שלימור הרבה מאוד מדברת איתי על הנושא הזה, ועוד חברות כנסת

אילנה לח: אז אני רוצה להגיד תודה רבה ללימור על זה

יונתן מישרקי: מגיע

גדי לובין: אני מצטרף בחום רב לדברים האלה מהזווית שלי

יונתן מישרקי: בהחלט, תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני בעצמי שוחחתי עם השר על כך כמה פעמים בתקופה האחרונה

יונתן מישרקי:  נעשית עבודה, אני יודע שזה כבר - - -      

נעמה לזימי: יש אפשרות במסגרת החוק?      

יונתן מישרקי: על זה אני מדבר, אני מדבר על החוק

יונתן מישרקי:  נעשית עבודה פנימית בתוך המשרד כדי לגבש את כל הקבוצות שמרכזות את המטפלות באמנויות לתוך מתווה אחד מוסדר

יונתן מישרקי:  את בטח יודעת על מה אני מדבר, אנחנו על זה בכל הכוח

יונתן מישרקי:  זאת אומרת אנחנו מבינים את הצורך ואת האפקטיביות, במיוחד בתקופה הזאת, של המטפלות הללו והמענים שהן יכולות לתת, לכן אנחנו מעריכים את מה שהן עושות ואנחנו שואפים לקדם את זה

אילנה לח: תודה רבה, אבל זה צריך לקרות עכשיו

אילנה לח:  ועוד משפט אחד, אנחנו מדברים על פסיכולוגים, אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים, אנחנו מדברים על פסיכיאטרים, המטפלים באמנויות יכולים לתת מענה ייחודי, אנחנו לא סוג של פסיכולוגים, אנחנו מטפלים באמנויות, אנחנו עובדים עם אוכלוסיות שאין בהן מגע בצורה אחרת

אילנה לח:  אנחנו עובדים עם נפגעות של תקיפה מינית שלא יכולות לספר את הסיפור שלהן בדרך אחרת, אנחנו עובדים עם ילדים עם מוגבלויות, אנחנו עובדים עם קשישים, אנחנו עובדים עם אנשים בכל מיני מצבים

אילנה לח:  אנחנו צריכים לקבל מקום - - -      

ירון לוי: מה תנאי הסף?      

יונתן מישרקי: על זה בדיוק הוויכוח

ירון לוי: כי אי אפשר להשוות את זה לפסיכולוגים

יונתן מישרקי: על זה לא הוויכוח, על זה בדיוק הדיון, כדי להגיע בסופו של דבר לרמה המקצועית הכי טובה ובצורה כזו שייכנסו כמה שיותר מטפלות לתוך העולם הזה

יונתן מישרקי:  תודה רבה לך

אילנה לח: תודה רבה

יונתן מישרקי: עו"ד עירית ורונין

יונתן מישרקי:  בבקשה

עירית ורונין: שלום

עירית ורונין:  ממש בקצרה, אדוני אמר פה את כל הדברים החשובים

עירית ורונין:  גם מרכז השלטון המקומי שלח בסמוך למכתבו של שר החינוך מכתב לשר האוצר

יונתן מישרקי: את מתייחסת לפסיכולוגים בשירות החינוכי? כי שם אתם משלמים 32%, נכון?      

עירית ורונין: בדיוק

עירית ורונין:  אז גם יושב ראש מרכז השלטון המקומי, חיים ביבס, שלח מכתב בנושא מענקים וביקש כמובן להחיל את המענקים על הפסיכולוגים החינוכיים

עירית ורונין:  אני לא צריכה להסביר את העבודה של פסיכולוגים חינוכיים, במיוחד בתקופה הזאת, שעובדים לילות כימים

עירית ורונין:  חלק מהם נמצאים רחוב מהבית שלהם, מטפלים במפונים במרכזי קליטה

עירית ורונין:  אני לא יודעת איך אני כמעסיק אוכל להסביר לפסיכולוג חינוכי למה הוא לא מקבל את המענק, למה יש את האפליה הזאת

עירית ורונין:       אז אני מבקשת מכל המכובדים כאן לא לתת לזה יד, אני יודעת, כמו שאדוני אמר, שהלב של כולם במקום הנכון, לכן זה באמת חשוב מאוד

עירית ורונין:  כי זה גם עניין של מורל, אני כמעסיק לא אדע להגיד למה הם שעובדים לילות כימים לא מקבלים את המענק ואחרים כן

עירית ורונין:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה, זו הערה סופר חשובה

יונתן מישרקי:  זה כבר עלה פה ואנחנו תומכים במה שאת אומרת

יונתן מישרקי:       אני רוצה לעבור לסיכום הישיבה כי אנחנו צריכים לסיים ממש ברגע זה

יעל שרר: רק רגע, זו ועדה שלישית ומטופלים לא דיברו

יעל שרר:  שלוש ישיבות

יונתן מישרקי: אני עברתי על הרשימה שלי, הגעתי ל-90%, אני מתנצל

יונתן מישרקי:  התנצלתי כבר בפעם הקודמת

יעל שרר: אני ממש מודה לך, אבל אני ממש מבקשת, צריכה להיות ישיבה שבה מטופלים וארגוני חולים יוכלו להגיד מה דעתם על התוכנית, זה לא נעשה בהתייעצות

יונתן מישרקי: אוקיי

יונתן מישרקי:  גם בסוף הישיבה הקודמת הייתה לנו איזה שהיא לאקונה, ואני מתנצל על כך, לא הכול תלוי בי, אנחנו נתקן את זה בהמשך

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:       ועדת הבריאות מודה לכל יוזמי הדיון ולכל המשתתפים

יונתן מישרקי:  ואני מוכרח לומר גם בהקשר הזה, יש פה חברות וחברי כנסת שבאמת באמת באמת מסורים לטובת העניין, אתם לא יודעים אפילו עד כמה, כי בשיחות איתי, בחדר שלי או בשיחות המסדרון שאנחנו מנהלים אתם לא מבינים כמה זה חשוב להם ולהן

יונתן מישרקי:  אז תודה

יונתן מישרקי:       הוועדה דורשת ממשרד הבריאות ומההסתדרות להקדים את פגישת המשא ומתן ולהביא במהירות להסכם שכר ראוי שיספק מענה לכל הפסיכולוגים במגזר הציבורי, בכל תחומי ההתמחויות

יונתן מישרקי:       בכל הנוגע למענקים הוועדה מבקשת מהממונה על השכר להחיל את מתווה המענקים גם עח הפסיכולוגים החינוכיים

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל עמדה מנומקת ממשרד האוצר בעניין לקראת ישיבת הוועדה המשותפת של ועדת הבריאות וועדת החינוך שתתקיים בעוד שבוע

יונתן מישרקי:       הוועדה דורשת לקבל דיווח ממשרד האוצר על סך התקציב שהוקצה למענקים וכן על סך התקציב שהוקצב להסכם שכר הפסיכולוגים תוך שבוע

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל מידע ממשרד האוצר על סך התוספת התקציבית שניתנה למערכת הבריאות במסגרת תיקון תקציב המדינה לשנת 2023, כמה מהתוספת הזאת תוספתי וכמה מתוכה יוקצה למימון התוכנית הלאומית, בתוך שבוע

יונתן מישרקי:       לסיום, הוועדה רוצה לברך על המאמצים שהושקעו בהכנת התוכנית לבריאות הנפש, וכאן במקום הזה אני רוצה גם להגיד תודה רבה לאנשי המקצוע של משרד הבריאות שעם כל הביקורות והשאלות שאנחנו מעלים פה בוועדות מדובר באנשים מסורים מאוד מאוד מאוד לטובת האזרח בסופו של דבר ואנחנו עובדים גם בשיתוף פעולה

יונתן מישרקי:  יש לנו שאלות קשות, אבל הם אנשים מסורים וטובים, חשוב לנו להגיד את זה

יונתן מישרקי:       יחד עם זאת אנחנו מבקשים לקבל את פירוט התוכנית כפי שהוצגה, לפחות לגב' קרמר, בצורה שאנחנו גם נקבל את כל הפרטים כמו שצריך, עוד היום

יונתן מישרקי:       הוועדה תמשיך לעקוב אחר כלל הסוגיות שעלו היום ולא תוותר עד שיינתן מענה ראוי ונרחב לכלל הציבור הזקוק לכך

יונתן מישרקי:       מילה טובה גם למשרד האוצר

יונתן מישרקי:  אני יודע שמדובר בסוגיה מורכבת וכבדה, אבל יחד עם הדרישה שלנו אני רוצה להגיד לכם תודה כי אנחנו יודעים שאתם עסוקים בזה הרבה

יונתן מישרקי:       
     אז תודה רבה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה, עד כאן