ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 24, 2023-12-19 00:00

זאב אלקין: בוקר טוב לכולם

זאב אלקין:  אנחנו פותחים את הדיון, הפעם במסגרת של ועדת משנה למדיניות חוץ והסברה של ועדת חוץ וביטחון

זאב אלקין:  והנושא שבחרנו לטפל בו הבוקר הוא סוגייה של התפרצות גל אנטי-ישראליות ואנטישמיות בקמפוסים אקדמיים בארצות הברית, והתמודדות עם הגל הזה

זאב אלקין:  האירוע הוא לא חדש

זאב אלקין:  הוא מלווה אותנו בשבועות האחרונים בעוצמה מאוד גדולה

זאב אלקין:  וזה הגיע לדיונים בקונגרס, נדמה לי, לפני שזה הגיע לדיונים בכנסת ישראל

זאב אלקין:  זה מקרה נדיר בהקשר הזה

זאב אלקין:  בעיני, זה אירוע מאוד מטריד, ואני רוצה למסגר אותו במסגרת הדיון שלנו

זאב אלקין:  כי מטבע הדברים, רוב הגופים שעוסקים בסוגייה של הקמפוסים בארצות הברית מתעסקים בסוגייה של פעילות יהודית בתוך הקמפוסים

זאב אלקין:  עכשיו, זו פחות הזווית שבה אנחנו נדון במסגרת של ועדת המשנה הזאת, כי זה יותר סמכות של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ומן הסתם, היא עסקה בזה בעבר ותעסוק בזה בעתיד

זאב אלקין:      אנחנו דנים בזה בהקשר אחר

זאב אלקין:  ולכן אני גם מבקש מהדוברים כל הזמן לזכור את המיקוד הזה ולהתבונן בו

זאב אלקין:  אנחנו עוסקים במדיניות חוץ של מדינת ישראל, ובקמפוסים בארצות הברית, למעשה מתחנך דור חדש של האליטה האמריקאית, שאנחנו נפגוש אותם בעמדות המפתח השונות עוד עשרים שנה או אולי פחות אפילו

זאב אלקין:  ולכן, כשמסתכלים על מה שקורה ביחס לישראל באותם מקומות שהאליטה הזאת מעוצבת, ושואלים שאלות מה מצפה לנו בדור חדש של הנהגה אמריקאית, אני חושב שזה מעלה שאלות מאוד-מאוד מטרידות שצריכות להטריד את כל מי שעוסק בסוגייה של מדיניות חוץ והסברה ישראלית

זאב אלקין:      רואים את זה גם, אם אנחנו טיפה נתרומם מעל הקמפוסים, ואני מניח שעוד יזכירו פה לא מעט את הנתונים האלה, גם כשבכלל מסתכלים על שכבת הגיל הצעירה של הציבור האמריקאי

זאב אלקין:  למשל, נתונים ממחקר שנעשה ממש לאחרונה, שם אתה רואה נתונים מאוד מדאיגים; מספרים מאוד קשים של דה-לגיטימציה מוחלטת אפילו למדינת ישראל ככזו, זה א'

זאב אלקין:  נדמה לי ש-51% טענו שמדינת ישראל צריכה להתפזר או לסיים את קיומה ולהעביר את כל השטח לשליטת חמאס

זאב אלקין:  זה נתון בלתי נתפס במציאות האמריקאית

זאב אלקין:  אגב, שונה לחלוטין מכל שכבות הגיל האחרות

זאב אלקין:  זה מתהפך שם לחלוטין

זאב אלקין:  גם לגבי התמיכה; במי תומכים – בחמאס או בישראל – בעימות הזה

זאב אלקין:  גם, עוד פעם, בשכבת הגיל הצעירה זה 50-50

זאב אלקין:  עוד פעם, זה לא המספרים האמריקאים הרגילים

זאב אלקין:  המספרים האחרים הם, המספרים הרגילים או הממוצעים או בשכבות גיל יותר מבוגרות, הם שונים לחלוטין

זאב אלקין:       וגם בנתונים פחות בולטים, עברתי ככה בקפידה על הסקר הזה, גם כשיש עדיין רוב לתפיסות הישראליות לגבי שאלה של תפיסת חמאס כארגון טרור או פשעים שנעשו שם – גם שם רואים פערים די גדולים בעשרות אחוזים כשמשווים שכבת גיל מבוגרת לבין שכבת הגיל הצעירה

זאב אלקין:  זאת אומרת, איך שלא ננסח את השאלה, איזה פרמטר שלא ניקח, אנחנו רואים שישראל נמצאת במקום מאוד בעייתי בדינמיקה בגילאים הצעירים

זאב אלקין:  וזה הולך ויורד, כן? שכבת הגיל הבאה היא במצב יותר טוב, אבל גם כן רחוב מלהתאים לשכבת הגיל המבוגרת

זאב אלקין:  וזו דינמיקה שצריכה להטריד מאוד את כל מי שעוסק בעתיד של יחסי החוץ של מדינת ישראל, כי בסוף ארצות הברית היא שותפה אסטרטגית שלנו, ועל השותפות הזאת המון בנוי

זאב אלקין:       ואם ההנהגה האמריקאית העתידית תבוא לעמדות ההנהגה האלה עם עמדות שהן בממוצע מוטות נגד ישראל בצורה בולטת ביחס למה שהיה בעבר אנחנו נרגיש את זה בכל פינה פה

זאב אלקין:  גם נרגיש את זה הרבה לפני שהדור הזה יתפוס את העמדות הבכירות

זאב אלקין:  כי גם כשהוא יהיה בעמדות ביניים, או אפילו עמדות זוטרות יחסית, זה בסוף יבוא לידי ביטוי, כן? בסוף יש מי שמביע את העמדה ויש מי שמכין ניירות עמדות לאלה שמביעים את העמדה

זאב אלקין:  והרבה פעמים מי שמכין ניירות עמדה משפיע לא פחות ממי שמדבר

זאב אלקין:  לא רואים אותו מול המסכים, אבל הוא זה שמעצב את השיח

זאב אלקין:  ולכן, התוצאות של זה, אנחנו יכולים למצוא לא בעוד עשרים שנה אלא בעוד חמש שנים, ובטח בעוד עשור

זאב אלקין:       וזאת הסיבה, זאת הזווית שבחרתי לקיים בה את הדיון הזה

זאב אלקין:  יכול להיות שהוא גם לא יהיה הדיון האחרון בנושא הזה ונקבע אחר כך דיוני מעקב

זאב אלקין:  כי אני חושב שמדינת ישראל צריכה לראות פה יותר מאירוע יהודי

זאב אלקין:  יש היבט יהודי שהוא מאוד-מאוד מטריד, ואני מניח שיתייחסו אליו גם, למרות שהבמה העיקרית שלו לא כאן אלא בוועדה אחרת כאן בכנסת, ויש שאלה איך בכלל משפרים את האווירה ומה זה אומר על הקהילה היהודית בארצות הברית, ועל האתגרים שאיתם היא צריכה להתמודד, ואיך ישראל יכולה לעזור

זאב אלקין:  אבל, ההיבט שיעניין אותנו הוא היבט יותר רחב, כן? מה יחשבו על ישראל מי שלומדים בקמפוסים האלה, מסיימים אותם ואחר כך משתבצים בחיים הבוגרים במסגרות האמריקאיות השונות

זאב אלקין:  ומהזווית הזאת אנחנו נראה, כאשר קודם כול, המטרה של הדיון הזה היא גם לשים לנו מראה מול הפנים ולראות מה תמונת המצב ולא לטאטא את זה מתחת לשטיח

זאב אלקין:  כי כשמסתכלים על הממוצעים של דעת הקהל האמריקאית מצבנו הוא עוד טוב

זאב אלקין:  אז זה תמיד ככה מובלע ואנחנו נותנים לעצמנו טפיחה על השכם ואומרים שהכל בסדר

זאב אלקין:       אבל כשמסתכלים על הפוטנציאל העתידי בדינמיקה זה מאוד-מאוד מטריד וצריך לטפל בזה עכשיו

זאב אלקין:  אחר כך יהיה מאוחר מידי

זאב אלקין:  עכשיו, לכן אני מציע גם מבחינת הדיון הזה שאנחנו נדבר על בעיה ונדבר על הצעות לפתרון, ואז נראה לאן נתקדם מזה

זאב אלקין:  והדיון הזה בכוונה פתוח כי לא רציתי להסתפק רק בגופים של הממשלה, אלא מאוד חשוב לי לשמוע גם נציגים של ארגונים שונים שפועלים בקמפוסים יהודיים

זאב אלקין:  יש פה גם נציגות מסוימת של סטודנטים שלמדו או לומדים בקמפוסים כאלה, ולכן מעניין לשמוע גם אותם

זאב אלקין:  ויש כמובן את נציגי המדינה שהם יתייחסו

זאב אלקין:       מבחינת סדר הדיון אני מציע את הסדר הבא; אני מבקש בתחילת הדיון ממשרד החוץ ומשרד התפוצות להתייחס בשלב הראשון לתיאור הבעיה, איך שהם תופסים אותה

זאב אלקין:  עוד לא לעבור לשלב הפתרון כי לזה נגיע בהמשך

זאב אלקין:  ואחר כך נפתח את זה

זאב אלקין:  יש פה נציגים של כמה גופים מחקריים שעשו מחקרים, ונציגים של סטודנטים, אז נשמע אותם

זאב אלקין:  זאת אומרת שנתרכז בחלק הראשון של הדיון בהצגת הבעיה ולאחרי זה נתחיל לעבור לדיון על הפתרונות

זאב אלקין:  אבל אני רוצה שקודם ננסה להבין את עומק הבעיה וגם מה השורשים שלה, ומחשבות שונות מאיפה זה נובע

זאב אלקין:  עד כאן הפתיח שלי

זאב אלקין:  אני, דווקא לאור הזווית שבה רציתי לראות את הדברים, אני אשמח אם משרד החוץ יתייחס ראשון, לפני משרד התפוצות

רות כהן-דאר: בוקר טוב, אדוני יושב-הראש, ותודה על ההזדמנות

רות כהן-דאר:  שמי רותי דאר, אני מנהלת המחלקה למאבק באנטישמיות ושימור זיכרון השואה במשרד החוץ

זאב אלקין: אגב, אני אעיר שעצם זה שצפ"א (צפון אמריקה) לא פה בדיון, בעיני חלק מהבעיה

רות כהן-דאר: אתה מעיר לי?     

זאב אלקין: כן, כנציגת משרד החוץ

רות כהן-דאר: רשמתי

זאב אלקין: כי אני חושב שבסוף, עם כל החשיבות וההיבט הזה של המאבק באנטישמיות, הבעיה פה היא בעיה שתפגוש את מחלקת צפון אמריקה של משרד החוץ בשיא עוצמתה בעתיד הקרוב

רות כהן-דאר: אז אני אגיד לאדוני שאנחנו בקשר קבוע, יום-יומי ושוטף עם מחלקת צפון אמריקה

רות כהן-דאר:  העבודה נעשית בשיתוף פעולה, התייעצויות בשיתוף פעולה

רות כהן-דאר:  זה לא שהחטיבה שאליה אני שייכת עובדת במנותק

רות כהן-דאר:  אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא, בתיאום ובהעברת מידע שוטף

רות כהן-דאר:  אני אתחיל דווקא מהבעיה שאדוני תיאר

רות כהן-דאר:  זו לא בעיה חדשה, כמובן, היא רק התעצמה בעקבות המלחמה בצורה משמעותית

רות כהן-דאר:  והמקור שלה הוא בשני מישורים; האחד הוא שינויים חברתיים דמוגרפיים בארצות הברית שמשפיעים על סוג האנשים שמגיעים לאוניברסיטה ומי נמצאים שם

רות כהן-דאר:  והמישור השני הוא תפיסות עולם שמשתרשות בעולם האקדמיה, שהן נמצאות שם לאורך שנים, שהם מטופחות ומקבלות סיוע מגורמים חיצוניים שעוזרים בצורה של תמיכות באוניברסיטאות שמקדמות את תפיסת העולם הזו

רות כהן-דאר:      אחת העבודות שפורסמו לאחרונה על ידי גוף שנקרא ISGAP, מתאר את נתיב הכסף של ממשלת קטאר והמעורבות המאוד-מאוד עמוקה שלה בתמיכות באוניברסיטאות שונות בארצות הברית

רות כהן-דאר:  בעיקר באוניברסיטאות העלית, מה שנקרא "Ivy League" (ליגת הקיסוס)

רות כהן-דאר:  בצד השני יש כמובן את העולם של חופש אקדמי, תפיסת עולם של חופש הביטוי, שמאפשרות לתפיסות האלה להתפתח

רות כהן-דאר:  וכמובן, פעילות מאוד-מאוד אינטנסיבית של ארגונים כמו "Students for Justice in Palestine", וה-"American Muslims Association", ועוד כאלה שמתחזקים ארגוני סטודנטים בקמפוסים השונים, שמהווים מחוללי הפעילות האנטישמית והאנטי-ישראלית בקמפוסים

רות כהן-דאר:      אני חושבת שצריך להסתכל על הבעיה הרבה מעבר לקמפוסים

רות כהן-דאר:  הסטודנטים, הסקר שאדוני התייחס עליו מסתכל על קבוצת הגיל 18 עד 24, ואנחנו רואים, במעקב אחרי תקריות אנטישמיות, אנחנו רואים תקריות שקורות כבר בגילאי בית ספר

רות כהן-דאר:  בית ספר יסודי ובית ספר תיכון

רות כהן-דאר:  הילדים האלה לא מגיעים לאוניברסיטה כדף חלק ריק, אלא הדברים מתחילים במערכת החינוך

רות כהן-דאר:  וזה דורש התייחסות

רות כהן-דאר:  לגבי, אם תרצה שנדבר גם על מה משרד החוץ עושה אז אפשר יהיה בסיבוב השני

זאב אלקין: לזה עוד נתייחס

רות כהן-דאר: ועוד משהו מאוד-מאוד חשוב בסקר, אמרת, אבל אני חושבת שחשוב להדגיש את זה – כשמסתכלים על קבוצות הגיל הבאות אנחנו רואים שינוי עד התהפכות מגמה גם בתפיסות האנטישמיות וגם בתפיסות האנטי-ישראליות

רות כהן-דאר:  זה יכול להגיד לנו משהו על מה אנחנו צריכים לעשות ואיך אנחנו צריכים להסתכל על התופעה

זאב אלקין: אוקיי

זאב אלקין:  אבל אני דווקא הייתי מדבר הפוך מבחינת הסדר – היפוך מגמה כשמגיעים לדור הצעיר

זאב אלקין:  זאת אומרת שהיה וקטור מסוים ביהדות ארצות הברית והוא מתהפך כשאנחנו מגיעים לגילאים יותר צעירים

זאב אלקין:  ורואים את זה, אגב, בהדרגה

זאב אלקין:  כי שכבת הגיל הבאה, נניח מעל 24, היא במובהק יותר טובה מ-18 עד 24, אבל היא הרבה יותר גרועה מ-55 פלוס, לצורך העניין

זאב אלקין:  מצבנו שם

זאב אלקין:  ולכן, רואים פה דינמיקה שהיא מאוד מטרידה

זאב אלקין:  אז היות והיא עוד לא פועלת בהיקף מלא אז אנחנו עוד לא מרגישים אותה בסך הכל בממוצע האמריקאי, אבל הזמן עובד לטובת הדינמיקה המטרידה הזאת

רות כהן-דאר: אני מסכימה איתך

זאב אלקין: באופן מובהק

זאב אלקין:  אגב, אתם רואים שינוי במשך השנים באווירה בתוך הקמפוסים?      

רות כהן-דאר: כן

רות כהן-דאר:  בצורה משמעותית, לאורך שנים, כמו בהסתכלות כלל עולמית על אנטישמיות יש לאורך שנים מגמת עלייה עם ירידות פה ושם, לא משמעותיות, אבל מגמת עלייה גם בהיקף האנטישמיות

רות כהן-דאר:  גם בהיקף התקריות וגם, ובעיקר, במרחב הדיגיטלי

רות כהן-דאר:  שם מתחיל בעצם עיקר הבעיה שאנחנו בקבוצת הגיל הזאת

רות כהן-דאר:  בעיני, זה צעירים שחיים במרחב הדיגיטלי, שנולדו עם הטלפון החכם ומקבלים את המידע שלהם מטיקטוק או מאינסטגרם או מפלטפורמות דיגיטליות אחרות

זאב אלקין: אז הבעיה זה קמפוסים או פלטפורמות?     

רות כהן-דאר: זה יחד

רות כהן-דאר:  בעיני, הפלטפורמות מהוות מחולל מאוד-מאוד משמעותי שצריך לטפל בו עוד לפני שמסתכלים על הקמפוסים

זאב אלקין: אוקיי, הבנתי

זאב אלקין:  מילה ממל"ל לפני שאני עובד למשרד התפוצות

הדס לורבר: הדס לורבר, ראש חטיבת צפ"א

הדס לורבר:  דיברת על צפ"א

הדס לורבר:  מבחינת המניעים והתופעה שאנחנו מזהים, אז הדברים נאמרו

הדס לורבר:  אני חושבת שהפלטפורמות הדיגיטליות הן חשובות כי הן מהוות מקור לגיוס אחר כך ליציאת ההמונים בקמפוסים, ובעצם הדרך שבה נוצר הגיוס, הרתימה

הדס לורבר:  גם ב-"דארק-נטים" מסוימים

הדס לורבר:  זאת אומרת, אנחנו כן מזהים גם שימוש בכל מיני פלטפורמות או כל מיני "מימיקים"

הדס לורבר:  שימוש בתצורות שונות

הדס לורבר:  וזה מהווה פלטפורמה לגיוס

הדס לורבר:  צריך להגיד גם עוד תוספת; להבין גם את מעמדו של הסטודנט היהודי בתוך הקמפוסים האלה

הדס לורבר:  זאת אומרת, החשש, הפחד

הדס לורבר:  אנחנו מדווחים בארצות הברית על החשש לצאת לבתי הלל

הדס לורבר:  יש שם אבטחה יותר מוגברת, אבל עדיין סטודנטים יהודים, זאת אומרת, מכונת הרעל שנמצאת שם בקמפוסים משליכה גם על הסטודנט היהודי

הדס לורבר:  אז מעבר לאנטי-ציוניות יש פה גם את האלמנט של מה העתיד של אותם יהודים בקמפוסים

הדס לורבר:      מבחינת המל"ל, אם אפשר ככה להגיד איזו מילה, אנחנו תופסים עוד לפני המלחמה וללא כל קשר לתופעות שאנחנו מזהים במלחמה, את סוגיית יהדות ארצות הברית כחלק מתפיסת הבטחון של מדינת ישראל

הדס לורבר:  כמרכיב מפתח בתפיסת הבטחון

הדס לורבר:  ולכן, עוד לפני כינסנו, וכבר אמרתי את זה בדיונים קודמים פה, את כל משרדי הממשלה בשביל לראות מה אפשר לעשות באמת במטרה להתחבר ליהדות ארצות הברית שום פעם, בכל הנושא של הזהות המשותפת שלנו, של מדינת ישראל

זאב אלקין: אבל לאו דווקא במיקוד על הדור הצעיר אלא דיון כללי

הדס לורבר: לאו דווקא, דיון כללי

הדס לורבר:  זה היה כחודשיים לפני או שלושה חודשים, עשינו דיון ראשון עם כל משרדי הממשלה בשביל רגע לראות מה עושים בנקודת הזמן הזו, מתוך הבנה שיש פה בעיה מתמשכת שהולכת ומעמיקה ללא כל קשר למלחמה

הדס לורבר:  ומתוך הבנה שזה באמת מרכיב מפתח בביטחון הלאומי

הדס לורבר:       צריך להגיד שבמהלך המלחמה ראש ממשלה וראש המל"ל נפגשו עם הרבה מאוד גופים יהודים אמריקאים; AJC, JINSA, הפדרציות השונות

הדס לורבר:  רק ביום חמישי נפגש עם דברה ליפשטדט, עם ה-ADL

הדס לורבר:  זאת אומרת, זה בניסיון כן לראות איך אפשר להיאבק בתופעת האנטישמיות, איך אפשר להגביר את החקיקה מול כל הקונגרס השונים, סנטורים, וחברי קונגרס שמגיעים – לראות איך מקדמים חקיקה בארצות הברית שתיאבק באנטישמיות, שתפעל מול הקמפוסים

הדס לורבר:  אנחנו גם בהקשר הזה עוקבים אחרי תופעת המימון הקטארי ורוצים לראות איך אנחנו מתמודדים עם הדבר הזה

הדס לורבר:  שוב, הדרך עוד ארוכה ויש עוד הרבה מה לעשות, אבל צריך להתחיל ולעשות את העבודה וזה המקום

זאב אלקין: אם כבר את מדברת על תהליכים כלליים, על יהדות ארצות הברית – כמה שנים את במל"ל?     

הדס לורבר: שנה

זאב אלקין: שנה

זאב אלקין:  בשנה הזאת היה דיון ממוקד על הדור הצעיר או על הקמפוסים שהובלתם?     

הדס לורבר: אז התחלנו סדרת דיונים שנגענו בחלקית בדור המבוגר שהולך, ובעצם מה קורה לקהילה בכלל, להתפוררות של הממד הקהילתי, ודיברנו גם על תהליכים בדור הצעיר ובאוניברסיטאות

הדס לורבר:  דיברנו על זה לפני המלחמה ואמרנו שיש פה בעייתיות, כי הרבה מהיהודים האמריקאים, הדור הצעיר הולך ונהיה הרבה יותר ביקורתי, חובר לגישות הפרוגרסיביות, ובעצם מקבל איזושהי קריאת השכמה של "מה שלא סיפרו לנו עד כה", תנועת ההתעוררות הזו של "לא סיפרתם לנו עד כה שישראל היא כך וכך וכך", וזו תנועת התעוררות - - -     

זאב אלקין: אבל הדס, אני מציע לכם, תיקחו את זה מעבר לפיל והבעיה היהודית, כן? הנושא היהודי הוא חשוב, אבל פה יכול להיות שהוא אפילו לא במרכז

זאב אלקין:  כי יהדות ארצות הברית תמצא לעצמה פתרונות מול הדבר בזה בצורה כזאת או אחרת, אבל השאלה הגדולה היא לא רק מה קורה ביחסים בין דור צעיר של קהילה יהודית למדינת ישראל

זאב אלקין:  הבסיס הוא בסוף דעת הקהל האמריקאית

זאב אלקין:  זו מדינה דמוקרטית שבה המערכת הפוליטית מגיבה לדעת קהל ומתאימה את עצמה

זאב אלקין:  כמו בכל מדינה דמוקרטית אמיתית, לדעת הקהל

זאב אלקין:  ולכן, אם מדינת ישראל תאבד את האחיזה שלה בדעת קהל אמריקאית כללית, גם אם יהיה שינוי לטובה בשכבה הצעירה של הדור היהודי הצעיר, וגם פה אין סיבה לחשוב שהוא יהיה שונה בהרבה מדעת הקהל הכללית, אבל נניח שתצליחו לאבחן אותו – זה עדיין לא יפתור את הבעיה

הדס לורבר: אז אולי לא הצגתי את זה, אבל כמובן, ההתחברות היא קודם כל למגמות, ניסינו רגע לאפיין את המגמות הכלליות בארצות הברית; פוליטיקת הזהויות וההתחזקות של המשקל הפוליטי של השוליים

הדס לורבר:  כמובן שזה חלק, כל הסיפור של המדוכאים ואיך היהודים נתפסים היום

הדס לורבר:  המעבר הזה מזה שהם נתפסו כמדוכאים, בעצם חלק מהדמוקרטים היהודים, למעבר הזה של יהודי הוא עשיר, הוא האדם הלבן והוא המדכא

הדס לורבר:  זאת אומרת, כל זה תחת, התחלנו סדרת דיונים ואז הגיעה המלחמה

הדס לורבר:  אבל כן, בהחלט, צריך לשים את זה על השולחן, ונשמח גם לשמוע את החוקרים

זאב אלקין: כן, תכף נעבור אליהם

זאב אלקין:  עוד כמה מילים ממשרד התפוצות, שהם עוד גורם ממשלתי שמלווה את הנושא

מרגריטה ספיצ'קו שיין: נעים מאוד, בוקר טוב, שמי מרגריטה ספיצ'קו שיין

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אני ראש אגף תפוצות במשרד התפוצות

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  המנכ"ל במילואים

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  תודה לך, אדוני יושב-הראש, על הדיון החשוב הזה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אני אתייחס דווקא לנקודה שפתחת איתה, שאנחנו לא מדברים פה על זהות

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  צריך להבין שאנחנו, שוב, בכובענו כתפוצות, זה הלחם והחמאה שלנו

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כלומר, בשגרת העבודה היום-יומית שלי אני עוסקת כראש אגף תפוצות בחיבור לזהות יהודית וקשר למדינת ישראל בקרב יהדות העולם

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  ולכן, היינו צריכים להיכנס פה לעולם שהוא חדש מבחינתנו ולהתעסק בנושא הזה בפרמטר שהוא חדש לחלוטין

זאב אלקין: למרות שאני מניח שהתעסקתם בו בכובע של תפוצות בהיבט היהודי דווקא

מרגריטה ספיצ'קו שיין: נכון, אז זו בדיוק הנקודה שלי

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כלומר, אנחנו מתעסקים בזה בהיבט היהודי

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  ישבנו ושאלת לגבי מגמת השינוי וכמה בשנה האחרונה, באופן כללי, השינוי הזה קרה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אז לפחות מההתרשמות שלנו של הקשר שלנו ספציפית עם הקמפוסים בהקשרם היהודי, מעולם לא הרגשנו את זה בצורה, בטל לא בעצימות ברמה כזאת

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  ישבנו לפני חצי שנה בקולומביה, שהיום היא בכותרות בתור "ספייס" מאוד-מאוד שלישי של אנטישמיות, עם עשרות סטודנטים של הלל, שהם מאוד פעילים בהלל – שאלנו אותם בצורה מאוד חד משמעית "כמה מאוימים אתם מרגישים בתוך הקמפוס"?, ואנחנו מדברים עכשיו על לפני ה-7 באוקטובר, ואף אחד מהם לא ידע להגיד שהוא מרגיש באיזושהי צורה אי-נוחות עם היהדות שלו

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כמובן שאנחנו בעולמות אחרים עכשיו

מרגריטה ספיצ'קו שיין:      ואני חושבת שבפריזמה שלנו, ושוב, אנחנו בפלטפורמות שלנו התעסקנו תמיד בזהות יהודית, בחינוך יהודי, בטח בחינוך לישראל

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  מוזאיק, שהיא פלטפורמת החינוך הבלתי-פורמלי שלנו, שהמנכ"ל, מאיר הולץ תכף גם יציג נתונים על מה שקורה היום בקמפוסים

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אנחנו מוציאים כל שבוע דוח של מה קורה בתוך הקמפוסים, שאנחנו מקבלים מהשותפים שלנו

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  בגדול, השותפים שאנחנו עובדים איתם היום, שזה הארגונים היהודים הגדולים בקמפוס; "Hillel", "Chabad On Campus", ו-"Olami", זה ארגוני חינוך

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  ארגוני חינוך שלא מתעסקים, כלומר הם מתעסקים בזהות יהודית והם מתעסקים המון-המון בחינוך למדינת ישראל, אבל הם לא מתעסקים בהסברה פר אקסלנס, בטח כמו שאנחנו מכירים אותה מאז ה-7 באוקטובר

מרגריטה ספיצ'קו שיין:      וחשוב גם להבין פה שבשאלת הזהות היהודית, הרבה מאוד סטודנטים מעולם לא התעסקו בזהות היהודית שלהם

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  סטודנטים יהודים לא התעסקו בזהות היהודית שלהם בעצם עד שבעל כורחם נכפה עליהם להתעסק בה החל מה-7 באוקטובר

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כלומר, הם לא עסקו בזה, זה לא היה חלק משמעותי בחייהם

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  בטח לא מדינת ישראל

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  הם לא היו פרו-ישראליים, הם לא שיתפו פוסטים של 'StandWithUs', וזה מעולם לא העסיק אותם

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כלומר, הם היו לחלוטין ניטרליים, וזה לא היה משהו שהיה מרכיב משמעותי בחייהם

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  פתאום נכפה עליהם, בצורה אגרסיבית מאוד, לעסוק בזה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  לעסוק בזה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  והקמפוסים שהיה מבחינתם המקום הבטוח והמכיל והליברלי והחם שהם היו רגילים אליו, הפך להיות מקום קר, מסוכן ועוין

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  וזו מציאות חדשה מאוד מבחינתם, שפתאום שאלת הזהות נהייתה משמעותית מאוד

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אני אבקש ממאיר להמשיך

עמית הלוי: רק דקה

עמית הלוי:  לא הבנתי את הפער בינך לבין רותי

עמית הלוי:  רותי אומרת שיש תקריות אנטישמיות מהיסודי ומהתיכון

עמית הלוי:  כל מחוללי האנטישמיות שתיארת הרגע, התנועות הפלסטיניות לא הוקמו ב-8 באוקטובר

עמית הלוי:  אז מה הפער בין הסטודנט בקולומביה, שלפני כמה חודשים, את אומרת, או שנה, לא הרגיש כלום, לא הרגיש שום אי-נחת, כמו שהגדרת את זה, מיהדותו – לבין התופעה

עמית הלוי:  מה התעורר? עכשיו, הכל היה קיים, כל התשתית, התעמולה הייתה קיימת

עמית הלוי:  נדלקה ב-7 באוקטובר או שזה דבר ארוך שנים? מה? יש מחולל מפנה של החודשים האחרונים? יש מחוללים של שנים ארוכות אחורה?     

רות כהן-דאר: אנטישמיות – יש לה תכונה אחת נוראית; היא קיימת מאז ומעולם, ולדעתי גם תישאר איתנו אחרי שתסתיים המלחמה, גם אם נוציא את ישראל מהמלחמה, עדיין תהיה שנאת יהודים

רות כהן-דאר:  והתכונה האחת שלה המאוד מעצבנת היא שכל משבר, ולא משנה מה, תסתכלו רק על השנים האחרונות, שבכל משבר היא פשוט תופסת תאוצה סביב אותו משבר

רות כהן-דאר:  המשבר מהווה תירוץ

רות כהן-דאר:  יושבת פה קרן נוריאל, מנכ"לית ADL

רות כהן-דאר:  הם עשו סקרים ויש להם נתונים

רות כהן-דאר:  אני חושבת שאולי שווה לתת לה לדבר כמה דקות על מה קורה בקמפוסים

זאב אלקין: אנחנו תכף נבקש מנציגים של כמה גופים

עמית הלוי: לא, אבל אני מכיר את הנתונים האלו עוד מלפני ה-7 באוקטובר

עמית הלוי:  כלומר, אם לפני שנה לא הייתי מקבל - - -     

רות כהן-דאר: כן, ה-7 באוקטובר הוא פשוט עוד קפיצה נוראית במה שקורה בקמפוסים

עמית הלוי: לא, אז אני מתייחס לנוחות שהיא אומרת שאנשים הרגישו

רות כהן-דאר: בטוחים הם לא הרגישו תמיד

מרגריטה ספיצ'קו שיין: שנייה, אז אני רק אחדד את האמירה שלי, שלרגע זה לא יובן לא נכון

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אני לרגע לא אומרת שלא הייתה אנטישמיות בקמפוסים, אני אומרת שהעצימות של הדבר הזה התפוצצה באופן מאוד-מאוד משמעותי

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  כלומר, דברים שהם לא חוו בחיי היום-יום שלהם, והאמירה שלי לגבי זה היא שרוב הסטודנטים לא כל כך יודעים איך להתמודד עם המצב כרגע כי הם חוו את זה, או לא חוו את זה, או חוו את זה בעצימות מאוד-מאוד נמוכה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  גם חשוב לזכור שלא הכל ליגת הקיסוס, ולא כל הקמפוסים זו תופעה שהיא מאוד-מאוד נפוצה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  זה בטח לא אומר שזה לא קורה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אני פשוט אומרת שהעולם לפני ה-7 באוקטובר ואחרי ה-7 באוקטובר, זה שני עולמות שונים בחוויות שהסטודנטים היהודים חווים

זאב אלקין: אוקיי, בסדר גמור

מאיר הולץ: כן, שלום לכולם

מאיר הולץ:  תודה רבה, אדוני יושב-הראש

מאיר הולץ:  מאיר הולץ, מנכ"ל "מוזאיק"

מאיר הולץ:  אנחנו בשותפות עם משרד התפוצות, והפרויקט הגדול ביותר שלנו הוא פרויקט הקמפוסים, ששם אנחנו בשותפות עם "Hillel", "Chabad On Campus", ו-"Olami" – שלושת הארגונים היהודים הגדולים בעולמות הקמפוסים

מאיר הולץ:  כמו שאמרה מרגריטה, מדובר פה על ארגונים שבמהותם הם ארגוני חינוך וזהות ולא ארגוני הסברה ומאבק באנטישמיות

מאיר הולץ:  אבל לנוכח המציאות הם כולם עוברים שינויים שונים כדי להתמודד עם המצב החדש

מאיר הולץ:  אני אגיד שיש לי פה כמה נתונים שגם העברתי לך, אדוני יושב-הראש, לפני הדיון, ובחלקם הם נתונים שקיבלנו מהשותפים שלנו, והאחרים זה נתונים שמצאנו במקורות פתוחים

מאיר הולץ:  אני רואה פה שגם קרול נוריאל נמצאת, שחלק מהנתונים שלנו גם מגיעים מהמחקרים שלהם, ולכן עליהם אני אדלג, כדי לתת לקרול את הכבוד להציג את הנתונים שלהם

מאיר הולץ:      אבל אני אגיד ממש בקצרה על מה שקורה פה

מאיר הולץ:  מאז ה-7 באוקטובר להלל דווחו כבר 659 תקריות אנטישמיות, ומנכ"לית הלל ישראל תדבר על זה קצת יותר

מאיר הולץ:  בחב"ד דווחו 290

מאיר הולץ:  אנחנו מדברים פה על עלייה של למעלה מ-700% בתקריות אנטישמיות בחודשים אוקטובר-נובמבר ביחס לתקופה המקבילה אשתקד

מאיר הולץ:  לפי סקר של "בנרדייס", 28% מהסטודנטים מדווחים עכשיו שהם מואשמים במעשים של ישראל, ואם להשוות את זה ל-2016, אז היו 10%

מאיר הולץ:  מה שאומר שאנטישמיות בהחלט הייתה שם, תמיד נמצאת שם, וראינו גם שיאים ב'שומר החומות' ולפני זה, אבל יש פה שיא שלא היה המון-המון זמן

מאיר הולץ:      ההערכה כיום מדברת על זה ש-80% מהתקריות האנטישמיות לא מדווחות, אז המספרים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו הם ממש קצה קוצו של הקרחון האנטישמי שיש כרגע בצפון אמריקה

מאיר הולץ:  אני גם אוסיף שאחד הדברים, בהמשך למה שרותי אמרה לגבי האונליין, ההבדל המרכזי בין קמפוסים בצפון אמריקה לשאר העולם היא העובדה שהסטודנטים גרים בקמפוס

מאיר הולץ:  בשאר העולם אנשים מגיעים ללימודים, מגיעים לאוניברסיטה והולכים הביתה, אבל פה הם גרים שם, הם עוזבים את המדינות שהם גרים בהן הרבה פעמים

מאיר הולץ:  וזה דבר שהוא מאוד-מאוד משפיע, כי בעצם הם גרים עכשיו בתוך איזשהו קלסתר, שכולם נמצאים שם

מאיר הולץ:       אוניברסיטת הרווארד, אחרי השימוע שהיה בקונגרס, שאני חושב שזה אולי הדבר, האירוע היחיד שעזר למאבק באנטישמיות יותר מכל דבר אחר, באופן קצת אבסורדי, אחרי ששלושת הנשיאות של MIT, הרווארד ופן הגיעו לשם והצליחו לגמגם את דרכן לקונטקסט – זה אולי אחד הדברים שבאמת עזר להבין עד כמה המצב בקמפוסים נוראי

מאיר הולץ:  אבל אוניברסיטת הרווארד עדיין מודיעה שהיא תומכת פה אחד בנשיאה, וב-MIT גם הוועד המנהל הודיע שהוא תומך בנשיאה

מאיר הולץ:  אוניברסיטת סטנפורד בעצם מינו שלושה יועצים בכירים לתחום האנטישמיות בקמפוסים, אבל הם מינו יועצים שמזוהים עם BDS ועם JVP – ארגונים שהם במובהק לא פרו-ישראליים

מאיר הולץ:  זאת אומרת, איזשהו יציר כלאיים שגורם יותר בעיות מאשר פתרונות

מאיר הולץ:  אלה הדברים העיקריים, מבחינת הבעיות, שאנחנו מדברים עליהם

מאיר הולץ:  בהמשך נוכל לדבר גם על דברים חיוביים שקרו וגם על פתרונות שאנחנו מציעים

זאב אלקין: בסדר גמור

זאב אלקין:  אגב, לפני שניגש למחקרים יש רק שאלה

זאב אלקין:  דיברו פה שלושה גופים ממשלתיים – על מי בסוף האחריות בממשלה, אני אשאל אולי את המל"ל כגוף מתכלל, אולי אתם תדעו להגיד פה תשובה – על מי בסוף, האחריות בממשלה על הפעילות בקמפוסים? לא בהקשר היהודי, כן? של קשר עם סטודנטים יהודים, אלא בהקשר ההסברתי, ויצירת דעה אוהבת למדינת ישראל בקרב האליטה האמריקאית העתידית

זאב אלקין:  של מי התיק הזה בממשלה? מי הכתובת?     

הדס לורבר: אני חושבת שדיברנו על זה כבר באיזשהו דיון קודם אצלך, גם בהקשר הזה

הדס לורבר:  יש לזה אחרית משותפת

הדס לורבר:  יש פה גם את משרד החוץ ואת הסמנכ"לים שעוסקים בזה, ואם תוכלי להוסיף על זה מילה, על מה הם עושים בקמפוסים

הדס לורבר:  יש פה את משרד התפוצות

הדס לורבר:  אני חושבת שזו אחריות בין-משרדית, ויש כמה משרדים - - -     

זאב אלקין: משרד התפוצות כמי שעוסק בתפוצות או משרד התפוצות כמי שעוסק בהסברה מאז תחילת המלחמה? באיזה כובע?     

רות כהן-דאר: המאבק באנטישמיות, בהחלט

רות כהן-דאר:  המאבק באנטישמיות, לפי החלטת ממשלה

זאב אלקין: באנטישמיות, אוקיי

זאב אלקין:  באגף דל"ג (דה-לגיטימציה) ואנטישמיות

מרגריטה ספיצ'קו שיין: דל"ג, בדיוק

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  יש לנו מחלקה חדשה שלמה שמתעסקת - - -     

זאב אלקין: כן, המחלקה המטיילת

מרגריטה ספיצ'קו שיין: בדיוק

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  מחלקה בחרדות נטישה

מרגריטה ספיצ'קו שיין:  אז הם נכנסו בתחילת השנה והם לחלוטין בתוך, מה-7 באוקטובר הם מוצאים את עצמם ממש בעין הסערה של הדבר הזה

זאב אלקין: זאת אומרת, התשובה היא בסוף משרד החוץ ומשרד התפוצות

זאב אלקין:  אלה שתי הזרועות של המדינה כמדינה לטיפול באירוע הזה

זאב אלקין:  מבחינתכם כמל"ל

זאב אלקין:  אוקיי, בואו קצת, כבר התחלנו לגלוש בדברים של מנכ"ל מוזאיק לסוגייה של נתונים, אז אני אפתח את הבמה קודם כול, כמו שאמרתי בשלב הראשון, לגופים שרוצים להציג נתונים מסקרים או מהמחקרים שהם עשו

זאב אלקין:  מוזאיק דיברו, נעבור להלל – תציגו את הנתונים שלכם, ומשם נמשיך

נגה ברנר סמיה: תודה רבה, בוקר טוב

נגה ברנר סמיה:  שמי נגה ברנר סמיה, מנכ"לית הלל ישראל

נגה ברנר סמיה:  אני מייצגת, למעשה אנחנו הזרוע הישראלית של ארגון הלל העולמי – ארגון הסטודנטים היהודי הגדול בעולם

נגה ברנר סמיה:  תודה רבה על זכות הדיבור וגם על הדיון החשוב הזה

נגה ברנר סמיה:  אז כמו שמאיר התחיל להגיד, אני אציג קצת נתונים

נגה ברנר סמיה:  אני אגיד שחזרתי שבוע שעבר מהכנס העולמי של הלל העולמי בדאלאס, ששם יותר מ-1,000 נציגים של התנועה מתכנסים ביחד כל שנה

נגה ברנר סמיה:  והמטאפורה המרכזית שעלתה, הדימוי המרכזי שהשתמשו בו כולם זה דימוי הקרחון

נגה ברנר סמיה:  זה קצת מתכתב עם הדברים שנאמרו

נגה ברנר סמיה:  זה לא שזה לא היה קיים, רק ראינו מעט מזה, והדבר הזה נחשף במלוא עוצמתו המכוערת והמפחידה מה-7 באוקטובר

נגה ברנר סמיה:  הדימוי השני שאני שומעת זה הדימוי של הצפרדע בתוך המים הרותחים

נגה ברנר סמיה:  אז לאט-לאט מגבירים פה את האש, ואנחנו מרגישים פה את הקפיצה

נגה ברנר סמיה:  מרגישים שאנשים קופצים דום ומתחילים לפעול

נגה ברנר סמיה:       אני אספר קצת גם על הדברים שהלל עושים בשטח, שכמובן מעכשיו צריך להגביר ולתגבר

נגה ברנר סמיה:  אז כמו שמאיר באמת הזכיר, מתוך נתוני הדשבורד, אחד הדברים הראשונים שהוקמו זה מנגנון דיווח

נגה ברנר סמיה:  קוראים לזה "ReportCampusHate

נגה ברנר סמיה: org", ושם מתכנסים כל הדיווחים

נגה ברנר סמיה:  זה מנגנון מאוד יעיל

נגה ברנר סמיה:  אני מסכימה עם מה שנאמר, זה כנראה לא מדווח מספיק

נגה ברנר סמיה:  לא הכל מדווח

נגה ברנר סמיה:  אז קשה לדעת מספרים אמיתיים

נגה ברנר סמיה:  אבל לפי מה שמדווח כיום, נכון לאתמול בלילה 678 מקרי אנטישמיות מאז ה-7 באוקטובר

נגה ברנר סמיה:  רק כדי לתת לזה קצת קונטקסט וקצת צבע; קצת קונטקסט – בעבר, מספר השיא שהגענו אליו לשנה שלמה לפני השנה הזאת היה 50 מקרים בשנה

נגה ברנר סמיה:  לפני עשור, ב-2013, בדיוק באותה תקופה, 26 מקרים כל השנה

נגה ברנר סמיה:  אנחנו כבר מה-7 באוקטובר ב-678 מקרים, כמו שאמרתי

נגה ברנר סמיה:  רק כדי לתת קצת צבע על מה מדובר – חשוב להבין, מתוכם 39, אפשר להגיד רק, אפשר להגיד שזה הרבה או שזה מעט – אני לא יודעת, אני שמה את זה פה – 39 מקרים של אלימות פיזית, אוקיי? אז לשים את הדברים קצת בפרופורציות

נגה ברנר סמיה:  263 מתוכם הם אמירות – דברי שנאה, שטנה, גזענות וכולי; ו-242 הם ונדליזם וגרפיטי

זאב אלקין: דברי שנאה זה תלוי לפי הגדרה של מי, כי לפי הגדרת הנשיאות לא בטוח שהיה נחשב

נגה ברנר סמיה: תלוי בקונטקסט, אז נכון

נגה ברנר סמיה:  אבל זה כולל בפנים אמירות, וגם אסיפות ודברים מהסוג הזה

נגה ברנר סמיה:  הוונדליזם והגרפיטי אנחנו רואים בעיקר צלבי קרס על כל מיני מבנים, או תלישת מזוזות וכולי

נגה ברנר סמיה:  138 הם מקרים מוכוונים, מה שנקרא "targeted" לאינדיווידואליים

נגה ברנר סמיה:  זאת אומרת, לסטודנטים ספציפיים

נגה ברנר סמיה:  וזה חשוב קצת להבין

נגה ברנר סמיה:  אני אתן לדבר לקרול לדבר יותר לעומק על הסקר המשותף שנעשה על ידי הלל ו-ADL

זאב אלקין: היא תהיה הדוברת הבאה

נגה ברנר סמיה: אז זה בסדר

נגה ברנר סמיה:  אבל אני חושבת שחשוב להבין מתוך הסקר הזה את התחושה של הסטודנטים בקמפוסים

נגה ברנר סמיה:  אני אצטט קצת ואת תרחיבי, כמובן

נגה ברנר סמיה:  אבל רק שליש מהיהודים מרגישים שהם יכולים, מרגישים בנוח, להביע את העמדות שלהם

נגה ברנר סמיה:  אחוז הסטודנטים שמרגישים בנוח להראות את היהדות שלהם ירד מ-63 ל-38

נגה ברנר סמיה:  אז אנחנו רואים את זה משפיע ומחלחל

נגה ברנר סמיה:  כאן אולי הנקודה, ואת תרחיבי על זה, שזה חודר לחיי היום-יום של הסטודנטים

נגה ברנר סמיה:  תחושת חוסר בטחון, תחושה שהם מפחדים להראות את היהדות שלהם

נגה ברנר סמיה:  אנחנו רואים כמובן גם תגובה הפוכה, שדווקא יש יותר חבר'ה שבכוונה מביעים, כי רוצים להראות הזדהות ורוצים דווקא לתמוך בחברים שכן מפחדים

נגה ברנר סמיה:  אז הם עושים את זה

נגה ברנר סמיה:  זאת אומרת, יש גם את התגובות לדבר הזה

נגה ברנר סמיה:  אבל זה חשוב לציין את זה

נגה ברנר סמיה:      אני אגיד עוד קצת לגבי לא פתרונות אבל קצת דברים שנעשים, כי אני חושבת שזה כן חשוב להבין קצת מה קורה בשטח, כדי שהדיון שלנו אחר כך על מה אפשר לעשות וצריך לעשות יהיה קצת יותר עשיר

נגה ברנר סמיה:  אז כמו שכבר אמרתי על המנגנון שכבר הוקם, ה-"ReportCampusHate

נגה ברנר סמיה: org", הוקם עוד מנגנון שקוראים לו "LeagalProtecrion

נגה ברנר סמיה: org", שזה בעצם פרו-בונו, עורכי דין שמנדבים את זמנם על מנת שכל סטודנט שחווה מקרה שזקוק לטיפול משפטי מקבל פה מענה

נגה ברנר סמיה:  כמו שאמרתי גם, כל 678 המקרים האלה, אחד-אחד מטופלים

נגה ברנר סמיה:  זאת אומרת, תשומת לב אישית, אינדיווידואלית לכל מקרה לגופו שדורש טיפול

נגה ברנר סמיה:  בין אם זה פנייה לאדמיניסטרציה, בין אם זה תמיכה לאותו סטודנט שעבר את החוויה

נגה ברנר סמיה:  כל הדברים האלה נעשים

נגה ברנר סמיה:       אני חושבת שנכון לחלק קצת את המענים

נגה ברנר סמיה:  אנחנו מחלקים את זה לשלושה; כמובן שיש את הנושא של הבטיחות והבטחון – שיתופי פעולה עם הקהילות היהודיות בשביל להגביר את תחושת הבטחון אנחנו מגבירים את מספר אנשי הבטחון שנמצאים בשטח, בבתי הלל וכולי

נגה ברנר סמיה:  זה קצת ברור

נגה ברנר סמיה:  הדבר השני זה מדיניות אכיפה, וזה בעיקר עבודה מול אדמיניסטרציה של האוניברסיטאות, כן? ההנהלה

נגה ברנר סמיה:  זה הדיקנים, זה הנשיאים, זה הוועדות לענייני סטודנטים

נגה ברנר סמיה:  כל האנשים שהם, מה שנקרא, לא הסגל האקדמי

נגה ברנר סמיה:  ושם העבודה הרצינית שנעשית

נגה ברנר סמיה:  יש מיזם מאוד-מאוד יפה שצריך להגביר אותו

נגה ברנר סמיה:  קוראים לזה "Campus Climate Initiative", שממש מעבירים תהליך נשיאים ודיקנים ופרובוסטים של האוניברסיטאות האלה

נגה ברנר סמיה:  הם עוברים תהליך של הארה וחינוך והבנה יותר לעומק של אנטישמיות

נגה ברנר סמיה:  ואיך משלבים חינוך נגד אנטישמיות בתוך ה-DEI

נגה ברנר סמיה:  יש נושא שלם בתוך האוניברסיטאות שהוא מאוד חזק של diversity, equity and inclusion (=גיוון, שוויון והכללה), שהנושא של האנטישמיות לא מטופל שם, ואיך נכון לשלב את זה

נגה ברנר סמיה:      יש הסתכלות חדשה על לימודי שואה

נגה ברנר סמיה:  הזכרתם את זה

נגה ברנר סמיה:  איך מלמדים שואה אחרת? יכול להיות שהם איבדו קצת את הדרך בלימודי שואה בארצות הברית וצריך לשנות ולחדד את הדבר הזה

נגה ברנר סמיה:  הדבר האחרון שאני אגיד ואז אני אעביר את זכות הדיבור, זה בנושא חינוך

נגה ברנר סמיה:  אז כמובן, נאמר כבר, הלל זה ארגון חינוכי

נגה ברנר סמיה:  אנחנו היינו רוצים להתעסק רק בזהות יהודית ובחינוך ובטקסטים, ובדברים החיוביים שבזהות היהודית שלנו; בשמחה ובמשמעות שהיהדות נותנת לנו בחיים

נגה ברנר סמיה:  אנחנו קצת נגררים יותר לספירה הזאת, כמו שכבר נאמר

נגה ברנר סמיה:  אבל אנחנו מנסים ממש בכל הכוח לתת תמיכה לסטודנטים

נגה ברנר סמיה:  זה תמיכה קהילתית, נפשית, מנטלית

נגה ברנר סמיה:  ממש תוכנית לבריאות הנפש, שהן ממש טיפוליות במקרים מסוימים

נגה ברנר סמיה:  וגם תמיכה לאקטיביזם של עצרות פרו-ישראליות ודברים מהסוג הזה

נגה ברנר סמיה:      אנחנו רואים הרבה יותר דגש על בניית שותפויות

נגה ברנר סמיה:  אנחנו רואים שזה מפתח, זה בניית שותפויות

נגה ברנר סמיה:  וכאן אולי אני אגיד שכל פתרון שמדינת ישראל תבוא איתו, היא חייבת להיות מתואמת ובשיתוף פעולה עם הקהילה היהודית האמריקאית

נגה ברנר סמיה:  מה שאפשר להגיד בבטחה על הקהילה היהודית האמריקאית זה שהם מאוד מאורגנים, ואנחנו צריכים לעבוד יחד איתם ולחזק אותם בעבודה שלהם

נגה ברנר סמיה:  אני אגיד רק דבר אחרון

נגה ברנר סמיה:  הדבש בתוך העוקץ

נגה ברנר סמיה:  באמת רואים איזו עלייה של התעניינות בהלל, הגעה לפעילויות של הלל, התעניינות בחינוך לישראל, רצון להכיר וללמוד יותר

נגה ברנר סמיה:  ואנחנו מנסים לתת לזה מענה

נגה ברנר סמיה:  ממש ארוחות שבת שפעם היו מגיעים 100 סטודנטים, מגיעים היום 200

נגה ברנר סמיה:  ממש בדיחה שנגמרו החלות וכולי

נגה ברנר סמיה:  אז זה אולי הצד החיובי של הדבר הזה, שיש סולידריות שהולכת וגואה

נגה ברנר סמיה:      וגם פיתוח מנהיגות

נגה ברנר סמיה:  אני חושבת שגם חשוב להגיד שיש איזו תפיסה, תודעה היסטורית כאן, אצל כולנו בעם היהודי, אני חושבת, וגם בקמפוסים, שיש פה הזדמנות לפיתוח מנהיגות חדשה, והם נענים לאתגר

נגה ברנר סמיה:  הם תופסים מנהיגות

נגה ברנר סמיה:  אנחנו רואים מנהיגות צעירה, חדשה, שרואה בזה את הרגע שלהם

נגה ברנר סמיה:  ומעניין לראות איך המנהיגות הזאת באמת הולכת ומתקדמת

נגה ברנר סמיה:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה, אני רק אשאל אותך שאלה מסוימת לפני שנעבור הלאה – האם אתם מרגישים גם בקרב סטודנטים יהודים, דווקא אלה שלא היו יותר מידי מושקעים עד עכשיו, האם גם יש תופעות הפוכות של כעס על מדינת ישראל שסיפחה אותם באירוע שהוא לא שלהם, כן?      

נגה ברנר סמיה: כן

זאב אלקין: שהם אלה שמשלמים מחירים על משהו שמדינת ישראל עושה

נגה ברנר סמיה: ודאי שרואים את זה

נגה ברנר סמיה:  אני לא רוצה להגיד מספרים והיקפים כי זה מיעוט, המקרים

נגה ברנר סמיה:  אבל ודאי שרואים את זה

נגה ברנר סמיה:  יש קבוצות אנטי-ציוניות

נגה ברנר סמיה:  כבר נאמר – JVP ו-SJP

נגה ברנר סמיה:  זה נמצא

נגה ברנר סמיה:  אני חושבת שהדאגה הגדולה שלי, שלנו, בהלל, זה דווקא הקבוצה באמצע של הציונים הליברליים שהם תומכי ישראל אבל אולי ביקורתיים כלפי ממשלת ישראל בראשות בנימין נתניהו

נגה ברנר סמיה:  ולכן, יש להם קושי

נגה ברנר סמיה:  הם נמצאים ממש בין הפטיש לסדן, והם קבוצה גדולה

נגה ברנר סמיה:  אולי אפילו הרוב של הקהילה היהודית באמריקה

נגה ברנר סמיה:  וגם בקמפוסים הם הרוב

נגה ברנר סמיה:  ואנחנו צריכים לוודא שאנחנו לא מאבדים אותם, שהם לא נדחפים החוצה

נגה ברנר סמיה:  כי הם מרגישים נטושים על ידי הקהילה הפרוגרסיבית בקמפוסים, הם כבר לא מוצאים את מקומם שם בגלל השיח הפרוגרסיבי שכבר קצת הוזכר פה

נגה ברנר סמיה:  ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מחבקים אותם באופן שכן הולם את תפיסת העולם שלהם

נגה ברנר סמיה:  וזה אתגר גדול מאוד

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  אנחנו תכף נעבור לקרול, רק לפני זה נציגה של הוועד היהודי האמריקאי ביקשה לדבר כי היא צריכה לפרוש, אז אני אאפשר לה

זאב אלקין:  אביטל ליבוביץ', ועד יהודי אמריקאי, בבקשה

אילן ליבוביץ: כן, שלום, תודה רבה ותודה על ההזדמנות

אילן ליבוביץ:  אני רוצה להציג כמה דברים לטיפול שאנחנו עוסקים בהם כבר שנים רבות, ואני חושבת שאם המדינה יכולה לקחת כמה דוגמאות ולעשות את זה בעצמה בנוסף, זה רק יהיה מכפיל כוח מבורך

אילן ליבוביץ:  אז קודם כול, מי שמטפל אצלנו בנושא הקמפוסים באוניברסיטאות אלה אנשי אקדמיה שלימדו בעבר באקדמיה ועסקו בתפקידים ניהוליים במוסדות ההשכלה הגבוהה של ארצות הברית

אילן ליבוביץ:  מה שאני רוצה להגיד זה שלא מדובר באנשי הסברה או אסטרטגיה קלאסיים, אלה אנשים שיודעים לדבר בשפה של האקדמיה האמריקאית

אילן ליבוביץ:  ולכן, כשהם מדברים עם הנהלת המוסדות האקדמיים הם נתפסים כאחד מהם, מאשר איזשהו גוף שבא ככה ללמד ולחנך

אילן ליבוביץ:  ככה שהדבר הזה הוא סופר קריטי כדי להצליח בסיפור הזה

אילן ליבוביץ:       לפני כשנתיים אנחנו חיברנו מסמך של המלצות מדיניות למלחמה באנטישמיות, כאשר חילקנו את המסמך הזה לרמות שונות

אילן ליבוביץ:  כי נכון שזה גם בקמפוסים, אבל בסוף אותו סטודנט הולך ועובד באיזושהי חברה עסקית ואם בחברה העסקית יש אנטישמיות אז בסופו של דבר זה פוגש אותו בעוד מקומות

אילן ליבוביץ:  אז המסמך שחיברנו עוסק ברמות שונות, החל מקמפוסים, דרך מוסדות ציבוריים ברמה הפדרלית, ברמה הלאומית, חברות עסקיות

אילן ליבוביץ:  אני שמחה להגיד שחלק מהמסמך הזה, חלק נרחב אפילו, אומץ על ידי הבית הלבן, והוא משמש הרבה פעמים כאיזשהו בסיס לקבלת החלטות שיילחמו באנטישמיות

אילן ליבוביץ:  בהקשר הזה, המסמך הזה חובר לפני שנתיים, כמו שציינתי, אבל כרגע, בגלל שאנחנו במלחמה, ואתם תופסים אותי בין שירות מילואים שעשיתי לבין כזה שאני חוזרת אליו שבוע הבא – צריך לחדד את המסמך הזה בהתאמה למצב הנוכחי

אילן ליבוביץ:  בהתאמה למצב של המלחמה, כי יש באמת הקצנה בסיפור הזה, וזה לא מצב רגיל של זריקת עגבניות על חרדים בברוקלין וריסוס גרפיטי, אלא מדובר בעליית מדרגה משמעותית, וצריך לעשות התאמה לסיפור הזה

אילן ליבוביץ:      אני רוצה להגיד שאנחנו עדכנו את המסמך הזה למלחמת 'חרבות ברזל', והפצנו אותו בקרב סגלי אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית

אילן ליבוביץ:  הפידבק שקיבלנו הוא שהמסמך הזה מסייע להם רבות ומשמש עבורם מצפן

אילן ליבוביץ:  אני רוצה לומר בזה שלא כל סגלי האקדמיה בארצות הברית הם אנטי-ישראליים, והרבה פעמים אין להם את הידע ואין להם את ההבנה של המציאות, ולכן הם נדרשים לאיזושהי הכוונה

אילן ליבוביץ:  ואני שמחה שזה איזשהו מצפן עבורם

אילן ליבוביץ:      אני רוצה גם להגיד שכבר יותר מעשרים שנה אנחנו מביאים למדינת ישראל נשיאי אוניברסיטאות אמריקאיות

אילן ליבוביץ:  ואמנם רוב המשלחות שלנו הם אנשי ממשל, חברי פרלמנט, שגרירי או"ם וכולי, אבל אנחנו מקפידים להביא לפחות פעם בשנה נשיאי אוניברסיטאות

אילן ליבוביץ:  אני חושבת שאם המאמץ הזה יוכל להיות מוכפל, משולש ומרובע על ידי הגופים הנכבדים שיושבים בחדר ועל ידי מדינת ישראל – אני חושבת שזה יהיה, דיברת, יושב-ראש על יחסי חוץ וקידום יחסי ישראל עם ארצות הברית, אז אני חושבת שזה נדבך משמעותי בקידום היחסים האלה

אילן ליבוביץ:  כי בסוף, נשיא אוניברסיטה מכהן כמה שנים בודדות ואז ממשיך הלאה, לפעמים לתפקידים ציבוריים אחרים

אילן ליבוביץ:  ולכן, ההשקעה הזאת היא השקעה לטווח ארוך

אילן ליבוביץ:      יש נושא נוסף שאני רוצה להעלות אותו, וזה הסטודנטים היהודיים שמגיעים לקמפוס

אילן ליבוביץ:  בחור יהודי בן 18 שסיים תיכון אמריקאי, אי אפשר להשוות אותו לבחור ישראלי מחוספס שגדל פה, עובר צבא, נוסע לטיול, חוזר, ואז יכול ככה להשתפשף באוניברסיטה

אילן ליבוביץ:  החבר'ה היהודים, זה לא משנה מה החיבור שלהם לישראל ועד כמה הוא חזק או חלש או בינוני, אולי היו שם רק פעם אחת בבר מצווה – צריך לתת להם כלים להתמודד עם רמת האנטישמיות ההולכות וגואה בקמפוסים

אילן ליבוביץ:  ואני יכולה להגיד לכם שלפני כעשור פתחנו איזושהי תוכנית שנקראת LFT – Leaders for Tomorrow

אילן ליבוביץ:  לקחנו חברים, חבר'ה צעירים בכיתה י"ב, יהודים, בארצות הברית, ונתנו להם במשך שנה מפגש של פעם בחודש של כמה שעות טובות, בימי ראשון שהם לא לומדים, ונתנו להם תכנים על ישראל

אילן ליבוביץ:  תכנים שיוכלו לאפשר להם לשאת את מגן הדוד בגאווה, ולא להתחבא, ולא להתבייש בזה שהם יהודים וכולי

אילן ליבוביץ:      אני רוצה להגיד לכם שפתחנו את זה במדינה אחת בארצות הברית, ואחרי שנה היה ביקוש לפתוח את ההכשרה הזאת בעוד מדינות ועוד מדינות ועוד מדינות, והיום אנחנו כבר פועלים ביותר מעשר מדינות

אילן ליבוביץ:  חשוב שגם המדינה תצטרף למאמץ הזה, לדעתי

אילן ליבוביץ:  בנוסף, הדבר האחרון, ופה אני אסיים, זה נכון שבאמת הבעיה התרחבה מעבר לקמפוסים ומתחילה כבר בבתי הספר העל-יסודיים

אילן ליבוביץ:  ואני רוצה להגיד פה את הדבר הבא; יש מעל 4,500 תיכונים פרטיים בארצות הברית

אילן ליבוביץ:  כלומר, שכר הלימוד שם הוא עשרות אלפי דולרים

אילן ליבוביץ:  מזה אתם מבינים שאין פה בעיה של משפחות, משפחות מצוקה ששולחות ילדים שלהם או משפחות שהן לא משכילות וכולי

אילן ליבוביץ:  ואנחנו כבר זיהינו את התפתחות האנטישמיות גם בבתי הספר התיכוניים הפרטיים

אילן ליבוביץ:       ולכן, בנוסף לנשיאי אוניברסיטאות, התחלנו להביא לפה מנהלי בתי ספר פרטיים

אילן ליבוביץ:  צריך לחשוב גם על הפתרון הזה, כי הקמפוסים זה כמובן בעיה קיימת וצריך לטפל בה, אבל אפשר להקדים גם צעד אחד לפני ולהתחיל להתייחס גם לתיכונים הפרטיים

אילן ליבוביץ:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה

זאב אלקין:  אני רק אשאל אותך, ברשותך, שתי שאלות שהן קשורות

זאב אלקין:  אחת, כאחד מהגופים הוותיקים והמשמעותיים בחיים היהודים האמריקאים, כמה גבוה אתם מתעדפים את האתגר הזה או את הבעיה – המצב בקמפוסים – נניח בתוך שלושת הנושאים הכי חשוב? 5? 10? 15?20? 100? איפה זה נמצא בדיוק, איך שאתם מזהים את האתגרים ליהדות ארצות הברית? ושאלה שנייה; עד כמה יהיו עניין ומוכנות לגופים המוסדיים הגדולים של הקהילה היהודית האמריקאית לשתף פעולה עם מדינת ישראל בהתמודדות עם התופעה הזאת?     

אילן ליבוביץ: שאלות מצוינות

אילן ליבוביץ:  התשובה לשאלה הראשונה היא פשוטה

אילן ליבוביץ:  בעשור האחרון, אחד משלושת היעדים שלנו, של AJC, הוא המלחמה באנטישמיות

אילן ליבוביץ:  לכן השקענו משאבים, גייסנו אנשים, גייסנו אנשים מהאקדמיה, כמו שתיארתי

אילן ליבוביץ:  אז מהטופ 3 בעשור האחרון, בוודאות, ואני בטוחה שזה יורד מסדר הכותרות

זאב אלקין: אוקיי

אילן ליבוביץ: לגבי הנושא השני, תראה, אני יכולה לענות לך ספציפית לגבי AJC, ופה השאלה איך כל ארגון יהודי רשום חוקית בארצות הברית

אילן ליבוביץ:  אנחנו ארגון שעל פי הוראות ה-FERA בארצות הברית, אסור לו לקבל מימון מגופים ממשלתיים

אילן ליבוביץ:  בין אם הם גופים ממשלתיים בישראל או גופים ממשלתיים בעולם

אילן ליבוביץ:  ולכן, כשאני מביאה משלחת לפה, אני לא יכולה לקבל מימון למשלחת ממשרד התפוצות, נגיד

אילן ליבוביץ:  אבל, לגבי חלוקת ידע, לגבי שיתוף פעולה, לגבי חלוקת מחקרים ומסמכים – אין שום מניעה בדבר הזה

זאב אלקין: ולשתף פעולה בפעילות כשחלקה ממומנת על ידכם וחלקה על ידי מדינה? לא לקבל כסף מהמדינה

אילן ליבוביץ: אסור לנו לעשות את זה בגלל הצורה שבה אנחנו רשומים בארצות הברית

אילן ליבוביץ:  אגב, זה לא רק אנחנו, יש הרבה ארגונים נוספים

זאב אלקין: לא, זה הרוב המוחלט רשומים כמוכם בהקשר הזה

אילן ליבוביץ: נכון, ולכן זה אסור

אילן ליבוביץ:  אבל אני חושבת שיש ערך מוסף לארגון שהוא לא מדינה

אילן ליבוביץ:  כי בסוף, אתה יודע - - -     

זאב אלקין: ברור, ברור

זאב אלקין:  ברור לי, לכן אני שואל

זאב אלקין:  אוקיי

עמית הלוי: אני לא יודע אם זה במסגרת הדיון, אני אשמח קודם כול, אביטל, שתשלחי לנו את התוכנית של LFT, את התכנים

עמית הלוי:  עכשיו, אני לא יודע אם זה יהיה כאן בבוקר הזה, כרגע אני שומע רק את התופעות ואת הבעיות

עמית הלוי:  השאלה היא האם כל הגופים האלה, לרבות משרדי הממשלה ולרבות הארגונים ולרבות הלל והדברים האחרים, מה באמת התכנים שאנחנו מספקים? מה תוכן ההתמודדות שאנחנו נותנים לסטודנטים, לקהילות מול התופעות האלה? כלומר, הזכרתם פה תופעות פרוגרסיביות, תופעות אחרות - מה בסופו של דבר המענה? כשאת אומרת לספק לסטודנטים מענה כדי שהם יישאו בגאווה את מגן הדוד, או כשאת אומרת שנגררת לאירוע הזה בעל כורחך, אז מה התשתית האינטלקטואלית? מה הם התכנים שמשרד החוץ, משרד התפוצות, הארגונים האלה נותנים לסטודנטים? איך אתם מתמודדים עם התופעות האלה, הפרוגרסיביות, ששוללות כל זהות לאומית? האם אתם מתמודדים עם היסודות הברבריים של האסלאם? האם אתם עוסקים בכך? האם אתם עוסקים באמת שאנחנו עליה נלחמים מול השקר הפלסטיני? באיזו מידה אתם עוסקים בזה?     מה נותנים בסופו של דבר? גם בזהות היהודית – מה מידת המרכיב הלאומי, גם המרכיב הטריטוריאלי, יש לומר, בזהות היהודית

עמית הלוי:  כשאת מטפחת סטודנטים, האם זה זר להם בכלל? האם יש להם איך להגן על הדבר הזה? כלומר, מה בסופו של דבר התכנים שאנחנו מעניקים לסטודנטים האלו כדי להתמודד עם המתקפה הזאת, שכמו שאמרתי, עתיקת יומין – האנטישמיות – אבל היא תופסת צורה ויש לה יסודות גם חדשים, כמו התשתית הפרוגרסיבית

עמית הלוי:  מה נותנים? מה עושים בפועל? הנה, יש תוכנית LFT, אני לא יודע, אני אשמח לראות אותה

זאב אלקין: אביטל, נדמה לי, ירדה כבר מהקו

עמית הלוי: כן, אני אומר, זה חלק מהדיון? זה יהיה בדיון?     

זאב אלקין: זה יהיה חלק מהדיון בהמשך

עמית הלוי: מה הפתרונות

זאב אלקין: לזה עוד נגיע

זאב אלקין:  אני אמשיך בינתיים בסבב

זאב אלקין:  בבקשה, קרול

זאב אלקין:  תגידי את הנתונים של המחקר שעשית

קרול נוריאל: תודה רבה, קרול נוריאל, מנכ"לית הליגה נגד השמצה בישראל, ומובילת הפעילות של הליגה נגד השמצה בכל אזור המזרח התיכון למפרץ בצפון אפריקה

קרול נוריאל:  אני רוצה בבקשה קודם כול להודות לך, כבוד יושב-הראש, על קיום הדיון החשוב והמשמעותי הזה

קרול נוריאל:  באמת אחד הנושאים הבוערים יותר היום ברחבי העולם בעקבות מבצע 'חרבות ברזל'

קרול נוריאל:  אבל אני דווקא רוצה להתחיל משאלה שנשאלה כאן על ידי חבר הכנסת, עמית הלוי

קרול נוריאל:  שאלת מאוד משמעותית לפני כן, והיא למה אנחנו עומדים בנקודה הזאת ומה היה לפני כן

קרול נוריאל:  כלומר, זה בוודאי שהסיפור הזה לא התחיל ב-7 באוקטובר, כן? ואני רוצה לספר על מחקר שאנחנו עשינו כבר לפני משהו כמו שנה וחצי יחד עם ארגון הלל, ובו עלה נתון שלי, לכולנו, הדליק נורה אדומה כבר אז – גם בימים כתיקונם, לפני שיש משברים כאלה, 15%, אחד מכל שישה סטודנטים יהודים בקמפוס, לא מרגישים בנוח עם הזהות היהודית שלהם

קרול נוריאל:      וכשאני אומרת שהם לא מרגישים בנוח זה לא רק שהם מסתירים סמלי דוד, הם גם לא משתתפים בחיים קהילתיים יהודים בקמפוס, שזה כולל גם שותפות בארגונים כמו הלל, אבל גם שותפות בארגונים ובאחוות סטודנטיאליות, שהן מאוד משמעותיות לקהילה היהודית

קרול נוריאל:  ובעצם הם עושים הכל כדי להתרחק ממי שהם, מהזדהות עם מדינת ישראל

קרול נוריאל:  הם לא רוצים שיזהו אותם עם מדינת ישראל

קרול נוריאל:  לא תמיד גם מסכימים עם מדינת ישראל

זאב אלקין: בגלל חשש או בגלל שזה פשוט לא מעניין אותם או לא אכפת להם?     

קרול נוריאל: לא, בגלל חשש

קרול נוריאל:  האינדיקציה בסקר הייתה שבהחלט מדובר בחשש להפגין את הזהות היהודית שלהם בקמפוס

קרול נוריאל:  אז קודם כול, הדבר הזה הוא לא חדש

דן אילוז: רגע, רגע

דן אילוז:  חשש ממה? חשש שתהיה איזושהי בעיה בסביבה הפרוגרסיבית שלהם או חשש מאלימות? חשש ממה?     

קרול נוריאל: האינדיקציה שלנו היא חשש - - -     

דן אילוז: זה מאוד שונה

קרול נוריאל: נכון מאוד

קרול נוריאל:  חשש בעיקר שיזהו אותם עם מדינת ישראל

קרול נוריאל:  הם כמובן מפרשים את זה כמשהו שעלול לפגוע בהם

קרול נוריאל:  לא, זו שאלה מצוינת

קרול נוריאל:  זה חידוד מצוין וזה נכון

קרול נוריאל:  הם פשוט חוששים שיזהו אותם עם מדינת ישראל

קרול נוריאל:  וזה מה שעומד בבסיס התשובה

קרול נוריאל:  עכשיו, אני רוצה לדבר על כמה דברים שדוברו פה, ולעשות את זה לפי הסדר

קרול נוריאל:  קודם כול, מאיפה זה מתחיל – בוודאי, אנחנו מבינים שזה מתחיל כבר בשלב בתי הספר, ואחד הדברים שאנחנו עובדים עליהם זה חינוך בקרב בתי הספר הציבוריים

קרול נוריאל:  בתי הספר הציבוריים, לגבי האנטישמיות ולגבי הקהילה היהודית בארצות הברית

קרול נוריאל:  אנחנו עושים את זה היום בארצות הברית עם קורס אונליין שנקרא "בינה", ועושים את זה היום באירופה עם קורס אונליין שנקרא "דאש"

קרול נוריאל:  והמטרה שלו היא לתת אוריינטציה לקהל הלא-יהודי לגבי הקהילה היהודית, לגבי אנטי-ציונות, שהיא הבעיה הכי משמעותית היום בתחום האנטישמיות, ולגבי הצורך בשיתוף פעולה בין קהילתי

קרול נוריאל:  זאת התמודדות אחת

קרול נוריאל:      התמודדות שנייה היא עבור סטודנטים יהודים בקמפוס

קרול נוריאל:  יש לנו תוכנית שנקראת "Words to Action" – ממילים - - -     

צבי ידידיה סוכות: זה רוחבי? את יודעת להגיד בכמה בתי ספר התוכנית הזאת קיימת?     

קרול נוריאל: הוא הועברה בשלוש השנים האחרונות במאות אלפי בתי ספר בארצות הברית

קרול נוריאל:  היא תוכנית אונליין נרחבת מאוד, שבמהלכה עוברים ארבע פרקים שקשורים לקהילה היהודית המקומית, להיסטוריה שלה, למה זה אומר להיות יהודי, לאיך בונים שותפויות, ובאופן ספציפי פרק אחד רק לגבי אנטישמיות ואנטי-ציונות

קרול נוריאל:  אז זה דבר אחד

קרול נוריאל:  לגבי התמודדות של סטודנטים יהודים, היום אנחנו הספק מספר אחת של תכנים כאלה באירופה, של "Words to Action", וכמעט לכל מדינה באירופה יש כבר מנחים שלנו בשפה הקומית בנושא התמודדות של סטודנטים יהודים עם אנטישמיות

קרול נוריאל:  ואני רוצה להגיד לגבי ארצות הברית, לפני שאני מספרת על נתונים, תראו, זה מאוד-מאוד ברור שבסטודנטים היהודים חייבים להשקיע, אבל חייבים גם להשקיע באוכלוסייה הכללית – הסטודנטים האמריקאים שנמצאים שם, וגם ברחבי העולם, הם המנהיגות העתידית ובהם צריך להשקיע מאוד

קרול נוריאל:      וצריך להבין שאם אנחנו הולכים לכיוון של החזקה בעמדות אנטי-ישראליות על גבול האנטישמיות, זאת המנהיגות העתידית שאנחנו נזכה לה, ואנחנו חייבים לתת את הדעת על הדבר הזה

קרול נוריאל:  קצת מהסקרים מהשבועות האחרונים; קודם כול, עשינו סקר יחד עם ארגון הלל ואחד הדברים הכי משמעותיים זה בעצם החוויה האנטישמית של סטודנטים מאז ה-7 באוקטובר

קרול נוריאל:  73% מהסטודנטים היהודים חוו או היו עדים לאירוע אנטישמי

קרול נוריאל:  רק לשם השוואה, בשנת 2021 – 32% מהסטודנטים חוו או היו עדים לאירוע אנטישמי

קרול נוריאל:  זאת אומרת, החוויה האנטישמית מאוד משמעותית, נוכחת בחיים של כמעט כל סטודנט יהודי בקמפוס

קרול נוריאל:      עכשיו, לגבי מספר אירועים, אנחנו כנראה סופרים באופן שונה, הלל סופרים באופן שונה

קרול נוריאל:  כל ארגון סופר אחרת

קרול נוריאל:  בשורה התחתונה, מאות אירועים אנטישמיים בקמפוסים, כשהדבר המשמעותי, אנחנו תמיד אומרים שלאנטישמיות יש גם אבא וגם אמא

קרול נוריאל:  אין מונופול לאף צד במפה הפוליטית על אנטישמיות

קרול נוריאל:  יש לנו אנטישמיות גם מימין וגם משמאל, גם אנטישמיות אסלאמיסטית

קרול נוריאל:  אני רוצה להגיד שבמקרה הספציפי הזה בקמפוסים אנחנו רואים, מה שנקרא, אנטישמיות מקושרת לישראל בצורה הרבה יותר נוכחת מאז המשבר האחרון

קרול נוריאל:  זה בעצם הפוקוס

קרול נוריאל:      עכשיו, איפה המיקוד? צריך לחלק את הקמפוס לחמישה מרכיבים; אחד זה ארגוני הסטודנטים שמאוד משפיעים על התודעה הסטודנטיאלית

קרול נוריאל:  הדבר השני זה סטודנטים פרטיים

קרול נוריאל:  הדבר השלישי הם הסגלים – סגלי ההוראה, הסגלים המנהלתיים – שגם בזה צריך לטפל

קרול נוריאל:  כמובן, ההנהלות

קרול נוריאל:  והדבר האחרון שחייבים לטפל בו ולהכשיר, זה גורמי אכיפת חוק בקמפוסים

קרול נוריאל:  בארצות הברית יש משטרת הקמפוס והם חייבים להיות מאוד-מאוד מעורים בנושא הזה

קרול נוריאל:  רק כדי לסבר את האוזן עד כמה התופעה הזו היא בעייתית גם מהבחינה הביטחונית – מתוך 12% שהיו מדווחים בעבר על אירועים אנטישמיים, כלומר רק 12% היו מדווחים, 40% אמרו "לא לוקחים אותנו ברצינות"

קרול נוריאל:  "רשויות הקמפוס לא לוקחות אותנו ברצינות"

קרול נוריאל:  וההידרשות חייבת להיות מאוד משמעותית, ויכול להיות שמה שצריך לערב פה זה לא רק את משטרת הקמפוס אלא גם מבחוץ

קרול נוריאל:  כלומר, שתהיה הוראה מאוד ברורה שהנושא הזה הוא נושא משמעותי

קרול נוריאל:  כמה מילים לגבי SJP

זאב אלקין: הוראה ברורה של מי?     

קרול נוריאל: של גורמי אכיפת חוק שהם מחוץ לקמפוסים

זאב אלקין: של גורמי אכיפת חוק

קרול נוריאל: כן, בוודאי

קרול נוריאל:  עכשיו, אני רוצה לומר כמה מילים לגבי SJP – סטודנטים למען צדק בפלסטין, שמובילים את הציר נגד ישראל באוניברסיטאות

קרול נוריאל:  הם, למעשה, הגורם הכי משמעותי

קרול נוריאל:  גורם מרושת וממומן היטב

קרול נוריאל:  ארגון הסטודנטים המרושת ביותר בארצות הברית היום

קרול נוריאל:  הם מובילים קמפיין אנטישמי נגד נרמול של הציונות כבר שנים

זאב אלקין: ממומן היטב על ידי מי?     

קרול נוריאל: מקורות המימון באמת עוד לא ברורים במיליון אחוז, אבל ממומנים היטב זה ברור

קרול נוריאל:  עכשיו, אני רוצה להגיד כמה דברים מאז ה-7 באוקטובר

קרול נוריאל:  ב-7 באוקטובר קרה משהו, ומה שקרה זה איחוד המסרים בין כל סניפי ה-SJP בארצות הברית

קרול נוריאל:  איחוד מסרים שהיום הוא לא נגד ישראל, הוא נגד הישות הציונית

קרול נוריאל:  הוא לא קורה רק להתנגדות, הוא חוגג את ההתנגדות, הוא חוגג את טבח החמאס, הוא קורא לעימות מזוין עם המדכאים

קרול נוריאל:  כלומר, אנחנו רואים עליית מדרגה משמעותית ואחידה בכל הקבוצות האלה

קרול נוריאל:  הם מתארים את הטבח כניצחון היסטורי להתנגדות הפלסטינית

קרול נוריאל:  זה לא תמיכה בזכויות פלסטינים

קרול נוריאל:  זה לא תמיכה בזכויות פלסטינים

קרול נוריאל:  זה תמיכה משמעותית בטבח, חגיגה של טרור

קרול נוריאל:       עכשיו, אחד הדברים שאנחנו עשינו זה בעצם לכתוב מכתב יחד עם מכון ברנדייס ופירמות של עורכי דין מובילות, קודם כול השגנו קו חם, כמו שעשו גם הלל, אבל יחד עם מכון ברנדייס כתבנו מכתב ל-200 נשיאי אוניברסיטאות בבקשה לבדוק האם סניפי SJP שלהם עוברים על החוק הפדרלי שאוסר על תמיכה כספית בטרור

קרול נוריאל:  יש חוק פדרלי כזה, וחייבים לאכוף אותו גם במסגרת אוניברסיטאות

קרול נוריאל:  ואם האוניברסיטאות לא יכולות לאפשר אקלים מיטבי לסטודנט יהודי, אנחנו חייבים לתת לזה דגש

קרול נוריאל:  ורק מילה נוספת על יתר העולם

קרול נוריאל:  תראו, אנחנו מדברים על ארצות הברית - - -     

זאב אלקין: לא, לא

זאב אלקין:  הדיון הזה הוא רק על ארצות הברית

זאב אלקין:  אם וכאשר יבוא זמן ננהל אותו גם על יתר העולם

זאב אלקין:  אני יודע

קרול נוריאל: אני רוצה להגיד שהדברים האלה, יש חיבור בין מה שקורה ביתר העולם ובארצות הברית, ויש השראה הדדית מאחד לשני באג'נדות ובאמצעי פעולה

זאב אלקין: בסדר גמור

קרול נוריאל: תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

דן אילוז: אני אשמח להגיד כמה מילים, אם אפשר

דן אילוז:  אני רוצה לתת קצת רקע לדברים שאני הולך להגיד

דן אילוז:  אני כבר עשורים מתעסק בנושא הזה

דן אילוז:  אני חושב שהפגישה שלי, הראשונה, עם האנטי-ישראליות בקמפוסים הייתה עוד כשהייתי תלמיד תיכון וכשבנימין נתניהו בא לדבר

דן אילוז:  זה היה במונטריאול, סליחה, זה לא בארצות הברית, אבל הוא בא לדבר כשהוא היה ראש ממשלה לשעבר

דן אילוז:  הוא אפילו לא היה מכהן

דן אילוז:  הוא רצה לדבר ועצרו אותו בכוח

דן אילוז:  ממש היו הפגנות אלימות שעצרו אותו

דן אילוז:  הוא לא היה יכול לדבר בקמפוס של קונקורדיה, אוניברסיטה במונטריאול

דן אילוז:  המשכתי להיות נשיא של הלל בקמפוס שלי, אחר כך כשאני הייתי סטודנט

דן אילוז:  זה היה בזמן האינתיפאדה השנייה

דן אילוז:  ואני אומר את כל זה כדי להגיד שזה לא בעיה שהיא חדשה

דן אילוז:  זו בעיה ישנה

דן אילוז:  אבל, היא מתחדדת והיא הופכת להיות הרבה יותר רצינית

דן אילוז:      כי אם אז, לפני 20 שנה, כשאני הייתי נשיא של הלל בקמפוס שלי שם, אם הבעיה הייתה בעיקר באוניברסיטאות שבהן, אפשר להגיד, היו הרבה מהגרים ממדינות ערב שהגיעו לשם והם נתנו את הטון שם, והם אלו שגרמו לבעיות גדולות – היום אנחנו רואים שזה באוניברסיטאות של האליטות, אוניברסיטאות שאמורות באמת להביא את הדור הבא של המנהיגים שלנו

דן אילוז:  וזו בעיה שהיא מאוד-מאוד גדולה

דן אילוז:  וגם השיח הוא שיח שהפך להיות אנטישמי

דן אילוז:  אנחנו כולנו ראינו את הדיון הזה בקונגרס, שהוא הכיל את כולנו בו

דן אילוז:      אני כן רוצה לעשות איזושהי הבחנה שאת התחלת להגיד, אבל אני רוצה לשים אותה על השולחן

דן אילוז:  יש את העניין של הסטודנטים היהודים ויש את העניין של הסטודנטים האחרים

דן אילוז:  אני חייב להגיד לכם שעל הסטודנטים היהודים אני פחות דואג כרגע, למה?     

זאב אלקין: לא, לא

זאב אלקין:  אתה לא היית פה בפתיח הדיון

דן אילוז: לא הייתי פה

דן אילוז:  אבל סבבה, ההבחנה אולי נעשתה - - -     

זאב אלקין: לא, לא רק הבחנה

זאב אלקין:  אני אמרתי שהזווית שבה אנחנו כוועדה דנים בסוגייה הזאת היא קודם כול דווקא על כלל הסטודנטים ולא על - - -     

דן אילוז: אני מסכים, אבל אני רואה שהרבה דיברו דווקא על היהודים

זאב אלקין: כי זה חלק

זאב אלקין:  חלק מהבעיה היא, ונדבר על זה כשנדבר על פתרונות, שעד היום עיקר העיסוק של מדינת ישראל, וגם מטבע הדברים גם גופים יהודים, היה בסוגייה של מה עושים עם סטודנט יהודי בקמפוס ולא עם הסוגייה איך פועלים מול כלל הסטודנטים בקמפוס

דן אילוז:  קודם כול, אני מסכים, אבל אני רק רוצה להגיד משפט אחד

דן אילוז:  כדי להגיד מה אני חוויתי כסטודנט באינתיפאדה השנייה בקמפוס, ואני חושב שזה משהו שאנחנו נראה פה היום

דן אילוז:  משבר שקורה, משבר גדול כמו שהוא, זה לא משהו שאנחנו רוצים, אבל משברים כאלו, דווקא כאלו גורמים לזהות יהודית מאוד חזקה ולקשר עם ישראל

דן אילוז:  וכל הדברים ששמענו לפני על המשבים בין הקהילה היהודית בארצות הברית לבין ישראל – הולכים להתמסמס

דן אילוז:  זה מה שאני חושב

דן אילוז:  בגלל המשבר שגורם לחיבור מאוד-מאוד חזק בין כלל הגורמים היהודים בכל העולם

דן אילוז:  כמו שאנחנו מרגישים פה בתוך הארץ, ככה גם בכל העולם היהודי

דן אילוז:  זה קרה באינתיפאדה השנייה ואני מאמין שזה יקרה גם פה

דן אילוז:       כשאנחנו מדברים, כמו שאתה אומר, והפוקוס צריך להיות שם, אני מחזק את מה שאתה אומר, על הסטודנטים הלא-יהודים, יש לנו בעיה, ופה אני מחזק את עמית, יש לנו פה בעיה אידיאולוגית עמוקה, ואנחנו צריכים לחשוב על איך לתת מענה אידיאולוגי עמוק

דן אילוז:  ולא רק בתוכנית, אלא גם בתכנים

דן אילוז:  כי בסוף, זה אנשים שמאמינים בפילוסופיה של כוח ודברים כאלו

דן אילוז:  וככל שישראל תהיה חזקה, ואנחנו רוצים שישראל תהיה חזקה, תהיה לנו בעיה עם השיח הפרוגרסיבי הזה

דן אילוז:  אנחנו צריכים לדעת לתת גם תגובה אידיאולוגית ולא רק טקטית ארגונית

זאב אלקין: תודה רבה לחבר הכנסת אילוז

זאב אלקין:  בבקשה, הדובר הבא זה ד"ר צ'ארלס סמול, הוא בזום איתנו, והוא מייצג מחקר שנעשה לאחרונה שדווקא עסק בסוגיות המימון

זאב אלקין:  בבקשה

צ'ארלס סמול: שלום

צ'ארלס סמול:      (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה רבה על הזכות לדבר איתכם היום, זה כבוד גדול להיות איתכם

צ'ארלס סמול:  ובבקשה, תסלחו לי שאני מדבר באנגלית, אבל תודה שאתם מארחים אותי

צ'ארלס סמול:  אני אהיה קצר

צ'ארלס סמול:  אני חושב, בדמוקרטיות בפרט ובחברות בכלל, אולי מוסדות ההשכלה הגבוהה הם החשובים ביותר והם הרגישים ביותר בדמוקרטיה

צ'ארלס סמול:  אלה המקומות שבהם אנשים צעירים לומדים להיות אזרחים

צ'ארלס סמול:  ובארצות הברית ובמערב אירופה וצפון אמריקה, האוניברסיטאות נשבו על ידי שימוש בכוח רך על ידי האחים המוסלמים, דרך קטאר

צ'ארלס סמול:  אז בעצם, קטאר, המשפחה המלכותית של קטאר, יש להם מחויבות דתית, הם תחת שבועה דתית, ללכת לפי התורה של האחים המוסלמים

צ'ארלס סמול:  ואנחנו יודעים שהאחים המוסלמים הם תנועת התנגדות חברתית שלוקחת אנטישמיות אירופאית, האנטישמיות שהיא הבסיס והובילה לשואה, לפתרון הסופי

צ'ארלס סמול:  אותן מילים ואותם רעיונות הם האספקט הבסיסי לאידיאולוגיה של האחים המוסלמים

צ'ארלס סמול:       זה לא הקיצוניים או הזרוע הצבאית – זה ליבת התורה, האידיאולוגיה של האחים המוסלמים

צ'ארלס סמול:  לקיחת אנטישמיות, רצח עם ואפילו פשיזם מאירופה, וחיבורם עם הסטיות של האסלאם

צ'ארלס סמול:  לדוגמא, יוסף אל-קרדאווי, איש הדת של האחים המוסלמים תמיד הטיף שהמאמינים האמיתיים חייבים להשלים את עבודתו של היטלר

צ'ארלס סמול:  זה יוסף אל-קרדאווי שהיה המייסד והמקים של לימודי האסלאם באוניברסיטת אוקספורד

צ'ארלס סמול:  השימוש בכוח רך על האוניברסיטאות על ידי האחים המוסלמים היה מיומן, ובעשרות האחרונים, דרך קטאר

צ'ארלס סמול:       העבודה ב-ISGAP, עשינו סדרה של דוחות, ויש לנו עוד דוחות שיבואו

צ'ארלס סמול:  מיפינו את רשת השנאה, ככה אנחנו קוראים לזה, של המשטר הקטארי, ואנחנו מעריכים את שווים בין 500 מיליארד דולר לטריליון דולר בנכסיהם הבינלאומיים

צ'ארלס סמול:  ואנחנו יודעים מהמחקרים שלנו שהם השקיעו במהלך השנים עשרות מיליארדים, אם לא מעל מאה מיליארד דולר, באוניברסיטאות אמריקאיות

צ'ארלס סמול:  רק בארצות הברית

צ'ארלס סמול:  ואני אהיה קצר, ואז עמיתי יוכל להמשיך

צ'ארלס סמול:  עשינו, למשל, דוח, וזו רק דוגמה אחת על טקסט A&M (אוניברסיטה בטקסס) - מיקמנו יותר ממיליארד דולר של סיוע מהקרן הקטארית, ממלך קטאר

צ'ארלס סמול:  מצאנו 502 פרוייקטי מחקר, כולל חלקם עם מטרות צבאיות וחלקן עם מחקר גרעיני

צ'ארלס סמול:  טקסט A&M היא אחת משלוש אוניברסיטאות בארצות הברית עם ריאקטור גרעיני לצורכי מחקר

צ'ארלס סמול:       אנחנו גם איששנו, דרך דוחות, שאוניברסיטת ייל היא דוגמה אחת - היא עדיין לא מדווחת על כל התרומות הזרות שלה

צ'ארלס סמול:  ויש לנו דוח נוסף שעוד מעט יתפרסם על אוניברסיטת קורנל

צ'ארלס סמול:  הוא יתפרסם בינואר

צ'ארלס סמול:  שם הצלחנו למפות מעל שני מיליארד דולר שבאים מהמשטר הקטארי

צ'ארלס סמול:  אז הנה משטר שיש לו בסיס צבאי אמריקאי, הוא נתפס כמנהל משא ומתן עם בני ערובה – עוד נושא בינלאומי – אז הוא נתפס במעגלים מסוימים כחבר של המערב

צ'ארלס סמול:  אבל אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד באידיאולוגיה

צ'ארלס סמול:  והאידיאולוגיה לא קוראת רק להרס של ישראל אלא גם, פשוטו כמשמעו, להרג של אנשים יהודים ברחבי העולם

צ'ארלס סמול:  וזו הישות המממנת את המוסדות החשובים ביותר של הדמוקרטיה – השכלה גבוהה

צ'ארלס סמול:  וחלק מהמימון, דרך אגב, אני יודע ש-SJP הוזכר קודם, הם רק כמו הכוחות המזוינים שלהם בקמפוסים, והם גם מקבלים מימון דרך קטאר, והם בהחלט חלק אינטגרלי מהאידיאולוגיה של האחים המוסלמים

צ'ארלס סמול:  והם הכוחות בשטח, בזמן שקטאר מממנת עבודות מחקר, מרכזי מחקר ושיח אקדמי

צ'ארלס סמול:  תודה

זאב אלקין: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה רבה

עמית הלוי: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     אולי אתה יכול להגיד מילה על הארגון שלך? מה זה ISGAP?     

צ'ארלס סמול: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה

צ'ארלס סמול:  אז ISGAPזה המכון ללימודים של אנטישמיות ומדיניות גלובלית

צ'ארלס סמול:  נתן שירנסקי הוא יושב-הראש

צ'ארלס סמול:  אני האמת התחלתי לפני בערך 20 שנה, ואלי ויזל היה הנשיא הראשון שלנו

צ'ארלס סמול:  אנחנו ארגון ללא מטרות רווח בארצות הברית וקנדה, ויש לנו נוכחות גם בבריטניה

צ'ארלס סמול:  אנחנו עושים הכשרה אקדמית באוקספורד וקיימברידג', ועושים סדרות של פרוייקטי מחקר

צ'ארלס סמול:  יש לנו 60 עמיתים חוקרים ברחבי העולם

צ'ארלס סמול:  אנחנו עושים קורסים, סמינרים

צ'ארלס סמול:  אז אנחנו ארגון בינלאומי

צ'ארלס סמול:  סימה וואקנין גיל, שתדבר גם, היא ראש מחלקת אסטרטגיה שלנו

זאב אלקין: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה

זאב אלקין:      (חוזר לשאת דברים בעברית)     הדוברת הבאה, ההסתדרות הציונית

זאב אלקין:  רחלי, בבקשה

רחלי ברץ ריקס: תודה רבה

רחלי ברץ ריקס:  רחלי ברץ, ההסתדרות הציונית העולמית, יושבת-ראש המחלקה למאבק באנטישמיות

רחלי ברץ ריקס:  לשאלה שלך קודם – אני חושבת שאם אני צריכה להשוות את האנטישמיות בארצות הברית אני אשווה אותה למדיניות הטפטופים שהייתה בארץ

רחלי ברץ ריקס:  רק כהשוואה, כאנלוגיה

רחלי ברץ ריקס:  ההכלה של מה שהיה בארץ, זה אותו דבר למה שקרה בארצות הברית

רחלי ברץ ריקס:  האנטישמיות הייתה שם לאורך כל השנים, אבל היא הוכלה

רחלי ברץ ריקס:  כל הזמן הכילו אותה

רחלי ברץ ריקס:  היו אירועים

רחלי ברץ ריקס:  היו הרבה מאוד אירועים

רחלי ברץ ריקס:  שנת 2020 היא נקודת מפנה שאנחנו צריכים להסתכל עליה

רחלי ברץ ריקס:  למה? היה את אירועי ה-"Black Lives Matter"

רחלי ברץ ריקס:  בתחילת האירועים היהודים ניצבו לצד הקהילה האפרו-אמריקאית בתמיכה שלהם

רחלי ברץ ריקס:  במהלך ההפגנות, נכנסנו ארגונים פרו-פלסטינאים והזרימו הרבה מאוד כספים לארגון הזה

רחלי ברץ ריקס:  ואנחנו רואים שבסוף ההפגנות, בקצה, ההפגנות הפכו להיות נגד היהודים

רחלי ברץ ריקס:      בשנת 2021 היה מבצע 'שומר החומות' ועוד פעם ראינו שיא מאוד גבוה באירועים האנטישמיים

רחלי ברץ ריקס:  אחר כך הגיעה מגפת הקורונה, והיהודים ומדינת ישראל הייתה הראשונה לקבל את החיסונים, וגם אז היו הרבה מאוד אמירות אנטישמיות

רחלי ברץ ריקס:  וכל פעם הכלנו את האירועים האלה

רחלי ברץ ריקס:  ב-7 באוקטובר זה התפוצץ לנו בפרצוף, כשראינו מה קורה בארצות הברית

רחלי ברץ ריקס:  אני אשלים את מה שאמרה פה קרול קודם – יש פה איחוד זהויות

רחלי ברץ ריקס:  יש פה איחוד זהויות של האנטישמיות מכל הקצוות, שאנחנו רואים את זה גם מהימין הקיצוני, גם מהשמאל הקיצוני, גם מהארגונים הפרו-פלסטינאים וגם מארוני ה-BDS

רחלי ברץ ריקס:  כאשר לכולם יש זהות אחת כנגד מדינת ישראל וכנגד היהודים

רחלי ברץ ריקס:       אני רוצה להזכיר פה עוד נקודה חשובה שזרקה אותה קודם מנכ"לית הלל; DEI - זה נשמע משהו נהדר

רחלי ברץ ריקס:  Diversity, Equity and Inclusion

רחלי ברץ ריקס:  והמושג הזה הפך להיות חרב פיפיות כנגד מדינת ישראל, כנגד היהודים ב-7 באוקטובר

רחלי ברץ ריקס:  הוא הפך להיות נרטיב פוליטי

רחלי ברץ ריקס:  כי בעצם, החקיקה הזאת, שהיא חקיקה שאמורה לתת את ביטחון לשוניות אתניות, רב-גוניות באוניברסיטאות, מקום שמדבר על בואו נדבר על כולם – זה כולם פרט ליהודים

רחלי ברץ ריקס:  זה כולם פרט לעליונות הלבנה שלנו

רחלי ברץ ריקס:  וזה מסוכן מאוד

רחלי ברץ ריקס:  אנחנו רואים שהתנועה הזאת של ה-"בואו נכיל את כולם ובואו נדבר על רב-גוניות ובואו נדבר על רב-תרבותיות", יצאה כנגד הסטודנטים היהודים

רחלי ברץ ריקס:  היא לא משקפת

רחלי ברץ ריקס:  והיא יצרה בעצם שניים; המדוכאים והלא מדוכאים

רחלי ברץ ריקס:      ובעצם כאן באה התנגדות מאוד קשה כלפי הסטודנטים היהודים, שהם חלק מהעליונות הלבנה

רחלי ברץ ריקס:  לכן, צריכים לבוא ולהתנגד לזה

רחלי ברץ ריקס:  כמה שזה נשמע אבסורד לבוא ולהתנגד להכלה וגיוון ורב-תרבותיות – כן

רחלי ברץ ריקס:  אנחנו כארגונים צריכים לבוא ולהתנגד לתנועה הזאת ולחקיקה הזאת שמדברת, זה כמו מכסות – בואו נקבל אותם בגלל המכסות

רחלי ברץ ריקס:  אני אשתמש בכוונה בהקצנה ואני אגיד "נקבל אותם כי הם שייכים לאינדיאנים" או "או נקבל אותם כי הם שייכים ל" – "נקבל את כולם ובסוף אנחנו נדיר את היהודים מהקבוצות האלה"

רחלי ברץ ריקס:  ולכן, חייבים לבוא ולתקוף את הנקודה הזאת בכל אפשרות חקיקתית

רחלי ברץ ריקס:  בכל אפשרות שפועלים בתוך הקמפוסים

רחלי ברץ ריקס:      כן, גם אנחנו פועלים עם ארגונים יהודים ברחבי העולם

רחלי ברץ ריקס:  להסתדרות הציונית העולמית יש הרבה מאוד שליחים בקמפוסים, ביחד עם הסוכנות היהודית

רחלי ברץ ריקס:  יש הרבה קשר עם הקהילות היהודיות

רחלי ברץ ריקס:  אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות אישיות מקהילות, מאנשים עם בעיות של דיווחים

רחלי ברץ ריקס:  הדיווחים אצלנו יותר גבוהים במספרים ממה שדיווחה קרול

רחלי ברץ ריקס:  אנחנו יודעים את זה

רחלי ברץ ריקס:  יש איזושהי שונות

רחלי ברץ ריקס:  המספרים, כמה ששלה גבוהים, שלי תמיד יותר גבוהים

רחלי ברץ ריקס:  אנחנו יודעות את זה

רחלי ברץ ריקס:  זה כבר לאורך כמה שנים

רחלי ברץ ריקס:  אבל אנחנו כן פועלים גם עם ה-"Jewish Leader Institute" בארצות הברית, כדי לייצר גלים של תהודה

רחלי ברץ ריקס:  זאת אומרת, לבוא לשכנע משוכנעים שיש אנטישמיות – זאת לא המטרה שלנו

רחלי ברץ ריקס:  המטרה שלנו היא לבוא ולייצר שאנחנו נכשיר אותם איך מדברים על הלא-יהודים, איך משכנעים אותם במה שקורה היום ובצדקת הדרך שלנו

רחלי ברץ ריקס:  תודה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  אחרי ששמענו נציגים של גופים וחוקרים אני מציע שנשמע קצת את הקולות של הסטודנטים או בהווה או לשעבר, ויש פה כמה שהתנדבו להיות בדיון הזה

זאב אלקין:  אופיר דיין, בבקשה

אלי דיין: תודה רבה, כבוד יושב-הראש, על ההזמנה, ותודה רבה לחברי הכנסת הלוי, סוכות, אילוז, שאתם כאן

אלי דיין:  אני חושבת שהיה חשוב אם עוד חברי כנסת מסיעות אחרות בבית היו נמצאים כאן גם לשמוע את הנאום החשוב הזה, את הדיון החשוב הזה

אלי דיין:       אני רוצה לשים פה משהו על השולחן

אלי דיין:  האירועים שאנחנו חווים עכשיו בקמפוסים הם לא מפתיעים

אלי דיין:  זה לא משהו שהתחיל ב-7 באוקטובר, וזה גם לא משהו שהובא לידיעת מדינת ישראל ב-7 באוקטובר

אלי דיין:  אני למדתי באוניברסיטת קולומביה בתואר הראשון והשני שלי בין 2017 ל-2022

אלי דיין:  הובלתי שם את הארגון "סטודנטים תומכי ישראל" ואת ITREK, בתואר הראשון ובתואר השני

אלי דיין:  זה משהו שאני יודעת להגיד שגם דיברתי עליו עם המשרד לנושאים אסטרטגיים, כשהוא עוד היה ממוקד בענייני הסברה

אלי דיין:  זה לא משהו חדש

אלי דיין:      העלייה הזאת באנטישמיות, ויחד איתה העלייה בהתייצבות למען ישראל, הם לא משהו שהוא חדש למלחמת 'חרבות ברזל'

אלי דיין:  זה משהו שאנחנו רואים אותו אחרי כל סבב

אלי דיין:  הבעיה הגדולה פה שאין זכרון ארגוני פשוט כי סטודנטים מתחלפים כל ארבע שנים

אלי דיין:  אז הסטודנטים שהיו פה ב'צוק איתן', דרך אגב, ארבע שנים זה בערך הסבבים שאנחנו מקיימים בעזה

אלי דיין:  אז הסטודנטים שהיו ב'צוק איתן' וזוכרים את מה שהם חוו כבר לא יהיו פה ב'חרבות ברזל' וכן הלאה

אלי דיין:       אני חושבת שחשוב לשים פה על השולחן כמה דברים

אלי דיין:  אני אנצל גם העובדה שאני איני נציגה של ארגון מסוים פה

אלי דיין:  אמנם היום אני עובדת במכון למחקרי בטחון לאומי, ב-INSS, אבל אני כאן כמישהי שהובילה ארגון סטודנטים כזה, ואני אדבר על מה שאני חושבת שהמדינה, שאתם, יכולים לעשות עבור אותם אנשים שנמצאים בקמפוסים

אלי דיין:       לפני שאני אגיד את זה, אני חושבת שחשוב להגיד – זה לא מונולית

אלי דיין:  הסטודנטים בקמפוסים הם לא גוש אחד והקמפוסים הם לא גוש אחד

אלי דיין:  בין הסטודנטים יש כאלה שהם עוינים את ישראל, יש כאלה שתומכים בישראל, ויש את הרוב המוחלט, שאנחנו לא מדברים עליו פה, שהוא לא מודע בכלל למה קורה כאן, והאמת שגם לא אכפת לו

אלי דיין:  כי סטודנט סינגפורי שהגיע ללמוד ב-MIT, ישראל היא לא מרכז חייו ואין לו ידע על זה

אלי דיין:  ואלה הסטודנטים שאנחנו צריכים להגיע אליהם

אלי דיין:  באקלים הפוליטי בארצות הברית האנשים האלה ידרשו לחוות דעה על מה שקורה שם במוקדם או במאוחר, ולצערי המאוחר זה אולי עוד שנתיים-שלוש מעכשיו

אלי דיין:  אני משוכנעת שאנשים כאלה היו אנשים כמו ברק אובמה, שלמד באוניברסיטה שאני למדתי בה, באוניברסיטת קולומביה, ולחשוב שאחד האנשים שלמדו איתי בקולומביה יהיו נשיאי ארצות הברית מתישהו בעתיד – זה עניין מפחיד

אלי דיין:  ואני חושבת שאנחנו לא תופסים

עמית הלוי: איזה ארגון הוא היה, לדעתך, אם הוא היה היום?     

אלי דיין: לדעתי הוא היה במועדון הג'ז, אבל אני לא יכולה לחתום על זה

עמית הלוי: יש לי עוד כמה רעיונות

אלי דיין: אני חושבת שצריך להבין גם את ההבדלים בין הקמפוסים

אלי דיין:  יש סוגי תמיכה שונים

אלי דיין:  דובר פה קודם על טקסס A&M – אני הייתי חברה בארגון "Students Supporting Israel", שיש לו מעל חמישים סניפים

אלי דיין:  בטקסס A&M, בזמן שאני נלחמתי בארבע החלטות BDS בחמש שנים, הם העבירו החלטה פרו-ישראלית מדהימה

אלי דיין:  וסוג התמיכה שצריך להעניק לכל אחת מקבוצות הסטודנטים האלה הוא שונה

אלי דיין:  זה לא פתרון אחיד לכולם כי האתגרים הם לא אותם אתגרים לכולם

אלי דיין:  מצד שני, אני יכולה להגיד שהיה לנו נשיא באחת האוניברסיטאות במרכז ארצות הברית, שהוא היה היהודי היחיד בקמפוס, והוא היה צריך לקבל עזרה מסוג אחר

אלי דיין:  הוא היה צריך בכלל להסביר לאנשים מה זה ישראל, כי הם בכלל לא ידעו

אלי דיין:      ואני רוצה להקדיש כמה דקות קצרות ממש למה אני הייתי שמחה שמדינת ישראל תעשה עבורנו ומה הייתי שמחה שהיא לא תעשה

אלי דיין:  אני חושבת שיש למדינה המון נטייה להתערב בענייני BDS, כי זה פשוט מושך

אלי דיין:  זה שם, זה קליט, וכולם רוצים להיות מעורבים

אלי דיין:  בסוף, האבדוקציה בקמפוסים צריכה להישאר בידיהם של הסטודנטים בקמפוסים, משני טעמים מרכזיים; הטעם הראשון הוא כי הם מכירים את הקמפוס

אלי דיין:  הם יודעים מה עובד ומה לא עובד בקמפוס שהם נמצאים בו

אלי דיין:  האם בקמפוס שלהם ב-MIT כדאי לדבר על טכנולוגיה, או בקמפוס שלי בקולומביה לדבר על ילידים זכויות אדם

אלי דיין:  וזה משהו שהמדינה לא יכולה לדעת, זה אני יכולה לדעת כי אני שם עם הסטודנטים

זאב אלקין: אז את אומרת שלדעתך קטאר עושה שגיאה שהיא משקיעה כמדינה?     

אלי דיין: לנו היה את הכספים של קטאר להשקיע בזה - אולי הייתי תומכת שגם אנחנו נשקיע בזה

אלי דיין:  אני חושבת שהמדינה צריכה להשאיר את זה לסטודנטים מהסיבה הזאת, ומסיבה נוספת; שברגע שיש חותמת של מדינת ישראל זה מוריד את האמינות של הסטודנטים בקמפוסים

אלי דיין:  הם נתפסים כשליחים של מישהו ולא כנציגים אותנטיים של אידיאולוגיה שהם מאמינים בה

אלי דיין:  אני חושבת שבכל מקרה יש חשיבות עצומה לפעילות של המדינה

אלי דיין:  ויש כמה דברים שבעיני, לפחות בסיעור המוחות שלי עם החבר'ה שהיו תחתיי בארגון; אחד, וזה משהו שכבר העליתי בעבר ולצערי זה לא קרה – לספר מידע נקי

אלי דיין:  יש בקמפוסים עשרות או מאות סטודנטים שרוצים לתמוך בישראל, אבל הם לא אני, שנולדתי במעלה שומרון וחייתי שם כל החיים שלי ואני מחוברת בווריד לכל אמצעי החדשות

אלי דיין:  אין להם את הנתונים הבסיסיים

אלי דיין:       אם הם רוצים להסביר על פיגוע מסוים, שאחרי זה אומרים שאנחנו הרגנו פלסטינית חפה מפשע – אין להם את הנתונים להגיד "הפלסטינית החפה מפשע הזאת הגיעה עם אקדח למחסום וירתה באדם"

אלי דיין:  אין להם את זה

אלי דיין:  הם לא צריכים סרטונים ערוכים עם לוגו של משרדי ממשלה

אלי דיין:  הם צריכים את המידע הבסיסי כדי שהם יוכלו להתאים אותו לקהל שלהם

זאב אלקין: מידע בסיסי שיגיע באיזה ערוץ?     

אלי דיין: דרך הארגונים

אלי דיין:  יש מספר ארגונים מרכזיים שמנהלים את, אני לא רוצה להגיד את המאבק, אלא את הזכות הזאת לדבר על ישראל בקמפוסים

אלי דיין:  לארגון שאני הייתי חברה בו יש חמישים סניפים, אלפי פעילים

אלי דיין:  צריך להעביר את זה לבן אדם אחד והוא ידע להזרים את זה אלינו למטה

אלי דיין:  וזו הצעה שכבר הצעתי בשנת 2018, לדעתי, למשרד לנושאים אסטרטגיים, ולצערי זה לא קרה

אלי דיין:  ואני חושבת שזה מאוד-מאוד חשוב

אלי דיין:  הנימוקים אז, דרך אגב, היו טכניים, שאין איך להעביר את זה לכל האוניברסיטאות

אלי דיין:  אני חושבת שאומת ההיי-טק יכולה להתגבר על המכשול הגדול הזה

אלי דיין:  אני אגיד עוד משהו אחד שגם עלה פה קודם

אלי דיין:  אני חושבת שלסטודנטים בשטח לא ברור מול מי לעבוד

זאב אלקין: זה טיעון מוזר, כי אם אפשר להעביר את אגף דל"ג בין כמה משרדי ממשלה, אז בטח אפשר להעביר מידע גם לקמפוסים

אלי דיין: זו בדיוק הנקודה הבאה

אלי דיין:  אני חושבת שלי בקמפוס לא היה ברור אם אני רוצה משהו מול מי אני עובדת

אלי דיין:  האם זה מול המשרד לנושאים אסטרטגיים? משרד החוץ? אני חושבת, זה לא ממקומי, קטונתי, אני לא יודעת להגיד איך ממשלת ישראל צריכה לארגן את משרדי הממשלה, אבל אני חושבת שכן צריכה להיות אחידות לפחות מול מי אנחנו מדברים

דן אילוז: את אזרחית במדינה, זה כן ממקומך, רק שיהיה ברור

אלי דיין: יש לי ציוץ על זה בטוויטר, מוזמנת לתת לכם את זה אחרי ותסתכלו

אלי דיין:  אבל אני חושבת משהו חשוב שאני מקווה שעוסקים בו, וזה עניין המימון

אלי דיין:  זה דובר קודם

אלי דיין:  אני חושבת שזה קלאסי תפקידה של מדינת ישראל – להסתכל מאיפה מגיע המימון לדבר כזה

אלי דיין:  אצלי באוניברסיטה היה מרכז ללימודי פלסטין

אלי דיין:  הוא בנפרד מהמרכז ללימוד המזרח התיכון

אלי דיין:  זה מכון עתיר תקציבים שהיו לא פרופסורים משלו ואירח אירועים משלו, והכסף הזה לא מגיע מהעצים

אלי דיין:  מדינת ישראל צריכה לרדוף אחרי הדברים האלה, לדעתי, בעוד שהסטודנטים רודפים אחרי הצדק בקמפוסים

אלי דיין:  אני חושבת שזו חלוקת עבודה שצריכה להיות קצת יותר מסודרת

אלי דיין:      אני אגיד שני דברים אחרונים כי באמת הארכתי

אלי דיין:  אחד זה חיזוק החינוך בקהילות היהודיות

אלי דיין:  אני חוויתי הרבה פעמים, כשהגיעו אליי סטודנטים תומכי ישראל, סטודנטים יהודים ציוניים, שגדלו בבתים ציוניים, ורוצים מאוד לעזור, אבל אין להם את המידע הבסיסי הזה, וכשהם מגיעים לקמפוס זה מאוחר מידי

אלי דיין:  כל מה שהם שמעו על ישראל עד אז, וסליחה אם זה יישמע מקטין, זה גמלים ומצדה, וזו המדינה הכי נפלאה בעולם

אלי דיין:  והם מגיעים ואומרים להם אפרטהייד ודיכוי אתני, ואין להם איך לענות לזה

אלי דיין:  אז אני חושבת שצריך להתחיל עם זה בשלב הרבה יותר מוקדם בתוך הקהילות, וזה משהו שמדינת ישראל ומשרדיה כן יכולים לעזור בו

צבי ידידיה סוכות: יש ערוצי תקשורת שהם רואים שהם קשורים איכשהו לישראל?     

אלי דיין: חד משמעית

אלי דיין:  אני חושבת שיש הרבה ערוצי תקשורת, גם שיושבים כאן בישראל

אלי דיין:  זאת אומרת, לפחות אני יודעת שה-"Jerusalem Post" ו-Times of Israel" הם משהו שמאוד חשוף לקהילות היהודיות

אלי דיין:  "Ynet" באנגלית זה משהו מאוד חשוף

אלי דיין:  אני פתאום נחשפתי שיש ידיעות אחרונות, ידיעות אמריקה שיוצא כל יום שישי

אלי דיין:  אני כתבתי שם כשהייתי סטודנטית

אלי דיין:  יש המון ערוצי תקשורת

אלי דיין:  ובעולם שבו טוויטר ופייסבוק, אולי לא פייסבוק כי זה קצת זקן מידי – אינסטגרם, אני לא אגיד טיקטוק בגלל עבודתי הנוכחית ומדיניות סין – טיקטוק לא אעודד כאן, אבל אינסטגרם וטוויטר בוודאי

אלי דיין:       וזו הנקודה האחרונה, הרמת לי לנקודה האחרונה שרציתי להגיד; דיבור ישיר עם אותם סטודנטים קיים

אלי דיין:  מגיעים הרבה מאוד חברי כנסת ושרים לקמפוסים לדבר עם הסטודנטים, ואני פונה אליכם כאן בבקשה

אלי דיין:  אם כבר יש את ועדת המשנה הזו, אני חושבת שחשוב מאוד שאחת מסמכויותיה תהיה לדעת ולתדרך חברי כנסת ושרים שמגיעים לקמפוסים

אלי דיין:  מגיעים המון, לפחות בזמני

אלי דיין:  המסר הוא לא אחיד

אלי דיין:  אני מצטערת אם זה יתפרש כביקורת, אבל בזמני שם היו הרבה פעמים שהרגשתי שחברי כנסת ושרים מגיעים לעשות קמפיין בקמפוסים

אלי דיין:  זה לא המקום

אלי דיין:  זה לא המקום לחשוף מחלוקות פנימיות של מדינת ישראל, מול מאות סטודנטים אמריקאים

אלי דיין:  ואני כן חושבת שחשוב שיהיה מקום, גוף, לא יודעת מי, להחלטתכם, שיתכלל את אותם חברי כנסת ושרים שמגיעים לקמפוסים, ויתדרך אותם

אלי דיין:  זהו, תודה רבה לכם על ההזדמנות

זאב אלקין: תודה רבה, אופיר

זאב אלקין:  טליה סגל

גדליה גל: כן, בוקר טוב

גדליה גל:  תודה שהזמנתם אותי

גדליה גל:  אני סטודנטית אמריקאית וגם הנשיאה של הלל בג'ורג'יה טק

גדליה גל:  אז עכשיו אני עוברת לאנגלית, כי אני חושבת שזה יהיה יותר נעים

זאב אלקין: דווקא העברית שלך היא מצוינת

גדליה גל: לא יודעת

זאב אלקין: אוקיי, מה שנוח לך

גדליה גל: תודה

גדליה גל:       (נושאת דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)      אז כל מה שאנשים שיתפו זה מה שאנחנו חווים כל יום בקמפוס

גדליה גל:  מדברים על ונדליזם – ראיתי את בית האחווה היהודי בקמפוס שלי נהרס עם אמירות של Free Palestine; המזוזה של חברה שלי נעקרה מדלת החדר שלה במעונות

גדליה גל:  הדברים האלה קורים כל הזמן

גדליה גל:  והקמפוס שלי הוא ג'ורג'יה טק, זה כמו טכניון

גדליה גל:  אז זה לא קמפוס פוליטי, אנשים מתמקדים ב-STEM והנדסה ודברים כאלה

גדליה גל:  היו לנו תקריות קטנות של אנטי-ישראליות ואנטישמיות, אבל אני חושבת שהדברים עכשיו הגיעו לרמה חדשה

גדליה גל:  ואני חושבת שיש כמה נקודות שעדיין לא הובאו, שכל מה שקרה כאן והדברים שהפוליטיקאים כאן אומרים משקף עלינו בחזרה בקמפוסים

גדליה גל:  אז למשל, האשימו את ישראל ברצח עם – זה אחד הדברים האהובים עליהם להגיד

גדליה גל:  הם אומרים "יש רצח עם, אנחנו צריכים להפסיק את רצח העם"

גדליה גל:  וכשמסתכלים על ציטוטים מה-9 באוקטובר, ה-10 בנובמבר, אפילו לפני כמה ימים אני חושבת שהיו כמה פוליטיקאים שאמרו שאנחנו צריכים לשטח את עזה, שהם חיות אדם

גדליה גל:       כשהם רואים דברים כאלה זה די הופך את הטענה שלהם ללגיטימית

גדליה גל:  אני לא חושבת שאנחנו מבצעים רצח עם, כמובן

גדליה גל:  אבל הם חושבים שיש לגיטימציה לאמירה שלהם בגלל הדברים שנאמרו כאן

גדליה גל:  אני חושבת, הזדמנות אחת לתמיכה נוספת היא גם בין ארגונים נוצריים בקמפוסים

גדליה גל:  אני חושבת שרוב הנוצרים הם לרוב יתמכו בישראל

גדליה גל:  אתם יודעים, הם מכירים את התנ"ך, זו ארץ היהודים

גדליה גל:  ואני חושבת שזו יכולה להיות הזדמנות לתמיכה נוספת, אם נמצא דרכים לעבוד איתם

גדליה גל:  אני גם אגיד שארגונים כמו הלל היו ממש תומכים ועזרו עד עכשיו עבור סטודנטים

גדליה גל:  זה מהניסיון שלי

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  טליה ראב

טליה ראב: (נושאת דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     בוקר טוב לכולם

טליה ראב:  אני מודה על ההזדמנות להתארח כאן היום, והלוואי שזה היה בנסיבות טובות יותר

טליה ראב:  אני כאן כדי להעלות נושא קריטי בנוגע לחוויות של סטודנטים יהודים בקמפוסים אמריקאים

טליה ראב:  השאיפה שלי היא לספק הבנה טובה ומוצקה לאתגרים המורכבים שאנחנו כרגע פוגשים

טליה ראב:  שמי טליה ראב, ואני המייסדת ונשיאה של "Students Supporting Israel" באוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה

טליה ראב:  "Students Supporting Israel" זה ארגון פרו-ישראלי, בינלאומי, שעובד בקמפוסים, שתומך בישראל ובזכותה לריבונות

טליה ראב:  משימתנו היא להיות קול פרו-ישראלי בטוח וברור בקמפוסי הקולג'ים, ולתמוך בסטודנטים בטיעונים מסוג זה

טליה ראב:       אנטישמיות היא לא מושג זר עבורי או עבור כל סטודנט יהודי אחר החי באמריקה

טליה ראב:  זה מושרש עמוק וזה חלק מהמערכת החינוכית שלנו

טליה ראב:  כאישה יהודית החייה מחוץ לארץ היהודים שלנו, את חותמת על חוזה מטאפורי, בו את מסכימה לתנאי השימוש שאומרים ששנאה יהודית יהיו חלק מחיי היום-יום שלך

טליה ראב:  לא משנה מה, את לא תהיי מוגנת וגם אף אחד לא יעזור לך

טליה ראב:  בקמפוס שלי, רק ללבוש מגן דוד בפומבי פותח דלת של הטרדות כמו צעקות של "Free Palestine", "Zionist pig", "Nazi Zionist", "From The River To The Sea", "Long live the Intifada" ועוד-ועוד

טליה ראב:  SJP – ארגון הנתמך על ידי חמאס בקמפוסים בכל רחבי הארץ, היו תזכורת מתמדת לאוכלוסייה היהודית שהם לעולם לא ייתנו לנו להרגיש בטוחים בזהותנו היהודית

טליה ראב:       מצלבי קרס שמצוירים לקריעה של דגלים ישראלים ומזוזות מחדרי מעונות של סטודנטים יהודים; מחאות שבועיות, בהן הם קוראים לרצח של העם היהודי בגאווה, רדיפה אחרי סטודנטים יהודים ומגיבים באיומי מוות ברשתות החברתיות, תלישת שלטים של בני ערובה; עד דרישה לנשיאת האוניברסיטה להצהיר תמיכה בחמאס תוך קריאה להם לוחמי חופש, ותיוג הטבח שהיה ב-7 באוקטובר כמעשה מוצדק של התנגדות

טליה ראב:  אוכלוסיית הסטודנטים היהודים בודדה והובטחה שלא נוכל לחיות בבטחה ובשלום אף פעם, כל עוד נבחר לחיות כיהודים

טליה ראב:       כנשיאת SSI באוניברסיטה שלי עשיתי כל מה שבכוחי כדי לתת מאבק נגד השנאה הזאת ולהיות קול גאה וחזק עבור ישראל

טליה ראב:  איחדתי את הסטודנטים היהודים ויצרתי קהילה שהם יכולים להרגיש בטוחים בה, פרסמתי פגישות שבהן סטודנטים יכולים ללמוד איך לדבר לתמוך בישראל ולהפריך את העלילות שמופצות בקמפוס שלנו

טליה ראב:  ארגנו פגישות מאורגנות עם דוברים כמו ניצולים ממסיבת הנובה ומשפחות החטופים, כדי להעביר את הברוטליות של החמאס בסיוט הזה שכל הישראלים נמצאים בו

טליה ראב:  אנחנו נשארנו ערים בכל הלילה ותלינו שלטים של בני הערובה ברחבי הקמפוסים, כתבנו שמות בגיר על המדרכות, כדי להבטיח שכל הסטודנטים יקראו את השמות שלהם, יראו את הפנים שלהם, וכדי שזה ישרת כתזכורת מתמדת שישראל מתמודדת מול טרור בתצורתו הנוראית ביותר

טליה ראב:       הדור של היום מתמודד עם אחד האתגרים הקשים היום, כזה שאף דור אחר לא ראה קודם, שהוא דעת הקהל

טליה ראב:  טכנולוגיה מודרנית ורשתות חברתיות נותנות פלטפורמה לאנטישמיות הזאת

טליה ראב:  הם מאפשרים לאנשים בורים ולא מחונכים בנושא להתפוצץ בתעמולה כדי שכל העולם יראה

טליה ראב:  הם מפתים מתבגרים לצדד באג'נדה האנטישמית הקיצונית שלהם

טליה ראב:  בסקר שנערך כדי לראות את דעת הקהל האמריקאית על ישראל 50%, ונכון לאתמול זה עודכן ל-51%, מדור ה-Z, בגילאים 18 עד 24, תומכים בחמאס ומאמינים בהרס של ישראל בכל אמצעי שיידרש

טליה ראב:  הווירוס שהוא הג'יהאד האסלאמי זיהם מוסדות בכל רחבי אמריקה

טליה ראב:  הורים שולחים את הילדים שלהם למוסדות היוקרתיים ביותר, בציפייה שהם ילמדו מתמטיקה, מדעים, כישורי כתיבה, רק כדי לגלות שהכישורים היחידים שהם רכשו הם 100 דרכים שונות לסייע באופן אקטיבי ואלים לרדיפה נגד היהודים

טליה ראב:       הדעות האלה לא נשארות ברמת הסטודנטים בלבד – נשיאות הרווארד, MIT, ופן, חלק מהמוסדות היוקרתיים ביותר בארץ, לא יכלו אפילו להסכים שקריאה לרצח העם של היהודים מפרה את הקוד האתי הסטודנטיאלי, תוך אמירה שזה תלוי בהקשר

טליה ראב:  וזה לא יהיה נחשב כהטרדה או בריונות אלא אם האמירות יהפכו למעשים

טליה ראב:  בקמפוס של קולג' באמריקה כולם יכולים לקרוא בפתיחות לרצח עם של יהודים ללא השלכות, אלא אם הם רוצחים יהודי בפועל

טליה ראב:  ואם זה קורה, רק ורק אז הם יעריכו את המצב ויחליטו אם זה נחשב הפרה של הקוד האתי

טליה ראב:  שוב ושוב מובהר לסטודנטים היהודים שהם לא ירגישו בטוחים לרכוש השכלה, ללכת ברחוב או פשוט להתקיים כסטודנט יהודי מוצהר

טליה ראב:       מתחתית הגוף הסטודנטיאלי ועד לפרופסורים ולנשיאים ברמה העליונה ביותר, אידיאולוגיית הטרור של הג'יהאד הושרשה בחברה שלנו

טליה ראב:  בזמן שישראל שזוכה לתמיכה של מנהיגי ארצות הברית עכשיו, זה לא יהיה כך בעתיד, כשהמנהיגים הבאים שיגיעו הם חלק מהדור המחונך מחדש הזה

טליה ראב:  זה איום לאנשים יהודים בכל רחבי העולם

טליה ראב:  מתחיל לאזול לנו הזמן מכדי לתת לנושא הזה פשוט לחמוק

טליה ראב:  אנחנו חייבים להתחיל לעשות מעשים עכשיו

טליה ראב:  SSI נלחם בכל הכוח כדי להציל את הדורות הבאים ולשכתב את הנרטיב האנטי-ציוני הזה

טליה ראב:  אינדיבידואל, כמו אחי לדוגמה, שהיה נשיא SSI באוניברסיטת אילינוי, כבר נלחם בקרב בקמפוס, ועכשיו משתתף בלחימה הפיזית בעזה

טליה ראב:       הצעירים היהודים כבר בשוחות

טליה ראב:  זה קרב אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפסיד בו

טליה ראב:  הזמן לדיבורים נגמר – אנחנו צריכים לנקוט במעשים

טליה ראב:  זו האחריות והחובה שלנו עבור אבותינו שהקריבו את עצמם בלחימה עבור המטרה הזו, ועבור הדורות הבאים שיבואו

זאב אלקין: תודה, טליה

זאב אלקין:  ונמצאת איתנו בזום עוד סטודנטית מהרווארד

זאב אלקין:  פולינה, בבקשה

פולינה קמפינסקי: היי, בוקר טוב לכולם

פולינה קמפינסקי:  תודה רבה, אדוני יושב-הראש

פולינה קמפינסקי:  שמי פולינה קמפינסקי, אני סטודנטית לתואר שני במדיניות ציבורית בהרווארד

פולינה קמפינסקי:  אני חושבת שהרבה נאמר פה אז אני לא ארחיב

פולינה קמפינסקי:  אני אגיד שכשהגעתי לפה הבנתי שאנטישמיות היא תופעה שנוכחת כתופעת קצה

פולינה קמפינסקי:  מאז ה-7 באוקטובר היא התערבבה עם סנטימנט אנטי-ישראלי, וכמות התקריות באמת גדלה

פולינה קמפינסקי:  אני, כסטודנטית ישראלית, לא מרגישה בנוח ללכת בהרבה מאוד מרחבים, במיוחד כשאני יודעת שיש הפגנות

פולינה קמפינסקי:  ההחלטה אם לדבר או לא לדבר עכשיו בכיתה היא פונקציה של האם יבטלו אותי על זה שאני ישראלית

פולינה קמפינסקי:  אני יושבת בכיתות שבהן יש הערות אנטישמיות

פולינה קמפינסקי:  והמדיה החברתית הפנימית של הרווארד מלאה באמת בפוסטים שלא נעים לומר אותם בקול, ובטח ובטח שלא לקרוא אותם

פולינה קמפינסקי:  וחלק גדול מהבעיה הוא שאנחנו לבד

פולינה קמפינסקי:      אז מצד אחד, דיברנו פה על ההנהלות של האוניברסיטאות ששומעות אותנו ולא מוכנות לנקוט עמדה, אבל מצד שני, כשאני שומעת פה את הממשלה, אני אישית לא מכירה את כל הכלים האלה

פולינה קמפינסקי:  ואני סטודנטית ששירתה בדובר צה"ל, שמאוד מעורה בכל מה שקורה בחברה הישראלית

פולינה קמפינסקי:  אני מרגישה שננטשתי פה

פולינה קמפינסקי:  באמת

פולינה קמפינסקי:  בימים הראשונים של המאבק גורמים בכירים במשרד החוץ פנו אלינו ואמרו "אתם חיוניים למאבק", והסכמנו בלי לחשוב פעמיים כי זו באמת השליחות שלנו פה, וזה מה שאנחנו יכולים לעשות מפה

פולינה קמפינסקי:  אבל לאורך כל התקופה, כשהדיווחים על אלימות התגברו, לא היה שם אף אחד

פולינה קמפינסקי:  לא בשבילנו, לא בשביל הסטודנטים היהודים שהם לא ישראלים

פולינה קמפינסקי:       לא הרגשנו מוגנים, לא הרגשנו שנכנסנו למארג השיקולים בנוגע להחלטות פרטיות

פולינה קמפינסקי:  ובטח-ובטח שאף אחד לא אמר "היי חבר'ה, מה אתם יודעים לעשות? מה אתם יודעים לתת? מה אתם שומעים? ואיך אנחנו יכולים להשתמש בזה", ואנחנו מאבדים פה נכס אסטרטגי

פולינה קמפינסקי:  אופיר דיברה קצת על הגעה של חברי כנסת ישראלים לאוניברסיטאות בחו"ל – אני דווקא לא מסכימה

פולינה קמפינסקי:  היכולת של דוברים להגיע לפה ולהביע את עמדתם זה חלק מהמנגנון המרכזי שלנו להגן על עצמנו פה

פולינה קמפינסקי:  ולבוא ולומר שישראל היא מדינה דמוקרטית ומתקיים בה דיון ומתקיימות בו מורכבויות, וכשזה לא קורה אז אנחנו מפסידים

פולינה קמפינסקי:  כשאני לא מצליחה לגייס סטודנטים שיושבים על הגדר ואומרים "אני לא מתנגד לזכותה של ישראל לחיות אבל מה שאני רואה בעזה מטריד אותי", אז אם אני לא יכולה לבוא ולומר "אבי ישראל היא מדינה דמוקרטית, ואני יכולה לסמוך בעיניים עצומות על צה"ל, ואני עומדת מאחורי חברי הכנסת שלי" – אז אני בבעיה

פולינה קמפינסקי:  ובסוף אנחנו מפסידים כולנו מזה

פולינה קמפינסקי:      הדבר האחרון הוא שיש המון קריאות להוצאת תקציבים

פולינה קמפינסקי:  נראה לי שחזרו על זה פה הרבה – באמת הכלי המרכזי שלנו הוא סטודנטים שנמצאים באוניברסיטאות ומרצים שנמצאים באוניברסיטאות

פולינה קמפינסקי:  ועל כל דולר שיצא, כמו עמיתי וקסנר שיצאו מהרווארד, אף אחד כבר לא יושב ומתאבל על זה שלא יהיו עכשיו עשרה סטודנטים ישראלים בקמפוס

פולינה קמפינסקי:  ייכנס דולר אחר וייכנס סטודנט אחר, וזה לא בהכרח סטודנט שחשוב לו מצבה של ישראל או מצבם של היהודים

פולינה קמפינסקי:  ואנחנו רק נגיע למלחמה הבאה במצב הרבה-הרבה יותר חלש, ואני אומרת את זה כסטודנטית בהרווארד, ולידי יושבים הסנטורים הבאים, השגרירים הבאים וראשי הממשלה הבאים

פולינה קמפינסקי:  תודה רבה לכם

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  אנחנו הספקנו בדיון הזה, כי אנחנו צריכים תכף לסיים אותו ולפנות את החדר לדיון הבא, לגעת כרגע בינתיים בתיאור הבעיה, ולנסות לאפיין אותה

זאב אלקין:  לא הגענו בינתיים לדבר ברצינות על הפתרונות, וזה יהיה פה

זאב אלקין:  ייקבע בשבועות הקרובים דיון המשך, ששם נגיע לדבר על כך

זאב אלקין:  מה שהייתי מבקש, קודם כול מגורמי ממשלה, לקראת דיון ההמשך זה לבוא לדיון הזה עם הצעות קונקרטיות, אולי תוך איזושהי הידברות בין נציגי הממשלה לפני שהם נפגשים סביב השולחן הזה

זאב אלקין:  יכול להיות שגם יחד עם המוסדות הלאומיים, שגם הם עוסקים בזה לא מעט

זאב אלקין:  הצעות קונקרטיות לתוכנית מקיפה ומשמעותית בתחום הזה של הקמפוסים

זאב אלקין:  וגם הצעות מי אחראי על מה, כי שמעתם את הקולות שזה לא מספיק ברור

זאב אלקין:  וגם לי זה לא היה מספיק ברור, ואני קצת מבין את המבנה הממשלתי הישראלי, ועדיין שאלתי שאלה בתחילת הדיון, וקיבלתי תשובה של כולנו ביחד

זאב אלקין:      ובדרך כלל, "כולנו ביחד" כשאין חלוקת אחריות ברורה, אז דברים נופלים בין הכיסאות

זאב אלקין:  יש כאן בעיה מסוימת

זאב אלקין:  אני מיקדתי אותה בהתחלה והיא הוגשה גם בדיון הזה

זאב אלקין:  שימו לב: רוב מי שדיברו כאן זה נציגים של ארגונים יהודים, שמטבע הדברים עוסקים ביהודים

זאב אלקין:  אולי גם באנטישמיות כי הם ארגונים יהודים

זאב אלקין:  עכשיו, היוצרות התהפכו, כן? האנטי-ישראליות הופכת למחולל ראשי של האנטישמיות

זאב אלקין:  הסוגייה פה היא הרבה מעבר לסוגייה היהודית מבחינת מדינת ישראל, ולכן צריך להסתכל על זה באיזושהי דרך מערכתית

זאב אלקין:  יכול להיות שזה גם אתגר למל"ל, כגוף שהוא מתכלל בדרך כלל עיסוקים בנושא הזה, לנסות לעשות פה איזשהו סדר

זאב אלקין:      ודגשים – אני גם הייתי מבקש ממשרד החוץ שבדיון הבא יהיו נוכחים גם צפ"א

זאב אלקין:  כי לא במקרה הוזכרו פה הפונקלים

זאב אלקין:  זה אחד מהכלים של מדינת ישראל לעבוד בארצות הברית

רות כהן-דאר: אני יכולה לפרט

זאב אלקין: את יכולה לפרט, אבל מי שמפעיל את הפונקלים זה צפ"א

זאב אלקין:  זה תפקידם

זאב אלקין:  ולכן זה לא הגיוני שבדיון כזה הם לא יהיו נוכחים, מחלקת צפון אמריקה של משרד החוץ

זאב אלקין:  כי, שוב, הסוגייה פה היא הרבה מעבר לסוגייה של מאבק באנטישמיות שאת ממונה עליו, אלא הסוגייה היא איך יראה העתיד של היחסים בין מדינת ישראל לארצות הברית

זאב אלקין:  לא פחות ולא יותר, לדעתי

זאב אלקין:  ולכן, אנחנו מקדישים לזה כל כך הרבה זמן

זאב אלקין:  וכדאי לטפל בזה, ואני חושב שמה שקרה במלחמה, וצדקה אופיר – זה לא התחיל במלחמה, כן? התופעות האלה היו הרבה קודם, אבל במלחמה ראינו את ההתפרצות ואת העצמה

זאב אלקין:  ולפעמים זה גם יתרון, כי זה מאפשר לכל הגורמים הרלוונטיים להתעורר ולהבין שיש פה משהו שדורש טיפול מקיף ומשמעותי

זאב אלקין:       כולל גם, תנסו לחשוב בגדול מה התקציבים הנדרשים

זאב אלקין:  אני לא שאלתי את השאלה בדיון הזה אבל אני אשאל אותה בדיון הבא, אז תתכוננו – כמה כסף בשנה מדינת ישראל משקיעה בפעילות בנושא הקמפוסים? דרך כל הערוצים שיש, כן? משרד החוץ, משרד התפוצות

זאב אלקין:  אני די מנחש מה יהיה סדר הגודל של התשובה, אבל אני אשמח לקבל תשובה מסודרת בתחילת הדיון הבא, ומחשבות מה אפשר לעשות בגדול כדי להביא לשינוי המצב

זאב אלקין:  תודה רבה, הישיבה נעולה