ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 131, 2023-12-25 00:00

יונתן מישרקי: 	שלום לכולם

יונתן מישרקי:  היום יום שני, י"ג בטבת התשפ"ד, 25 בדצמבר 2023

יונתן מישרקי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות

יונתן מישרקי:  על סדר-היום: מענים לצורכי הצוותים הרפואיים בבתי החולים בתקופת המלחמה

יונתן מישרקי:      כפי שאנחנו נוהגים בפתיחת ישיבות הוועדה, אנחנו פותחים את הישיבה בידיעה הכואבת, שפורסמה הבוקר, אודות נפילתם של שניים מלוחמנו בקרבות ברצועת עזה: החייל ניתאי מייזלס, בן 30 מרחובות, והחייל רני תמיר, בן 20, מגני עם

יונתן מישרקי:  יהי זכרם ברוך

יונתן מישרקי:  אני מבקש לשלוח מכאן, בשמי ובשם חברי הוועדה, תנחומים למשפחות הנופלים, וגם לאחל רפואה שלמה לפצועים

יונתן מישרקי:       אני מבקש לפתוח את ישיבת הוועדה הזו דווקא עם נציגי משפחות החטופים

יונתן מישרקי:  זהו כבר הבוקר ה-80 שבו החטופים עדיין נמצאים בשבי שם

יונתן מישרקי:  יובל, בבקשה

יובל בר און: תודה, אדוני היושב-ראש

יובל בר און:  שלום לכולם

יובל בר און:  שמי יובל

יובל בר און:  האמת, אני מתחבר לוועדה הזו ממקום מאוד אישי

יובל בר און:  אני סטודנט לרפואה

יובל בר און:  חמי, קית', חטוף בעזה כבר 80 יום

יובל בר און:  גם הוא איש מקצועות הבריאות

יובל בר און:  הוא מרפא בעיסוק

יובל בר און:  אני פותח בדברים האלה, כי כמו רבים שיושבים כאן בחדר, לא סתם בחרתי במקצוע הקדוש הזה

יובל בר און:  אני חושב שמדינת ישראל, בהיותה אומה חפצת חיים, מקדשת חיים וטיפול, ומי שזקוק לטיפול הם האהובים שלנו שנמצאים כבר 80 יום ללא טיפול רפואי, תרופות, ומענה בסיסי לצורכי החיים שלהם

יובל בר און:  לא מזון, לא היגיינה, ואפילו לא אוויר לנשימה

יובל בר און:      ארגוני בריאות עולמיים כאלה ואחרים, שמשום מה ממשיכים להתנהל כרגיל, לא עושים את הדבר שלשמו הם הוקמו

יובל בר און:  אני לא בטוח מי הם כל היושבים כאן בחדר

יובל בר און:  אבל אם הם זומנו לוועדה, הם כנראה בעלי השפעה בעולם הבריאות

יובל בר און:  אני רוצה שוב להזכיר ולהדגיש שמחובתנו ומאחריותנו לוודא בכל דרך שהסיוע הרפואי ההומניטרי הבסיסי והמינימלי מגיע לחטופים שלנו, שנשללה מהם כל זכות אחרת

יובל בר און:  לא הגיוני ש-80 יום אנחנו שומעים את אותם דברים על כך שהצלב האדום לא מצליח להגיע, שהחמאס חוסם

יובל בר און:  המצב הזה חייב, חייב, להשתנות

יובל בר און:  בבקשה מכם, אם יש לכם את הגישה לחדרים, שלי אין, תעבירו את המסר הזה הלאה

יובל בר און:  תפעילו כל מנוף שברשותכם כדי לגרום לזה לקרות     לצערנו, אנחנו מגיעים כבר שבועות רבים לכנסת

יובל בר און:  היום הגענו עם מסר מאוד חד וברור: סומכים עליכם שתחזירו אותם

יובל בר און:  וזה לא סתם

יובל בר און:  אנחנו בחרנו בכנסת הזאת

יובל בר און:  הממשלה הזו היא הממשלה שלנו

יובל בר און:  החדר פה מלא בתמונות של נשים וילדים ששבו מהשבי

יובל בר און:  זה אפשרי, וזה ייתכן

יובל בר און:  אסור לעצור

יובל בר און:  האנשים האלה נמקים שם

יובל בר און:  בתקופה האחרונה חוזרים אלינו רק בשקים

יובל בר און:  אנחנו חייבים לשים לזה סוף ולהשיב את כולם בחיים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:      שיר, בבקשה

שיר סיגל: אני לא ארחיב, אבל אני כן רוצה לספר לכם קצת על אבא שלי - קית' סיגל

שיר סיגל:  אבא שלי הוא בן 64

שיר סיגל:  הוא נמצא בכפר עזה 42 שנים

שיר סיגל:  הוא אדם מאוד צנוע, נעים הליכות

שיר סיגל:  כל אדם שאני פוגשת בתקופה האחרונה מסתכל לי בעיניים ואומר לי: איך זה הגיוני שאת המלאך הזה לקחו?      לאבא שלי יש חמישה נכדים

שיר סיגל:  הנכד הגדול שלו הוא בן 9

שיר סיגל:  לפני כמה ימים דיברנו על סבא בארוחת שישי, וכל אחד כתב לסבא איזושהי ברכה או תפילה, אבל לאחיין שלי, הנכד הגדול שלו, נגמרו המילים

שיר סיגל:  אנחנו כבר 80 יום מנסים להסביר לו איפה סבא נמצא

שיר סיגל:  ולצערי, זה הולך ונהיה קשה, כי בהתחלה אמרנו לו שלקחו אותו ותיכף הוא יחזור

שיר סיגל:  והתכף הזה לא קורה ולא קורה

שיר סיגל:  סבא שלו, אבא שלי, נהג לשחק איתו כדורסל בימי שבת בבוקר במגרש

שיר סיגל:  אחיין שלי לא מצליח להבין איך הזמן עובר וסבא שלו לא חוזר

שיר סיגל:       למזלנו, אימא שלנו שוחררה כבר לפני יותר מדי זמן, וזה אומר שאבא שלי שם לבד כבר יותר מדי זמן

שיר סיגל:  אני רוצה להגיד לכם שאבא שלי נפצע באותו יום כדי להצליח לקחת אותו

שיר סיגל:  אימא שלי אומרת שירו בהם באותו יום, שאבא שלי נורה ביד, שניסו להכניס אותו לאוטו, וששברו לו את הצלעות, שהוא לא היה יכול לשכב מרוב כאבים

שיר סיגל:       זו כבר פעם שישית-שביעית שלי פה בכנסת, וכמו שאתם רואים, כבר אין לי מילים

שיר סיגל:  נראה לי שאולי חלקכם ראו אותי מדברת

שיר סיגל:  בדרך כלל אני מדברת בצורה נאותה

שיר סיגל:  אין לי כבר כוח ויכולת

שיר סיגל:  אני צריכה גם להכיל את הסיפורים של אימא שלי, וגם להמשיך להילחם על אבא שלי, ואין לנו יותר כוחות לזה

שיר סיגל:       אני פה בשביל לבקש שוב פעם את עזרתכם, ולהגיד שאנחנו לא יכולים להתמודד עם זה לבד

שיר סיגל:  יש לנו יותר מדי

שיר סיגל:  דיברתי עם אחת מחברות הכנסת ואמרתי לה שחברים שלי נרצחו, שכנים שלי נרצחו

שיר סיגל:  לא התעסקתי בזה לרגע

שיר סיגל:  אני פוחדת מהרגע שבו אצטרך לחזור לקיבוץ ולהסתכל סביב, והבתים יהיו ריקים כי אנשים שם נרצחו

שיר סיגל:  עזבו את זה שהבתים יהיו ריקים, אין בתים

שיר סיגל:  הבתים נשרפו

שיר סיגל:  בכל אופן, אני פה שוב חסרת כוחות

שיר סיגל:  אז אני מתנצלת שאני מדברת לאט, ואולי קצת בבלגן, אבל אני מבקשת את עזרתכם

שיר סיגל:  אני מסתכלת עליכם

שיר סיגל:  אתם נראים לי אנשים רציניים ממני, בכירים ממני, מפוקסים ממני

שיר סיגל:  תהיו, בבקשה, הכוח שלנו והאנרגיה, שכבר אין לנו

שיר סיגל:  תמשיכו להילחם בשבילנו

שיר סיגל:  אנחנו עוד רגע קמלים

שיר סיגל:  אני מחזיקה את עצמי כדי שאוכל לצאת מהבית ולדבר בשביל אבא שלי

שיר סיגל:  אבל כל יום שעובר, אני מרגישה שאין לי כוחות לזה יותר

שיר סיגל:  זהו, אפסיק לדבר

שיר סיגל:  אבל, בבקשה, תדברו בכל מקום שאתם נמצאים בו

שיר סיגל:  תהיו הפה של אבא שלי

שיר סיגל:  אבא שלי לא יכול להילחם בשביל עצמו, אנחנו צריכים שתילחמו בשבילו ובשביל עוד 128 אנשים שנמצאים שם

שיר סיגל:  הם לא רק תמונות, הם אנשים

יונתן מישרקי: אסתר, בבקשה

אסתר בוכשטוב: אני אסתר בוכשטב, אימא של יגב

אסתר בוכשטוב:  אני רוצה להתחיל ולהביע את השתתפותנו בצער משפחות הנופלים

אסתר בוכשטוב:  כולנו משפחה אחת

אסתר בוכשטוב:  אנחנו כל בוקר קמים לתמונות הנופלים

אסתר בוכשטוב:  זה מזעזע, זה קשה, זה כואב

אסתר בוכשטוב:       יגב הוא בן 34

אסתר בוכשטוב:  אני פוחדת להגיד, אבל בחודש הבא הוא כבר יהיה בן 35

אסתר בוכשטוב:  מהשעה 06:29 בבוקר ב-7 באוקטובר אני מחכה

אסתר בוכשטוב:  חיכיתי יום שלם בממ"ד שלנו שמישהו יבוא לעזור לנו, ומאותו אחר הצוהריים, כשהבנתי שיגב ורימון נחטפו, אני מחכה לחזרתו

אסתר בוכשטוב:  לשמחתנו הרבה, רימון חזרה במתווה הקודם

אסתר בוכשטוב:  אבל יגב עדיין שם

אסתר בוכשטוב:  וכל יום שעובר זה קורע

אסתר בוכשטוב:  אין לי אפילו מילים להסביר מה עובר עלינו כמשפחה

אסתר בוכשטוב:  אנחנו בחוסר ודאות

אסתר בוכשטוב:  אנחנו יודעים שהוא היה איתה בזמן החטיפה, והם היו ביחד עד שהיא שוחררה

אסתר בוכשטוב:  אבל מאז כל יום שעובר, אנחנו בחרדה מאוד גדולה לגבי מה קורה

אסתר בוכשטוב:  הדברים לא ברורים

אסתר בוכשטוב:  כל פעם שאנחנו שומעים שהולך לצאת סרטון, נשמתנו נעתקת

אסתר בוכשטוב:  אין לי הסבר להעביר לכם מה קורה לנו כמשפחה

אסתר בוכשטוב:       כמעט כל משפחות החטופים נמצאות יחד, והטלטלה הזו היא בלתי אפשרית

אסתר בוכשטוב:  אנחנו לא יודעים מה מצבו הבריאותי של יגב

אסתר בוכשטוב:  הוא לא אדם בריא

אסתר בוכשטוב:  יש לו בעיות בריאות

אסתר בוכשטוב:  הוא היה בדיוק בבירור בריאותי לפני החטיפה, וכמובן שאין לנו ידע מה קורה איתו כרגע

אסתר בוכשטוב:  כל יום שעובר זה יותר קשה

אסתר בוכשטוב:  כל המשפחה מגויסת סביב הסיפור הזה, וחוסר האונים הזה

אסתר בוכשטוב:  אנחנו הולכים ממקום למקום, מדברים

אסתר בוכשטוב:  היום הבנתי שזה 80 יום, וזה כמו אבן שנפלה לי על הראש

אסתר בוכשטוב:  זה כבר זמן שהוא בלתי אפשרי

אסתר בוכשטוב:  אחרי דבריה שלי שיר, עוד יותר קשה לי לדבר

אסתר בוכשטוב:  אני מבקשת מכולם שייעשה כל מאמץ להבין שאי-אפשר להמשיך את זה

אסתר בוכשטוב:  זה לא אנשים שנמצאים בבית הסוהר או באיזה מקום ברור

אסתר בוכשטוב:  אנחנו לא יודעים שום דבר על מצבם הבריאותי

אסתר בוכשטוב:  אין להם תרופות

אסתר בוכשטוב:  אני הבנתי בזמנו שהם קיבלו שקית עם תרופות, אבל התרופות הן מקריות

אסתר בוכשטוב:  זה לא אומר שמי שיש לו לחץ דם יכול לקחת אקמול או טיפול לכולסטרול

אסתר בוכשטוב:  זה לא עובד כך

אסתר בוכשטוב:  אנחנו מבקשים שתעשו כל מאמץ להיות בחזית המאבק להביא אותם, ולא לשכוח אותם – זה הדבר שהכי מפחיד אותי

יונתן מישרקי: אסתר, תודה רבה

יונתן מישרקי:  האמת, שקשה לכולנו, ואנחנו חוזרים ושבים ודורשים את מה שדרשנו פה לא פעם, וכמעט בכל פורום אפשרי, מארגוני הבריאות

יונתן מישרקי:  כמובן מהצלב האדום, מארגון הבריאות העולמי, מכולם, מכל מי שמתיימר לבוא ולהגיד שהוא ניטרלי והוא דואג לבריאות הציבור ולעניינים הומניטריים, ושיקום ויעשה מעשה

יונתן מישרקי:  זו דרישה בסיסית וברורה

יונתן מישרקי:  כמובן שאנחנו יחד עם השר בקשר בעניין הזה, ומתפללים יום-יום ועושים כל שביכולתנו להחזרתם במהרה, בבריאות איתנה, חזרה הביתה

יונתן מישרקי:          קשה, קשה מאוד, לעשות את הסוויץ' ולחזור לנושא דיון הוועדה

יונתן מישרקי:  אבל, בכל זאת, עם הקושי הגדול, אנחנו התכנסנו פה כדי לדבר על עבודת הקודש שעושים הצוותים הרפואיים בבתי החולים

יונתן מישרקי:  אני חייב להזכיר פה שהוועדה ביקרה בכמה בתי חולים במהלך החודשיים האחרונים

יונתן מישרקי:  מאוד מאוד חשוב לי להזכיר דווקא את הסיפורים ששמענו מאותם רופאים באותה שבת קשה על ההתמודדות שלהם

יונתן מישרקי:  אנחנו ננסה נצלול וננסה לעזור, ככל הניתן, לאותם צוותים, שגם להם יש את הצרכים הבסיסיים שלהם, עם הקושי, בפרט עם הגיוס הגדול שיש לטובת חיילי המילואים

יונתן מישרקי:  פגשנו בסורוקה את ד"ר דן שוורצפוקס, שהיה מנהל תורן בחדר הטראומה באותו יום

יונתן מישרקי:  הוא יצא מביתו מבאר שבע לכיוון בית החולים בשעה 06:30

יונתן מישרקי:  הוא טיפל ברצף, והוא לא יצא ממיטות בחדר הטראומה עד יום שני לפנות בוקר

יונתן מישרקי:  שמענו גם את סיפורו של ד"ר אוסמה אלעמור, רופא בכיר, שגם כן מנהל משמרת לילה של למעלה 24 שעות

יונתן מישרקי:  הוא עמד על מיטה אחת שבה התחלפו הפצועים

יונתן מישרקי:  כשביקרנו באסותא שמענו מד"ר ריי ביטון, ואני חושב שגם היא מגויסת כרגע, ואולי נמצאת איתנו בזום, על פעילותם המסורה של המתמחים באותה שבת שפעלו בתורנויות מאוד מאוד ארוכות כדי להציל חיים

יונתן מישרקי:  עוד רבות יסופר על אותם רופאים, אחים ואחיות, אותם מלאכים בלבן, שבאמת מסרו נפש באמת כדי להציל נפשות ככל שלאל ידם

יונתן מישרקי:      נתחיל עם נעם גרינברג ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהכין לנו מסמך על הצרכים שעלו גם מהביקורים הללו, אבל מעוד שיחות שהוא עשה בנושא הזה, כדי לנסות לשמוע סקירה קצרה, ואחר כך נשמע את הארגונים השונים

יונתן מישרקי:  בבקשה

נעם גרינברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

נעם גרינברג:  שמי נעם גרינברג, ואני חוקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת

נעם גרינברג:  לקראת הדיון היום התבקשנו על ידי הוועדה לבחון שלוש סוגיות: הראשונה, בחינות הרישוי במקצועות הרפואה ובחינות ההתמחות ברפואה, והשנייה, מסגרות לילדי עובדי מערכת הבריאות, וסיוע נפשי לצוותים הרפואיים, וזאת כמובן על רקע מצב המלחמה שבו אנחנו מצויים כעת

נעם גרינברג:      בשל הזמן הקצר שעמד לרשות מרכז המחקר והמידע, המסמך שהגשנו מכיל מידע ראשוני בלבד על הסוגיות, והוא מתבסס בעיקר על מענים מבתי חולים מצפון הארץ ומהדרום, כמו גם על מענים שקיבלנו ממשרד הבריאות, מהר"י ומארגון "מרשם"

נעם גרינברג:  נציין שמטבע הדברים המסמך לא מתייחס לכלל מערכת הבריאות

נעם גרינברג:      לגבי הנושא הראשון של הבחינות - אני לא ארחיב

נעם גרינברג:  אבל כפי שמוצג במסמך בהרחבה, בחלק מהמקצועות נוספו או נדחו מועדי בחינות, כפי שמוצג בהרחבה - - -      אעבור עכשיו לשני הנושאים האחרים שבהם אתמקד: לגבי מענה לילדי העובדים - הבנוּ ממשרד הבריאות וממוסדות שאיתם שוחחנו שפעילות המסגרת מתבסס על נוהל משרד הבריאות

נעם גרינברג:  הנוהל הזה לא הגיע לידינו

נעם גרינברג:  בנוסף, על התקשרות של משרד הבריאות בנוגע להפעלת המסגרות

נעם גרינברג:      אציין שהמסגרות הן מגיל 3 ומעלה

נעם גרינברג:  שלוש המסגרות הראשונות נפתחו מייד ב-8 באוקטובר: באשקלון, ושתיים בבאר שבע

נעם גרינברג:  בשיא הפעילות, כפי שהוצג לנו, המסגרות פעלו ב-68 מוסדות עבור מעל 2,000 ילדים

נעם גרינברג:  עם זאת, נציין שהר"י טענה בפנינו שנפתחו מוסדות רק בחלק מבתי החולים ובמספר קטן של יישובים

נעם גרינברג:      בנוסף, מצאנו שבאמצעות חטיבת בתי החולים הממשלתיים, המשרד סייע לפתיחת מסגרות לילדים מתחת לגיל 3 בשמונה בתי חולים ממשלתיים לאשפוז כללי, ובמוסד אחד ממשלתי לבריאות הנפש

נעם גרינברג:  זאת אומרת שבתי חולים לא ממשלתיים, למשל, בית החולים סורוקה, ששם היה לדברי בית החולים ביקוש למוסד של מעל 200 תינוקות, לא קיבלו מענה

נעם גרינברג:      לפי הר"י, יש לפתוח מסגרת לילדים בכל מוסד רפואי עבור הילדים מחצי שנה ומעלה, ושיש להקצות לכך תקציב ייעודי

נעם גרינברג:      לצד זאת עלתה גם שאלת שעות ההפעלה, שהרי מערכת הבריאות פועלת מסביב לשעון בעוד שהמסגרות פעלו בשעות היום בלבד

נעם גרינברג:       לצד המסגרות האלה "מרשם" הציעו פתרונות נוספים

נעם גרינברג:  למשל, קיצור תורנויות ומענקים לעובדים

נעם גרינברג:  משרד הבריאות מסר לנו שהוא מבצע הערכה של הצרכים בנושאים האלה

נעם גרינברג:      לגבי הנושא האחרון: הסיוע הנפשי שניתן לצוותים הרפואיים - משרד הבריאות לא השיב לשאלותינו בנושא, אלא היפנה אותנו למענה של פרופ' יציב, שנמצא כאן איתנו, שהוא העביר ל"מרשם", לפיו יש מגוון מענים שניתנים לצוותים הרפואיים

נעם גרינברג:  חלקם במוסדות וחלקם מחוץ למוסדות

נעם גרינברג:  למשל, הפנייה לשירות "מפנה", מערך סיוע של הר"י, או מרכז "לבריאות" שמפעילה עמותת אלה במסגרת התוכנית הלאומית לחיזוק עובדי מערכת הבריאות ומניעת שחיקה

נעם גרינברג:  כפי שמפורט יותר במסמך, מהשיחות שלנו עם בתי החולים השונים עולה שאלה המענים שניתנים גם במוסדות האלה

נעם גרינברג:       אומנם, כפי שעולה במסמך, אין טיפול אחיד בנושא זה

נעם גרינברג:  ומכאן עולה השאלה האם יש צורך לקבוע נוהל בנושא ותקציב ייעודי ליישום המענים

נעם גרינברג:      נציין שאין לנו מידע בנוגע למספר מקבלי הסיוע או יעילות הטיפול שניתן

נעם גרינברג:  נציין שלפי הר"י יש רופאים שדווקא נמנעים מקבלת סיוע באמצעות המוסד

נעם גרינברג:      בנוסף על כך, הבנו ממשרד הבריאות שמתחיל פרויקט תמיכה עבור מתמחים, שמתקיים יחד עם הג'וינט, שאמור להתחיל בשלושה בתי חולים

נעם גרינברג:  עם זאת, לא קיבלנו פרטים אודות התוכנית הזו, ולכן עולות שאלות לגבי המוסדות שמשתתפים, מספר המתמחים שהשתתפו בתוכנית, התכנים, אופי התוכנית, התקציב והמועד להתחלת ביצוע התוכנית בכל אחד מהמוסדות

נעם גרינברג:       פרופ' יציב ציין במכתב שלו שהתוכנית הזו היא בשלבים מתקדמים, ואולי אפשר לבקש מהמשרד להציג פרטים בנושא

יונתן מישרקי:   תודה רבה

שיר סיגל: אנחנו עוברים לוועדה אחרת

שיר סיגל:  דיברת על חדר טראומה ב-7 לאוקטובר, אנחנו עדיין בטראומה מה-7 באוקטובר

שיר סיגל:  אבא שלי עדיין בחדר  טראומה מה-7 באוקטובר, ואין שם רופא שיטפל בו

שיר סיגל:  אני ממש מבקשת שכל אחד כאן יחשוב כאילו אבא שלו נמצא בחדר טראומה וצריך לטפל בו, והדרך היחידה לטפל בו היא להחזיר אותו קודם לארץ

שיר סיגל:  וכן, כאילו זו הילדה שלכם שבכל רגע יכולה להיאנס, כאילו זה הבן שלכם שבכל רגע עובר התעללת נפשית

שיר סיגל:  ועם זה תלכו לישון, ועם זה תקומו בבוקר, ותעשו כמונו, הכול, כדי שנחזור כמה שיותר מהר הביתה

שיר סיגל:  תודה

יונתן מישרקי: שיר, תודה

יונתן מישרקי:      	לפני שנשמע את המכובדים ממשרד הבריאות, שנמצאים איתנו פה, אני אבקש מד"ר יוני להב מארגון "מרשם"

יונתן מישרקי:  ד"ר להב, אם תוכלי להתחיל בחלק הראשון, שבו קיצר נעם, בהקשר של הלימודים והבחינות

יונה יהב: קוראים לי יוני להב

יונה יהב:  אני מתמחה בבית חולים לניאדו ברפואת ילדים

יונה יהב:  אני בשלבים מתקדמים

יונה יהב:  אני מתחילה שנה רביעית

יונה יהב:  אני אמורה לגשת ב-28 למאי, נכון לעכשיו, לשלב א'

יונה יהב:  אתמול ישבתי עם הבן שלי וקלטתי שזה עוד חמישה חודשים

יונה יהב:  האם התחלתי ללמוד? התשובה היא לא

יונה יהב:  האם רציתי ללמוד? ועוד איך

יונה יהב:  אבל מהיום השני למלחמה, בעלי, שהוא רופא גם הוא, מגויס כמטפל בכיר, ואני נותרתי לנהל את חזית העורף שלנו שמורכבת מהעובדה שאני מתמחה, עם הרבה על הכתפיים בגלל השלב המתקדם שאני נמצאת בו בהתמחות, ועם שני ילדינו הקטנים בני שבע וחמש, כשהגדולה עוד למדה בזום בזמן הזה

יונה יהב:  זה טירוף שאי-אפשר לתאר

יונה יהב:       זכיתי למנהלת מקסימה

יונה יהב:  אם הייתי מבקשת לא לעשות תורנויות, הייתי מקבלת

יונה יהב:  לא ביקשתי ממספר טעמים: ראשית, זה המקצוע הכי יפה בעולם

יונה יהב:  הוא גורם לי לחייך כל בוקר, ואני פשוט לא רוצה

יונה יהב:  הבנתי מהר מאוד שיש הרבה אנשים שצריכים אותנו, ואני לא מתכוונת לשבת בבית

יונה יהב:  על כן, הילדים שלי מטורטרים בין סבתא, לדוד ודודה, ולדודים שלי

יונה יהב:  יש לי מערכת תמיכה, אך אני יודעת שחברותיי המתמחות מוציאות מאות שקלים על בייביסטרים

יונה יהב:  הבעלים שלהן במילואים והם לא עובדים, וזו משכורת אחת

יונה יהב:  אני לא צריכה להגיד לכם שהשכר השעתי שלנו הוא בזיוני

יונה יהב:  ולכן, המשכורת הזו לא מספיקה, לא לצורכיהם של ילד ומעלה, ובטח שלא בעת חירום לצרכים נוספים של אוכל ובייביסיטר וכל צורכי היום-יום

יונה יהב:  אנחנו לא נמצאים, אנחנו מטפלים בפצועים, במפונים

יונה יהב:  כל נתניה מלאה במפונים, ואחוז גבוה מהמשמרות שלי הוא עם מפונים עם טראומה, עם קושי, בכל פרוצדורה שהילד עובר

יונה יהב:  אנחנו נותנים, ואנחנו, כמו בקורונה, גם עכשיו, מצפים שמערכת החינוך, שנכנסה למתכונת של מצב חירום בכל ענף במשק, תתייחס גם אלינו

יונה יהב:  כי אנחנו נדבך מאוד מאוד חשוב במערכת הזו, ואני אומרת זאת בצניעות

יונה יהב:  אנחנו לא מקבלים

יונתן מישרקי: אולי תעברי להצעות האופרטיביות שאתם מציעים ב"מרשם"

יונתן מישרקי:  מהן ההצעות האופרטיביות שאתם מבקשים ממשרד הבריאות?      

יונה יהב: מבחינת הבחינות, אנחנו נצטרך יותר זמן

יונה יהב:  או שיהיו הקלות של יותר מ-50 שאלות

יונה יהב:  אני לא יודעת, אבל משהו חייב להשתנות

יונה יהב:  עוד הקדימו לי את הבחינה

יונה יהב:  זה הכול בגלל ניהול של כוח אדם

יונה יהב:  מישהו שם צריך למצוא את הפתרון שמאפשר למחלקות לנהל את כוח האדם שלהן ולהמשיך בשגרת העבודה עם מספיק רופאים, ומנגד, לאפשר לנו ללמוד, כמו שצריך, כמו הדורות שקדמו לנו

יונה יהב:  נתנו לנו שני מועדים בסוף מאי, במקום באמצע יוני, כמו שזה בדרך כלל, אולי אפילו בסוף, מה-20 ומעלה, ומועד נוסף בסוף אוגוסט, בספטמבר

יונה יהב:  זה לא משנה,  זה פשוט אומר שאני אצטרך ללמוד בחודש היחיד שבו לילדיי אין מסגרות גם בשיגרה, ולתת שם את הדחיפה האחרונה

יונה יהב:  לא, זה לא אפשרי, ולכן בחרתי ב-28 במאי

יונה יהב:  אני אעשה כל שלאל ידי כדי לעמוד במשימה, אבל אני יותר מאשמח לאיזושהי התגמשות ופתרון ריאלי שצריך להתקבל בדיון עם כל מנהלי בתי החולים והמנהלים של ועדות ההתמחות כי גם לנו מגיע

יאסר חוג'יראת: אני ראיתי שיש כל מיני החלטות שנלקחו גם במשרד הבריאות

יאסר חוג'יראת:  למשל, להוריד את מספר השאלות מ-150 ל-100, ויש כאן איגודים שמייצגים את הרופאים

יאסר חוג'יראת:  האם בהחלטות שנלקחו במשרד הבריאות הם משתפים גם את אותם גופים שמייצגים את הרופאים או לא?      

יונתן מישרקי: יאסר, את מי שאתה שואל?     

יאסר חוג'יראת: את משרד הבריאות

קריאה: אני חושבת שהשאלה הזו אמורה להיות מופנית למועצה המדעית כי אנחנו - - -     

יאסר חוג'יראת: אז המועצה המדעית

יאסר חוג'יראת:  מי שהחליט, מי שקיבל את ההחלטה

יאסר חוג'יראת:  האם מי שמקבל את ההחלטות מתייחס לכך שיש אנשים שמייצגים את אותם רופאים, פיזיותרפיסטים ואנשי מקצוע והם משתפים אותם? אני בטוח שכאשר משתפים את כולם כשלוקחים החלטה קולקטיבית, ההחלטה תהיה יותר מקובלת על כולם

יונתן מישרקי: יאסר, השאלה ברורה

יונתן מישרקי:  אנחנו נשמע עוד מעט התייחסות

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:      ד"ר ניצן עטיה, יו"ר ארגון המתמחים בהסתדרות הרפואית

ניצן עטיה: היי, אני ניצן

ניצן עטיה:  אני מתמחה בילדים בבית החולים ספרא בשיבא

ניצן עטיה:  אני גם במילואים מה-7 באוקטובר, ואני גם יושב-ראש ארגון המתמחים בהר"י

ניצן עטיה:  אני יודעת שזה קשה, אבל בואו ננסה לשמור על הדיון הזה ענייני

ניצן עטיה:  ובאמת ב-7 באוקטובר אני גויסתי למילואים, ורבים מחבריי גם גויסו למילואים, ועודנו שם

ניצן עטיה:  במקביל, אנחנו צריכים להמשיך לקיים את שגרת העבודה בבתי החולים

ניצן עטיה:  זה מאתגר, וזה לא פשוט

ניצן עטיה:  אנחנו מעורבים בתוך ההסתדרות הרפואית בהרבה החלטות ובהרבה דיונים שהיו בשביל לנסות להתאים את המציאות כך שנוכל לצלוח מבחנים ונוכל להמשיך את ההתמחות

ניצן עטיה:  לגבי תוצאות הדיונים – אני לא אגיד שזה הדבר המיטבי, אבל זה הדבר הכי פחות גרוע שהצלחנו להשיג

ניצן עטיה:  זה גם מופיע במסמכים ששלחנו לכם

ניצן עטיה:  כלומר, מתוך הבנה שההתמחות אמורה להימשך לצד המלחמה ולצד הגיוס למילואים, זה מה שהצלחנו להשיג

ניצן עטיה:  לגבי לוח המבחנים – בתור אחת שעתידה לגשת למבחן, גם עליי יושבת אי-הבהירות של איך אני ניגשת למבחן כשאני עדיין במילואים

ניצן עטיה:  גם לדעתי זה לא אופטימלי

ניצן עטיה:  עוד לא מצאנו את הפתרון איך לעשות את זה אופטימלי

ניצן עטיה:       לגבי שלב א' – כן חשוב לי לדייק

ניצן עטיה:  היתה הקדמה של בין שבוע לשבועיים בשלב א' במבחנים בשביל לאפשר שיהיו שני מועדים בשנה כדי שמי שבמילואים יוכל לבחור האם הוא ניגש במאי או בספטמבר

ניצן עטיה:  הוספנו מועד של שלב א', כשהמועצה המדעית הלכה עם בקשת המתמחים אחרי שדנו בזה בארגון ודיברנו עם נציגי כל בתי החולים, וזו היתה הבקשה

ניצן עטיה:  הבקשה היתה לדחוף לשני מועדים לבחינה כדי שמי שהוא במילואים או מי שבן או בת זוגתו במילואים, או מי שלא יכול ללמוד כרגע כי העומס בבית החולים לא מאפשר, יוכל לבחור לגשת במועד אחר השנה וההתמחות לא תיפגע

ניצן עטיה:      לגבי מסגרות לילדים, ובכלל עזרה למי שנשאר בבית ובן או בת הזוג שלו מגויס – קודם כול, אין כול כך פתרון

ניצן עטיה:  אנשים אמורים לעשות תורנויות למרות שבן הזוג לא נמצא בבית

ניצן עטיה:  זה מאוד קשה ומאוד מאתגר

ניצן עטיה:  צריך למצוא מה לעשות עם הילדים

ניצן עטיה:  כלומר, זו מצוקה שעולה

ניצן עטיה:  זה לא הגיוני שמתמחה, כמו יוני, צריכה להחליט מה היא עושה עם הילדים שלה בשביל שהיא תוכל לטפל בילדים אחרים

ניצן עטיה:       השתתפתי בוועדה של מעמד האישה ומגדר לפני מספר שבועות, וביקשנו איזושהי סיוע כלכלי גבוה יותר ממה שניתן למשק למי שעושה תורנויות

ניצן עטיה:  כלומר, למתמחים, מתמחות, שצריכים לעשות תורנויות והילדים נשארים בבית

ניצן עטיה:  העלינו את הבקשה

ניצן עטיה:  היו הרבה הנהונים שזה חשוב, אבל גם את הפרוטוקול לא ראיתי מעולם, וגם לא קיבלנו מענה

ניצן עטיה:  כלומר, לא העלו את הסיוע הכלכלי

ניצן עטיה:  הסיוע הכלכלי שמקבלת מתמחה לרפואה שבן זוגה נמצא במילואים זהה למה שמקבל כל בן אדם אחר במשק, וזה לא כול כך סביר כי מתמחה לרפואה צריך מענה של 24 שעות ביממה

יונתן מישרקי: אני מבקש לא לחזור על הדברים שנאמרו כבר אלא להיות תמציתי

ניצן עטיה: מבחינת האוצר – אין לנו איזשהו מענה שעוזר לנו

ניצן עטיה:  לדוגמה, מגיעה לנו חופשת בחינות בתשלום

ניצן עטיה:  גם אם אנחנו רוצים לגשת לבחינה, האוצר במשך מעל חודש לא מחזיר לנו תשובה האם כן או לא ישלמו על חופשת הבחינות למי שכבר ניצל ימים

ניצן עטיה:  אני מאוד הייתי רוצה לומר שבתור הר"י אנחנו יכולים לתת מענה לכל הבעיות, אבל אנחנו לא עובדים בוואקום

ניצן עטיה:  המערכת אמורה להמשיך לפעול

ניצן עטיה:  לגבי הפתרונות שהגענו אליהם בתור מתמחים – אני לא אגיד שזה הדבר הכי טוב, אבל זה הכי פחות רע שהצלחנו להגיע אליו

ניצן עטיה:  מאוד חשוב ששאר הגופים גם יירתמו, אם זה משרד הבריאות שיירתם, או משרד האוצר שייתן לנו מענה לבעיות תקציביות כמו תשלום גבוה יותר למי שבן זוגה במילואים, כמו תשלומי חופשות שלב ב'

ניצן עטיה:  לדוגמה, מתמחים במילואים, שרוצים לעשות תורנויות אחרי הצוהריים, והם יכולים עדיין לעזור למערכת, משרד האוצר לא נותן הנחיה לבתי החולים לשלם

ניצן עטיה:  הם אמורים להתנדב

ניצן עטיה:  כלומר, זה מאוד יפה להפנות הכול אלינו, אבל יש פה עוד המון גופים מסביב שבאמת מרגיש שלא נרתמים

ניצן עטיה:  אני מאוד מבקשת את עזרת הוועדה לרתום את הגופים האלה בשביל שנוכל להגיע לפתרונות טובים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:      ד"ר זאב פלדמן, בבקשה

משה-זאב פלדמן: תודה

משה-זאב פלדמן:  אנחנו חוזרים לנושא שהמשאב האנושי הוא מקור העוצמה של מערכת הבריאות, והתמודדות הצוותים החל מה-7 באוקטובר עמדה בכל הציפיות

משה-זאב פלדמן:  אני לא חושב שיש למישהו טענה למערכת הבריאות

משה-זאב פלדמן:  זו אולי המערכת המדינתית היחידה שלא אכזבה בתקופה האחרונה

משה-זאב פלדמן:  בואו נראה איך אנחנו עוזרים לחזק את המשאב האנושי

משה-זאב פלדמן:       התחילו לדבר פה על המסגרות החינוכיות

משה-זאב פלדמן:  לצערי, כמו בקורונה, ממציאים את הגלגל מחדש

משה-זאב פלדמן:  כל בית חולים יוצר לעצמו מערכת

משה-זאב פלדמן:  בשיבא הצליחו ליצור מערכת של 540 ילדים, כולל גיל שלושה חודשים עד שלוש

משה-זאב פלדמן:  מקומות אחרים לא

משה-זאב פלדמן:  אני סיירתי ב-26 בתי החולים של ארגון רופאי המדינה ומצאתי שמה שניתן והוצע לא עמד בציפיות, והיו אנשים שנשארו בבית ולא יכלו לבוא וטפל באנשים

משה-זאב פלדמן:  יש לנו שותפים נהדרים בחטיבת בתי החולים

משה-זאב פלדמן:  אנחנו כבר העלינו לפני כמה שנים את הנושא הזה שחייבים שמדינת ישראל תקים מעונות ילדים בכל אחד מבתי החולים

משה-זאב פלדמן:  זה לא איזשהו משהו שהוא יוצא דופן בבקשה, אלא זה צורך של מערכת הבריאות כדי שאנשים יוכלו לטפל בחולים

משה-זאב פלדמן:  אם אין מענה לילדי הרופאים, הרופאים נשארים בבית ולא מטפלים

משה-זאב פלדמן:  זה לא רק הרופאים, אלא זה גם הפסיכולוגים והפיזיותרפיסטים, וזה כולם

משה-זאב פלדמן:  ולכן, חייבים ליצור תוכנית לאומית להקמה

משה-זאב פלדמן:  יש מספר בתי חולים שזה קורה

משה-זאב פלדמן:  בברזילי יש מערכת, וזה תמיד משרת אותם בחירום

משה-זאב פלדמן:  המקום שם הוא המקום של החוסן של הצוותים הרפואיים בכל התקפת טילים על אשקלון,

משה-זאב פלדמן:  יש באיכילוב וכו'

יונתן מישרקי: כן

יונתן מישרקי:  ראינו גם בנהריה

יונה יהב: זה על חשבון המתמחה באיכילוב

משה-זאב פלדמן: לא, לא

משה-זאב פלדמן:  אבל עצם זה שזה קיים בבית חולים

משה-זאב פלדמן:  בכל מקום זה לא חינם

משה-זאב פלדמן:   זה קיים בבית חולים וזה אולי מאפשר גמישות בשעות ההפעלה, ושאפשר  יהיה לעשות הפעלה עד שש בערב

משה-זאב פלדמן:  אני מדבר בימים רגילים, לא בחירום

משה-זאב פלדמן:  בחירום צריך לעשות התאמות

משה-זאב פלדמן:  זה אבסורד שרופאה משלמת כסף לבייביסיטר כדי לבוא לעבודה

משה-זאב פלדמן:  זה משהו שצריך להיגמר, וצריך להחליט, וזה מצריך הנחיה של הוועדה הזו

משה-זאב פלדמן:       	הנושא השני הוא העומסים

משה-זאב פלדמן:  לעומסים יש הרבה אספקטים

משה-זאב פלדמן:  יש מקומות שהמומחים רוצים לעשות תורנויות, ועושים תורנויות

משה-זאב פלדמן:  יש גם מושגים שנקראים תורנויות חצי ויש תורנויות שליש

משה-זאב פלדמן:  אבל  אנחנו נתקעים שוב בהגבלות של הסכם קיבוצי

משה-זאב פלדמן:  אני כבר ישבתי בוועדה שלך וביקשתי ממך לגייס את הממונה על השכר לאירוע של ה-7 באוקטובר, וזה לא קרה עד היום

משה-זאב פלדמן:  כלומר, מפעילים גם בימי חירום את כל החסמים שכתובים אומנם בסעיפים של הסכמים קיבוציים של ימי שיגרה

משה-זאב פלדמן:  ד"ר הופמן, מנהל טיפול נמרץ ילדים בנהריה, משרת במילואים

משה-זאב פלדמן:  הוא חוזר הביתה והוא רוצה להקל על העומס של האדם היחיד שנשאר בטיפול נמרץ ילדים בנהריה, הוא רוצה לעשות כוננות, אבל לא נותנים לו

משה-זאב פלדמן:  לא משלמים לו

משה-זאב פלדמן:  זה מכעיס ומטריף אותו

משה-זאב פלדמן:  זה הדבר שאיתו הוא מתעסק כשהוא עכשיו בעזה

משה-זאב פלדמן:  הוא שולח לי מיילים: אני רוצה, תעזור לי לפתור את הבעיה הזו

משה-זאב פלדמן:  תנו לאנשים להתגייס, תנו למי שיכול

משה-זאב פלדמן:  כמו שניצן אמרה, תורנים שחוזרים ממילואים רוצים להקל על העומס של האחרים

משה-זאב פלדמן:  כשיש שבעה מתמחים מהמחלקה שהלכו למילואים, העומס נופל על השאר, ואז השש תורנויות כבר לא רלוונטיים

משה-זאב פלדמן:  כלומר, עושים הרבה יותר

משה-זאב פלדמן:  אבל כשהם רוצים לבוא ולתת כתף, הממונה על השכר והסכמים קיבוציים עוצרים אותם

משה-זאב פלדמן:  צריך לפתור את זה

משה-זאב פלדמן:       בנושא ההכשרה ירחיבו פה

משה-זאב פלדמן:  אני רק חושב שנעשתה החלטה, במועד שנעשתה, בהתאם למציאות שהיתה באותה תקופה

משה-זאב פלדמן:  אם יש עוד שינוי במציאות, אני בטוח שהמועצה המדעית תתכנס ותנסה למצוא

משה-זאב פלדמן:  המועצה המדעית הסתובבה בארץ וביקרה בעשרות בתי חולים

משה-זאב פלדמן:  היא עשתה שיח עם מתמחים בכל הארץ

משה-זאב פלדמן:  כלומר, אי-אפשר לבוא ולהגיד שהמתווה הזה, שהוא לא אידיאלי - - -     

יונתן מישרקי: בזה אתה עונה לחבר הכנסת יאסר, נכון?     

משה-זאב פלדמן: כן, אבל אני לא עונה לו על הפסיכולוגים או על הפיזיותרפיסטים, אני עונה לו רק על הרופאים

משה-זאב פלדמן:  המועצה המדעית הסתובבה בכל הארץ ובדקה וניסתה למצוא את הפתרון שיש בו את הכי מעט נזק כי המציאות השתנתה וצריך להתאים אותה

משה-זאב פלדמן:  ואם יהיה צורך, יעשו זאת עוד פעם

משה-זאב פלדמן:       נושא התמיכה הנפשית הוא נושא מורכב

משה-זאב פלדמן:  ההסתדרות הרפואית פתחה ארגון בעקבות הקורונה, יחד עם הקורונה, שנקרא "מפנה" שנותן מענה חוץ מוסדי לרופאים ורופאות

משה-זאב פלדמן:  כל אחד יכול לפנות

משה-זאב פלדמן:  זה מאורגן כמו פיקודים גיאוגרפים

משה-זאב פלדמן:  יש ארבעה פיקודים: צפון, דרום, מזרח ומערב, ולכל אחד יש Case manager, וכל פניה מופנית, ואם צריך טיפול פרטני

משה-זאב פלדמן:  הם עוזרים גם בסידורים בירוקרטים

משה-זאב פלדמן:  זו מערכת שמופעלת על ידי מישהי שעסקה בזה בצבא – עליזה

משה-זאב פלדמן:  היא עובדת סוציאלית במקצועה

משה-זאב פלדמן:  התגובות שאנחנו מקבלים על מי שפונה הן מצוינות

יונתן מישרקי: האם כולם, כל הרופאים, מודעים לזה?     

משה-זאב פלדמן: כולם מודעים

משה-זאב פלדמן:  אנחנו מדוורים ומשדרים את זה לכולם, והרופאים מודעים היום

משה-זאב פלדמן:  "מפנה" הוא משהו שיש לו  Name recognition   בקרב ציבור הרופאים

משה-זאב פלדמן:  חוץ מזה, בכל מוסד נתנו מענה בהיקפים אחרים

משה-זאב פלדמן:  ברמב"ם יש, עוד מתקופת הקורונה, מערכת מופלאה של זקיפים, כך אני קורא להם, של אנשים בכל מחלקה שאמורים לאתר את אלה שמתקשים מבחינה נפשית, ומפנים אותם לצוות מאוד דיסקרטי שמטפל בהם במרפאה שהיא לא במסגרת בית החולים אלא בחוץ, והכול נשמר בסודיות

משה-זאב פלדמן:  בשיבא יש מרפאת "ביחד", שעושה דברים דומים

משה-זאב פלדמן:  זה לא אחיד בכל המערכת

יונתן מישרקי: זהו, זו הנקודה

יונתן מישרקי:  אנחנו רוצים יותר להבין

יונתן מישרקי:  איזה מידע רופא מקבל? למי הוא פונה כשיש לו מצוקה נפשית?      

משה-זאב פלדמן: כשיש לו מצוקה נפשית הוא מקבל אס אם אסים על "מפנה" בתקופה האחרונה מדי שבוע

משה-זאב פלדמן:  כל רופא מקבל את האס אם אסים האלה

משה-זאב פלדמן:  יש הטמעה בתוך בתי החולים

משה-זאב פלדמן:  לדוגמה, מרפאת "ביחד" בשיבא

משה-זאב פלדמן:   משדרים לצוות ואומרים להם: יש לכם

משה-זאב פלדמן:  בכל שיחות הצוות יורדים לרמה של ישיבות מחלקתיות ואומרים: דעו שמי שצריך ומי רוצה יכול לפנות

משה-זאב פלדמן:  ויש פניות, ויש צורך

משה-זאב פלדמן:  הטראומה המשנית של הצוותים הרפואיים, החל מאירועי ה-7 באוקטובר, ועבור דרך המראות שאנחנו רואים היום בחדרי המיון ובחדרי הניתוח, הפציעות הקשות של החיילים, הם דברים שאי-אפשר להתמודד איתם

משה-זאב פלדמן:  פעם היינו חושקים שיניים ולא בוכים

משה-זאב פלדמן:  פעם היה אומרים שגברים לא בוכים, אבל הגברים היום בוכים

משה-זאב פלדמן:  הרופאים היום בוכים מול הפציעות הקשות והאתגרים והסיפורים של הפצועים

משה-זאב פלדמן:  זה פשוט מעורר השתהות ומעורר צורך בתגובה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם יש מענה שניתן לצוותים הרפואיים ולרופאים שנמצאים בשדה הקרב? האם זה ניתן על ידי הצבא?     

קריאה: ממה שהבנו, הם מקבלים את זה דרך היחידות

קריאה:  יש להם נאמני חוסן

משה-זאב פלדמן: אני יכול להגיד לך שמסגרות בתי החולים יצרו קשר עם כל המגויסים שלהם

משה-זאב פלדמן:  שלחו ועומדים בקשר עם המשפחות שלהם

קריאה: יש להם נאמני חוסן בדרך כלל מטעם הגדודים

קריאה:  הצבא יודע לתת לזה מענה

קריאה:  הלוואי שמערכת הבריאות היתה קצת כמו הצבא במובנים האלה

קריאה:  שבע שעות שינה

משה-זאב פלדמן: אני רוצה לספר לכם חוויה

משה-זאב פלדמן:  בשיבא מרוכזים המון משוקמים במחלקות שלהם

משה-זאב פלדמן:  כלומר, יש הווי ואתה רואה את הרוח האיתנה של הפצועים הקשים קטועי הידיים והרגליים

משה-זאב פלדמן:  מדובר בפציעות קשות

משה-זאב פלדמן:  אנחנו רואים ומסתכלים דווקא על החיילים שבאים לבקר אותם, ואתה רואה שלחיילים עצמם אין את המענה המלא, ונראה לנו שהם נמצאים יותר בטראומה מהפצועים שנמצאים במסגרת הטיפולית

משה-זאב פלדמן:  החברותא הזו היא חלק מהשיקום

משה-זאב פלדמן:       לגבי הרופאים והמענה של הצבא – אני לא מומחה בו ואני לא אתן

משה-זאב פלדמן:  יש היום הנגשה של מענה לצוותים הרפואיים

משה-זאב פלדמן:  צריך אולי לעשות את זה לא רק שיהיה "מפנה" של הר"י לאומי אלא אולי גם שמשרד הבריאות ייקח

קריאה: יש

משה-זאב פלדמן: אתם תרחיבו על זה בהמשך

משה-זאב פלדמן:  בקשה קטנה

משה-זאב פלדמן:  בחינת הרישוי הקרובה היא ב-7 בינואר, אמרו לי שזה יומיים אחרי תחילת הרמדאן

משה-זאב פלדמן:  12 במרץ, לא משנה אבל יומיים בתוך הרמדאן

קריאה: זה נמצא בטיפול

משה-זאב פלדמן: מצוין, יופי

משה-זאב פלדמן:  תודה 

יונתן מישרקי: ד"ר פלדמן, אני חושב שדי מסגרת את כל הדיון

יונתן מישרקי:  אני לא חושב שיש הרבה להוסיף עליך

יונתן מישרקי:  אני אתן לכם את רשות הדיבור, אבל אבקש לא לחזור על מה שנאמר פה כי בגדול אני חושב שכולכם עברתם כבר על כל הקשיים

יונתן מישרקי:  אני רוצה להתחיל לעבור לשלב התשובות

יונה יהב: פרופ' פלדמן דיבר על העניין של רמב"ם ועל זקיפים שמסתובבים במחלקות

יונה יהב:  כמתמחים, בטח ובטח עכשיו, כשיש לנו כל היום הרבה על הראש, אנחנו שוכחים לדאוג לבריאות של עצמנו

יונה יהב:  אנחנו מצפים מהמערכת שתיתן לזה מענה

יונתן מישרקי: מה היית מוסיפה מעבר למה שהציג ד"ר פלדמן בהקשר הזה?     

יונה יהב: שהזקיפים יהיו בכל בתי החולים, כולל אלה שהם פרטיים-ציבוריים

יונתן מישרקי: אוקיי, אני שומע

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:      ד"ר אופיר לוי, בבקשה

אופיר לוי: שלום לכולם ולכל המכובדים

אופיר לוי:  שמי ד"ר אופיר לוי

אופיר לוי:  אני מתמחה בנוירולוגיה בבית החולים איכילוב

אופיר לוי:  ב-7 באוקטובר, יחד עם כל חבריי המתמחים, נקראתי למילואים, והלכתי מבלי להסס כמו כולנו

אופיר לוי:  בינתיים שוחררתי, אבל רוב חבריי עדיין שם

אופיר לוי:  אנחנו נקרעים בין הבית, הצבא ובתי החולים

אופיר לוי:  אנחנו קו ראשון יחד עם הלוחמים בשטח, אבל קו ראשון גם במיון, בחדרי הניתוח, חדרי הטראומה ומחלקות האשפוז

אופיר לוי:  אנחנו מתמודדים עם עומס קיצוני של עבודה בגלל ריבוי העבודה שנוצרה בגלל המלחמה, יחד עם ריבוי תורנויות בלתי סביר כתוצאה מזה שחברי הצוות שלנו אינם

אופיר לוי:  אנחנו עושים את זה באהבה, באהבת המקצוע ובשתיקה

אופיר לוי:  אבל כלל הדברים האלה לא מתכנסים עם זה שיש בחוץ מלחמה, ואנחנו בבתי החולים ממשיכים בשיגרה

אופיר לוי:  תורנויות של 26 שעות, פלוס משרה מלאה, ממשיכות גם כשבן ובת הזוג מגויסים

אופיר לוי:  וכבר דיברנו על זה, לא אחזור

אופיר לוי:  וגם כשלילדים אין מסגרות, וגם על זה לא אחזור

אופיר לוי:  אנחנו כל היום מאלתרים פתרונות מחדש

אופיר לוי:       אני מעלה עכשיו נקודות שלא דנו בהן

אופיר לוי:  נושא פז"מ - ההתמחות של המילואימניקים לא הוסדר לשנת 2024, ואנשים מסכנים כרגע את חייהם בעזה מבלי לדעת האם הזמן הזה ייחשב להם בהתמחות או לא

אופיר לוי:  קיבלנו איזושהי הבטחה שזה יסודר

אופיר לוי:  מקווה שזה יסודר

ניצן עטיה: זה לא מדויק

ניצן עטיה:  נשלח גם הודעה השבוע

אופיר לוי: אני לא התפרצתי

אופיר לוי:  תכבדו, בבקשה, גם אותי

אופיר לוי:  עד לרגע זה לא ניתן, בניגוד למה שנאמר, מתווה בחינות ראוי, ואסביר למה

אופיר לוי:  כי בניגוד למה שאמרו פה חבריי, שקיצור המבחנים וזמן הלמידה הוא גג שבוע-שבועיים, הוא פשוט לא נכון

אופיר לוי:  הבחינה שלי קוצרה בחודש ויום

אופיר לוי:  כשפניתי לחבריי פה, דרך האיגוד המקצועי שלי, התשובה, והיא כתובה פה במייל, היתה: כמה שבועות לא יעשו הבדל

אופיר לוי:  קודם כול, זה לא כמה שבועות, זה חודש

אופיר לוי:  ובנוסף לכך, זה לא רק זה

אופיר לוי:  אני עושה פי עשרה יותר תורנויות

אופיר לוי:  לילד שלי לא היתה מסגרת חצי מהזמן

אופיר לוי:  אני מתמודד עם אלף דברים נוספים ועם אלף בעיות נוספות שהמלחמה מזמנת, ובנוסף לזה גם לקחו לי חודש

אופיר לוי:  העניין הוא לא החודש

אופיר לוי:       אני התברכתי במחלקה מצוינת ובמנהלים מדהימים, שעושים בשבילי מעל ומעבר, ואני אהיה בסדר

אופיר לוי:  אני לא דואג לעצמי בכלל

אופיר לוי:  אני דואג לחבריי

אופיר לוי:  שלא לדבר על חבריי שנמצאים כרגע במילואים

אופיר לוי:  צריך למפות ולהתאים את אופן העבודה במחלקות, שחלקן קורסות, כשיותר מ-50% מהאנשים נמצאים במילואים

אופיר לוי:  צריך לתת מענה לרופאים שבן או בת הזוג נמצאים שם, וההורים נשארים לבד בלי סידור לילד

אופיר לוי:  הילד כביכול נשאר לבד בבית

אופיר לוי:  זה לא יכול להיות

אופיר לוי:  יש לזה עלות כלכלית ורגשית

אופיר לוי:  לא יכול להיות שהם יישאו גם בזה וגם בזה

אופיר לוי:       צריך לשנות את מבנה הבחינות

אופיר לוי:  אני יודע שנעשה ניסיון, ואני בטוח שהכול נעשה בלב שלם ונפש חפצה על מנת לעזור, ואין לי טיפה של ספק

אופיר לוי:  הוספת שלב א' נוסף היא מעשה ראוי ומבורך, ואנחנו מודים על כך

אופיר לוי:  אתם אומרים שעשיתם את זה בשיתוף פעולה, אבל לא כל כך ברור לי עם מי כי 80% מהמתמחים ענו על סקר שזה פוגע בהם באופן אנוש זה שהקדימו להם את שלב א'

אופיר לוי:  זה פשוט לא סביר, זה הוסיף לנו עוד קושי

אופיר לוי:       אני אסכם כי אני  מבין שזמנינו קצר

יונתן מישרקי: כן, אנחנו גם רוצים לשמוע תשובות

אופיר לוי: בסדר גמור

אופיר לוי:  המון מהסדקים האלה, שעכשיו הורחבו, הם תוצר של החטא הקדמון של תורנויות של 26 שעות פלוס משרה מלאה

אופיר לוי:  ועכשיו, כשיש עומס נוסף, עומס על עומס על עומס, אנחנו פשוט קורסים

אופיר לוי:  אנחנו מבקשים מהוועדה המכובדת לדון בכל נושאים האלה שהעלינו פה עכשיו, ולתת להם פתרונות, ולא להסתמך על פתרונות לוקאליים שמנהל זה או אחר אולי יעזור, ושיהיה בסדר, ואולי עם האוצר התגייס

אופיר לוי:  וברור לי שזה לא הכול הר"י, כמו שאמרת

אופיר לוי:  אבל מדבריה של חברתי ד"ר ניצן עטיה עולה: אנחנו מקווים שיהיה בסדר

אופיר לוי:  עשינו את המקסימום, ומה שיהיה יהיה

אופיר לוי:  אנחנו לא מקבלים את זה

אופיר לוי:  אנחנו צריכים פתרונות אופרטיביים שייתנו מענה לכל אחד מהדברים האלה, לרבות הקדמת שלב א', שהוא מעשה בלתי ראוי

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  היות ויש לנו כאן מגוון נושאים, ולא על כולם עונה אדם אחד, אשתדל לנסות לקבל תשובות מכל הנוגעים בדבר

יאסר חוג'יראת: אבל אני כמובן מברך על הדיון הזה

יאסר חוג'יראת:  זהו דיון מאוד חשוב

יאסר חוג'יראת:  בנוסף לדיון על הרופאים, צריך לדון בכל נושא מקצועות הבריאות

יאסר חוג'יראת:  אני אפתח בנושא ההקלות

יאסר חוג'יראת:  אני פניתי גם לפרופ' יציב

יאסר חוג'יראת:  היה מקרה שראשי האוניברסיטאות הורידו את הציון המעבר של בוגרי הארץ מ-60 ל-57

יונתן מישרקי: אני רוצה שתדע שביום שני הקרוב נקים על זה דיון

יונתן מישרקי:  חשוב שתדע את זה

יונתן מישרקי:  אני לא רוצה לפתוח על זה דיון

יונתן מישרקי:  ביום שני הקרוב יש דיון ספציפי על זה

יונתן מישרקי:  זה נושא חשוב, יהיה עליו דיון נפרד

יונתן מישרקי:  רציתי להגיד את זה בדברי הפתיחה

יונתן מישרקי:  טוב שהעלית את זה

יאסר חוג'יראת: מנתונים שיש לי מסקר אנונימי שנעשה עם ועד עמותת הרופאים הערביים עולה שיש כאלף רופאים שמחכים לסטאז'

יאסר חוג'יראת:  האנשים הללו כמעט ולא מועסקים

יאסר חוג'יראת:  ואם הם מועסקים, הם מועסקים בדברים זוטרים

יאסר חוג'יראת:  יש כאן חומר, יש כוח אדם

יאסר חוג'יראת:  אם יש עומס בבתי החולים בשלב הזה במצב החירום, אז אולי גם אפשר לאפשר לאותם אנשים - - -     

אחמד טיבי: לא סטאז', התמחות

אחמד טיבי:  גמרו את הסטאז'

יאסר חוג'יראת: כן, אנשים שמחכים להתמחות

יאסר חוג'יראת:  אני מדבר על אנשים שיש להם רישיון לעסוק ברפואה במדינת ישראל והם מחכים להתמחות

יאסר חוג'יראת:  אולי זו ההזדמנות לשלב גם את אותם אלף רופאים

יאסר חוג'יראת:  אין לי נתונים מדויקים, יכול להיות שיש מעל אלף רופאים

יאסר חוג'יראת:  אבל יש לפחות אלף רופאים שכאלה שאפשר לשלב אותם היום בכל בתי החולים ולהכניס אותם להתמחויות

יאסר חוג'יראת:  זה יעזור גם בהקלת העומס וזה יעזור גם למדינה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:       חבר הכנסת אחמד טיבי

אחמד טיבי: תודה, מכובדי היושב-ראש

אחמד טיבי:  זהו דיון חשוב

אחמד טיבי:  מדברים בו על מצוקה

אחמד טיבי:  שמענו על אספקטים שונים של המצוקה

אחמד טיבי:  אני רוצה להמשיך ולדבר, למשל, על ההקלות שנותנים בשעת מצוקה במערכת הבריאות לרופאים, לקבלת רופאים, ואני מברך עליהן

אחמד טיבי:  הוזכר כאן על ידי חברי המספר של יותר מאלף רופאים בחברה הערבית שאין להם תקן התמחות

אחמד טיבי:  אחד הנושאים הבוערים במערכת הרפואה בחברה הערבית זה הבקשה, השאיפה והרצון להתמחות

אחמד טיבי:  מי לא רוצה להתמחות היום? יש מקצועות ספציפיים שהחברה הערבית זקוקה להם בהתמחויות

אחמד טיבי:  למה לא להקל על קבלת הרופאים האלה להתמחויות במערכת הבריאות? כי הרי מערכת הבריאות אומרת: אנחנו זקוקים נואשות לרופאים ולכוח אדם

אחמד טיבי:  זה הזמן, זה המקום

אחמד טיבי:  וכבר הוכח שהרופאים הערבים וצוות הרפואה הערבי במערכת הבריאות הארצית הוא מאוד חיוני, מאוד יעיל ומאוד מוצלח

אחמד טיבי:  לכן, חשוב אולי לקיים דיון ספציפי על זה

אחמד טיבי:  יש כאן אוצר מול עינינו, שאנחנו לא מנצלים אותו

אחמד טיבי:       שנית, אפרופו מצוקה, אני רוצה לדבר מאז ה-7 באוקטובר על מצוקת הצוות הרפואי והבריאות הערביים במערכת הבריאות

אחמד טיבי:  החשדנות, העוינות לפעמים

יונתן מישרקי: גם אני כמוך קראתי את המסמך הזה שכתב יוזמות אברהם

יונתן מישרקי:  אבל אני מוכרח לומר לך משהו אחד

אחמד טיבי: עוד לא ציטטתי

יונתן מישרקי: עוד לא ציטטת, אבל לפני שאתה מצטט

אחמד טיבי: תחכה עד שאני אצטט כי יש לי דוגמאות ספציפיות שיאירו את עיניכם

יונתן מישרקי: כן, אבל אפשר לקחת את הנושאים האלה שעולים פה במסמך הזה ולהפוך את זה למוקד הדיון עכשיו

אחמד טיבי: לא, לא

אחמד טיבי:  לא - - -      

יונתן מישרקי: אני רוצה להגיד לך משהו אחר

יונתן מישרקי:  אנחנו כן ביקרנו בכמה וכמה בתי חולים

יונתן מישרקי:  אני חושב שהיה חוט מקשר בין כולם ששמענו ממנהלי בתי החולים באופן ברור

יונתן מישרקי:  אתה רואה מנהלים שהם באמת מסורים מאוד

יונתן מישרקי:  הם מנהלים הכול

אחמד טיבי: אני לא מבין

אחמד טיבי:  האם זו מכת מנע למה שהלכתי להגיד?     

יונתן מישרקי: כן

אחמד טיבי: תן לי לדבר

יונתן מישרקי: התשובה היא כאן

יונתן מישרקי:  אני אומר לך במפורש: כן

אחמד טיבי: לא, אל תעשה לי מכת מנע

אחמד טיבי:  תקשיב למה שאני אומר כי אתה לא יודע מה אני הולך להגיד

אחמד טיבי:  יש גם דברים טובים

יונתן מישרקי: זה לא מכת מנע, זו תשובת מנע

אחמד טיבי: יש דברים שליליים, ויש רופאים בכירים שנקטו במעשה אמיץ והגנו על הרופאים

יונתן מישרקי: יש לך אפשרות לקחת את הדיון לשם

יונתן מישרקי:  אני חושב שמנהלי בתי החולים עושים באמת מאמצים גדולים מאוד

אחמד טיבי: אני לא יודע למה אתה מתפרץ

אחמד טיבי:  אל תתפרץ

יונתן מישרקי: כי זה לא מהות הדיון כרגע

אחמד טיבי: אל תתפרץ לדברים שלי

יונתן מישרקי: אני מנהל פה את הדיון, חברי היקר

אחמד טיבי: בסדר

אחמד טיבי:  אני אגיד מה שאני רוצה, ואתה רשאי לענות מה שאתה רוצה, אבל אני אשמע

יונתן מישרקי: טוב, אבל זה לא נושא הדיון

יונתן מישרקי:  אם אפשר, בקצרה

אחמד טיבי: מאוד נושא הדיון

אחמד טיבי:  מצוקה של הצוות הערבי זה נושא הדיון

יונתן מישרקי: זה לא

יונתן מישרקי:  אני יודע למה קבענו את הדיון

יונתן מישרקי:  אבל, בבקשה, בקצרה

אחמד טיבי: למה אתם לא יכולים אפילו להקשיב לערבים? להקשיב, להקשיב – זה הכול

יונתן מישרקי: אם היית שומע את מה שאני אומר, היית מקבל תשובה

יונתן מישרקי:  אבל בסדר, בבקשה

אחמד טיבי: כאשר אני מדבר על ספקנות, חשדנות, זה משהו שאפשר לטפל בו

אחמד טיבי:  אפשר לטפל בו על ידי פעולה פרואקטיבית חיובית של מערכת הרפואה שמגנה על כולם ומחזקת את הקשר הזה בין יהודים לערבים במערכת הבריאות כי הוא קשר מוצלח וחיובי

אחמד טיבי:  אני אתן דוגמא לכאן ולכאן

אחמד טיבי:  לפני מספר ימים באה חולה יהודייה לרופא אף, אוזן, גרון במרפאה כללית בחדרה, וביקשה הפנייה לרופא פה ולסת

אחמד טיבי:  הרופא, ששמו - - - אמר לה: את לא צריכה הפנייה לפה ולסת ולא נתן לה

אחמד טיבי:  אז היא צעקה עליו מול כולם במרפאה: אתה אנטישמי, שונא יהודים

אחמד טיבי:   זה היה מביך

אחמד טיבי:       הנקודה החיובית שבה אני רוצה להשתמש היא שהבוס שלו, מנהל המרפאה, אמר לה: גברתי תצא מהמרפאה, ונתן לו גיבוי

אחמד טיבי:  אפשר לנהוג ככה, ואפשר לנהוג אחרת

אחמד טיבי:  למשל, לפטר אחות מג'דיידה-מכר ששמה פוסט, שהתברר שהוא שגוי, ואחרי שבועיים-שלושה החזירו אותה

אחמד טיבי:  אבל אחרי שהיא עברה שיימינג ואיומים וכדו'

אחמד טיבי:  אפשר לנהוג ככה, ואפשר לנהוג אחרת

אחמד טיבי:  או מתמחה בפתולוגיה בתל השומר, שנה שלישית, שהמשטרה לקחה אותה מתוך המחלקה לעדות

אחמד טיבי:  שאלו אותה: למה עשית בלוק לחברים שלך במחלקה? זה מחשיד

אחמד טיבי:  כשסיפרתי על זה כאן, סוף-סוף המשטרה דאגה לענות לי, בהדלפה לערוץ 13: זה לא הבלוק, זה הסיבה לבלוק

אחמד טיבי:  כנראה שהיה סטטוס קודם

אחמד טיבי:  אז אם יש סטטוס קודם, פוסט קודם, תואילו בטובתכם לפרסם אותו, ולשאול אותה על הפוסט

אחמד טיבי:  אבל בחקירה לא שאלו אותה

אחמד טיבי:  אמרו לה: למה עשית בלוק? זה מיותר

אחמד טיבי:  עכשיו, אגב, היא יושבת בבית, והיא לא תסיים את ההתמחות

אחמד טיבי:  זה נורא

אחמד טיבי:      אני אומר שאפשר וצריך לעשות פעולה פרואקטיבית חיובית כדי לחזק את הקשר הזה, שדווקא בעיתות מצוקה, קורונה, וגם עכשיו, הצליח

אחמד טיבי:  הבנת? דיברתי יותר טוב ממך

יונתן מישרקי: הבנתי

יונתן מישרקי:  כמו תמיד

יונתן מישרקי:  האם אני יכול לענות לך על זה?     

אחמד טיבי: בבקשה

יונתן מישרקי: אנחנו קיימנו הרבה מאוד סיורים, וזו נקודה שעלתה אצל כל מנהלי בתי החולים

יונתן מישרקי:  הנושא הזה הוא תלוי מנהיגות של מנהל בית החולים, כמו שציינת

אחמד טיבי: בהחלט

יונתן מישרקי: יש מנהל מרפאה שיודע להרגיע, יש מנהל מרפאה שיודע להדליק

יונתן מישרקי:  כנ"ל גם בבתי חולים

יונתן מישרקי:  אני חושב שמנהלי בתי החולים עובדים ברגישות מדהימה בעניין הזה, ולוקחים את כל הצוותים הרפואיים שלהם ומצליחים לגבש את העובדים

אחמד טיבי: אווירה של ביחד

יונתן מישרקי: נכון מאוד, אווירה של ביחד

יונתן מישרקי:  לכן אמרתי שהנושא הוא חשוב

יונתן מישרקי:  אני, חלילה, לא מזלזל בזה

יונתן מישרקי:  בסופו של דבר, אנחנו חיים בחברה אחת ואנחנו צריכים לדעת האחד עם השני

יונתן מישרקי:  אבל להפוך את הנושא הזה כאילו עכשיו יש פה איזשהו קרע ומצב כאוטי - זה לא האירוע

יונתן מישרקי:  זה לא נכון, אנחנו לא שם

יונתן מישרקי:  ביקשתי ממך לצמצם את זמן הדיבור שלך כי אנחנו לא באמת במקום כזה

יונתן מישרקי:  אנחנו גם לא רוצים להגיע למקום כזה

יונתן מישרקי:  אני חושב שכשלא מדברים על נושא כזה, או כששמים אותו בפרופורציה הנכונה שלו, אז זה המענה הכי נכון

יהונתן בוורסקי גולן: יהונתן גולן מ"מרשם", סטודנט בצפת

יהונתן בוורסקי גולן:  דיברו קודם על ארגון "מפנה"

יהונתן בוורסקי גולן:  "מפנה" כן פרסם

יהונתן בוורסקי גולן:  אין פה קרע, אבל "מפנה" פרסם שהיתה עלייה מאוד משמעותית בחודשים האחרונים מתחילת המלחמה בתלונות של פחד, איום והשפלה, ועם זה צריך להתמודד ולחזק את החוסן הרפואי של כל הצוותים

יונתן מישרקי: נכון, אני מסכים

יונתן מישרקי:  אני יודע שמנהלי בתי החולים לוקחים את זה לתשומת הלב בצורה הכי רצינית שיש

יונתן מישרקי:       מכבד אותנו כאן בנוכחותו פרופ' יציב

יונתן מישרקי:  פרופ' יציב, בבקשה

שאול יציב: חלק מהנושאים הוצגו כאן על ידי נציגי הר"י

שאול יציב:  אומנם, אני גם חבר בנשיאות המועצה המדעית, ואני מודע לכל הפעילויות שנעשו על ידי המועצה המדעית

שאול יציב:  אבל כמובן שהאחריות היא אחריות של מועצה המדעית והר"י

שאול יציב:  לגבי המועצה המדעית - אני מצטרף למה שנאמר, אני לא רוצה לחזור

שאול יציב:  אני גם הייתי בישיבות האלה, ובאמת נעשתה עבודה מאוד רצינית

שאול יציב:  נעשו באמת כל המאמצים כדי לבוא לקראת המתמחים בנסיבות הקיימות של המלחמה

שאול יציב:  זאת אומרת, ברור שאפשר היה אולי לעשות יותר

שאול יציב:  אבל, לדעתי, נעשה מאמץ כנה וטוב

שאול יציב:  אני לא רוצה להוסיף על דברי ד"ר פלדמן

שאול יציב:  אני הייתי שותף לחלק מהדיונים האלה, ואני מזדהה עם מה שנאמר פה

שאול יציב:       אני רק רוצה להתייחס לעוד כמה דברים שלא הוזכרו כאן, שלדעתי הם חשובים

שאול יציב:  נתחיל עם העניין הזה שאתה העלית לגבי התחשבות במגזר, גם בסטודנטים וגם ברופאים וכו' וכו'

שאול יציב:  אני חושב שזו נקודה חשובה שכן יש לה איזשהו מקום חשוב

שאול יציב:  ואתה יודע, ואתה היית שותף לכל מה שקרה בתקופת הרפורמה של בתי הספר לרפואה

אחמד טיבי: גילוי נאות, הוא היה המורה שלי ואני הייתי תלמיד שלו

שאול יציב: זה כבוד הדדי

שאול יציב:  בכל אופן, עשינו, ואתה יודע טוב מאוד שעשינו באמת כמיטב יכולתנו כדי ללכת לקראת

שאול יציב:  אני רק יכול לומר שגם היום

שאול יציב:  אני אתמול ישבתי עד השעה שמונה בערב עם אנשים במשרד, ודיברנו על איך אפשר לעזור לסטודנטים שכבר עברו את הסטאז' או לפני הסטאז' מבחינת קלינית

שאול יציב:  זאת אומרת, לתת להם קורסים לתקופות של שלושה, ארבעה וחמישה חודשים בבתי החולים כדי שהם יוכלו להיקלט לתוך המערך של ההתמחות

שאול יציב:  כלומר, שיהיה להם יותר קל להתקבל

שאול יציב:  כי בקורסים האלה מלמדים אותם בצורה רצינית איך לקבל חולים, איך להציג חולים, איך לדון על חולים, איך להתייחס לנושא של חולה שבא לחדר מיון וכו'

שאול יציב:  את זה אנחנו עושים

שאול יציב:  דיברת על פרואקטיבית, זה פרואקטיבית, כי אף אחד לא ביקש מאיתנו ואנחנו עושים את זה

שאול יציב:  עושים את זה כבר לפחות בחמישה-שישה בתי חולים

שאול יציב:  מדובר בקורסים, בעיקר לאנשי המגזר שסיימו את הלימודים, או לפני סטאז' או אחרי סטאז', כדי שהם יהיו יותר משודרגים וכדי שהם יוכלו להיכנס לתוך מערכת הבריאות

שאול יציב:  זה נעשה באמת מתוך כוונה חיובית

שאול יציב:  אף אחד לא ביקש מאיתנו

שאול יציב:  אביא לך דוגמה

יאסר חוג'יראת: מהו מספר הרופאים שהשתתפו בקורסים?     

שאול יציב: למעשה, זה יהיה פתוח

שאול יציב:  ככל שיהיו יותר פונים, כך אנחנו נפתח ביותר בתי חולים

שאול יציב:  אנחנו פתחנו את זה בארבעה בתי חולים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: פרופ' יציב, עד כמה שידוע לי, זה נפתח רק בתל השומר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מה עם אלה שנמצאים בצפון או בדרום?     

שאול יציב: לא, לא

שאול יציב:  מה שאת אומרת על תל השומר, זה משהו שהיה

שאול יציב:  אני מדבר כרגע על משהו שהולך לקרות בקרוב

שאול יציב:  המימון שניתן לדברים האלה הוא מימון במידה רבה של משרד הבריאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: איפה נמצא המידע? איך הבוגרים יכולים לדעת?      

שאול יציב: אנחנו עכשיו בשלב סופי

שאול יציב:  אני אתמול ישבתי ודיברתי עם מנהלי בתי חולים ועם כאלה שאחראים על החינוך הרפואי בבתי החולים

שאול יציב:  עברתי איתם על הסילבוסים איך יילמדו, והדגשתי את זה שאנחנו רוצים הוראה קלינית – איך לגשת לחולה, ועברנו ביחד

שאול יציב:  כלומר, הדברים האלה ממש הולכים לקרות בזמן הקרוב

שאול יציב:  זה עדיין לא קיים

יונתן מישרקי: למי מיועדת התוכנית הזו?     

שאול יציב: היא מיועדת לבוגרי חו"ל, ורובם מהמגזר, שסיימו את הלימודים שלהם, עברו את בחינת הרישוי, או שהם עומדים לפני סטאז'

שאול יציב:  כי גם לפני סטאז' צריך שדרוג

שאול יציב:  צריך להבין, ואתה יודע את זה, חלק גדול מהסטודנטים האלה למדו בבתי ספר לרפואה עם חשיפה מינימלית לקליניקה, ולכן אנחנו חושבים שצריך לחזק את זה

יונתן מישרקי:   זה נושא חשוב שצריך לקיים עליו דיון

יאסר חוג'יראת: ודאי

יאסר חוג'יראת:  פרופ' יציב, זה נושא מאוד חשוב, וחשוב לקיים דיון מיוחד בוועדה

יאסר חוג'יראת:  אני פונה כאן ליושב-ראש הועדה לעשות דיון מיוחד על כל הנושא הזה של כוח אדם של התמחויות של כל בוגרי חו"ל

יאסר חוג'יראת:  לשים את זה על השולחן ולבדוק את כל הבעיות מכל הכיוונים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בכל השלבים, עד שהם משתלבים

יאסר חוג'יראת: בכל השלבים

יאסר חוג'יראת:  צריך לשים פה על השולחן לדיון את בוגרי חו"ל ולדון עליהם בכל ההיבטים

יונתן מישרקי: כותרת הדיון בשבוע הבא ביום שני: מענים לסטודנטים לרפואה הלומדים בחו"ל וגויסו למלחמה

שאול יציב: אני מדבר כרגע על כאלו שהם כבר לא סטודנטים

אופיר לוי: פרופ' יציב, כשאתה אומר שעשיתם הכול בשביל המתמחים, אוזניך שומעות שלא נעשה מספיק

שאול יציב: צריך לזכור לגבי עזרה לבתי החולים שישנם היום 8,000 רופאים, תשמעו את המספר, שהביעו את רצונם להתגייס בתקופה הקשה הזו, והם כבר רשומים אצלנו, ויש לנו את המסמכים שלהם במשרד הבריאות

שאול יציב:  8,000 מתנדבים

שאול יציב:  ויש כבר 800 רופאים מחו"ל, שאנחנו בדקנו את המסמכים, והם כבר חתומים על ידי, שהם יכולים להיכנס כבר מחר לתוך בתי החולים

שאול יציב:  זה עזרה לבתי החולים     

יונתן מישרקי: זה חשוב, אבל בואו נחזור חזרה לעזרה למתמחים עליהם אנחנו מדברים

יונתן מישרקי:  האם אתה רוצה אולי להתייחס להקשר של זמני המבחנים וכל מה שהעלו פה בהקשר הזה?     

שאול יציב:  אין לי מה להוסיף על דברי ד"ר פלדמן ועל ידי הנציג

שאול יציב:  אני הייתי שותף לדיונים האלה ואין לי מעבר לזה

שאול יציב:  ברור שיש קשיים אין סוף, אבל בהתחשב בתנאים הנתונים אני חושב שנעשו באמת מאמצים מקסימליים לעזור בנושא האלה

יונה יהב: מצד המועצה המדעית, אבל לא מצד האוצר שיכול לתת מענקים

שאול יציב: אני לא נציג האוצר, ולכן אני לא יכול להגיד

קריאה: אנחנו פונים לאוצר, ואין מענה

אופיר לוי: הקדמתם לנו את הבחינה

אופיר לוי:  פגעתם בנו, זה לא עזר לנו

יונתן מישרקי: רבותיי, אני מבקש לדבר רק עם רשות דיבור

יונתן מישרקי:  אם מישהו רוצה לדבר אז שהוא יסמן לי ואתן את רשות הדיבור

יונתן מישרקי:  האם אתה רוצה להתייחס לנושא בריאות הנפש ולגבי המכתב?      

שאול יציב: לא, זה לא בתחום שלי

יונתן מישרקי: בסדר גמור

יונתן מישרקי:  תודה רבה לך, אדוני

יונתן מישרקי:       נמצאת איתנו בזום ד"ר ריי ביטון, שנמצאת כרגע במילואים

יונתן מישרקי:  שלום וברכה

חיים ביטון: שלום, ותודה על זכות הדיבור

חיים ביטון:  אני נמצאת פה ממש בכוננות כך שאני מנסה לעשות את זה קצר וממוקד

חיים ביטון:  אני רוצה לדבר על המקום שלי, גם כמי שאיבדה את גיסה ב-7 באוקטובר, גם כאימא לשלוש בנות שיגרה במועצה האזורית חוף אשקלון והיתה מפונה מביתה במשך שלושה שבועות, כאימא לשלוש בנות שהן ללא מסגרות בכל הזמן הזה, ורק בשבוע שעבר התחלנו לחזור לאיזשהו סוג של מסגרת, וגם כרופאה שמבצעת מילואים פעילים לא רק בגבול הרצועה, אלא גם בתוכה בחודש וקצת האחרונים

חיים ביטון:  לצערי, בתוך כל הכאוס שאנחנו באמת נמצאים וחווים, יש עוד עננה נוספת שמרחפת מעל ראשינו וזה באמת עניין בחינות ההתמחות

חיים ביטון:  ואני רוצה דווקא להתמקד בכל מה שקשור לבחינות העל

חיים ביטון:  בהחלט ניתנו מענים, טובים יותר או פחות, לבחינות הבסיס בצורה של הוספה של מועד נוסף, ואיזשהו ניסיון כך להקל על מי שצריך לעשות את זה בימים האלה

חיים ביטון:  אבל אני רוצה לדבר על  בחינות העל

חיים ביטון:  מדובר בהתמחות שהיא התמחות לאחר מקצועות הבסיס

חיים ביטון:  אנחנו מדברים על קבוצות מאוד מאוד קטנות ומצומצמות של רופאות ורופאים שסיימו התמחות בסיסית וסיימו גם את פז"מ ההתמחות של בחינות העל ונדרשים לגשת לבחינה

חיים ביטון:  הבחינה שלי אמורה להיערך באפריל

חיים ביטון:  מדובר בבחינה בסדר גודל של באמת אלפי עמודי קריאה וספרים כאלה ואחרים

חיים ביטון:  בחינה שהזמן הנדרש ללמוד אליה עומד על בין חצי שנה לתשעה חודשים

חיים ביטון:  ואני, מהשבעה באוקטובר, לא הייתי מסוגלת, מסיבות כאלה ואחרות, לפתוח ספר או לקרוא שורה

חיים ביטון:       ברגעים האלה ממש, לקראת הבנה של סדר הכוחות לזמן הקרוב, אני מוצאת את עצמי נאלצת לבחור באמת האם אני יכולה להמשיך ולתת מענה פה כרופאה, ולהמשיך לתמוך ולטפל בחיילים המדהימים שלנו בתוך גבול הרצועה ומחוצה לה, או שאני נאלצת לעשות - - -

חיים ביטון:  לא לבצע את המשימה אלא שאני אוכל לשבת וללמוד למבחן

חיים ביטון:  אני חושבת שהסיטואציה הזאת היא בלתי מתקבלת על הדעת

חיים ביטון:  אף אחד מאיתנו לא צריך לשבת ולחשוב אם הוא צריך לבחור בזה או בזה

חיים ביטון:  אנחנו עושים פה עבודת קודש, אנחנו מצילים חיים על בסיס יומיומי

חיים ביטון:  וזה שהעננה הזאת מרחפת על ראשנו, זה משהו שהוא פשוט לא הגיוני בשום צורה

חיים ביטון:       וגם לדבר הזה יש פתרונות

חיים ביטון:  את הפתרונות אני כבר נתתי ודיברתי והסברתי, ומעבר לדחייה שוב ושוב של תקופת הבחינה, לא ניתן לנו שום מענה

חיים ביטון:  צריך להבין שאנחנו בעוד שבועיים מסיימים את תקופת ההתמחות שלנו ועוברים לתפקידים הבאים שלנו

חיים ביטון:  התקנים שלנו לא מתפנים

חיים ביטון:  רופאים מומחים לא משתחררים בתחומים המאוד הצרים האלה, שגם כך המחסור בהם הוא באמת בלתי נסבל

חיים ביטון:  במקום לתת מענה מותאם: להלן, צמצום או מיקוד של חומר הבחינה, הבנה שאנחנו נמצאים בסיטואציה שאף אחד מאיתנו לא היה בה בעבר, ולכן צריך לתת פה פתרונות שהם פתרונות יצירתיים

חיים ביטון:  אם היה איזשהו מיקוד או רשימת חומר, או משהו שמבין שלבחינה הזאת אנחנו לא נוכל ללמוד יותר מחודש וחצי או חודשיים, לכל היותר, אולי היינו יכולים לתת מענה יותר טוב לדבר הזה

חיים ביטון:       אני אגיד לחשוב מה לא שמעתי בכל הדיון הזה, ובכלל

חיים ביטון:  לא שמעתי אף נציג, לא של המועצה המדעית ולא של מי שגורלנו בידיו, לא פחות מזה, שקם ואומר: אני מבטיח או מבטיחה לכם שהמילואימניקים לא ייפגעו, שאנחנו נעשה כל מה שצריך כדי לאפשר לכם לעבור את הבחינות האלה בהצלחה ובשלום, שתוכלו לסיים את המשימות שלכם כמו שצריך

חיים ביטון:  זה משפט שלא נאמר בשום שלב

חיים ביטון:  אני רוצה לבקש מכם לשמוע את המשפט הזה

יונתן מישרקי: האמת, זה לא נאמר כי הם עוד לא דיברו

יונתן מישרקי:  אנחנו עכשיו ייתן להם כמובן את רשות הדיבור

יונתן מישרקי:  תודה רבה לך, ותודה רבה על מה שאת עושה במלחמה

משה רוט: אפשר למחוא לה כפיים?     

יונתן מישרקי: בהחלט מגיע לה

יונתן מישרקי:  תודה רבה בשם כולנו

יונתן מישרקי:       (מחיאות כפיים)     

קריאה: גם ניצן במילואים

קריאה:  אפשר למחוא לה גם כפיים

קריאה:  גם הוא היה במילואים

יונתן מישרקי: עו"ד אפרת בן אברהם, בבקשה

אפרת בן-אברהם: אני מכבדת את בקשתך לא לחזור על הדברים

אפרת בן-אברהם:  גם העברנו נייר מאוד מאוד מפורט שמתייחס להרבה מהדברים, וגם חבריי פה סיפרו על המאמצים ועל התהליך שלנו, באמת בימים המאוד מאוד קשים, והאירוע הזה שנפל עלינו ביום בהיר אחד

אפרת בן-אברהם:  זה משהו שאנחנו פעם ראשונה נאלצנו להתמודד איתו

אפרת בן-אברהם:       בהקשר של הבחינות - מדובר במערך מאוד מאוד מסועף

אפרת בן-אברהם:  אנחנו לא ניכנס פה לפרטים

אפרת בן-אברהם:  רחל מיחידת הבחינות של המועצה המדעית תיתן כמה דגשים בהקשר לדברים שעלו כאן

אפרת בן-אברהם:  אבל התהליך היה באמת מאוד מובנה, דמוקרטי

אפרת בן-אברהם:  מצד אחד, ניסינו לייצר ודאות אצל האנשים שנמצאים גם במילואים וגם במחלקות, שגם הם עושים סוג של מילואים בתמיכה בחברים שלהם במילואים, ומצד שני, לגלות גמישות

אפרת בן-אברהם:  אני רוצה להגיד משהו חשוב שאנחנו יודעים אותו

אפרת בן-אברהם:  אנחנו עדיין בתוך האירוע, האירוע לא הסתיים

אפרת בן-אברהם:  כל יום שעובר אנחנו עדיין צריכים להתמודד עם דברים חדשים

אפרת בן-אברהם:  אנחנו לא יודעים מתי זה ייגמר

יונתן מישרקי: ולכן, בדיוק מהסיבה הזו, חשובה האמירה שלכם

אפרת בן-אברהם: נכון, ולכן אנחנו ניסינו לייצר איזשהו מנגנון  שמאזן בין טובת המתמחים

אפרת בן-אברהם:  ואגב, בעיניי טובת המתמחים זה גם לדאוג שהם יהיו מומחים טובים ובנושא ההכשרה כי האחריות שלנו להכשרה היא ציבורית

אפרת בן-אברהם:  המתמחים של היום הם המומחים של מחר

אפרת בן-אברהם:  אנחנו לא באמת רוצים שהמלחמה תוליד דור של מומחים טובים פחות

אפרת בן-אברהם:  יחד עם זאת, המערכת כולה התגייסה

אפרת בן-אברהם:  כשאני אומרת "מערכת" - מי שאמון על כל נושא הבחינות זה ועדות הבחינות של כל איגוד ואיגוד

אפרת בן-אברהם:  כדי לסבר את האוזן, יש 56 איגודים, 56 מקצועות שאנחנו מקיימים בהן בחינות

אפרת בן-אברהם:  הם מחולקים לבחינות שלב א', שלב ב', בחינות על

אפרת בן-אברהם:  זה מפורט לכם

אפרת בן-אברהם:  גם העברנו גאנט מסודר כדי שגם לכם יהיה בעיניים איזה מלאכת מחשבת נעשתה כאן

אפרת בן-אברהם:  ד"ר ביטון דיברה על לחשוב מחוץ לקופסה ופתרונות יצירתיים

אפרת בן-אברהם:  הופעלה כאן חשיבה מחוץ לקופסה ופתרונות יצירתיים והתגייסות אחרת של המערכת

קריאה: - - -     

רחל קמפלר-אוחיון: זה לא מכבד

רחל קמפלר-אוחיון:  כיבדנו אותך כשדיברת

רחל קמפלר-אוחיון:  אני חושבת שאפשר לכבד גם אותנו

יונתן מישרקי: לא להתפרץ

אפרת בן-אברהם:  אני רוצה להתייחס רק במשפט לשאלתו של חבר כנסת יאסר בתחילת הדיון

אפרת בן-אברהם:  חוץ מד"ר ניצן עטיה שדיברה, נמצאים איתנו גם ד"ר עידן בלום מבית חולים ברזילית, מפנימית, ד"ר לי כהן מרפואה דחופה מבילינסון, וד"ר חננאל מלכיאור, שגם הוא במילואים, וגם ניצן במילואים, מהלל יפה

אפרת בן-אברהם:  אנחנו מאוד מאוד מחוברים לשטח בתקופה הזאת

אפרת בן-אברהם:  אנחנו לקחנו את עצמנו, ראשי המועצה המדעית והצוות המקצועי, צוות הבחינות, והגענו כמעט לכל בתי החולים בארץ

אפרת בן-אברהם:  הגענו למעל 20 בתי חולים בפרק זמן של שלושה שבועות, החל מהשבוע הראשון של הלוחמה

אפרת בן-אברהם:  כמובן שיש גם את מתמחי קופות החולים

אפרת בן-אברהם:  צריך להבין שיש פה הרבה מאוד קבוצות

אפרת בן-אברהם:  אני, חס וחלילה, לא מזלזלת

אפרת בן-אברהם:  אין ספק שיש כאן פגיעה

אפרת בן-אברהם:  אבל אני לא חושבת שיש אזרח במדינת ישראל שלא חווה איזושהי פגיעה במובן מסוים מהמצב הנוראי שאנחנו נמצאים בו

אפרת בן-אברהם:  אנחנו באמת באמת מנסים כל הזמן לחשוב איך אנחנו מייצרים פתרונות אחרים, שהם שונים מימים אחרים

יונתן מישרקי: האם יש חשיבה נוספת להקלות נוספות?     

אפרת בן-אברהם: כל הזמן

אפרת בן-אברהם:  ד"ר לוי, אולי דיברת על הנושא הזה שהמילואימניקים נמצאים בשטח ודואגים

אפרת בן-אברהם:  קודם כול, רק כדי לסבר את האוזן, 45 ימי יום במילואים שהם בימות שלום, ניתנו, ואנחנו אמרנו שללא קשר בשנת 2023, החל מהשביעי באוקטובר, אנחנו נותנים עוד 90 יום

אפרת בן-אברהם:  ה-90 יום מסתיימים אחרי 2024

אפרת בן-אברהם:  אני במקרה זוכרת, ביום ההולדת שלי, ב-6 בינואר

אפרת בן-אברהם:  אחרי 90 יום האלה אנחנו צריכים לעשות חשיבה מחודשת

אפרת בן-אברהם:  כמובן שבימות שלום יש עוד 45 יום

אפרת בן-אברהם:  אספר לכם שהשבוע יש ישיבת נשיאות, שזה הגוף שמקבל החלטות בהר"י בהתייעצות

אפרת בן-אברהם:  יש בו גם נציגי פורום המתמחים

אפרת בן-אברהם:  אנחנו ננסה לראות מה אנחנו עושים הלאה

אפרת בן-אברהם:  אנחנו כל הזמן תוך כדי תנועה צריכים לקבל החלטות

אפרת בן-אברהם:  אני גם חושבת שבמסמך שהועבר אליכם זה מאוד מאוד עבר שאנחנו באמת כל הזמן עם היד על הדופק

אפרת בן-אברהם:  גם לקרוא את השטח, גם לדאוג שההכשרה והתמחות לא ייפגעו וזאת לטובת כל ציבור אזרחי ישראל וציבור המטופלים

אפרת בן-אברהם:      אולי רחל תתייחס לנושא המיקוד כי יש לנו פה עבודה הדוקה עם האיגודים

אפרת בן-אברהם:  זה באמת מערכת לא פשוטה, מסועפת, ומורכבת, כמתבקש במקצוע כמו מקצוע הרפואה

יונתן מישרקי: רחל, בבקשה

רחל קמפלר-אוחיון: אני רחל אוחיון, אני מנהלת מחלקת בחינות

רחל קמפלר-אוחיון:  יש מחשבה כרגע

רחל קמפלר-אוחיון:  אני רוצה להגיד שהנושא כל הזמן נמצא בראש שלנו, ומה אפשר לעשות לטובת המתמחים

רחל קמפלר-אוחיון:  הוכחנו שטובת המתמחים היתה לנגד עינינו עוד מתקופת הקורונה

רחל קמפלר-אוחיון:  אבל מסתבר שהמלחמה ותכנון שנת בחינות בתקופת מלחמה זה הרבה הרבה יותר מסובך ומורכב מתקופת הקורונה, וכל מה שלמדנו אז זה כלום לעומת מה שקורה היום

רחל קמפלר-אוחיון:  ניהול הזמן שלנו והיום יום הוא לא בידיים שלנו

רחל קמפלר-אוחיון:  כל יום יש משהו חדש שאנחנו צריכים להתאים את עצמנו

רחל קמפלר-אוחיון:  יחד עם זאת, יש בחינות שצריך לבצע אותן כי המערכת חייבת להתקדם

רחל קמפלר-אוחיון:  חייבים לפנות תקנים בשביל סטאז'רים חדשים

רחל קמפלר-אוחיון:  המתמחים צריכים לקבל את ההתמחות שלהם בשביל להפסיק לעשות תורנויות, בשביל לקבל את השכר המתאים להם כמומחים, בשביל לעשות fellowship או לעבור למקום אחר, לבית חולים אחר בארץ, אם הם רוצים

רחל קמפלר-אוחיון:  כלומר, המערכת חייבת להתקדם, והמחויבות שלנו היא לעשות בחינות כי אף אחד לא ירצה להיות זה שמחר ירצה לעשות fellowship, ויבקשו מהם מכתב של איזה בחינות הוא עשה, ואנחנו עושים את זה הרבה פעמים, מתרגמים לאנגלית את הבחינות, מה היה נושא הבחינות או כמה הוא נבחן, ולא יהיה לנו מה לתת כי מדינת ישראל ויתרה על בחינות התמחות

רחל קמפלר-אוחיון:  אנחנו לא נאפשר את זה

רחל קמפלר-אוחיון:       יחד עם זאת, להסתדרות הרפואית יש גם אחריות לבריאות הציבור, ולדאוג שאנשים שמקבלים תואר מומחה הם אנשים ראויים, אוקיי? אני רוצה עכשיו להסביר משהו

רחל קמפלר-אוחיון:  מי שמכין את הבחינות זה רופאים בעצמם, שחלקם גם הם מנהלים והם נמצאים כרגע במילואים

רחל קמפלר-אוחיון:  הם עושים את העבודה בהתנדבות

רחל קמפלר-אוחיון:  אנחנו בנינו איזשהו מערך בחינות תוך התחשבות

רחל קמפלר-אוחיון:  אם אנחנו עושים בחינות שלב א' במאי, אנחנו חייבים לתת חודש עד בחינות שלב ב' לפחות כדי שלא תצא חפיפה בין המתמחים שניגשים בשלב א' ל - - - את אותן המחלקות

רחל קמפלר-אוחיון:  הכנסנו שלושה מועדי בחינות שלב ב' בשנת 2024, שני מועדי שלב א', שזה דבר חדש, ומועד בחינות על

רחל קמפלר-אוחיון:  איך שנסתכל, זה ממלא את כל השנה

רחל קמפלר-אוחיון:  כלומר, לא ניתן להזיז את המועדים בכלל, אלא אם כן אנחנו נגלוש לשנת 2025

רחל קמפלר-אוחיון:       נושא המיקוד - זו החלטה של האיגודים כמה הם רוצים לבחון, מה תחום הנושאים שהם רוצים לבחון

רחל קמפלר-אוחיון:  הצענו להם לצמצם

רחל קמפלר-אוחיון:  זה תלוי בכל איגוד

רחל קמפלר-אוחיון:  אנחנו רבים לא מעט עם חלק מהאיגודים שסירבו לעשות פעמיים בחינות שלב א', שרצו לבטל מועד אחד בשלב ב', והמועצה המדעית עמדה על הרגליים האחוריות ואמרה: לא תהיה פגיעה כזאת, ואנחנו נעשה בחינות שלב ב' בפברואר

רחל קמפלר-אוחיון:  יש איגודים שרצו, שחשבו, שאפשר לאחד

רחל קמפלר-אוחיון:  יש איגודים שעדיין מסרבים לסגור איתנו את מועד בחינת שלב א' במאי כי הם חושבים שאין צורך לעשות, ואנחנו חושבים שכן צריך לעשות

רחל קמפלר-אוחיון:       אם יהיו מתמחים קושי, ולא יוכלו לגשת - - -     

אפרת בן-אברהם:   זה דבר חשוב כי זה מתייחס למה שאמרת

אפרת בן-אברהם:  אתה שאלה איזו עוד מחשבה יש להקל

רחל קמפלר-אוחיון:    לגבי 100 או 150 שאלות - נתנו לאיגודים להחליט כמה הם רוצים

רחל קמפלר-אוחיון:  רוב האיגודים החליטו לעשות 100 שאלות, מעטים הלכו על 150

רחל קמפלר-אוחיון:  זו בחירה שלהם

אופיר לוי: כי זה עוזר להם, לא למתמחים

אופיר לוי:  איך זה עוזר למתמחה שיש לו פחות שאלות? זה עוזר למי שכותב את המבחן

אפרת בן-אברהם: לא, להיפך

אפרת בן-אברהם:  זה שהוא נותן 150 - - - שתיים

רחל קמפלר-אוחיון: אחוז המעבר נשאר אותו אחוז מעבר

רחל קמפלר-אוחיון:  יש לנו במועצה המדעית ועדת חריגים, ועדת זכאות, שתטפל בכל בקשה של מתמחה שהיה במילואים וייכשל בשלב א', ומסיבות שייבדקו באותו רגע, האם יהיה זכאי לעוד מועד שלב א' או לא

יונה יהב:   ומה עם נשות המילואימניקים שהן לא פחות מגויסות?      

אפרת בן-אברהם: אז אין ספק שיש פה הרבה מאוד

אפרת בן-אברהם:  זה כמו אדוות, זה נורא

אפרת בן-אברהם:  יש את ה-7 באוקטובר, ויש את האנשים, שחס וחלילה, אנחנו יודעים מה קרה להם, ואת האנשים שהיו פה קודם, ואנשים שפונו מהבית

אפרת בן-אברהם:  הרי, כמו שאמרתי, אין כמעט מי שלא נפגע, ואין ספק שגם נשות המילואימניקים נפגעות

אפרת בן-אברהם:  אגב, בכל המשק

אפרת בן-אברהם:      לגבי ועדת החריגים - ועדת החריגים זה משהו שהוא עדיין בהתהוות

אפרת בן-אברהם:  אנחנו באמת רוצים לבוא לטובת כל מתמחה ומתמחה עד כמה שאפשר

אפרת בן-אברהם:  בימים אלה אנחנו יושבים על הקמת ועדה כזאת שתדון בכל מקרה ומקרה

אפרת בן-אברהם:  זו לא תהיה ועדה במיוחד רק למילואימניקים

אופיר לוי: להיכשל ואז לבוא לוועדה

אופיר לוי:  בואו נמנע את זה מראש

רחל קמפלר-אוחיון: מה אתה מציע?     

אופיר לוי: הינה, יש לי הצעה מצוינת

אפרת בן-אברהם: חומר למחשבה

אפרת בן-אברהם:  אם כרגע מישהו אומר לי שהוא לא יכול ללמוד לבחינה שמתקיימת כי הוא במילואים, ואגב, זה לא מאי, זה סוף מאי, ואז אני אומרת: אוקיי, לכן אני יצרתי עוד מועד בספטמבר

אפרת בן-אברהם:  ואז בסוף יהיו האנשים, לצורך העניין, בעורף ולא בחזית, וניגשים לשני המועדים, אז מה עשיתי בזה? בעצם באתי לרעת האנשים שנמצאים בחזית

אפרת בן-אברהם:  ואז בסוף יגידו לי: רגע, תעשי גם מועד שלישי

אופיר לוי: אין בקשה כזו

רחל קמפלר-אוחיון: תתפלא, יש

אפרת בן-אברהם: כמו שאמרתי, אנחנו כל הזמן תוך כדי תנועה חושבים על פתרונות

אפרת בן-אברהם:  גם הנושא של הזכאות

אפרת בן-אברהם:  רק כדי לסבר את האוזן, אנחנו הגדלנו את הזכאות

אפרת בן-אברהם:  זאת אומרת, מי שניגש בשלב ב' לבחינה הוא לא מי שיכול היה לגשת במועד המקורי אלא מי שבמועד הבחינה

אפרת בן-אברהם:  זאת אומרת, אנחנו עכשיו צריכים פתאום להתמודד עם כמות כפולה של מתמחים

רחל קמפלר-אוחיון: שנה שעברה היו פחות מ-900 נבחנים

רחל קמפלר-אוחיון:  למועד שלב ב' הקרוב בפברואר יש 1,334 נבחנים כי הגדלנו את הטווח

אפרת בן-אברהם: הבחינות נערכות בכפר המכביה

אפרת בן-אברהם:  אתם יודעים מה קורה בכפר המכביה בימים אלה

רחל קמפלר-אוחיון: בזה הרגע קיבלתי הודעה שכנראה לא נוכל גם לעשות את בחינות שלב ב' בכפר המכביה כי אחד הקיבוצים עובר לגור שם לשנה

רחל קמפלר-אוחיון:  אז אנחנו מחפשים עכשיו מקומות גם לזה

רחל קמפלר-אוחיון:  צריך להבין שכל זה מאוד מורכב

רחל קמפלר-אוחיון:  אבל מעניין אותי לדעת מה אתה מציע

אופיר לוי: אשמח

אופיר לוי:  האם אני יכול לענות?      

יאסר חוג'יראת: אני רוצה להעיר ולהאיר

יאסר חוג'יראת:  אני מייצג את עצמי

יאסר חוג'יראת:  עם כל ההקלות, אנחנו כמובן לא רוצים לפגוע ברמה המקצועית

יאסר חוג'יראת:  צריך לשמור על המקצועיות

יאסר חוג'יראת:  אבל בזמן הקורונה, צמצמו את החומרים לתלמידי התיכון

יאסר חוג'יראת:  אולי במקום לעשות את הבחינה על כל החומר, צריך אולי לבחור את הנושאים הכי חשובים בכל מקצוע ולצמצם את החומר, וזאת מבלי לפגוע במבנה הבחינה

רחל קמפלר-אוחיון: הצענו את זה לאיגודים

רחל קמפלר-אוחיון:  כל איגוד מחליט

רחל קמפלר-אוחיון:  תמיד האיגודים המקצועיים יחליטו מה החומר לבחינה

רחל קמפלר-אוחיון:  זה לא משהו שאנחנו הכנסנו

רחל קמפלר-אוחיון:  מי שמנהל את הבחינות זה לא הרופאים, אלא זה אנחנו, אנשי מקצוע

רחל קמפלר-אוחיון:  מה בוחנים, גם בשלב א' ובשלב ב', זה באחריות איגודים

רחל קמפלר-אוחיון:  אנחנו הצענו להם

אפרת בן-אברהם: אנחנו לא רופאות, אבל כנראה שזה גם מאוד מוגבל כמה אפשר לצמצם

יונתן מישרקי: אופיר, הצעתך, במילה

אופיר לוי: קודם כול, אני שומע אתכם ואני בטוח שיש לכם באמת כוונה טובה לעזור

אופיר לוי:  אין פה ויכוח על זה

אופיר לוי:  יש פה ויכוח עקרוני

אופיר לוי:  קודם כול צריך להתחיל ביעד

אופיר לוי:  היעד הוא שמתמחים לא נפגעים בגלל המלחמה, ושההכשרה שלהם גם לא נפגעת מזה

אופיר לוי:  כשאתם מצמצמים לנו בחודש את המבחן, ההכשרה, כדי שיהיו מתמחים טובים במערכת, נפגעת, נקודה

אופיר לוי:  גם מתמחים נפגעים

אופיר לוי:  ברור לי שאתם צריכים לשבץ גאנט פעילות

אופיר לוי:  יש לזה הרבה פתרונות

אופיר לוי:  כמו שעושים במקומות אחרים, אפשר להוסיף עוד מועדים, ואז זה מתפצל בצורה כזאת שימי החופש שלפני מתפזרים על השנה כי המתמחים מתפזרים

אופיר לוי:  אפשר לצמצם את החודש של שלב ב', שקורה ביולי

אופיר לוי:  במקום שיהיה חודש, שיהיה פחות

אופיר לוי:  ברור שזה דורש היערכות לוגיסטית, וזה קשה וזה יקר

רחל קמפלר-אוחיון: - - -     

אופיר לוי: סליחה, אני עונה לך עכשיו

אופיר לוי:  הקשבתי בשקט ובסבלנות

אופיר לוי:  עכשיו תורך

אופיר לוי:  כיבדתי אותך, תכבדי גם אותי

אופיר לוי:  אפשר לצמצם את שלב ב', ואז ימי החופש מתרחקים האחד מהשני, ואין בעיית כוח אדם במחלקות

אופיר לוי:  ראינו את זה על הגאנט

אופיר לוי:  זה מסתדר

אופיר לוי:  ואפשר לעשות עוד אלף פתרונות אם מחליטים שהיעד שאנחנו שומרים על ההכשרה, שומרים על המתמחים, שומרים על מי שנותן עכשיו, בין אם זה בעורף, בבית, כשבני הזוג שלהם במילואים, ובין אם זה למי שנמצא עכשיו בחזית, וגורמים לזה שבסופו של דבר אין פגיעה

אופיר לוי:  את ענית לי על זה במייל

אופיר לוי:  ציטטת אותך קודם, אז שלום

אופיר לוי:  במייל אמרת לי: זה רק כמה שבועות, זה לא נורא, זה לא יפגע בלמידה, וזה פשוט לא להבין את הסיטואציה

אופיר לוי:  עם כל הכוונה הטובה שלכם לעשות טוב, כשלא מבינים את הסיטואציה, ואתם אומרים שהייתם בסיורים בשטח וכו', אני בטוח שאף מתמחה לא אמר: בואו תקדימו לי את זמן הלמידה ותקצרו לי אותו

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  העלית את הנקודה שלך, וזה בסדר

יונתן מישרקי:       ד"ר פלדמן, בבקשה

משה-זאב פלדמן: ראשית, שומעים את המתמחים, שמעו את המתמחים בסיורים, כפי שאמרתי

משה-זאב פלדמן:  יש כינוס של נשיאות המועצה המדעית כדי לעשות את ההתאמות הנדרשות לאור הימשכות מצב החירום, ואנחנו ננסה לעשות הכי טוב שאפשר

משה-זאב פלדמן:  יש אמירה של יו"ר הר"י, שהבטיח שהמתמחים לא ייפגעו מבחינת פז"מ בהתמחות, ואנחנו ננסה לעמוד בכל מה שאפשר

משה-זאב פלדמן:  ושוב, כדי לענות על מה שאמרת

משה-זאב פלדמן:  מצד אחד, ההכשרה - שלא ייצא רופא פחות טוב בגלל האירוע הזה, ומצד שני, לקחת בחשבון ולהיות הכי גמישים שאפשר

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני חושבת שהאמירה הזו כאמירה היא חשובה

יונתן מישרקי:  ד"ר פלדמן, תודה רבה

יונתן מישרקי:       ד"ר שלומי קודש, מנהל המרכז הרפואי סורוקה, בבקשה

יונתן מישרקי:  הוא נמצא איתנו בזום

שלומי קודש: תודה על הדיון החשוב

שלומי קודש:  התחלנו מסקירה של כל האתגרים בתוך המערכת ועברנו קצת לדיון על הבחינות

שלומי קודש:  בתור בית החולים שנמצא בחזית המלחמה מאז ה-7 באוקטובר ואילך, ולצערי גם במהלך התקופה הזו נחתו מסוקים מחוץ לחלון שלי, אני רוצה טיפה להזכיר שיש עוד הרבה סקטורים במערכת הבריאות שנתקלים באותם אתגרים, וטיפה בהזדמנות להחזיר את הדיון לאתגרים הבאמת מאוד מורכבים של כלל הסקטורים, עם אנשים צעירים, עם אותם אתגרים שעלו בהתחלה, למעט הבחינות

שלומי קודש:  וכן, להזכיר את נושא המפונים הרבים

שלומי קודש:  אני נמצא בבית חולים באזור שבו מאות עובדים פונו מבתיהם, ומתמודדים עם אתגרים מאוד משמעותיים בתוך המערכת, - - - צוותים רפואיים בתקופת מלחמה

שלומי קודש:  זה גם מתמחות ומתמחים, גם בני זוג וגם אחרים, שאנחנו כמערכת צריכים לתת מענה גם לסוגיות האלה

שלומי קודש:       אני לא רוצה להתחיל דיון חדש על כל סל הצרכים, אבל אני אשמח שכשמסתכלים על הצרכים, כולל החלקים הכלכליים של זה, של תמיכה במתמחה שפנתה ואמרה שהיא עברה לירושלים, והיא צריכה להמשיך לעבוד בבאר שבע, אבל היא צריכה עזרה בהסעות

שלומי קודש:  זה נושא שעלה בהתחלה עם טיפול בילדים, וכן הלאה

שלומי קודש:  כל אלה הם נושאים באמת חשובים

שלומי קודש:       אני רוצה גם להזכיר אמירה, שאני בטוח שכולנו נסכים עליו, ולצד האמירה שאומרת שמתמחים לא ייפגעו, שאני מסכים איתה במיליון אחוז, אצלנו, אגב, דרשנו מרופאים בכירים לעשות תורנויות כדי להוריד את העומס של תורנויות של מתמחים

שלומי קודש:  יש המון רופאים מומחים שעושים תורנויות כאן כדי באמת להקל

שלומי קודש:  לצד זה נזכור כולנו שכמערכת הבריאות אנחנו בחזית המלחמה, וגם לוודא, ונעשה כולנו כל מה שצריך, למרות האתגרים, גם לשמור על רמה גבוהה, וגם לטפל עכשיו בכל החיילים שצריכים את העזרה שלנו, לצערי

שלומי קודש:  תודה על הדיון החשוב

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני היקר

יונתן מישרקי:  לדעתי, הדיון מוצה לגבי הבחינות ומועדי הבחינות

יונתן מישרקי:  אני שמח על האמירה הכללית שנאמרה פה שאתם באמת לוקחים לתשומת לב וחושבים תוך כדי תנועה, וזה ברור שזה חייב להיות תוך כדי תנועה, על שיפור, ככל הניתן

יונתן מישרקי:  הייתי מאוד שמח לשמוע מכם שיהיה אפילו איזשהו שיח ישיר ביניכם כדי לקבל את הרעיונות

יונתן מישרקי:  אפשר גם לפסול, אבל לפחות לשמוע את הרעיונות שמעלים המתמחים

יונתן מישרקי:  אני חושב שזה בסופו של דבר  מפרה

יונתן מישרקי:  אבל האמירה הכללית על כך שאתם נמצאים על זה כן מספקת אותי

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:      אני עובר לנקודות הנוספות

יונתן מישרקי:  ד"ר פלדמן העלה פה את נושא חצי תורנויות או תורנויות חצי או שליש, מה שנקרא

יונתן מישרקי:  בהקשר הזה אני רוצה לשמוע את אסף גלפרין מהממונה על השכר, שנמצא איתנו בזום

יונתן מישרקי:  אסף, שלום

אסף גלפרין: צוהריים טובים

אסף גלפרין:  העלו פה הרבה נושאים חשובים שקשורים לכל התפעול והפעילות של המתמחים והמומחים, צריך לומר, בכל התקופה האחרונה

אסף גלפרין:  צריך לומר, שכמו רבים וטובים פה, גם אני באופן אישי חזרתי לאחרונה ממילואים מתחילת המלחמה, וגם עוד לא מעט חבר'ה אצלנו

אסף גלפרין:  אני כן אגיד שקיבלנו פניות בנושאים האלה מהר"י, ואנחנו עובדים על הנושא הזה עם משרד הבריאות

אסף גלפרין:  גם מה שקשור לתורנויות מלאות, וגם מה שקשור לתורנויות מקוצרות, של מומחים, גם כל נושא החופשות של מתמחים לקראת מבחני שלב א', שלב ב'

אסף גלפרין:  כמו שאמרתי, רק לאחרונה חזרנו ממילואים, ואנחנו עובדים על זה בצמוד עם משרד הבריאות

אסף גלפרין:  מכירים את הנושאים האלה

אסף גלפרין:  אני מקווה שבקרוב נוכל גם להוציא תשובות בנושא

יונתן מישרקי: אני גם מבקש שתיתנו את דעתכם על מה שאמר פה קודם מנכ"ל בית חולים סורוקה בהקשר של הרופאים והמתמחים המפונים - זו גם נקודה

יונתן מישרקי:  אני יודע שיש עליה מענה חלקי, לפחות בברזילי, אבל גם בשאר בתי החולים שסובלים מאותה נקודה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

ניצן עטיה: יושב-ראש הוועדה, אם אפשר, שאלה לאסף

ניצן עטיה:  חופשות הבחינה מתחילות כבר עוד שבועיים

ניצן עטיה:  אנחנו כבר מעל חודש מחכים לתשובה על כל הנושאים שהוא הציג

ניצן עטיה:  אז מה הדד ליין? עד מתי הוא מחזיר תשובה? החופשות מתחילות

יונתן מישרקי: השאלה ברורה

יונתן מישרקי:  אסף

אסף גלפרין: לא כול כך מכיר את התאריכים

אסף גלפרין:  כמו שאמרתי, גם אני באופן אישי הייתי במילואים מתחילת המלחמה, ורק ממש לאחרונה חזרתי

אסף גלפרין:  כולנו נמצאים באותה סיטואציה

אסף גלפרין:  אני חלילה לא מזלזל בנושאים האלה, אבל יש לנו כרגע עוד לא מעט נושאים אחרים שעומדים לסדר-היום עם מערכת הבריאות

אסף גלפרין:  חלקם לא פחות דחופים מהנושאים האלה

אסף גלפרין:  וכמו שאמרתי, זה כבר נושא שנידון בינינו לבין משרד הבריאות

אסף גלפרין:  הוא בטיפול, ואני מקווה שבקרוב נוכל לתת מענה מסודר לכולם

משה-זאב פלדמן: תן למערכת הבריאות להגיד מה דחוף עבורה, בסדר?     

יונתן מישרקי: אסף, אנחנו מאוד מבקשים שתיכנסו ללוחות זמנים, ושנספיק לתת מענה עוד לפני שיוצאים לחופשה

יונתן מישרקי:  המתמחים צריכים לדעת מה קורה איתם

ניצן עטיה: החופשות מתחילות ב-10 בינואר, אז כדאי לפני

אסף גלפרין: אנחנו בודקים את המענה

אסף גלפרין:  עם כל הכבוד, מי שקובע את סדרי העדיפויות במערכת זה משרד הבריאות ולא הר"י

אסף גלפרין:  אנחנו מקבלים גם את הפניות מהר"י, אבל בסוף הגורם המוסמך ומי שמקבל את ההחלטות ואת התעדוף זה משרד הבריאות

אסף גלפרין:  כמו שאמרתי, אנחנו עובדים צמוד, וניתן בקרוב מענה לכל מה שצריך

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני עובר לנושא: מענים נפשיים לצוותים הרפואיים

יונתן מישרקי:  ורד מדמון קיויתי, בבקשה

ורד מדמון קויתי: משרד הבריאות פתח את מרכז לבריאות בספטמבר השנה לכל עובדי מערכת הבריאות בכל המקצועות

ורד מדמון קויתי:  מרכז לבריאות הוא מרכז תמיכה נפשי, שכל הרעיון שלו זה שהוא מחוץ לבתי החולים ולמסגרות

ורד מדמון קויתי:  הוא מאפשר פנייה אנונימית, הוא שומר על האנונימיות של האנשים

ורד מדמון קויתי:  אנחנו תקשרנו את זה שוב בתוך המלחמה

ורד מדמון קויתי:  הוצאנו פליירים לעובדים

ורד מדמון קויתי:  השירות הזה ניתן בשיגרה בהשתתפות של 50 שקלים למפגש

ורד מדמון קויתי:  אנחנו הורדנו את ההשתתפות העצמית בתוך המלחמה כדי שהדבר הזה יהיה באמת נגיש

ורד מדמון קויתי:  קודם כול, זה מענה שהוא קיים, והוא ניתן

ורד מדמון קויתי:  בנוסף, אנחנו בדיוק עכשיו באיזושהי עשייה בנושא הקמת קבוצות לתמיכת עמיתים מול שלושה בתי חולים: נהריה, זיו ואסותא-אשדוד

יונה יהב: למה אין אחדות בדברים האלה? זה כול כך חשוב

יונה יהב:  אני מלניאדו ואני לא שמעתי פעם אחת על מה שאת מספרת

יונה יהב:  ובאופן כללי, - - -     

ורד מדמון קויתי: מצער אותי שלא שמעת

יונתן מישרקי: ד"ר יוני, אני מודה לך שהעלית את זה, כי כשהציג את זה קודם ד"ר פלדמן שאלתי

יונתן מישרקי:  לגבי נושא האחידות – אנחנו רוצים באמת שהמידע הזה יגיע לכל רופא ומתמחה

יונתן מישרקי:  שכולם יידעו

ורד מדמון קויתי: אנחנו מתקשרים את זה להנהלות ולמנהלי משאבי אנוש בארגוני הבריאות

ורד מדמון קויתי:  אנחנו הוצאנו פלייר שאפשר להעביר בווטסאפים בכוונה

יונתן מישרקי: האם אתם כמשרד הבריאות לא יכולים להגיע לרופאים באופן אקטיבי, למשל, באם אם אסים?      

ורד מדמון קויתי: אני לא יכולה להגיע לרופאים משום שהם לא עובדים שלי

ורד מדמון קויתי:  אין לי את פרטי התקשרות של כל עובדי מערכת הבריאות

ורד מדמון קויתי:  בסופו של דבר, צריך לזכור שאנחנו לא המעסיק

ורד מדמון קויתי:  אין לנו את הפרטים האישיים של האנשים

ורד מדמון קויתי:  אנחנו תלויים בכך שהנהלות בתי החולים מעבירות את המידע לעובדים

ורד מדמון קויתי:  את הדבר הזה אנחנו עושים

יונתן מישרקי: זה חשוב

יונתן מישרקי:  אני מבקש מכם בסיום הישיבה הזו, ובהקדם, לפנות שוב למנהלי בתי החולים ולדרוש

יונתן מישרקי:  לא ברמה של מידע, אלא ברמה של בקשה להעביר לכל העובדים, כחלק מדרישה של משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  שזה יהיה נגיש לכולם באס אם אסים, או בכל דרך אחרת שבה הם פועלים מול העובדים, כדי שכולם יידעו שזה קיים

ורד מדמון קויתי: אין בעיה

יונתן מישרקי:   תודה רבה

אלי כהן: ד"ר לי כהן, מתמחה ברפואה דחופה, בבילינסון

אלי כהן:  אני מבקשת להתייחס בריאות הנפש והמתמחים

אלי כהן:  בתור מתמחה אנחנו מקבלים באופן קבוע את האס אם אסים של "מפנה", ואני מרגישה שלפחות בצד הזה יש לנו כן דרך לפנות

אלי כהן:  בתור מתמחה, במיוחד בתחום שלי של רפואה דחופה, אין לנו זמן ופנאי

אלי כהן:  אנחנו קורסים תחת התורנויות, והדבר האחרון שמטריד אותי, או שיש לי פנאי או זמן אליו, זה להתעסק עכשיו בבריאות הנפש שלי וליצור קשר אחרי שעות העבודה, כשאנחנו מתמרנים בין הלימודים, הילדים והמקצועות,  לנסות לישון ארבע-חמש שעות, וגם לעשות טלפון ל"מפנה"

אלי כהן:       אני כן אגיד שבבית החולים בילינסון, בבית החולים שלי, מצאו לזה פתרון, וזה לא חדש ולא מעכשיו

אלי כהן:  זה היה קיים כבר לפני

אלי כהן:  זה נקרא קבוצות באלינט

אלי כהן:  אלו קבוצות תמיכה

אלי כהן:  מחייבים אותנו, אנחנו לא צריכים לחכות לפנות

אלי כהן:  פשוט מחייבים אותנו ללכת לקבוצות תמיכה

קריאה: זה בדיוק מה שאמרנו למשרד הבריאות בתחילת המלחמה, שלמתמחים אין יכולת בזמן הפנוי שלהם ללכת לטפל בנפש שלהם, ושאנחנו מבקשים צוותי תמיכה שיהיו חלק ממערך בית החולים

קריאה:  יבואו למתמחים בבתי החולים

יונה יהב: אי-אפשר להשאיר את זה לידיהם של מנהלי בתי החולים

יונתן מישרקי:   לא להתפרץ

יונתן מישרקי:  היא שאלה שאלה, בואו נקבל תשובה בצורה מסודרת

ורד מדמון קויתי: קודם כול, זה קיים בבתי החולים הממשלתיים

ורד מדמון קויתי:  בנוסף, אנחנו עושים את זה עכשיו בעוד שלושה בתי חולים

ורד מדמון קויתי:  בסופו של דבר, זה משהו שצריך לרקום עם בית החולים

ורד מדמון קויתי:  זה משהו שצריך להיות מותווה עם הנהלת בתי החולים, זה משהו שצריך להתאים בתוך המהלך של המחלקה, ומותאם לתורנויות ולשעות העבודה

ורד מדמון קויתי:  אלו דברים שאנחנו מעודדים אותם ותומכים בהם

יונה יהב: כרגיל, זה הדיפרנציאליות, ואם אתה מתמחה בבית חולים ממשלתי אתה מקבל את זה

יונה יהב:  אם לא, אתה מופלה לרעה, וחבל

אלי כהן: אני מתמחה בבית חולים לא ממשלתי, ואנחנו מקבלים את זה

אלי כהן:  בבקשה, אם אפשר, שוועדת הבריאות או משרד הבריאות ייתנו הנחיה שזה יהיה משהו גורף בכל בתי החולים

אלי כהן:  זה משהו שהוא כבר קיים ורץ

יונה יהב: ולא בדיפרנציאליות: את שייכת לכללית

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  שלי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, האם את רוצה לחדד את הנאמר?     

שלי לוי: כן

שלי לוי:  אני רוצה להציג משהו לגבי הסוגיה שעסקנו בה במסמך, שהציג קודם נעם, לגבי נושא הסיוע הנפשי

שלי לוי:  השאלה היא האם יש פה באמת איזושהי הנחיה כללית איך בתי החולים, ומוסדות הבריאות בכלל, זה גם מוסדות בריאות בקהילה, צריכים לנהוג בכל מה שנוגע לסיוע נפשי לצוותים הרפואיים

שלי לוי:  כלומר, מי צריך לתת את הסיוע הנפשי הזה, איך מאתרים את אותם אנשים שאולי היו זקוקים לסיוע ולא בהכרח פנו לקבלת סיוע, מה קורה עם מי שכבר פנה לקבלת סיוע, לאן מפנים אותו אם הוא לא רוצה לקבל את הסיוע בבתי החולים כדי שלא יזהו אותו ורוצה לקבל את זה בצורה אנונימית

שלי לוי:       אוקיי, משרד הבריאות הקים את המרכז הזה

שלי לוי:  אנחנו לא יודעים כמה אנשים פנו למרכז הזה מתחילת המלחמה ועד עכשיו

שלי לוי:  אין לנו גם נתונים ממש ברורים מהר"י לגבי כמה פנו אליהם

שלי לוי:  סוגיה נוספת – הם מעלים את המיזם, שכנראה אמור לפעול יחד עם הג'וינט

שלי לוי:  גם לגביו אין לנו מידע באיזה בתי חולים, למה בתי החולים האלה, מה התקציב שהוקצה לכך

יונתן מישרקי: ההערות הן חשובות

יונתן מישרקי:  אני עדיין לא שואל שאלות על מה שעוד לא נעשה כי עדיין אין תשובות למה שאנחנו מצפים שייעשה כרגע

יונתן מישרקי:  אני עדיין לא אקבל מספרים מהגברת ורד מדמון כי אני לא יודע שזה הגיע לכל הרופאים

יונתן מישרקי:  אני מבין שזה כרגע חלקי

יונתן מישרקי:  לכן, הדרישה או הבקשה הזו

ורד מדמון קויתי: יש לנו כבר 260 עובדים שהם מטופלים, שממש התחילו טיפול

ורד מדמון קויתי:  שוב, אנחנו נרענן ונשלח

ורד מדמון קויתי:  אנחנו עשינו את זה כמה וכמה פעמים במהלך המלחמה לאחר שאנחנו מבינים שתוך כדי המלחמה הצורך הזה עלול לעלות יותר ויותר

ורד מדמון קויתי:  אני מקבלת את הבקשה לעשות שוב את הריענון הזה

ורד מדמון קויתי:  לגבי הנוהל – זה משהו שייצא בקרוב

ורד מדמון קויתי:  אנחנו מדברים ומעודדים את זה

ורד מדמון קויתי:  אנחנו גם תמכנו בזה, ונמשיך לתמוך בנושא תמיכה נפשית לצוותים בבתי החולים

יונתן מישרקי: היינו רוצים לראות שיש מדיניות ואחידות, ושברור לכל רופא איך הוא מקבל את השירות הזה

יונתן מישרקי:  וגם אם הוא יבחר בסוף לא לקבל את השירות הזה דרככם, מה המסלולים הנוספים שהוא יכול לקבל

יונתן מישרקי:       האם ה-260 שהזכרתם הם מבתי חולים ממשלתיים או בכלל?     

ורד מדמון קויתי: זה בכל המערכת

יונתן מישרקי: בסדר גמור

יונתן מישרקי:  האמת, אנחנו מאוד מאוד קצרים בזמן, ולכן אבקש לתת רשות דיבור לשני דוברים, אבל אבקש לקצר

יונתן מישרקי:       רחל שרון גרטי מכללית, שנמצאת איתנו בזום, בבקשה

רחל שרון גרטי: תודה רבה על האפשרות להתייחס

רחל שרון גרטי:  שמי רחל, אני עובדת סוציאלית במקצועית

רחל שרון גרטי:  אני כרגע מייצגת את הכללית  ואני אחראית על נושא חוסן ושחיקה של הצוותים שלנו ומומחית לטיפול בטראומה

רחל שרון גרטי:  מבחינת מענה חשוב ואפשרי הוא מענה שהוא קבוצתי

רחל שרון גרטי:  אמרה הרופאה מבילינסון, ושמחתי לשמוע, כי קבוצות באלינט זה דוגמה למשהו שאנחנו מפתחים

רחל שרון גרטי:  האפשרות להשתמש בקבוצה כמדיום להתמודדות עם הדחק שהם עוברים, כאמצעי למניעת פוסט טראומה, כדרך להתחבר ולחוש משמעות ולכידות - אלו מענים שאפשר בהחלט לתת להם יותר מקום ויותר לדבר אותם

רחל שרון גרטי:  אנחנו עושים את זה בכמה מהמוסדות שלנו

רחל שרון גרטי:  זה דורש את המשאבים, ובעיקר את הזמן של הצוותים

רחל שרון גרטי:  חשוב לומר, הצוותים הם לא רק רופאים

רחל שרון גרטי:  יש הרבה מאוד חשיפה של הרבה מאוד מקצועות מה-7 באוקטובר ואילך בהתמודדות עם משפחות, בראיית הפצועים וטיפול, ואפילו גם צוותים אדמיניסטרטיביים

רחל שרון גרטי:  כולם ביחד יכולים לקבל מענה שהוא לא רק מענה טיפולי כשהרופא כבר לא יכול יותר או כשאיש הרפואה כבר בקצה שלו, אלא כמניעה וכחוסן ארגוני

רחל שרון גרטי:  זה משהו שכדאי - - -     

יונתן מישרקי: בהחלט

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:       פרופ' אלעד שיף, בבקשה

אלעד שיף: שלום למכובדים

אלעד שיף:  אני אתייחס לשאלה מי מטפל במטפל מזווית קצת אחרת

אלעד שיף:  שמי אלעד שיף, אני מנהל מחלקה פנימית ומערך רפואה משלימה בבית החולים בני ציון

אלעד שיף:  יש לי כובע נוסף כיושב-ראש החברה לרפואה משלימה בהר"י

אלעד שיף:  זו חברה שמאגדת כ-150 – 200 חוקרים אקדמיים, קליניים, שהמטרה שלהם היא לשלב בצורה בטוחה ויעילה את הרפואה המשלימה במסגרות  הבריאות הציבורית במדינת ישראל

אלעד שיף:       מהשבוע הראשון של המלחמה ראינו גל של התנדבויות של מטפלים ברפואה משלימה במפונים - - - מסיבה

אלעד שיף:  אנחנו התארגנו להכשרות של מטפלים רבים כדי לתת מענה ראוי

אלעד שיף:  זה לא פשוט לבוא ולתת טיפולי רפואה משלימה לאותם אנשים

אלעד שיף:  צריך לדעת איך לעשות את זה נכון

אלעד שיף:  לא ארחיב על כך

אלעד שיף:  אנחנו פתחנו מרפאות לפני כחודש בשלושה מרכזי מצוינות של רפואה משלימה בבתי חולים במדינת ישראל, של טיפולי רפואה משלימה להעצמת החוסן של אנשי הצוות הרפואי

אלעד שיף:  הטיפולים ניתנים במהלך היום

אלעד שיף:  הם זמינים

אלעד שיף:  זה בעידוד ההנהלה

אלעד שיף:  יש אס אם אסים, יש פייסבוק

אלעד שיף:  זה נשלח לאנשי הצוות, והם מקבלים טיפולים ברפואה משלימה

אלעד שיף:  כל טיפול בערך כ-20 – 30 דקות

אלעד שיף:  אנחנו מגבים את הכול במחקר

אלעד שיף:       לגבי תחושת הביטחון והחיסון של אנשי הצוות שהוזכר קודם – אנחנו מגבים במחקר, ואנחנו שואלים את אנשי הצוות: מה התלונות שלכם? אנשי צוות רפואי לרוב באים ואומרים: כואב לי הגב והצוואר וכו' - תלונות שהן סומטיזציה

אלעד שיף:  אבל כשאנחנו מעברים שאלונים של עקה וחרדה, אנחנו רואים שהם בסקאלה הגבוהה ביותר של חרדה

אלעד שיף:  זו הצורה שאנשי הצוות מטפלים

אלעד שיף:  אנחנו שומעים מאנשי הצוות שהדברים האלה הם מאוד יעילים

אלעד שיף:  העברנו גם סקרים של שביעות רצון

אלעד שיף:  שילוב רפואה משלימה זו אחת מההתערבויות שהיא אולי מהיעילות ביותר שיש לסיטואציה הנוכחית

אלעד שיף:      כל הדברים האלה נעשים בצורה של התארגנויות מקומיות במימון של קרנות מחקר או רצון טוב ופילנתרופיה בתוך בתי החולים

אלעד שיף:  זה לא נעשה בצורה מאורגנת על ידי משרד הבריאות

אלעד שיף:  אנחנו רוצים להנגיש ולמנוע את הפערים האלה בין בתי החולים

אלעד שיף:  הדבר החשוב שיכול לצאת אולי מהוועדה הזו, ואולי מכאן ייצא איזשהו מסר, הוא שצריך להסדיר את התחום הזה של שילוב נכון של רפואה משלימה בתוך מערכות הבריאות של מדינת ישראל, ולהנגיש את זה לצוותים

אלעד שיף:  שלא לדבר על המטופלים שלנו

אלעד שיף:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה על הדברים החשובים

יונתן מישרקי:       לצערי, אין הרבה זמן

יונתן מישרקי:  אבל אני כן אבקש מהגברת רחל רוזנברג להתייחס לגבי מענה לגני ילדים, שמרטפיות, וכל המעטפת הזו לצוותי הרפואה

רחל רוזנברג: נעים מאוד

רחל רוזנברג:  משרד הבריאות עבד שנתיים לפרסם נוהל להפעלת מסגרות לילדי העובדים החיוניים

רחל רוזנברג:  הוקם מכלול בתוך החמ"ל, שעבד 24/7

רחל רוזנברג:  כבר ב-8 באוקטובר נתנו מענה

רחל רוזנברג:  פתחנו מסגרות בסורוקה, בבריאות הנפש באר שבע, וגם בברזילי

רחל רוזנברג:  נתנו מענה, וכל מוסד שפנה אלינו, וזה כ-70 מוסדות שקיבלו מענה

רחל רוזנברג:  בסך הכול, נתנו מענה ל-44,000 ילדים

רחל רוזנברג:  בשיא הגענו ל-2,300 ילדים ביום

רחל רוזנברג:  התייחסנו ונתנו מענה לכל פנייה שהגיעה אלינו

רחל רוזנברג:  פתחנו בבתי חולים כלליים, גריאטריים ופסיכיאטריים

רחל רוזנברג:  זו פעם ראשונה שנתנו מענה גם לקהילה

רחל רוזנברג:  כל קופת חולים שפנתה אלינו והיה בה מספר ילדים שניתן שם לפתוח קבוצה, פתחנו

רחל רוזנברג:  הכול פעל בהתאם להנחיות פיקוד העורף

רחל רוזנברג:  אנחנו פתחנו כאשר מערכת החינוך היתה סגורה

רחל רוזנברג:  גם כאשר מערכת החינוך המשיכה ופעלה חלקית, המשכנו לתת מענה עד שהמקום נהיה אזור ירוק ומערכת החינוך חזרה לפעול, ואז סגרנו את המסגרות שלנו

רחל רוזנברג:  חלק מהמסגרות פעלו בתוך המוסד הרפואי, חלק מהמסגרות פעלו במבנים של הרשות המקומית

רחל רוזנברג:  כאשר מערכת החינוך באמת לא פעלה, יכולנו להפעיל שם

רחל רוזנברג:  כל מה שתיארתי כרגע זה מענה לילדים בגילאי 3 – 12

רחל רוזנברג:  לגבי גילאי 0 – 3 - חטיבת בתי חולים ממשלתיים נתנה מענה

רחל רוזנברג:  קופת חולים כללית גם היתה מוכנה לתת מענה, וכאשר ההסכם מול אותו ספק היה מוכן כבר לא היה צורך

רחל רוזנברג:  אומנם אנחנו לא נותנים מענה מערכתי ל-0 – 3, אבל אנחנו דוחפים ויודעים טוב מאוד איפה יש בעיה, ואנחנו נכנסים לאותו מקום כדי לתת פתרון

יונתן מישרקי: האם אתם לא חושבים שזה נכון לנהל זאת כך בשיגרה? כלומר, שיהיו מעונות או מסגרות אחרות באופן קבוע?      

רחל רוזנברג: זה נושא שצריך לדון עליו

ליטל איילון: אני ליטל איילון

ליטל איילון:  אני מנהלת משאבי אנוש של בתי החולים הממשלתיים

ליטל איילון:  לגבי השיגרה – אנחנו בקשר עם ד"ר פלדמן

ליטל איילון:  אנחנו פועלים כבר מזה שנה בניסיון לפתוח גני ויצ"ו בכל בתי החולים הממשלתיים

ליטל איילון:  הנושא הזה הוא מורכב גם מבחינה תשתית וגם מבחינת תקציב, אבל אנחנו על זה ואנחנו מנסים לקדם את זה

יונתן מישרקי: חייבים לתת לזה פתרון

ליטל איילון: נכון

יונתן מישרקי: את מייצגת את הממשלתיים

יונתן מישרקי:  אבל, משרד הבריאות, אני חושב שאתם צריכים לתת את דעתכם לתוכנית שתהיה בשיגרה, שבוודאי ננצל אותה גם בחירום

יונתן מישרקי:  זה יחסוך המון המון זמן ודברים נוספים להורים לילדים קטנים בגילאים האלה

יונתן מישרקי:  רחל, האם יש כיוון על זה? האם יש לכם איזושהי חשיבה בעניין הזה?     

רחל רוזנברג: אני אחראית על כל ההפעלה של המעונות בחירום

רחל רוזנברג:  לגבי השיגרה - זה נושא שעלה, וצריך לדון עליו

רחל רוזנברג:  זה לא משהו שהוא קל

רחל רוזנברג:  בסוף זה לפתוח מעון בתוך המוסד הרפואי

יונתן מישרקי: אני חושב שזה גם כלכלי, אבל בואו נשאיר את זה בצד לרגע

משה-זאב פלדמן: יש סיוע

משה-זאב פלדמן:  בזמנו זה היה במשרד העבודה, ונפגשתי עם שר העבודה

משה-זאב פלדמן:  ברגע שמסמנים שטח, זה כמעט אפס עלויות כי יש מי שתומך בבינוי

משה-זאב פלדמן:  אם אתה נותן לוויצ"ו חוזה ארוך טווח, הם מלבישים את זה

יונתן מישרקי: בוודאי, כי זה כלכלי

תבור אנושי: שלום, תבור אנושי, אסותא אשדוד

תבור אנושי:  אשמח להתייחס

תבור אנושי:  אני חייב להגיד שהסיפור של מעונות ל-0 – 3, בטח בחירום, הוא קריטי

תבור אנושי:  אנחנו, באשדוד, היינו בסיטואציה שבה פתרנו את הבעיה באמת מהיום הראשון, מה-8 באוקטובר, לשלוש ומעלה

תבור אנושי:  אבל זה לא נתן מענה לאימהות שיש להן ילדים גם בגיל הזה, אבל גם ילד בין 0 – 3

תבור אנושי:  הן נאלצו להישאר בבית, ולא היה להן פתרונות

תבור אנושי:  בוודאי שזה נכון גם לשיגרה, אבל בחירום זה היה מאוד מאוד בולט

תבור אנושי:  פיקוד העורף גם הינחה לגבי אשדוד, ובטח דרומה מאשדוד, שהמעונות לילדים מ-0 – 3 צריכים להיות בתוך מקום ממוגן, לא בנגישות של 45 שניות, ולא היה מענה

תבור אנושי:  בבית החולים עצמו אין מקום, ולעירייה גם לא היה מקום שבו היה אפשר להפעיל מעונות של 0- 3 ומקום ממוגן במהלך כל היום

תבור אנושי:  נאצלנו לאבד עשרות עובדים ועובדות שלא יכלו להגיע לעבודה בגלל המגבלה הזו

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  רחל, אני רוצה להגיד לך שבהקשר הזה של חירום אתם צריכים להיות כבר היום להיות ערוכים למצב חירום, שחלילה לא יגיע

יונתן מישרקי:  כי כשיש לכם, המקום כבר מסומן, התשתית מסומנת, אנשי הצוות מסומנים

יונתן מישרקי:  יודעים בדיוק איך בונים את זה מהרגע להרגע כשיש מצב חירום     

רחל רוזנברג: אנחנו עושים זה

רחל רוזנברג:  צריך להדגיש שהמענה ל-0 – 3 הוא לא אותו מענה כמו ל-3 – 12

רחל רוזנברג:  כוח האדם שונה, המקום שונה

רחל רוזנברג:  הייתי בקשר עם תבור

רחל רוזנברג:  גם עבורו פתחנו מסגרות ל-3 – 12 מחוץ למרכז הרפואי

רחל רוזנברג:  גם כשמערכת החינוך חזרה, מצאנו לו מקום חלופי ושם הפעלנו את המסגרות

רחל רוזנברג:  זה נושא שיעלה לדיון

רחל רוזנברג:  אנחנו נחשוב עליו, אבל צריך להבין שזה מאוד מאוד מורכב

רחל רוזנברג:  גם ההנחיות של פיקוד העורף לגילים 0 – 3 הן יותר מחמירות

רחל רוזנברג:  זה לא כמו הגילים 3 – 12

יונתן מישרקי: תודה

משה-זאב פלדמן: בטוב שהוועדה תמליץ ושזה אג'נדה למשרדים

משה-זאב פלדמן:  תוסיף גם את ההסעות למתמחים אחרי תורנות

משה-זאב פלדמן:  זה סופר חשוב

משה-זאב פלדמן:  זה חשוב לחוסן

משה-זאב פלדמן:  יש דגם הפעלה שהופעל בשיבא

משה-זאב פלדמן:  אנחנו פרצנו את הדרך, יודעים איך לעשות את זה

משה-זאב פלדמן:  גם כללית מפעילה, וצריך שזה - - -     

יונתן מישרקי: חבל שזה לא עלה פה

יונתן מישרקי:  אין בעיה, בסדר

יונה יהב: ושוב, לכל בתי החולים, לא רק כללית וממשלתיים

קריאה:   משרד הבריאות גם בעד הסעות לפני ואחרי תורנות

קריאה:  יש פה קונצנזוס מלא

יונתן מישרקי: אני מתנצל, אני חייב לסיים את הדיון

יונתן מישרקי:  נושא ההסעות אולי יידון פה

קריאה:   היה דיון בחודש יולי עם חבר הכנסת בוסו, בעקבות התאונה של אחות מיילדת,  כשהן עובדות במשמרות יותר קצרות ממתמחים ומתמחות

קריאה:  לצערנו, היא נהרגה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  לסיכום, ועדת הבריאות מודה לכל המשתתפים בדיון ומוקירה את עבודת כלל הצוותים הרפואיים במהלך המלחמה

יונתן מישרקי:       הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר לאשר תוכנית לאומית להקמת מעונות יום לילדי העובדים בבתי החולים בישראל שיפעלו בשיגרה על מנת שניתן יהיה באמצעותם לתת מענה רציף גם בשעת חירום

יונתן מישרקי:      הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לקבוע הוראות ברורות ואחידות לכלל מוסדות הבריאות בדבר מתן סיוע נפשי לצוותים הרפואיים, כולל פעילות פרואקטיבית לאיתור אנשי צוות הזקוקים לטיפול, וכן לוודא כי בידי בתי החולים ובמוסדות הבריאות האחרים ישנם המשאבים הדרושים למתן סיוע זה

יונתן מישרקי:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לפנות למנהלי בתי החולים ולבקש מהם לפרסם בקרב עובדיהם אודות האפשרויות הפתוחות בפניהם לקבלת מענה נפשי

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להעביר אליה את ההוראות כאמור

יונתן מישרקי:      הוועדה מברכת על עבודת המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית במציאת פתרונות להליכי הבחינות וההכשרה במהלך המלחמה, וקוראת לה לנהל משא ומתן עם כלל הגורמים הרלוונטיים לצורך גיבוש פתרונות מיטביים שיקלו על המתמחים, מחד, וישמרו על איכות ההכשרה המקצועית, מאידך

יונתן מישרקי:      הוועדה, כמו תמיד, עומדת לרשות הצוותים הרפואיים, ותמשיך לעקוב אחר מתן המענים הראויים, כולל לנושא ההסעות

יונתן מישרקי:      אני מודה לכולם

יונתן מישרקי:  הישיבה נעולה