ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 127, 2023-12-18 00:00

יונתן מישרקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה

יונתן מישרקי:  הנושא הבא על סדר-היום: הצעה לדיון מהיר בנושא: "מענה טיפולי לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית באירועי השביעי לאוקטובר"

יונתן מישרקי: לצד הכאב על האובדן הכבד שחווינו אסור לנו לשכוח את אותם אלפי אנשים, נשים וילדים ששרדו את התופת אבל יצאו ממנה מצולקים נפשית

יונתן מישרקי:  אנו עסוקים בזה הרבה מאוד בוועדה בהקשרים של בריאות הנפש

יונתן מישרקי:  מוטלת עלינו החובה לוודא, כי יינתן להם המענה הנדרש

יונתן מישרקי:  על משרדי הממשלה - הבריאות ומשרד הרווחה ושאר משרדי הממשלה רובצת אחריות כבדה מאוד לוודא שיינתנו מענים טיפוליים לכלל הנצרכים וכמובן הנושא שאנו עסוקים בו כעת בדיון הזה – לנפגעות התקיפה המינית ששרדו את התופת, ועלינו חברי הכנסת מוטלת האחריות לפקח כי המשרדים אכן מתמודדים בהצלחה עם ההשלכות הקשות הללו

יונתן מישרקי: לפני שאעביר את זכות הדיבור לאחת מיוזמי ההצעה - חברת הכנסת קארין אלהרר, אבקש למסגר את הדיון הזה ולומר גם לחברות וחברי הכנסת שנמצאות פה וגם לאנשי המקצוע וגם לשאר המוזמנים והאורחים – לא נתעסק במספרים של נפגעים ונפגעות

יונתן מישרקי:  לא ניכנס לפרטים מזהים בשום פנים ואופן, כל מי שיעלה שאלה מסוג הזה אבקש מראש מאנשי המקצוע לא לענות

יונתן מישרקי:  אני מודה לחברות הכנסת יוזמות הדיון הזה

יונתן מישרקי:  נפתח עם חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה להציג את הנושא

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני היושב בראש על כך שאתה מקיים את הדיון מהר מאוד אחרי קבלת הבקשה לדיון מהיר

קארין אלהרר:  השבת השחורה, והיא הייתה זוועות שהראש לא יכול להכיל והלב מתפוצץ, מתנפץ לרסיסים ממש

קארין אלהרר:  חלק מהפגיעות, ההרג, הרצח, הטבח היה גם פגיעות מיניות, שזה נושא שנחשב לטאבו

קארין אלהרר:  לא מדברים עליו, לא תמיד מקבל את הקשב הראוי

קארין אלהרר:  מטרת הדיון מבחינתי, הוא להשמיע את קולן של מי שלא יכולות לזעוק כרגע, מי שלא יוכלו לזעוק לעולם, כאלה שגם נרצחו

קארין אלהרר:  כולנו מבינים שכשעוברים טראומה כה קשה, נדרשים תעצומות נפש כדי להחלים, ואסור לנו להפקיר את הנושא הזה

קארין אלהרר:      עבירות מין באופן כללי מאופיינות בדיווח מאוחר

קארין אלהרר:  לכן היה מאוד חשוב לכנס את הדיון הזה כבר בשלב הזה כדי להבין שכל המשרדים הרלוונטיים יהיו מוכנים עם תוכנית פעולה סדורה, שכאשר אותן נשים יוכלו לבוא, להשיג את כל הכוחות לבוא ולהתלונן, יהיה מי שייתן להן את המענה ההולם

קארין אלהרר:      בראשית הדברים, אני רוצה לציין לשבח את משרד הבריאות, שקיבל את החטופות והחטופים בחיבוק גדול ובהכלה מלאה ובטיפול מלא

קארין אלהרר:  הם יוצאים משם, וגם חלקם יתמודדו

קארין אלהרר:  ולכן גם זה צריך לעלות לסדר-היום

קארין אלהרר:      מלבד הנושא של האנשים שעברו את אותן תקיפות מיניות – זה לא רק נשים אגב; באופן ישיר יש אלה מהמעגל השני, שראו, שהיו עדים, ששמעו, וגם הם זכאים וזכאיות לטיפול

קארין אלהרר:  הדבר הזה צריך להיות לנגד עינינו

קארין אלהרר:      הייתי רוצה לראות שיש תוכנית הוליסטית לטווח ארוך, שנותנת מענה לכל אחת ואחד מהנפגעים

קארין אלהרר:  לכל אחד מהם צרכים שונים, וצריך שהמענה יותאם ויהיה פרסונלי

קארין אלהרר:  אני חושבת, שזה לא רק עניין של תקציבים

קארין אלהרר:  יכול להיות שהמשרדים יגידו: זו לא בעיית כסף

קארין אלהרר:  כסף הוא לא תמיד הבעיה

קארין אלהרר:  הבעיה היא המענה השלם והכולל וזה הדבר שצריך לראות כאן

קארין אלהרר:  יש מומחיות בעלות שם, שמטפלות בזה, ויש אנשים במשרדים

קארין אלהרר:  מה הבעיה הכי גדולה בדרך כלל – לקשור בין הקצוות, ולוודא, שכולם נמצאים, וכולם עובדים ביחד, ושהאדם בקצה, אותו אדם שעבר את הזוועות הכי קשות, הוא יודע שיהיה לו למי לפנות, והוא יודע, שהוא יקבל את המענה הטוב ביותר

קארין אלהרר:  תודה רבה

קארין אלהרר:  אני רוצה גם להודות לכל חברות הכנסת שהצטרפו אליי לבקשה

קארין אלהרר:  זה חשוב מאוד

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קטי שטרית

קטי קטרין שטרית: תודה רבה אדוני היושב-ראש על כינוס הוועדה

קטי קטרין שטרית:  זה חשוב מאוד, נושא קריטי

קטי קטרין שטרית:  אני פונה לאנשי משרד הבריאות

קטי קטרין שטרית:  חל שינוי בתקופה האחרונה עם פתיחת החדרים האקוטיים כי אני יודעת שהתחלתם להבין שיש הבדל עצום בין נפגעות תקיפה מינית לבין נפגעות תאונת דרכים או כל מיני דברים אחרים שהם גם טראומטיים

קטי קטרין שטרית:  עצם העובדה שהגדלתם את זה כבר מוכיח שהתפיסה השתנתה אבל זה לא מספיק כי מה שקרה ב-7

קטי קטרין שטרית: 10 שונה לחלוטין מכל תקיפה מינית אחרת כי אותן נפגעות גם ראו רצח

קטי קטרין שטרית:  הן גם ראו את החברים הטובים ביותר שלהם נרצחים לנגד עיניהם

קטי קטרין שטרית:  זה טראומה שמלווה בעוד כמה סוגי טראומות ואני לא חושבת שהטיפול צריך להיות רגיל כפי שעד כה מטפלים או שאנו יודעים על טיפולים שמטפלים בנפגעות תקיפה מינית אחר

קטי קטרין שטרית:       אני מבקרת הרבה בבתי חולים, במחלקות שונות, בעיקר של נערות ונשים, ואני מוצאת שם הרבה מאוד נשים, שנמצאות שם אחרי תקיפה מינית – בהיסטוריה שלהם הייתה תקיפה מינית, והן נמצאות שם לפעמים שנה ושנתיים ושלושה וחוזרות הלוך ושוב

קטי קטרין שטרית:  זה אומר שמשהו בבסיס הטיפול לא מספיק טוב

קטי קטרין שטרית:  למה אני אומרת את זה – כי מי שמגיע אחרי נובה, מגיע עם טראומה כפולה ומכופלת

קטי קטרין שטרית:  אני לכן חוששת מאוד, שאנו יכולים למצוא עצמנו עם הרבה מאוד מאותן בנות שהגיעו לשם שלא מטופלות כמו שצריך

קטי קטרין שטרית:  לכן צריך מענה טיפולי שמותאם באופן ייעודי לסוג הזה של נפגעות נובה כי זה שונה לחלוטין מנפגעות אחרות, לא במה שנעשה להן כמו שצירוף של כמה דברים

קטי קטרין שטרית:  רבים מכירים אותי כחסידה של המניעה אז אל תחכו כי חלפו חודשיים

קטי קטרין שטרית:  זה המון זמן

קטי קטרין שטרית:  בחודשיים האלה – ואני יכולה לומר לכם משיחת טלפון של אחת מהמטופלות אתמול שמתחננת בפניי לאשפז אותה כי היא לא מצליחה –לא התרופות, לא שום דבר

קטי קטרין שטרית:  לא קיבלנו סקירה, מה נעשה, אך אשמח לשמוע מה נעשה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  נורית יכימוביץ-כהן מהממ"מ של הכנסת, דברי פתיחה, בבקשה

נורית יכימוביץ-כהן: תודה ליושב-הראש

נורית יכימוביץ-כהן:  התכוונו לכתוב מסמך לקראת הדיון הזה

נורית יכימוביץ-כהן:  לפני שבוע פנינו לכמה משרדי ממשלה עיקריים ולעוד כמה גופים

נורית יכימוביץ-כהן:  אתמול בערב החלטנו לא לפרסם את המסמך לקראת הדיון, בעיקר כי לא קיבלנו את כל התשובות שרצינו

נורית יכימוביץ-כהן:  משרד הביטחון כלל לא ענה, משרדי ממשלה אחרים ענו ברמת פירוט יותר טובה או פחות טובה – לא ניכנס כעת לכל הפרטים

נורית יכימוביץ-כהן:  אנו רוצים להיות יעילים, ולכן אני כאן כדי לומר כמה דברים שאנו כן יודעים

נורית יכימוביץ-כהן:      ברמת המסגור חשוב לתת מבט על האוכלוסיות שנחשבות כאלה שנדרשת להן התייחסות, טיפול על ידי הרשויות

נורית יכימוביץ-כהן:  מובן מאליו שהמעגל הראשון, מי שנפגע ישירות

נורית יכימוביץ-כהן:  כשאנו ממשיכים ומדברים על המעגל השני, אני רוצה להרחיב את מה שאמרה חברת הכנסת אלהרר ולהוסיף למעגל השני לא רק את האנשים שצפו באירועים עצמם בזמן שקרו אלא גם שורה ארוכה של אנשים, מגיבים שניוניים שהגיעו לאחר מכן כדי לעזור לנפגעים – או לפנות את הגופות או אנשים שזיהו את הגופות, אם זה אנשי משטרה, זק"א, המכון לרפואה משפטית, עובדים סוציאליים שנחשפים למידע, אנשי טיפול ממערכת הבריאות והרווחה, שורה ארוכה של מגיבים ראשונים ושניוניים וכן הלאה עוד לפני שאנו מדברים על כל הציבור שנחשף ויכול למצוא עצמו במצב טריגר וקשיים

נורית יכימוביץ-כהן:      חשוב להזכיר את כל הטרמינולוגיה הזו כי כשהוועדה תפנה עוד מעט לגופים השונים ותשאל אותם אילו מענים הם נותנים, חשוב לדעת שאנו מדברים פה גם על המעגל הראשון וגם על מעגלים שהולכים ומתרחבים וכל גורמי המקצוע שדיברנו איתם והגורמים הממשלתיים צופים שכמות הנפגעים תלך ותתרחב, וייחשפו עוד ועוד סוגי פגיעות מכל מיני מעגלים

נורית יכימוביץ-כהן:      כשאנו מדברים על הטיפול, יש הפער בין הביקוש להיצע

נורית יכימוביץ-כהן:  הביקוש זה מעגלי הנפגעים, וההיצע זה טווח המענים שנהוג לומר שהם בדרך כלל ניתנים על ידי מערכת הבריאות והרווחה אך אני רוצה להדגיש ולהוסיף גם את הנפגעים מצה"ל, אם זה חיילים וחיילות שהשתתפו בלחימה שגם הם הותקפו, חלקם בשבי וחלקם נכנסו אחר כך כלוחמים וכמסייעים, כמפנים, אז גם לשאול מה קורה במערכת הביטחון, שלא ענו לנו

נורית יכימוביץ-כהן:      ובמתח הזה בין הביקוש להיצע יש כל הנושא של אילוצים

נורית יכימוביץ-כהן:  אזכיר שני אילוצים עיקריים, אחד זה גיאוגרפי כשבאים לתת מענים

נורית יכימוביץ-כהן:  לא אכנס פה לפירוט כל המענים שיש למערכות הבריאות והרווחה כי אני מניחה שנציגי המשרדים יפרטו אבל כשמדברים על מתן מענים בהיבט גיאוגרפי אז מצד אחד המערכות מבינות שיש להתמקד באזור הדרום אך מצד שני יש לומר שזה ממש לא רק אזור הדרום, אם זה נפגעי המסיבה ברעים – הם מתגוררים בכל הארץ, אם זה חיילים וחיילות, אנשי מערכות הביטחון או כוחות הביטחון בכלל ואנשי מקצוע - הם מפוזרים בכל הארץ אז יש גם לתת את המבט המקומי על הדרום וגם לתת את המבט הארצי

נורית יכימוביץ-כהן:      בנוסף, הצורך בטיפול שמלווה את האדם לאן שהוא הולך כי אנו מדברים פה גם על אוכלוסיות של מפונים, ושאלה חשובה שצריכה להישאל: איך אתם מלווים אדם שאולי גר בקיבוץ בדרום אבל פונה לתל אביב או לחלק אחר בארץ – עד כמה המערכות יכולות לתת טיפול שמלווה את האדם

נורית יכימוביץ-כהן:  אחת הדוגמאות שקיבלנו ממשרד הרווחה זה אופציה לטיפול מקוון

נורית יכימוביץ-כהן:      אילוץ שני שנתקלנו בו ועל זה מדברים גם כל משרדי הממשלה וגם הארגונים וגורמי מקצוע - מה קורה בשגרה

נורית יכימוביץ-כהן:  המענים שאמורים להינתן לנפגעי 7

נורית יכימוביץ-כהן: 10 זה מענים שמבוססים על כל מה שיש למערכות הרווחה והבריאות וצה"ל להציע בשגרה

נורית יכימוביץ-כהן:  כבר עתה המענים האלה, כך ידוע לנו מכל מי שדיבר אתנו על זה – בצמצום

נורית יכימוביץ-כהן:  יש מידע על רשימות המתנה - אפשר לדבר על חודשים ואולי אף שנה ויותר לקבל טיפול במענה הרווחה והבריאות הקיימים

נורית יכימוביץ-כהן:  לא כולם אבל לא ניכנס לפרטים וכל אחד מהגופים יוכל לפרט בקשר אליו אבל מענה שהוא בשגרה בצמצום בזמן המלחמה והנזקים שנדבר עליהם היום כנראה שיעמיסו עוד ועוד, ולכן צריך לשאול גם לגבי הדרכים להרחיב את המענה

נורית יכימוביץ-כהן:      עוד אילוץ אחד מבין האילוצים – הצורך לתת טיפול מהיר כדי למנוע החמרת תסמינים, ועל זה יש לנו דוגמאות כמו ביטוח לאומי שיש לו נוהל מזורז להכרה בנפגעות של המעגל הראשון

נורית יכימוביץ-כהן:  יש עוד דוגמאות ממערכת הרווחה לניסיונות לזרז את התהליך

נורית יכימוביץ-כהן:      עוד מילה על צה"ל, שלא ענו לנו

נורית יכימוביץ-כהן:  אנו יודעים מחומרים גלויים שטיפול בפגיעה מינית בחיילי וחיילות צה"ל ניתן על ידי מרכז מהו"ת

נורית יכימוביץ-כהן:  הטיפול הזה נפסק כשהחייל או החיילת משתחררים מצה"ל ואותו חייל שמשתחרר אמור להמשיך לקבל את המענה שלו במערכת אזרחית ופה אפשר לשאול את הצבא לגבי הרצף הטיפולי, איך זה קורה ואיך דואגים שהנפגע לא ייפול בין הכיסאות במעבר בין המערכות

נורית יכימוביץ-כהן:  וכמובן כשמדובר במישהו שהפגיעה בו חמורה במיוחד מקרב החיילים, מדובר בזמני המתנה הארוכים שמוכרים לנו באגף השיקום של משרד הביטחון שגם על זה יש לשאול האם אפשר לזרז אותם ולתת משאבים

נורית יכימוביץ-כהן:      לסיום, לגבי מינהלת תקומה, מינהלת שהוקמה כדי לטפל במבט מקומי על אזור הדרום, בין היתר במנדט שלהם - רווחה, בריאות ובאופן ספציפי בהחלטת הממשלה שהתקבלה השבוע מוזכרת הפגיעה הנפשית ובתוכה גם פגיעה מינית באירועי 7

נורית יכימוביץ-כהן: 10

נורית יכימוביץ-כהן:  מדובר בתוכנית חומש שהשבוע המינהלת קיבלה 100 ימים כדי לבנות אותה

נורית יכימוביץ-כהן:  יש טעם לשאול מה הולך לקרות במסגרת ההתייחסות של המינהלית

נורית יכימוביץ-כהן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה על הסקירה

יונתן מישרקי:  אנו לא בכדי נמצאים בחדר הוועדה למעמד האשה ואבקש גם להודות לך, חברת הכנסת פנינה תמנו, גם על הכנס הגדול שעשית עם השגרירות על פשעי האונס הקשים במלחמה הזו

יונתן מישרקי:  בבקשה

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה גם לחברות הכנסת המציעות ובראשן חברת הכנסת אלהרר

פנינה תמנו:  חברי הכנסת שנמצאות אתנו – לא רק חברות הכנסת – בנושא הזה כולנו כחומה בצורה

פנינה תמנו:  ב-7

פנינה תמנו: 10 אלפי נשים מצאו עצמן נפגעות פיזית, נפשית, מינית, עוברות התעללות על ידי מחבלי החמאס הארורים, כשרבות מהן נרצחו, נשחטו, נשרפו, חלקן נחטפו

פנינה תמנו:  מחד, זכינו לראות אימהות וילדים שחזרו הביתה

פנינה תמנו:  לצד זה אסור לנו לשכוח שיש עדיין נשים צעירות שנמצאות בשבי החמאס ולצד החובה שלנו לחשוף, לספר, לזעוק, לשבור את הצביעות של העולם, יש לנו חובה כאן בבית בישראל להעמיד את כל המערך, את כל המענים ואת כל הסיוע שלהם זקוקות הנשים שנמנות עם כמה וכמה מעגלים – הראשון, של מי שנפגעו בעצמן, שרבות מהן מתקשות ועוברות את התהליך שלהן, בין אם זה נשים שהיו בשבי ובין אם זה נשים שנפגעו בעצמן ב-7

פנינה תמנו: 10 ולהן אני רוצה לומר: אתן לא לבד

פנינה תמנו:  כולנו כאן אתכן

פנינה תמנו:  אחד הערכים המוספים של הדיון הזה, זה לומר להן: תיגשו, תבואו

פנינה תמנו:  אנו נלווה אתכן, בין אם זה חברות כנסת, בין אם זה המערכים השונים – משרד הבריאות, משרד הרווחה

פנינה תמנו:  נכון, הן זקוקות לזמן שלהן אבל חשוב שיידעו שהן לא לבד ושמדינת ישראל, ממשלת ישראל ואנו, בנות אדם, בני אדם איתן

פנינה תמנו:      בנוסף, ללא ספק אני חושבת שיש לוודא שלא רק שיש מערכים שהוקמו

פנינה תמנו:  את זה ראינו גם כאשר קיבלו את החטופים ואת החטופות והילדים חזרה

פנינה תמנו:  ראינו מערך מדהים של משרד הבריאות, הרווחה, של צה"ל

פנינה תמנו:  אנו רוצים לדעת שאתם עושים צעדים אופרטיביים, לפנות למי שאתם חושבים שניתן לפנות בין אם בצורה עדינה – לא כזו שתהיה כופה, חודרת, אבל יש המוקד של 105 שאסף את כל השמות של הנעדרים והנעדרות, יש שמות החיילות

פנינה תמנו:  אדוני היושב-ראש, ואולי נעשה עוד דיון – מה קורה עם חיילות שנפגעו? המטופלות במהו"ת ועדיין נשארות בתוך השירות - אולי חלקן רוצות להשתחרר משירות? מה הטיפול שניתן בצבא? הדבר הזה חייב להיות במקום שאנו יודעים לסנכרן אותו ולעשות גם פעולות אופרטיביות

פנינה תמנו:      אם יש מי מהנשים שבחרה ללכת לטיפול נפשי או טיפול וסיוע פרטי, המדינה חייבת לממן את זה, ואין לי ספק בכלל שרבות מהן בחרול ללכת באופן פרטי

פנינה תמנו:  גם אם הן לא מגיעות למערכים השונים, גם אם לא למשרד הבריאות והרווחה יש לפרסם את זה שמגיע להן סבסוד על כל טיפול שנגרר כתוצאה מהסיפור הזה

פנינה תמנו:      אדוני היושב-ראש, אמרתי שלצד החובה לשבור את תקרת הצביעות – זה לא תקרה אפילו, זה לא להאמין, אני חושבת שאנחנו גם היום צריכים להיות רגישות ורגישים כי יש מי שצופים וצופות בנו מהבית

פנינה תמנו:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה, גבירתי

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

יוליה מלינובסקי:  אירועי 7

יוליה מלינובסקי: 10 שינו פה הרבה קונספציות במדינת ישראל

יוליה מלינובסקי:  גם צבאיות, וגם חברתיות וגם קונספציה בנושא תקיפות מיניות

יוליה מלינובסקי:  עד 7

יוליה מלינובסקי: 10 הייתה תפיסה שאין דבר כזה תקיפה מינית על רקע לאומני, וזה הייתה תפיסת עולם של רבים בחדר הזה

יוליה מלינובסקי:  גם רבות בחדר זה

יוליה מלינובסקי:  וזה השתנה

יוליה מלינובסקי:  החיות מחבלי חמאס, עשו מה שעשו לא כי היו סוטי מין אלא בגלל שלתקוף אישה, זה חלק מהמלחמה

יוליה מלינובסקי:  זה חלק מהניצחון, וזה ליזום פחד ואימה על אומה שלמה, וזה מה שהיה

יוליה מלינובסקי:  כך היה שנים רבות בהיסטוריה של האנושות

יוליה מלינובסקי:  אנו חווינו את זה

יוליה מלינובסקי:  חשבנו שאנחנו בזמן אחר, וזה לא יקרה יותר

יוליה מלינובסקי:  זה קרה

יוליה מלינובסקי:  יש להבין את זה, לקבל את זה ולא להכחיש

יוליה מלינובסקי:      עברנו אירוע מטלטל בסוף שבוע, מה שקרה ברצועת עזה עם החטופים שלנו

יוליה מלינובסקי:  ובסוף צה"ל פרסם תחקיר, ולא הסתיר את זה

יוליה מלינובסקי:  למרות ששמעתי קולות שאולי היה לא כדאי לפרסם

יוליה מלינובסקי:  להפך

יוליה מלינובסקי:  טוב עשה צה"ל שפרסם, כי זה מחזיר אמון למערכת, עם כל הכאב שבדבר

יוליה מלינובסקי:  גם פה, בנושא כה רגיש, כל כך לא פוליטיקלי קורקט, כל כך כאוב, נושא של תקיפה מינית על רקע לאומני, ותגידו את זה כבר

יוליה מלינובסקי:  תגידו

יוליה מלינובסקי:  אל תכחישו את זה

יוליה מלינובסקי:  זו האמת

יוליה מלינובסקי:  אנו חייבים לפרסם את האמת

יוליה מלינובסקי:  למרות שזה כואב, ולמרות שזה מטלטל ונוגע בעצבים החשופים של כולנו

יוליה מלינובסקי:  אני מדברת עם הרבה מילואימניקים שנמצאים בעזה והדבר המרכזי שהם אומרים לי – שמה שהכי מטריד אותם זה גורלן של בנות כי לאף אחד אין ספק מה יכול לקרות, מה עלול לקרות, ואם זה לא קרה עדיין - אנו לא יודעים

יוליה מלינובסקי:  אני פונה מפה לכל הגורמים

יוליה מלינובסקי:  עם רגישות מתבקשת, בלי שמות, אבל כן לפרסם פרטים שידועים למערכת הבריאות

יוליה מלינובסקי:  לא להסתיר את זה, כי הדרך הארוכה מתחילה מצעד ראשון

יוליה מלינובסקי:  הטיפול בבעיה מתחיל מזה שנהיה מודעים לכך שהבעיה קיימת

יוליה מלינובסקי:  אם אנו מדברים בשפה מכובסת, אם אנחנו לא נפרסם ולא מעגל את זה למשהו מסודר, גם פנימה לא נוכל לטפל בזה כלפי אותן נשים וגברים, אגב, וגברים, וגם כלפי חוץ, כלפי העולם

יוליה מלינובסקי:  אי אפשר לצעוק שזה היה בלי שנביא הוכחות

יוליה מלינובסקי:  אני רואה פה הרבה גורמי מקצוע

יוליה מלינובסקי:  רואה פה נשים שהתגייסו למאמץ הזה

יוליה מלינובסקי:  נכון, פרופ' ביטון? יפעת ביטון

יוליה מלינובסקי:  ראיתי מאמר שכתבתם

יוליה מלינובסקי:  אני יודעת שיש פה צוותים, ומזהה חלק מהם, שכבר התחילו את העבודה הזו, אבל בלי התגייסות של המערכת הממשלתית, גורמי מקצוע שעשו את זה מסודר ומקצועי בצורה מוסמכת, לא נוכל להתקדם

יוליה מלינובסקי:  וגם הממשלה צריכה לדאוג לתקצוב

יוליה מלינובסקי:  אי אפשר לקבל מצב, שמי שנזקק לטיפול, צריך לחכות בתור חודשים אם לא שנים

יוליה מלינובסקי:  אי אפשר

יוליה מלינובסקי:  זה גם מעגל ראשון, הנפגעות והנפגעים עצמם, זה קרובי משפחה, זה מי שראו ושמעו

יוליה מלינובסקי:  גם הרבה אנשים שנכנסו לטראומה מזה בלי שהיו נוכחים וזה גם צריך טיפול

יוליה מלינובסקי:  אז אני מבקשת, דורשת, פונה – מה שתרצו – דוח מסודר ברגישות המתבקשת בלי שמות אבל מה היה שם רפואית, כי חשוב לנו להבין ולדעת את זה, וגם תוכנית ייחודית של משרד הבריאות עם תקצוב, סעיף תקציבי מיוחד שייתן מענה ושהאנשים האלה צעירים וצעירות, לא יהיו חסרי כל יכולת ויסתובבו חסרי בית

יוליה מלינובסקי:  זה לא מתקבל על הדעת כי - זה לא רק צעירים אבל בעיקר – האנשים האלה צריכים אחר כך להתחתן, לבנות משפחות, להתחתן ולחיות

יוליה מלינובסקי:  הדבר המרכזי – אנו צריכים להמשיך להיות, ובריאות הנפש זה הדבר המרכזי

יוליה מלינובסקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  אמשיך את מה שאמרה חברתי היקרה

מיכל מרים וולדיגר:  הנושא של בריאות הנפש עולה לא אחת ולא פעמיים ולא שלוש בוועדה ואני מברכת על כך

מיכל מרים וולדיגר:  מקווה שזה יעלה לא רק כשיח אלא יבוא לידי ביטוי במעשים

מיכל מרים וולדיגר:  לפעמים חלק מהבעיה המאוד אקוטית של בריאות הנפש זה הדרך של רצף טיפולי שיקומי

מיכל מרים וולדיגר:  אני מדברת גם על הרוחב קרי לאורך המחלה, לפעמים עולה, לפעמים יורדת, המגבלה, הקושי, לפעמים עולה, לפעמים יורד – זה חלק מהמות

מיכל מרים וולדיגר:  לפעמים ברגרסיה, לפעמים מחריף, אבל גם לעומק, קרי סוגי ההפרעות

מיכל מרים וולדיגר:  היום במדינת ישראל שמים יחד נשים שעברו תקיפה מינית יחד עם נשים עם סכיזופרניה, יחד עם נשים עם הפרעות אכילה וכולן יחד כי יש כותרת בריאות הנפש, וכולן יחד באשפוז ובבתים מאזנים ובהוסטלים, בכל הרצף, וזה פשוט פשע

מיכל מרים וולדיגר:  הנושא עכשיו מתמקד בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית

מיכל מרים וולדיגר:  מגיע להם השירות הכי נכון להם ולהן

מיכל מרים וולדיגר:  לא מתאים להם הטיפול שנותנים לאנשים שמתמודדים עם סכיזופרניה

מיכל מרים וולדיגר:  הם צריכים את הטיפול הייעודי להם

מיכל מרים וולדיגר:  לכן אני מצטרפת לקריאה לתת פה תקציבים ומשאבים כדי שמדינת ישראל תוכל להקים רצף טיפולי שיקומי שיתאים ויהיה ייעודי להם ולהן, לאותן נפגעי ונפגעות תקיפה מינית, שיהיה מתאים לרצף שלהם בתוך המגבלה, המחלה או הקושי שיש להם

מיכל מרים וולדיגר:  כמובן לגבי הרצף של גילאים כי לא נשים אשה בגיל 70 עם אשה צעירה בת 18 או 16

מיכל מרים וולדיגר:  צריך להיות פה רצף הגיוני כדי שנוכל להוציא אותן ואותם מאותו מקום כה אפל, כדי להכניסם חזרה לשגרת החיים המבורכת שיכולים להגיע עם טיפול ראוי

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  היות שפרופ' יפעת ביטון צריכה לצאת לדיון נוסף, אתן לה ברשותכם את רשות הדיבור, ולאחר מכן נמשיך ברשימת חברי הכנסת

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

יפעת שאשא ביטון:  אני רוצה שוב להודות לך ולחברות הכנסת היקרה, גם חברת הכנסת אלהרר וגם חברת הכנסת תמנו, גם חברת הכנסת שטרית, שעומדת על המשמר ושיחד לא מניחות לנושא הזה ואנו צריכות לא להניח אך אל"ף לזכור שהוא מעוגן במסגרת רחבה יותר של מגוון פגיעות קשות, חלקן אנושות הייתי אומרת בנפש האדם, שהוא ב-7

יפעת שאשא ביטון: 10

יפעת שאשא ביטון:  מערך הבריאות שלנו ערוך היטב לטפל בפגיעות הפיזיות הנראות לעין

יפעת שאשא ביטון:  אחת הבעיות המרכזיות של פגיעות נפשיות, ודאי גם של פגיעות מיניות, למרותש שהן פיזיות בעיקרן זה חוסר היכולת לראות אותן, הנטייה להסתיר אותן

יפעת שאשא ביטון:  השיתוק ממש, הסטיגמה, הבושה שקשורה אליהן לצערנו עדיין יכולה לנהל אותם

יפעת שאשא ביטון:  יש פרוטוקולים במדינות שונות לגבי השאלה איך נערכים להתמודד עם האתגר הספציפי הזה בגלל הבעיה של ההסתרה וההכחשה

יפעת שאשא ביטון:  אני חושבת שאחת הדרכים למנוע את ההכחשה הזו, ופה אני מדברת על משהו שונה ממה שאת מדברת עליו, חברת הכנסת מלינובסקי – סוג של הכחשה אחרת, והייתה לי הזכות לדבר באו"ם וגם להעמיד אותן על הצביעות שלהן אבל בעיקר לדבר על משהו שחשוב לנו כבני אדם, כנשים

יפעת שאשא ביטון:  בהרבה מובנים העם היהודי לקח על עצמו את תפקיד של אור לגויים, ודאי שבדברים האלה אנחנו צריכים לחשוב על כולנו, על העולם כולו ולא רק עלינו

יפעת שאשא ביטון:  ויש לנו כמה לקחים ללמד, ואחד בעיניי החשוב שאפילו החברה הישראלית לרבות גורמי טיפול בריאותי בחברה הישראלית - בימים הראשונים לא היו מסוגלים להאמין שזה קרה

יפעת שאשא ביטון:  אדוני היושב-ראש, אתה צריך לקחת את מילתי על זה, ואני מקווה שעבדתי קשה כדי שמילתי תהיה מילה

יפעת שאשא ביטון:  דיברתי עם בכירים במערכת הבריאות בימים הראשונים, והאמירה הייתה של חוסר אמון, שלא יכול להיות שדבר כזה יקרה לנו

פנינה תמנו: מערכת הבריאות הישראלית?     

יפעת שאשא ביטון: כן

יפעת שאשא ביטון:  היינו בשוק

יפעת שאשא ביטון:  זה שלך זה ברור, וזה מחזיר אותי לנקודה השנייה של נשים סביב שולחן קבלת ההחלטות כל הזמן, העובדה שהיינו בתחילת הדרך קבוצת נשים שעשתה את הפעילות הזו של לא לוותר, של לדחוק גם בתוך גופי החקירה, כמעט תמיד החיבור המעולה שלנו היה עם נשים גם כאן בכנסת, אני חושבת שיש לזה ערך אדיר ואנו צריכות לזכור את זה, לא רק לדבר על איך אנו נערכות מכאן ואילך בהחקשר הזה אלא לדבר גם במובן הרחב

יפעת שאשא ביטון:      לגבי העיקרון שצריך להנחות את כולנו – יש פה מומחיות גדולות ממני שיגידו את זה גם, גישה שעוסקת בקורבנות, ותמיד חושבת איך כל מה שאנו עושות לא יגרום להן עוד נזק, בין אם זה הן ישירות, בין אם זה הניצולות, בין אם זה המשפחות שלהן, בין אם זה נפגעות ונפגעים תקיפות מיניות שעוברות טריגרים בעקבות הדבר הזה במובן הרחב

יפעת שאשא ביטון:  צריך שהסיוע יינתן באופן מוטמע ולא ספציפי כלומר כזה שלא חושף את האנשים עצמם אלא לנסות להכניס את זה בתוך המערך הכללי של טיפולים, ושגם ככה נחוצים לנו לאור המצב שלנו

יפעת שאשא ביטון:      הדבר האחרון – לקהילות ולא ליחידים

יונתן מישרקי: זה לא עובד ככה היום?     

יפעת שאשא ביטון: לפעמים, מה שקורה, שעושים – סינגלינג אאוט של הצעה, של טיפול

יפעת שאשא ביטון:  במקום לומר: האם את רוצה לדבר עם מישהי שנוגעת לסיוע נפשי בהקשר של תקיפות מיניות, לומר: האם את רוצה להבר עם מישהי שתוכל לעזור לך בסיוע הנפשי על מגוון הטראומות שקרו האירוע? זה נקרא מוטמע

יפעת שאשא ביטון:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  נחזור לחברות וחברי הכנסת

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, אדוני היושב-ראש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני רוצה להודות לקארין אלהרר וחברות וחברי הכנסת האחרים שהצטרפו לדיון מאוד רגיש, מאוד כואב

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תודה לכל הגורמים ולכל המשתתפים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יודעת שמשתתפים גם ממערכת הבריאות, הרווחה, עורכי ועורכות דין

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אני מצטרפת לדברי חברת הכנסת מיכל וולדיגר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  שמענו גם המלצה מנורית מהממ"מ

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנו חייבים לבנות תוכנית ייעודית ייחודית, שתתכלל את כל הנושאים שקשורים בפגיעה מינית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  גם מדובר בקורבנות שנפגעו ישירות, גם באלה שצפו, שהיו עדים לכל מה שקורה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  עם כל ההשלכות גם על חיי מין והמיניות שלהם בהמשך החיים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה מגוון טראומות וצריכה להיות תוכנית ייחודית נפרדת, שלא יכולה להיות יחד עם תוכנית של שיקום ובריאות הנפש שדיברנו עליה, שהוקצה סכום של - -     

יונתן מישרקי: עוד מעט נשמע אם יש התייחסות ספציפית

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנו רוצים לשמוע שיש פתרון נפרד שמטפלים בכל הזוויות בכל הבעיות שקשורות בדברים האלה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:      אני יודעת שלכל אדם שקרה לו משהו, מנחם אותו שיודע שמי שעשה את זה, שמקבל את העונש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה גם חלק מריפוי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  שנחשוף שמי שמחבל ורוצח אבל הוא גם אנס, שמעמידים אותו לדין באופן מיוחד ומקבל עונש חמור יותר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנו צריכים לחשוף את זה ולא להתבייש לדבר על זה כי זה גם מנחם את אלה שכן נפגעו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש פה גם היבט משפטי וגם מוסרי, וכמובן נטפל בבריאות נפשם של אלה שנפגעו באופן ישיר או עקיף

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מחכים לתשובות המשרדים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:      אני רוצה לוודא שיש שיתוף פעולה בין משרד הרווחה, משרד הבריאות, הצבא

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  בלי שיתוף פעולה אנשים ייפלו בין הכיסאות ואסור שזה יקרה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת שלי טל מירון, בבקשה

שלי טל מירון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

שלי טל מירון:  קודם כל תודה רבה מאוד על הדיון המאוד חשוב הזה, תודה לחברות הכנסת שיזמו אותו ולכל המצטרפים

שלי טל מירון:       לא שמנו על השולחן נתון מאוד בסיסי, וזה שבעוד העולם שותק, והוא שותק על מה שקרה לנו, אנו לא נשתוק

שלי טל מירון:  אני אישית מדברת על זה מעל כל במה, בכנסת, במליאה, גם באנגלית, וגם פה בוועדות וגם בתקשורת הזרה ובכל מקום אני חוזרת ואומרת שהעולם שותק, בדגש על ארגוני הנשים, בדגש על- - - בדגש על מי טו ועל עוד הרבה מאוד ארגונים שרבות מהיושבות סביב השולחן הזה פנו אליהם כולל אנו כחברות כנסת במכתבים רשמיים וספגנו התעלמות מוחלטת וחוסר תגובה

שלי טל מירון:  בעוד העולם שותק - אנו נדבר

שלי טל מירון:      שנית, בוצעו פה פשעי מלחמה

שלי טל מירון:  אני קראתי את אמנת ז'נבה כמה פעמים כדי לוודא שזה אכן רשום שם, ואמנת ז'נבה אומרת בפירוש, שאלימות מינית, אונס וכל הדברים הנוראיים שראינו באותו יום הם פשעי מלחמה ולכן מלבד הטיפול שלנו כאן בתוך מדינת ישראל ואני יודעת שנעשית עבודת קודש מבחינת איסוף פורנזי ואיסוף כל הראיות שיש ותיעוד של כל הדברים, הנושא הזה חייב לקרות גם ברמה הבין לאומית

שלי טל מירון:  לא נרפה מזה, ונצעק את זה מעל כל במה ונדאג שהעולם יידע בדיוק מה קרה כאן, ובעוד שהעולם שותק, שזה אומר שהוא לא מאמין, אנו בתור התחלה כאן, מאמינות להן, ויש לומר את זה, כי לצערי העובדה הכל כך הבסיסית הזו שנראית מובנת מאליה שאנו מאמינות לנפגעות, כנראה לא מובנת מאליה ולא מאמינים להם

שלי טל מירון:  אז אנו חוזרים אחורה, לבסיס, ואנו מאמינות

שלי טל מירון:      פרוצדורלית, כמובן אני רוצה לשמוע את כל גורמי המקצוע ולהבין מה התהליך שהולך לקרות פה

שלי טל מירון:  אני רוצה לשים את הזרקור על אוכלוסיות שעוד לא נחשפו, עוד לא התלוננו, ולחשוב איך אנו יוצרים מנגנון שיידעו לפנות ולהגיד כשהזמן יתאים להן

שלי טל מירון:  שהציבור הרחב יכיר את העבודה שנעשית

שלי טל מירון:  זה מאוד חשוב כי רק במסיבת הנובה השתתפו 3,000 אנשים

שלי טל מירון:  אין לנו מושג כרגע

שלי טל מירון:  אין לנו מיפוי מלא של המצב

שלי טל מירון:  אנחנו צריכים לדאוג שיהיה מיפוי כזה

שלי טל מירון:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברי הכנסת, אני רוצה לשלב בין אנשי מקצוע לביניכם, לכן אתן לאיש מקצוע

יונתן מישרקי:  בבקשה, אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, בבקשה

אורית סוליציאנו: תודה יו"ר הוועדה על קיום הדיון הזה שהוא מאוד חשוב

אורית סוליציאנו:  אני מאוד מכבדת ומעריכה את הדברים שלך בהתחלה לגבי המספרים

אורית סוליציאנו:  דייקת וכל הכבוד לך

אורית סוליציאנו:  אנו יודעות ולומדות את כל הסוגיה של פשעי מלחמה ופשעים מיניים כפשע מלחמה, שיש להם כמה מאפיינים, בין השאר ברוטליות, אונסים קבוצתיים שנעשים ליד אחרים, ומאפיין בולט מאוד - תת הדיווח

אורית סוליציאנו:  אנו באיגוד מרכזי הסיוע מקבלות מאז 7

אורית סוליציאנו: 10 בצורה בלתי נסבלת פניות להביא סיפורים, להביא עדויות, לומר כמה ולמה בצורה מקוממת, בעיניי לא לגיטימית, ומעידה על חוסר הבנה, מה זה הטראומה הזאת

אורית סוליציאנו:  לא לגיטימי לבקש – תביאו לנו סיפור

אורית סוליציאנו:  זה לא אנושי, ואני חייבת לומר שכולנו יודעים שבשואה גם קרו פגיעות מיניות ורק בעשור האחרון יצא קמצוץ סיפורים

אורית סוליציאנו:  זה דבר שמאוד קשה לשתף

אורית סוליציאנו:      כולנו יודעות ויודעים – ישבנו הרבה בישיבות על המצב של בריאות הנפש, ותדבר אחר כך ד"ר זליגמן, שמנהלת את מרכז לט"ם, שבדרך לכאן דיברנו שכל התקציב שחסר אצלם באיכילוב זה מיליון וחצי שקל

אורית סוליציאנו:  חישבנו - זה כסף קטן, תורי המתנה לשנתיים

אורית סוליציאנו:  זה אחד מהמרכזים הכי מובילים בארץ בנושא

יונתן מישרקי: נשמע עוד מעט

אורית סוליציאנו: תקציב שהמדינה צריכה לתת

אורית סוליציאנו:  כמה סוגיות משמעותיות שאנו יודעות מהשטח: קודם כל, ייקח המון זמן

אורית סוליציאנו:  לכן המערכות של המדינה שהן מאוד בירוקרטיות לעיתים, חייבות להיות גמישות, חייבות לתת מענה אישי, מערכתי והוליסטי

אורית סוליציאנו:  יכול להיות שלא נדע עכשיו

אורית סוליציאנו:  אולי יפנו עוד שנה, שנתיים ושלוש

אורית סוליציאנו:  שנית, זה חייב להיות ארוך טווח

אורית סוליציאנו:  צריך להסתכל על בריאות הנפש ובריאות הגוף

אורית סוליציאנו:  הגוף עבר שם כל מיני פגיעות שאנו לא יודעים, וצריך לתת משאבים לשיקום ולדברים שיתעוררו תוך שנים

אורית סוליציאנו:      חשוב להדגיש - נפגעים מסבב שני

אורית סוליציאנו:  אנו יודעות על קב"נים, על רופאים, על פסיכולוגים, על אנשי זק"א שאנו במרכזי סיוע עשינו להם סדנאות חוסן

אורית סוליציאנו:  סיפר אחד מאנשי זק"א שהוא עובד כעת כמו מכונה ומטפל

אורית סוליציאנו:  בסוף השבוע הכול מתחיל להיות מופנם

אורית סוליציאנו:  כולנו במלחמה

אורית סוליציאנו:  ייקח לכולנו זמן לעכל את זה, אנו בשוק נורא, וכשנעכל צריך שהמדינה תהיה ותממן

אורית סוליציאנו:      אחת חברות הכנסת דיברה על מהו"ת

אורית סוליציאנו:  זה מאוד מדויק

אורית סוליציאנו:  אנו יודעים על חיילי צה"ל הצעירים, שהם הילדים שלנו, בני 19 ו-20 שראו דברים מזוויעים

אורית סוליציאנו:  כרגע הם במלחמה

אורית סוליציאנו:  מה יקרה אחרי? מהו"ת זה בתוך הצבא

אורית סוליציאנו:  מה יהיה איתם? מי יעזור להם?     יש הערה משמעותית, שקיבלנו עליה מידע ואנו כארגון שרק רואות את הנפגעות והנפגעים קודם כל

אורית סוליציאנו:  אנו יודעות שיש בקשה לכל בתי החולם בארץ לתת מידע אמנם לא שמי על הפגיעות שקרו

אורית סוליציאנו:  כולנו בעד הסברה ולספר לכל העולם על מה שקרה

אורית סוליציאנו:  אנו מדברות, מופיעות בפני חברי פרלמנט, אתמול נפגשנו עם שרת החוץ הצרפתייה לספר את הסיפור

אורית סוליציאנו:  עם זאת, ההסברה הישראלית היא סופר חשובה אבל לא על גב הנפגעות והנפגעים

אורית סוליציאנו:  אי אפשר לדרוש מבית חולים, כפי שאני לא הייתי רוצה שמדינת ישראל תדע על הבעיות הרפואיות שלי, לבקש מבתי חולים לתת מידע גם אם לא שמי כדי לדעת ללא הסכמת המטופלים

אורית סוליציאנו:  אם המטופלים מסכימים – אין בעיה

אורית סוליציאנו:  כנסת ישראל בעיניי צריכה להידרש

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לקבל לא פירוט של מקרים, אבל אם את מזהה כרופאה שזה כן פגיעה מינית, כן לפרט את המקרים? חמישה מקרים של פגיעות מיניות? לא מי, מה או כמה

יונתן מישרקי: אני בטוח ומשוכנע שגורמי הביטחון עושים עבודתם גם חקירתית בצורה הכי מדויק

יונתן מישרקי:  ההערה שלך נרשמה, ותעבור לגורמים – יש פה גורמים ממשרד הביטחון, תכף נשמע אותם

יונתן מישרקי:  אני בכוונה עוד לא פותח את הדיון כי חברות הכנסת לא סיימו לדבר

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת צגה מלקו, בבקשה

צגה מלקו: תודה, אדוני היושב-ראש

צגה מלקו:  חברות הכנסת שיזמתן את הדיון – דיון מאוד חשוב

צגה מלקו:  רוב הדברים כבר נאמרו

צגה מלקו:  אומר משפט אחד – הדבר הכי חשוב – אלה שנפגעו וגם אלה שמטפלים כי יש אוכלוסיות מיוחדות ותרבויות

צגה מלקו:  יש שאונס לא מדובר בבית בכלל

צגה מלקו:  לדבר על זה, זה לא מקובל בתרבויות מסוימות

צגה מלקו:  לכן לצערנו הרב במקרים האלה, כל עם ישראל, כולנו נפגענו

צגה מלקו:  אין אוכלוסייה או חברה או תרבות מיוחדת שלא נפגעה

צגה מלקו:  לכן יש לתת לזה ביטוי, כדי שיהיה האמון לפנות, וגם אלה שמקבלים את הפניות, לדעת על אוכלוסיות מיוחדות כאלה, כי לפעמים האוכלוסיות המיוחדות האלה מתפספסים, נופלים בין הכיסאות, באופן כללי ובמקרים כאלה עוד יותר ייפגעו

צגה מלקו:  לכן הייתי אומרת לשים על זה דגש

צגה מלקו:  כמובן אנו כחבי כנסת, כמדינה אנו אתכם, וכל מה שדרוש נסייע, ולכן אני מדגישה את הנקודה של השוני התרבותי

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  ד"ר צביה זליגמן, מבית חולים איכילוב, מנהלת מרכז לטיפול בטראומה מינית, בבקשה

צביה זליגמן: תודה על הדברים החשובים שנאמרו

צביה זליגמן:  לא עם כולם אני מסכימה אבל חשוב לי שיתקיים דיון כזה

צביה זליגמן:  אני באה מהשטח, אני מנהלת מרכז לט"ם, טיפול בטראומה מינית

צביה זליגמן:  הוא מרכז מומחה של משרד הבריאות, מתמחה של המשרד הבריאות

צביה זליגמן:  אנו מרכז ארצי

צביה זליגמן:  מגיעים אלינו מטופלים מכל הארץ

צביה זליגמן:  הוקם לפני 25 שנה, מגיעים מטופלים מכל הארץ, גברים ונשים

צביה זליגמן:  לא רק נשים

צביה זליגמן:  אנו מטפלים שנים רבות בנפגעים ונפגעות וגם עתה מטפלים בהן

צביה זליגמן:  מטפלים גם בנפגעי ה-7

צביה זליגמן: 10 ובכל נפגעי הלוחמה

צביה זליגמן:  מטפלים גם בנשים וגברים שעברו פגיעות מיניות וגם בכאלו שלא

צביה זליגמן:  צריך להבין הרבה דברים כדי לדון בסוגיות האלה

צביה זליגמן:       אחד, גברים ונשים, ילדים לא מדברים על פגיעות מיניות אלא אחרי הרבה מאד שנים

צביה זליגמן:  הציפייה למספרים, לעדויות, למידע הזה שכל הזמן מגיעה אלינו מכל מיני גורמים, מהרגע הראשון שהחטופים הגיעו אלינו לבית החולים כבר הותקפו על ידי עשרות אנשים כדי לקבל את המידע הזה

צביה זליגמן:  נפגעו מינית? לא נפגעו מינית? זה לא עניינכם

צביה זליגמן:  לא נדע את זה עוד הרבה שנים

צביה זליגמן:  שנים אני עובדת בתחום הזה

צביה זליגמן:  זה תחום העיסוק שלי ב-30 השנה האחרונות

צביה זליגמן:  למדתי את הנושא הזה גם בעמים אחרים ובמלחמות אחרות

צביה זליגמן:  אנשים מדווחים אחרי עשרות שנים על הפגיעות המיניות, מגיעים להאג ואז מדברים על זה בפעם הראשונה

צביה זליגמן:  לא מספרים על זה לאמא שלהם, לא אח שלהם, לא לחבר שלהם, לבן הזוג שלהם

צביה זליגמן:  ממשיכים לחיות את החיים כאילו כלום

צביה זליגמן:  זה לא אומר שלא הורס את החיים שלהם, לא אומר שלא הורס את החברה שסביבה הם חיים, זה לא אומר שזה לא הורס אחר כך את הילדים שלהם

צביה זליגמן:  הפגיעה חמורה ביותר

צביה זליגמן:  פוגעת ביכולתם לעבוד, לתפקד

צביה זליגמן:  הרבה מאוד מהאנשים לא נשארים בחיים אם בגלל אובדנות

צביה זליגמן:  לא מדברים פה על אובדנות

צביה זליגמן:  אתם יודעים כמה אנשים כבר התאבדו מאז 7

צביה זליגמן: 10? אנשים רבים הם אובדניים בצורה בלתי רגילה

צביה זליגמן:  יש לטפל בהם, למנוע את האובדנות הזאת

צגה מלקו: יש נתונים?     

צביה זליגמן: יש נתונים, ודאי, לא יודעים את כולם אבל יודעים בוודאות שיש אובדנות רבה מאוד

צביה זליגמן:      דיברנו על המעגל הראשון – האנשים שהיו שם

צביה זליגמן:  דיברנו על המעגל השני, אנשים שראו את הפגיעות המיניות, ששמעו את הפגיעות, מטופלי נובה

צביה זליגמן:  אנשים ששכבו שעות ושמעו את הפגיעות המיניות בעודם שוכבים ומנסים להציל את חייהם

צביה זליגמן:      אני רוצה לדבר על עוד אוכלוסייה – של נפגעים ונפגעות שנפגעו לפני שנים רבות במשפחות שלהם בחברה שהסתירה את זה, שלא דיברה על זה מעולם

צביה זליגמן:  מצבם הוחמר בצורה בלתי רגילה

צביה זליגמן:  יש לנו 200 אנשים בהמתנה, ההמתנה בלט"ם כעת היא שנתיים, וכל הזמן דוחים אנשים ואומרים: לכו קבלו טיפול במקומות אחרים

צביה זליגמן:  אנחנו לא יכולים לטפל בכם עכשיו

מיכל מרים וולדיגר: זה עם לינה?     

צביה זליגמן: זה טיפול אמבולטורי

צביה זליגמן:  יש גם יחידה אשפוזית

צביה זליגמן:  אנחנו גם מקימים יחידה של טיפול יום

צביה זליגמן:  היחידה בבית חולים איכילוב

צביה זליגמן:  חברת הכנסת וולדיגר הייתה אצלנו

יונתן מישרקי: מה חסר לכם כרגע?     

צביה זליגמן: האנשים שעברו פגיעות מיניות בילדות שלהם או במהלך חייהם ההחמרה במצבם איומה

צביה זליגמן:  אנו צריכים להתחיל את הטיפול איתן כי השבי, האונס, ההסתרות, האלימות, החודרנות הזו

יונתן מישרקי: הכול צף

צביה זליגמן: הכול צף

צביה זליגמן:  יש החמרה איומה

צביה זליגמן:  יש עשרות פניות כל יום ואין לנו איך לטפל

פנינה תמנו: אולי גם צריך לפנות לעם ישראל ולומר: להפסיק עם השמועות

פנינה תמנו:  כשמדביקים לשמות – בושה וחרפה

פנינה תמנו:  כל אחד צריך לקחת אחריות ולומר: אני לא משתף עם זה פעולה

צביה זליגמן: זה מה שאנו עושים, לכן בבית חולים איכילוב יצאנו נגד הצו המשטרתי, כל מיני צווים שקיבלנו - שאנו צריכים למסור עדויות

צביה זליגמן:  לא נמסור כי אסור לנו למסור

צביה זליגמן:  אנו מחויבים לנפגעים ולנפגעות שעברו את הדברים האיומים האלה והופקרו

צביה זליגמן:  הפקרנו אותם כילדים, ואנחנו מפקירים אותם גם כעת, ואנו צריכים לא להפקיר אותם כעת

צביה זליגמן:  אני יוצאת בקריאה – בבקשה, תנו לנו תקציבים

צביה זליגמן:  זה לא הרבה כסף

צביה זליגמן:  אנו חייבים להכשיר

צביה זליגמן:  מ-8

צביה זליגמן: 10 אני מכשירה אנשי מקצוע

צביה זליגמן:  כמעט כל לילה אני עושה זומים אחרי יום שלם בבית החולים - כדי להכשיר אנשים, ללוות אותם בהדרכה

צביה זליגמן:  אנו חייבים תקציבים לזה

צביה זליגמן:  אני וחברותיי ולא יכולות לעשות זאת לבד

קארין אלהרר: מה התוספת הנדרשת?     

צביה זליגמן: מיליון וחצי זה מה שיש לנו עכשיו

צביה זליגמן:  אני לא אשת כספים

צביה זליגמן:  זה לא רק מרכז לט"ם

צביה זליגמן:  זה מרכזים אחרים במקומות אחרים

יונתן מישרקי: ד"ר זליגמן, ברשותך, אנו רוצים להגיע למסקנה כדי שנוכל לקבל תשובות

יונתן מישרקי:  לכן נבקש לדעת, איזה סוגי מטפלות ומטפלים אתם מעסיקים, כמה, ומה צריכים כדי להניע את התהליך?     

קטי קטרין שטרית: היא אמרה הרבה ולא הבנתי כלום

צביה זליגמן: אחת, צריכים לדאוג ליותר מטפלים

צביה זליגמן:  יותר תקציבים לטיפול

צביה זליגמן:  כרגע יש לנו 18 מטפלים

יונתן מישרקי: מה הכשרתם?     

צביה זליגמן: או פסיכולוגיים או עו"ס קליניים

צביה זליגמן:  כולם מומחים בתחום

צביה זליגמן:  לא ייתכן שביטוח לאומי מתקשר לכל מיני מטפלים ואומרים להם: אתם מוכנים לטפל בחטופה? כשמדובר באנשים שלא הוכשרו לזה

צביה זליגמן:  צריך רצף טיפולי

צביה זליגמן:  כל האנשים שהגיעו אלינו עד כה מהמלחמה מטופלים אצלנו יום-יום

צביה זליגמן:  אין לנו צוות שיכול לעשות את זה

יונתן מישרקי: למה אתם זקוקים כדי להגביר את הפעילות שלכם לתת מענה לכולם?     

צביה זליגמן: רצף טיפולי, שזה כולל טיפול יום, לאפשר לאנשים להיות עם המשפחות שלהם

קארין אלהרר: כמה מטפלים צריך?     

צביה זליגמן: אני לא מדברת רק בשם מרכז לט"ם

קטי קטרין שטרית: אני לא מבינה על מה את מדברת

קטי קטרין שטרית:  אני עוסקת בתחום הזה שנים

קטי קטרין שטרית:  אולי לפני הצרכים תגידי מה אתם עושים

צביה זליגמן: חברת הכנסת שטרית, אנו מטפלים במרכז לט"ם בגברים ונשים שעברו פגיעות מיניות ממושכות במהלך חייהם, בין השאר גם אנשים שעברו פגיעות במלחמה הזאת

יוליה מלינובסקי: יש הבדל

יוליה מלינובסקי:  יש הבדל

דבורה ביטון: זה טריגר

צביה זליגמן: צריך יותר מטפלים, יותר הכשרה של מטפלים, הדרכות למטפלים, לא הדרכות – קיבלנו יפה מאוד סכום, לתת 10 פגישות הדרכה

צביה זליגמן:  אנו צריכים עשרות פגישות הדרכה

צביה זליגמן:  אני לא אותו אדם שהייתי לפני 7

צביה זליגמן: 10, כמטפלת בתחום טראומה

צביה זליגמן:  שנים אני מטפלת בתחום טראומה, מעולם לא הרגשתי מה שאני מרגישה עכשיו

צביה זליגמן:  ד"ר ענבל ברנר פה

צביה זליגמן:  למשרד הבריאות יש מה לענות, הם מנסים לעזור לנו אבל אין לנו תקציבים לזה

צביה זליגמן:  אנו צריכים לפתוח עוד מרכזים טיפוליים

צביה זליגמן:  הדבר החשוב הוא רצף טיפולי

צביה זליגמן:  חשוב שאנשים שעברו את הדברים הנוראיים האלה יקבלו טיפול על ידי המערכת – לא על ידי אנשים פרטיים

צביה זליגמן:  הם צריכים רצף טיפולי

צביה זליגמן:  חשוב לי להדגיש זאת

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת אפרת רייטן, בבקשה

אפרת רייטן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

אפרת רייטן:  אני רוצה להודות לכל מי שיזם את הדיון הזה

אפרת רייטן:  תהיו ברוכות על הדיון החשוב הזה, לכל מי שהגיע הבוקר לתרום גם מהידע והניסיון בימים הכה ארורים וקשים שנחתו על מדינת ישראל

אפרת רייטן:       אמש התראיינה ירדן רומן גת – 60 דקות - והיא אומרת: השומרים היו גברים

אפרת רייטן:  הם ראו בי שלל

אפרת רייטן:  גררו אותי על הקרקע

אפרת רייטן:  הפחד להיאנס בשבי לא יצא לי מהראש

אפרת רייטן:      אני לפני שבוע קיבלתי סמ"ס מאימא של בחורה צעירה חטופה שכתבה לי: אני פוחדת שאם יצליחו לשחרר את הבת שלי היא תחזור ותהיה בהיריון

אפרת רייטן:  היא חזרה אבל כבר נרצחת, לצערי

אפרת רייטן:  הפחד הזה מפשעי המלחמה החמורים והאיומים האלה שאני חושבת שזו פעם ראשונה שמדינת ישראל מתמודדת איתם בצורה כל כך אכזרית וארורה, הכניסה את כולנו להלם

אפרת רייטן:  גם כל ארגוני הנשים, גם אותנו, גם את משרד הבריאות, כל מי שעוסק באירוע הזה

אפרת רייטן:  פשעי מלחמה מגדריים, אלימות מינית כל כך עצומה כמו שחווינו פה בימים האלה, אני חושבת שכולנו לומדים מחדש וכותבים את הספר מה עושים ואיך אנו מתמודדים עם זה

אפרת רייטן:  וזה לא קל

אפרת רייטן:      וחלק מהדברים – וזו הנקודה המהותית שאני מתחברת אליה ומדגישה – האיך

אפרת רייטן:  לא רק בטיפול, כי איך מטפלים היום בפשע שהוא לא רק פשע מיני מגדרי

יוליה מלינובסקי: פשע לאומני

יוליה מלינובסקי:  תגידי את זה כבר

יוליה מלינובסקי:  תקראו לילד בשמו

אפרת רייטן: מדובר פה בפשע מלחמה

אפרת רייטן:  פשע מיני במלחמה, מגדרי, לאומני

אפרת רייטן:  זה כלל לא משנה

אפרת רייטן:  אנחנו מבינים את האירוע

יוליה מלינובסקי: מאוד משנה

אפרת רייטן: מי שזה משנמה שיגיד בעצמו

אפרת רייטן:      זה מתקשר למלחמה שלנו כמדינת ישראל ולהסביר ולומר: הנה קרה לנו האסון הנוראי הזה ותאמינו לנו, לעומת מה שאמרתן, נשות המקצוע, שכל מי שעובר פגיעה מינית, לא מדבר על זה שנים, ורוצה שיאמינו לו מהרגע הראשון

אפרת רייטן:  כל ה- אני מאמין לך, לא נולד סתם אלא נולד מהמקום שהבנו והבנתם את האירוע שקודם כל צריך להאמין ולא להוכיח

אפרת רייטן:  עכשיו אנו נמצאות נשות ואנשי מדינת ישראל וצריכים לשכנע את העולם ואת נשות העולם ואת כל הארגונים: תאמינו לנו

אפרת רייטן:  נביא לכם מספרים, נתונים

אפרת רייטן:  רק תאמינו לנו

אפרת רייטן:      במתח הזה שבו כולנו שלוחות כאן גם מול הפרלמנטים, גם מול אמצעי התקשורת, ורוצים לספק להם את הנתונים, כדי שיהיו אתנו ויאמינו לנו, לבין המקום המהותי הזה שבו נשים צריכות שיאמינו להן מהרגע הראשון בלי שיוכלו ולתת להם את הזמן, שיעברו את הסיפור הזה עם עצמן, זה מתח שבו אנו צריכים גם את העזרה שלכם

אפרת רייטן:  מה עושים - נשים וגברים

אפרת רייטן:  ולכן יש פה אירוע שבו – לא סתם אומרת יוליה ומתעקשת: תגידו שזה פשע לאומני, כי אנו מתמודדים פה עם אירוע חדש ואחר, ואנו צריכים לחשוב בצורה שונה יחד אתכם מה אנחנו אומרות, באיזה קו אפילו הסברתי ובין לאומי אנו נוקטות יחד אתכם כדי שאפשר יהיה לצאת מהסיפור הזה מטופלים, מטופלות וכדי שנוכל לעבוד ביחד ולכתוב את סדר-היום בצורה חדשה שתהיה הכי אפקטיבית

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  נמצאת אתנו מומחית בין לאומית לפשעי מגדר וסחר בבני אדם, הגב' טטיאנה קוטלירנקו

יונתן מישרקי:  בבקשה

יונתן מישרקי:  היא תדבר באנגלית ונשמח שתתרגמי אותה, רביד מנשה

טטיאנה קוטלירנקו: (רביד מנשה מתרגמת):      אנו מדברים פה על אירועי 7

טטיאנה קוטלירנקו: 10 ועל מה שידוע לנו

טטיאנה קוטלירנקו:  הדבר החשוב, שכל הפשעים הללו חייבים להיות מנותחים דרך משקפיים, ראייה מגדרית ומתוך גישה של חשיבה מגדרית

טטיאנה קוטלירנקו:       הובלתי את השורדות סחר בנשים עולמי

טטיאנה קוטלירנקו:  כאמור אין לעשות הסברה על גבן של נפגעות, עם כל הרצון לספר

טטיאנה קוטלירנקו:  במיוחד אם המטרה היא להביא צדק לנפגעות ולנשים בישראל לעומת דברים אחרים

טטיאנה קוטלירנקו:  צריך להיות פרוטוקול לאומי להתמודדות עם טראומה מינית כפי שנתקלנו

טטיאנה קוטלירנקו:  להבטיח באופן שיטתי גם את הטיפול בנפגעות וגם מבלי שזה באמת יפגע באפשרות להביא לצדק

טטיאנה קוטלירנקו:  יש להבין את המצב של נפגעות היום

טטיאנה קוטלירנקו:  מתמודדות עם הכחשה והשתקה של מה שקרה להן

טטיאנה קוטלירנקו:  והן מתמודדות עם סקרנות של החברה בנוסף לאשמה ובושה והסטיגמה שממילא נלווית לנפגעות

טטיאנה קוטלירנקו:  והרבה יגיעו, ובסופו של דבר יספרו את הסיפור שלהן, יספרו מה קרה להן, ויש להגן מאוד על הפרטיות שלהן

טטיאנה קוטלירנקו:  מה שצריך עכשיו לקרות – להשקיע באותם פרוטוקולים ושיטות של טיפול בטראומה מינית בצורה מפוקחת

טטיאנה קוטלירנקו:  וצריך לחשוב גם יותר עמוק מזה לא רק על נפגעות תקיפה מינית אלא שורדות של עינויים

יוליה מלינובסקי: בהיסטוריה החדשה לא היו אירועים דומים למה שקרה פה, כמו שאת מדברת פה

יוליה מלינובסקי:  אתם מדברים על פרוטוקולים

יוליה מלינובסקי:  אין פה שום דבר דומה למה שיש לנו עכשיו

יוליה מלינובסקי:  אתם ממשיכים באותו דבר

יוליה מלינובסקי:  היא אומרת שיש פרוטוקולים שצריך לעבוד לפיהם

יונתן מישרקי: לא, היא אומרת שצריך לפתח פרוטוקולים ייחודיים למקרה הזה

אפרת רייטן: לפתח, לייצר חדש

יוליה מלינובסקי: כי לא היה שום דבר דומה לזה

יוליה מלינובסקי:  שמעתי מה שמדברים פה, ולא הפנימו את השינוי

יוליה מלינובסקי:  זה הכול היה נכון עד 7

יוליה מלינובסקי: 10

רון כץ: אבל זה מה שהיא אמרה

טטיאנה קוטלירנקו: אוקראינה פיתחו פרוטוקול כזה, וזה צריך להיות מותאם למדינה לפי החקיקה, כי אף מדינה לא מתמודדת עם שמתמודדת פתאום עם הדבר הנורא הזה

טטיאנה קוטלירנקו:       אם אנו רוצים לקבל הכרה עולמית של מה שקרה פה בצורה שיטתית, מדינת ישראל חייבת להקדים את הפרוטוקולים והמענים  הרחבים והמקצועיים ביותר כדי לאזן

יונתן מישרקי: איך המענה יעזור להסברה?     

טטיאנה קוטלירנקו: האופן שבו זה תורם להכרה, באמצעות זה שמדינת ישראל מראה שיש לה פרוטוקולים שנבנו במיוחד כדי להתמודד

פנינה תמנו: הבושה האמיתית שהעולם צריך להתבייש לו זה בכלל שהוא מצפה לו שנוכיח לו שהיו פגיעות מיניות

פנינה תמנו:  זה בושה וחרפה, וצריך להפסיק להיות במקום מתנצל

פנינה תמנו:  גם יש לומר חד וחלק: אף אחד לא משתמש בפגיעות של אנשים ככלי הסברתי

פנינה תמנו:  גם ככה עברנו זוועות

פנינה תמנו:  לא היינו צריכות את הזוועות האלה כדי להצדיק שמה שעברנו זה פשעי אנושות

פנינה תמנו:  שלא ילך הדיון לכיוון הזה כאילו אנו עושים לעצמנו נו נו נו

פנינה תמנו:  הנו נו נו היחיד שצריך לקבל זה כל ארגוני הנשים הצבועות שנמצאות סביב העולם ולא יודעות לקבל את זה

יוליה מלינובסקי: חוץ מאמנת ז'נבה יש החלטת האו"ם בנושא הזה

יוליה מלינובסקי:  כולם שכחו את זה

יוליה מלינובסקי:  לא מדובר בישראל

יוליה מלינובסקי:  זה פשע מלחמה

יוליה מלינובסקי:  גם ארגוני הנשים שלנו, תגידו את זה כבר

קטי קטרין שטרית: שמא לא יקבלו הזמנה לאיזה כנס

טטיאנה קוטלירנקו: לא מדובר פה כדי לקבל הכרה או להוכיח לעולם אלא כדי לדאוג למי שיש לדאוג להם

טטיאנה קוטלירנקו:  כשגברים נפגעים, תת הדיווח אף יותר נרחב, הבושה גדולה יותר ויש לדאוג שהמערכות יידעו עם זה

יונתן מישרקי: תודה רבה לגב' טטיאנה שהוזמנה לפה על ידי מרכז ההסברה על העבודה שהיא עושה מול כל העולם בהקשר הדיון שאנו עוסקים בו

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת רון כץ, בבקשה

רון כץ: תודה רבה, אדוני

רון כץ:  אני מברך אותך על הדיון המאוד חשוב הזה ואת חברתי קארין אלהרר שביקשה ליזום אותו

רון כץ:  אנו נמצאים בנקודת זמן, שאנו חייבים כמדינה לעשות כמה דברים במקביל

רון כץ:  קודם כל ודאי שחייבים לעשות את הפרוטוקולים, אם לא קיימים, שיהיו פרוטוקולים ייחודיים לתקיפות האלה, מערכת עוטפת ותומכת ואנו כוועדת הבריאות חייבים לוודא שזה קיים וקורה

רון כץ:  במקביל – יש לאסוף ראיות

רון כץ:  חלילה אם לא יעשו את זה כמו שצריך ויהיה חלילה מחדל שם, לא נוכל להעמיד אותם לדין את אותם אנשים

רון כץ:  זה חייב להיות חלק מהפרוטוקול

רון כץ:  רק לחשוב על מצב שזה לא יקרה

רון כץ:      שלישית, אף אחד לא משתמש בזה ככלי הסברתי אבל יש לומר מה קרה שם

רון כץ:  זה בדיוק המקום לדבר על זה

רון כץ:  אני מסכים שלא צריך לחשוף ולהתנצל ובוודאי לא צריך כל פעם להוכיח את הזוועות שקרו, כי הן קרו, לצערנו הרב

רון כץ:  אני מסכים עם העובדה הפשוטה שברגע שמדינת ישראל תטפל בזה כמו שצירך עם פרוטוקולים מסודרים, עם מנגנון שעובד, כל מה שיצטרכו לעשות זה לראות את המנגנון ולא לדבר על האנשים

רון כץ:  לראות את המנגנון שעובד כי לצערנו הרב היה צריך להקים אותו, ואף מדינה לא צריכה להתמודד עם זה

רון כץ:  זה הסיפור האמיתי ובושה גדולה של כל ארגוני הנשים בעולם שצריך לקיים דיון כזה בכנסת ישראל, שזה צריך לקרות והם לא כדבר הראשון חיבקו את אותן קורבנות

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  נעבור לאנשי מקצוע בתחום, אבישי פריזדה, יושב-ראש ענבלים, בבקשה

אבישי פריזדה: שלום

אבישי פריזדה:  הזכירה נורית מהממ"מ את עניין קריסת השירותים עוד טרם אירועי 7

אבישי פריזדה: 10, והזכירה הד"ר זליגמן את העניין של רצף טיפולי

אבישי פריזדה:  אני רוצה להזכיר את הזווית שאנחנו מביאים של שירותי סל שיקום לנפגעי ונפגעות

אבישי פריזדה:  אנו עוד טרם 7

אבישי פריזדה: 10 במציאות של הצפה

אבישי פריזדה:  יש לנו מעל 100 אנשים ברשימת המתנה שממתינות, ושלוש הקהילות השיקומיות היחידות בארץ שאותן אנו מפעילים בנתניה, חיפה וראשל"צ

אבישי פריזדה:  מאז 7

אבישי פריזדה: 10 אנו לא מסוגלים להשיב לכל הפניות שיש לנו בטלפונים, דרך האתר

אבישי פריזדה:  אנו מדברים על עשרות ומאות פניות של נשים שאין לנו מה למסור להן

אבישי פריזדה:  זו מציאות נוראית

אבישי פריזדה:  משרד הבריאות מכיר את ה ורך הנושא הזה, הנושא הזה תקוע מעל שנה ובמיוחד בחודשיים האחרונים על השולחן של החשבות ושל הרכש החברתי ובזה כפי שאמרו חברי הכנסת - הקונספציה לא השתנתה מספיק

יונתן מישרקי: טוב שאתה מעלה את הנושא

יונתן מישרקי:  נשמע את התייחסות משרד הבריאות

אבישי פריזדה: קטי שטרית שלאה מה צריך, אז צריך 3 קהילות כאלה

אבישי פריזדה:  במושגים של כסף זה מיליונים בודדים, מה שעובר בחדר הזה בימים של שגרה כמו כלום

אבישי פריזדה:  זו כל הבקשה

אבישי פריזדה:  זה מערכים שחייבים להתחיל לעבוד מחר

אבישי פריזדה:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  דיברת איתי על זה לפני הדיון

יונתן מישרקי:  מרים גברעם, הלובי למלחמה באלימות מינית, בבקשה

מרים גברעם: תודה רבה

מרים גברעם:  אמרו פה הרבה דברים חשובים ונכונים, שמערך הטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל לוקה בחסר, ואני זהירה במילותיי, וחשוב לחזקו כי בסופו של דבר זו התשתית שעליה יהיה בנוי הטיפול גם בנפגעות ונפגעי מאירועי ה-7

מרים גברעם: 10

מרים גברעם:  יחד עם זאת אנו רואים שבמקביל לצורך המהותי והחשוב שמדברים פה, לא רק שלא מחזקים את המערך הזה – מחלישים אותו

מרים גברעם:  עוד לפני המלחמה יצא מכרז של משהו כמו 6 מיליון שקלים

יונתן מישרקי: הוא הזכיר את זה עכשיו ונשמע תשובה על זה – פתיחת מרכזים נוספים

מרים גברעם: לא, מערך להכשרה לטיפול מותאם בקורבנות טראומה מינית

יונתן מישרקי: זה משהו אחר

יונתן מישרקי:  נשמע עוד רגע

מרים גברעם: המערך הזה להכשרה בטיפול מותאם לקורבנות טראומה מינית אחרי המלחמה הוסב לטיפול בקורבנות טראומה כללית כלומר לטיפול בקורבנות על טראומה על רקע מלחמה ומה שעושים פה זה גזילת כבשת הרש

מרים גברעם:  שמענו פה שוב ושוב – המערך של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל לוקה בחסר, וגם כשרוצים כעת לשפרו ולהכשיר אנשים, אחרי המלחמה גוזלים לנו את זה

מרים גברעם:  אני שואלת, משרד הבריאות יצא בתוכנית של 2 מיליארד שקלים

מרים גברעם:  למה לא לקחת את התקציב הזה ולהסב ממנו את התקצוב?     

יונתן מישרקי: בהנחה שכבר קיבל את הכסף

יונתן מישרקי:  שאלה טובה

יונתן מישרקי:  נשמע התייחסות של המשרד בצורה מרוכזת על כל השאלות שעלו פה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר ענבל ברנר, יו"ר היפ"ם, בבקשה

ענבל ברנר: תודה רבה על הדיון החשוב ועל ההזמנה

ענבל ברנר:  אני פה כיושב-ראש היפ"ם שזה חברה בהסתדרות הרפואית שעוסקת בכל הממשקים בין פגיעה מינית ובריאות - בריאות הנפש ובריאות הגוף

ענבל ברנר:  בהמשך לדברים המאוד חשובים שעם רובם אני מסכימה, וברשותכם, אייצג את השטח, את המטפלים שעובדים בשטח יום-יומית עם נפגעי ונפגעות תקיפה מינית, עוד הרבה לפני 7

ענבל ברנר: 10 וגם אחריה – לא אדבר על הסברה אלא על טיפול

ענבל ברנר:       אנו חייבים לחשוב וזה חלק מתפקידכם בכנסת ובממשלה שיתאפשר רצף של טיפול לכמה וכמה אוכלוסיות

ענבל ברנר:  אוכלוסייה ראשונה זה האנשים שנפגעו ב-7

ענבל ברנר: 10 בכל המעגלים שדיברנו עליהם, וגם נשים שנפגעו מינית ועוד יגיעו לטיפול בהמשך שצריכות את החיסיון ואת הדברים שדיברו עליהם

ענבל ברנר:  גם אנשים ששמעו את הזוועות, גם אנשים שנחשפו בסרטוני וידאו לזוועות שקרו ליקיריהם וגם אנשי הטיפול שנמצאים שם אבל זה גם אנשים שעברו פגיעות מיניות קודם לכן ורק - במירכאות – היו משך 30 שעות בממ"ד והרגישו סכנה נוראית ואיומה לחייהם ובני משפחתם נרצחו וזה הציף את הפגיעה המינית שיש להם מלפני כן, ואנו שומעים סיפורים כאלה על בסיס יום-יומי

ענבל ברנר:  האנשים האלה מחכים לטיפול לפעמים שנה ולפעמים שנה וחצי

ענבל ברנר:  המדינה חייבת לא להפקיר את האנשים האלה שוב, ולא רק להתייחס לשאלה מי עברה פגיעה מינית ב-7

ענבל ברנר: 10 כי המעגלים הם הרבה יותר רחבים

ענבל ברנר:  נדרש פה מענה כוללני ואני מסכימה עם הדברים גם של המומחית מחו"ל – המדינה חייבת לתת מענה כוללני שמייצר גם ממשקים ושיתופי פעולה בין המשרדים השונים, בין הבריאות והרווחה כדי לתת מענה לצונאמי של בריאות הנפש ולצונאמי של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית שיצטרכו טיפול לאורך זמן

ענבל ברנר:      בנוסף, עלה פה הנושא של עינויים, של מומחיות בנושא הזה

ענבל ברנר:  המדינה צריכה להבין שגם אנשי המקצוע המומחים ביותר שיש, כולנו נמצאים עכשיו בפני מצב חדש – גם מבחינת ההיקפים וגם מבחינת שמדובר פה במולטי טראומה

ענבל ברנר:  זו טראומה מורכבת – הפרוטוקולים

ענבל ברנר:  המדינה צריכה לדאוג גם לזה שיש למידת עמיתים והדרכה מתמשכת של כל המטפלים שמטפלים באנשים האלה כדי שאפשר יהיה ללמוד מהניסיון של האחר וללתת את הטיפול המקצועי הטוב ביותר

ענבל ברנר:  כל הדבר הזה חייב להיות מתוקצב

ענבל ברנר:  לא מספיק לומר שצריך את זה

ענבל ברנר:  צריך לראות את ההעברות האלה, אחרת נהיה באותו מצב וגרוע יותר, בעוד חצי שנה ובעוד שנה כשהנפגעות והנפגעים יגיעו

ענבל ברנר:  אי אפשר לתת לאנשים האלה לחכות שנים לטיפול

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  שוש קרק פרמינגר, בבקשה

יונתן מישרקי:  אשת טיפול, צוות חוסן במטה החטופים

פנינה תמנו: שוש עושה חסד עם הרבה משפחות, מלווה ונמצאת שם

פנינה תמנו:  מקסימה

שוש קרק פרמינגר: שלום, אני הקמתי את השירות לטיפול בנשים שנחשב לפני 25 שנה כתחום מומחיות, 30 שנה כבר עברו מאז

שוש קרק פרמינגר:  אני רוצה להתייחס למציאות שכולנו נפלנו לתוכה

שוש קרק פרמינגר:  אני מכירה את ד"ר זליגמן הרבה מאוד שנים

שוש קרק פרמינגר:  הדרכתי, פיקחתי, הקמנו את המרכז הראשון בטיפול בנפגעות תקיפה מינית

שוש קרק פרמינגר:  מה שקורה היום לא דומה לשום דבר שאנו מכירים, ואני מודה לך חברת הכנסת רייטן שאת מדגישה את זה

שוש קרק פרמינגר:  מותר לנו וחובתנו להגיע בחרדת קודש וצניעות מקצועית לתחום שאנו לא יודעים איך להתמודד איתו, ולהכיר בזה, שאני בת ה-70 פלוס-פלוס עם הרבה מאוד ניסיון מאחוריי - בהלם, לא יודעת, שואלת, וחייבת ומחויבת להמציא על סמך ידע חדש, אבל לבוא עם עיניים "של מתחילים" כי אין לנו על מה להישען

שוש קרק פרמינגר:  מותר לנו לומר את זה

שוש קרק פרמינגר:  אני מלווה במסגרת צוות חוסן במטה החטופים מתחילת המלחמה לאורך כל הדרך והלאה נשים, גברים, ילדים, משפחות

שוש קרק פרמינגר:  הנושא של פשע המלחמה שהוא לא על רקע מיני, זה פשע מלחמה לאומני נגד גברים ונשים, מחייב הכחשה כדי לשרוד

שוש קרק פרמינגר:  אני גם כועסת על ארגוני הנשים אבל חושבת שזו תגובה של הישרדות

שוש קרק פרמינגר:  זו תגובה של הרחקה, של העולם

פנינה תמנו: של העולם? לא, זה מהול באנטישמיות

פנינה תמנו:  בוא נודה על האמת

פנינה תמנו:  מי טו אלא אם את ג'ו

שוש קרק פרמינגר: נכון אבל אסור לנו ליפול בפח הזה

פנינה תמנו: אבל להגיד שהם עדיין בהלם?     

יוליה מלינובסקי: זה מה שהיה גם פה

פנינה תמנו: אני לא מסכימה כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה

פנינה תמנו:  כל הארגונים בשיתוף פעולה איתי יד ביד והן כל הזמן נמצאות - עושות מעל ומעבר

פנינה תמנו:  אנחנו מכירים את הסיפור הזה, יוליה, נו

פנינה תמנו:  די

פנינה תמנו:  נשים את זה בצד

מיכל מרים וולדיגר: יוליה צודקת

פנינה תמנו: מיכל, לא נראה לי שאת יצאת להגן על החוק הזה בתקשורת

פנינה תמנו:  אני יצאתי להגן, ויוליה יכולה להעיד

פנינה תמנו:  זה לא קשור

מיכל מרים וולדיגר: פנינה, עדיף שאני לא אשיב לך

יונתן מישרקי: אני לא מבין, איך התגלגלנו לשיח הזה?     

פנינה תמנו: כי לתקוף את ארגוני הנשים זה לא במקום

יוליה מלינובסקי: ארגוני הנשים בארץ לפני שנה באוקטובר היו בדיוק באותה קונספציה

מיכל מרים וולדיגר: פנינה, כדאי שתבררי טוב את המילים לפני שאת מאשימה מישהו

מיכל מרים וולדיגר:  אף אחד לא האשים אותך או את ארגוני הנשים

יונתן מישרקי: שוש, בבקשה

שוש קרק פרמינגר: אני רוצה להזמין כל אחד ואחת מאתנו – ואני שמחה שרואה פה גם גברים – לשנייה לעצור

שוש קרק פרמינגר:  מוטלת עלינו חובה מוסרית וערכית מהמדרגה הראשונה שמדירה שינה, אני בטוחה, מכולנו, ולכן אנו חייבים לייחד מענים ייחודיים עכשיו

שוש קרק פרמינגר:  נכון, התורים של מרכזי הטיפול, הזעקה של נשים וגברים נפגעי תקיפה מינית שכל מה שקורה פה בארץ הוא טריגר לאובדנות והכול הוא נכון

שוש קרק פרמינגר:  ובמקביל אנו חייבים, חייבים לתת מענה כאן ועכשיו לאותן נשים ששרדו את התופת בכל המעגלים שדיברנו עליהם

שוש קרק פרמינגר:  אי אפשר לחכות

שוש קרק פרמינגר:  יכול להיות שלאשה אחת בעוד 15 שנה זה רק יבוא לידי ביטוי בהתקף או בכאבים אבל אנו צריכים שמערך רופאי השיניים, מרפאות של רפואת משפחה, בריאות הציבור, בתי ספר, מקומות לגיטימיים ללא שום סטיגמה, יידעו להקשיב לסאב טקסט של התלונות כי הנפגעים והנפגעות לא מסוגלים כרגע לומר: זה מה שקרה לי

שוש קרק פרמינגר:  הגוף שלהם ידבר, הנשמה שלהם תדבר

שוש קרק פרמינגר:       כבוד חבר הכנסת, יושב-ראש הוועדה – אני גם בפנסיה אז גם לא מייצגת אף אחד

שוש קרק פרמינגר:  זה כיף נהדר לבוא הנה בפנסיה, כי בעבר הייתי נציגת הרווחה

שוש קרק פרמינגר:  אי אפשר לדבר על כלום בלי להכיר בעובדה ולתת עליה כסף

יונתן מישרקי: מאה אחוז

יונתן מישרקי:  מסכים איתך

יונתן מישרקי:  הייתי מוחא לך כפיים אם היה מקובל פה

אפרת רייטן: הייתי מליצה לכל כך הרבה אנשים לצאת לפנסיה כדי לדבר כמוך

יונתן מישרקי: נעמה בר שדה, האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה

יונתן מישרקי:  מעכשיו מגביל את זמן הדיבור לשתי דקות כי רוצים לשמוע את אנשי המקצוע

יונתן מישרקי:  בבקשה

נעמה בר שדה: תודה על הדיון הזה ועל האפשרות לומר כמה מילים

נעמה בר שדה:  אדבר בקצרה

נעמה בר שדה:  אני רוצה להתחבר לדברי ד"ר זליגמן ולד"ר ענבל ברנר

נעמה בר שדה:  אני טיפלתי 10 שנים בכלא רמלה באנסים, בפדופילים ובמגלי עריות

נעמה בר שדה:  אני מטפלת כ-30 שנה בנפגעות ונפגעות טראומה מינית

נעמה בר שדה:  מהניסיון שלי, המשימה הטיפולית הקשה והמורכבת ביותר היא דווקא טיפול בקורבנות טראומה מינית

נעמה בר שדה:  המטפל או המטפלת נדרשים לתהליכים מאוד מורכבים וקשים גם רגשית וגם מקצועית

נעמה בר שדה:  כך ששום פרוטוקול טיפולי להבנתי, מובנה, לא יכול להועיל בתהליך כזה, כי הם נדרשים להיות עם המטופל או המטופלת באופן הייחודי שהמטופל או המטופלת זקוקים לו

נעמה בר שדה:  אם יהיה זמן, אוכל להרחיב בנושא

יונתן מישרקי: לצערי לא יתאפשר

נעמה בר שדה: עכשיו עומדת בפנינו משימה טיפולית עוד יותר מורכבת – לטפל בקורנות של התקיפה המינית של מלחמת 7

נעמה בר שדה: 10

נעמה בר שדה:  ומה הייחוד – שהפגיעה המינית הייתה בטווח, מקבץ טראומות איומות שונות שלא קשורות לפגיעה המינית לפני הפגיעה המינית לבין מקבץ של טראומות שונות אחרי הפגיעה המינית

נעמה בר שדה:  מישהו קרא לזה מולטי טראומה

נעמה בר שדה:  אנו מדברים על נשים ואנשים שחוו סכנת חיים, ניתוק מיקירים, צפייה בפגיעה ברצח קרובים, עקירה מבתים, שהייה של שעות בממ"דים תחת איום והפגיעה המינית, ועוד ועוד כמובן

נעמה בר שדה:      אם נדמה את הנפש של אדם טראומתי לשדה מוקשים, הרי שהמטפל או המטפלת נדרשים לנוע בשעה הטיפולית בזהירות אין קץ, במקצועיות ובביטחון שנשען על בשלות וניסיון

נעמה בר שדה:  אבל שדה המוקשים במלחמה הנוראית הזו הוא צפוף, בלתי צפוי ולכן מסוכן מאין כמוהו למטופל או למטופלת אבל גם למטפל, שנחשף לטראומה הלאומית, מה שקוראים טראומטיזציה משנית

נעמה בר שדה:  לכן בניסיון להכשרה מהירה של אנשים שהם לא מומחים כמטפלים בתחום יש פוטנציאל לנזק למטופלים אבל גם למטפלים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  הנקודה ברורה

נעמה בר שדה: אני מסיימת

נעמה בר שדה:  כדי שהמטופלים והמטפלים ישרדו את התהליך הטיפולי באופן מיטיב, המטפלים זקוקים להכשרה מקצועית בפסיכו תרפיה

יונתן מישרקי: הנקודה ברורה

יונתן מישרקי:  נשמע לזה התייחסות

יונתן מישרקי:  צריך פה טיפול ייעודי עם הכשרה מקצועית ייעודית לסיפור הזה כדי שלא יהיו חלילה נזקים

יונתן מישרקי:  תודה רבה על הדברים

יונתן מישרקי:  טל הוכמן, שדולת הנשים

טל הוכמן: אנו מבינות שאת הרוב אנו לא יודעות, מה ששוש אמרה, וחבל שלא נשאר הרבה זמן לגורמים הממשלתיים לדבר ולהסביר

יונתן מישרקי: ניתן להם די זמן

טל הוכמן: כי השאלה פה היא פרקטית – איך מחברים בין הגופים השונים בממשלה ומשרדי הממשלה

טל הוכמן:  איך מעבירים את המידע שאולי יושב פה בחדר עם המומחיות הגדולות בדבר הזה ומחלחלים אותו עד לעובד ועובדת הקטנים

יונתן מישרקי: נורית פתחה את הדיון ואמרה שהתכלול בין המשרדים הוא אחד העניינים

טל הוכמן: זו בעיניי מטרת הדיון ולזה אנו צריכים להתכנס, כי להבין את ממדי הטראומה, כולנו חווים וחוות, אבל השאלה עכשיו - איך אנו מנתבים את זה לעבודה מקצועית ונכונה, ולא מתחילה פה ונגמרת עוד חודשיים אלא זה משהו שמתמשך כי כאמור, רק עכשיו אנו שומעים על עדויות שמגיעות מהשואה

טל הוכמן:  אז יש פה תוכנית – דיברנו אולי על תוכנית חומש של מינהלת תקומה – לא

טל הוכמן:  צריך להיות פה משהו שצריך להיות מתוקן מהיסוד ולהיות פה מעתה ואילך

טל הוכמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  רחל יעקבס, מנהלת מרכז סיוע מגן, בבקשה

רחל יעקובס: תודה

רחל יעקובס:  הייתי רוצה להעלות נקודה נוספת – כמובן אני מצטרפת לכולם - אנו אלה שמקבלים את הנפגעים הרבה מאוד שנים, אנו וכל מרכזי הסיוע

רחל יעקובס:  אנו הצומת שמפנה אותם, בין אם זה לטיפול, למשטרה

רחל יעקובס:  אנו מלווים אותם לאורך כל התהליך

רחל יעקובס:  אנו כבר המון שנים בכמה ועדות, כמה פעמים דיברנו

רחל יעקובס:  אנו 13 מרכזים עם 8 מיליון

רחל יעקובס:  תדמיינו את הסכומים שאנו מקבלים

רחל יעקובס:  משהו חדש קרה

רחל יעקובס:  אנחנו לא באותו מקום, ונקרוס ולא נעמוד בזה

רחל יעקובס:  אנו לא מוכנים לזה

יונתן מישרקי: יש לכם מיפוי של הצרכים?     

רחל יעקובס: ודאי

רחל יעקובס:  אנו מגישים כל הזמן תוכניות

פנינה תמנו: אני מדברת על הצרכים בשגרה

רחל יעקובס: הכנו כמה פעמים, ישבנו בכמה ועדות

רחל יעקובס:  המרכז שלנו מטפל במגזר החרדי והדתי

רחל יעקובס:  אנו מטפלים באלפי מקרים

רחל יעקובס:  אנו מקבלים בערך 480,000 שנה, והצורך שלנו מעל 4, 5 מיליון

רחל יעקובס:  בהקשר המלחמה שלחתי לכל חברי הוועדה מייל מסודר עם כל הפעילות שלנו

רחל יעקובס:  זה מגיע לנקודה חשובה שלא צוינה פה – המפונים

רחל יעקובס:  התקשר אליי פסיכולוג ושאל אם אני רוצה לטפל עכשיו ב-30 ילדים

רחל יעקובס:  אנו עובדים שם מאוד קשה בסדנאות, קורסים, בהדרכה

רחל יעקובס:  שלחתי במייל

יונתן מישרקי: אני מדבר על תקופת המלחמה

רחל יעקובס: שלחתי מייל בדיוק מה אנו פועלים רק בנושא המלחמה

רחל יעקובס:  אם קודם קרסנו, בואו נצא עם בשורות לשטח, משהו מעשי, כי לא נעמוד בזה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  עו"ד יפעת שי יוספזון, לשכת עורכי הדין

שי יוספזון יפעת: ראשית אני מודה לך אדוני היושב-ראש ולחברות הכנסת שהציעו את הדיון הזה ושאנו כאן בדיון כה חשוב

שי יוספזון יפעת:  מחמם את הלב ככל שיכול להיות מחמם לראות את כמות האנשים שהגיעו והשקיעו כדי להביע את דעתן ודעתם

שי יוספזון יפעת:       לשכת עורכי הדין מצטרפת ותצטרף לכל יוזמה שיש בה כדי להבטיח את הטיפול הראוי לנפגעות ונפגעי אירועי השבת השחורה בכלל ובוודאי לתקיפות מיניות בפרט

שי יוספזון יפעת:  עסקנו ארוכות בכך שב-7

שי יוספזון יפעת: 10 האירוע הזה הוא בעל מאפיינים ייחודיים

שי יוספזון יפעת:  מדובר באירועי לאומני, אכזרי שכלל אלימות, התעללות והשפלת הקורבנות עצמם, של העדים לאירוע ושל האומה כולה

שי יוספזון יפעת:  כולנו מושפלים וחווים את האכזריות הזו עד רגע זה

שי יוספזון יפעת:  המענים לנפגעי ונפגעות התקיפה המינית מאירועי אותה שבת חייבים לקחת בחשבון הן את ההיבטים הייחודיים לאירוע הזה והן את הקבוצות השונות באוכלוסייה – גברים ונשים, ילדים, פעוטות ואנשים מבוגרים ללא הבדל דת, גזע, מין ומעמד סוציו אקונומי

שי יוספזון יפעת:  כמובן שהעדים לאירועים גם הם נפגעים בעצמם וצריכים לקבל את מלוא הטיפול

שי יוספזון יפעת:  הטיפול חייב להינתן גם לגורמי ההצלה, הביטחון, אנשי זק"א, אנשי הרפואה וכל מי שבא במגע עם זירות האירוע, עם הגופות או עם עדים שחוו אותה טראומה

שי יוספזון יפעת:       נודעת חשיבות רבה וגם על זה דיברנו לנוכחות משמעותית של נשים בקרב מקבלי ההחלטות לבניית התוכנית הזו ולגיבוש האסטרטגיה

שי יוספזון יפעת:  ראינו זאת כאשר הגיעו החטופים לבתי החולים וקיבלו מענה נשי יותר בעל מאפיינים ייחודיים

יונתן מישרקי: נכון

יונתן מישרקי:  ברגישות גדולה

שי יוספזון יפעת: חד משמעית, עבודת קודש, אולי החשובה ביותר

שי יוספזון יפעת:  על המדינה להקצות את מירב המשאבים בנדרשים לשם טיפול – אני מצטרפת לחברתי – זה הרבה מאוד כסף ומשאבים, והם צריכים להיות מופנים גם לטיפול, גם להכשרה של מטפלים ייעודיים למקרה הזה, וככל שזה נראה כרגע המחסור מצריך מאתנו גם לייבא כנראה מטפלים מחו"ל אם אין לנו יכולת לעשות את זה בכוחות עצמנו

שי יוספזון יפעת:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  ציפי ערקובי מהלובי למניעת אלימות, בבקשה

ציפורה לסקוב: שלום

ציפורה לסקוב:  כמי שנפגעה בתקיפה של אונס אני רוצה לזעוק את זעקת הנשים ששותקות, ובכלל מי שנתקף באלימות מינית

ציפורה לסקוב:  אני התחברתי לדברים של חברת הכנסת אפרת רייטן, חברת הכנסת וולדיגר וד"ר זליגמן שאמרה שאכן זה קשה

ציפורה לסקוב:  לעבור אונס זה לא דבר פשוט

ציפורה לסקוב:  אני עד היום לא חשפתי את זה

ציפורה לסקוב:  התביישתי, פחדתי, רעדתי לספר, לשתף

ציפורה לסקוב:  גם משמועות ששמעתי לא סמכתי על המערכת, על בתי משפט

ציפורה לסקוב:  פחדתי מהאנס, מה יעשה

ציפורה לסקוב:  כשבנותיי התגייסו לצה"ל, פחדתי

ציפורה לסקוב:  הן צעירות

ציפורה לסקוב:  היום אני סבתא ל-12 נכדים ואני דואגת לנכדים ולנכדות שלי, ובטוחה שיש בעם, במדינה, דברים, נשים, ילדות, ילדים קטנים שלא מספרים את הדברים האלה, ויש לדעת איך להגיע אליהם

ציפורה לסקוב:  אני היום כמי שמתנדבת בלובי לאלימות מינית בכנסת, החשיבות שלי להביא גם את כל אלה מ-7

ציפורה לסקוב: 10 שנרצחו, את כל המקרה המזעזע הזה, יהיו הרבה שישתקו ולא יספרו הכול, לא יבואו ויחשפו מה עברו וזה ישפיע עליהם לדורות עם הילדים והנכדים

ציפורה לסקוב:  הזכירו את זה פה - שזה משפיע גם על ההורים

ציפורה לסקוב:  אני היום כסבתא פוחדת, חוששת

ציפורה לסקוב:  כל פעם שקורה משהו, 7

ציפורה לסקוב: 10 – כל איבריי בגוף מכווצים כשאני מדברת על זה

ציפורה לסקוב:  לא יכולתי לדבר על זה

ציפורה לסקוב:  רק לפני 12 שנה שיתפתי את בעלי

ציפורה לסקוב:  זה הלם

ציפורה לסקוב:  לא פשוט לומר שאנסו אותי ומה עשו לי ולשתף

ציפורה לסקוב:  זה טראומה

ציפורה לסקוב:  כתבתי עכשיו ספר שיכול להיות שייצא אחרי מותי

ציפורה לסקוב:  עד היום אני פוחדת לחשוף אותו

ציפורה לסקוב:  הוא קיים, הוא חי, לחשוף מה קרה, איפה שזה קרה

ציפורה לסקוב:  זה לא פשוט

ציפורה לסקוב:      אספר דוגמה קטנה

ציפורה לסקוב:  כשהאנס בני סלע ברח מן הכלא, ולקח למעלה משלושה שבועות עד שתפסו אותו, הייתי קרוב לשלושה שבועות בבית במיטה

ציפורה לסקוב:  היו לי כלבים מקסימים

ציפורה לסקוב:  פחדתי לצאת איתם, פחדתי לצאת מהבית

ציפורה לסקוב:  רעדתי

ציפורה לסקוב:  תמיד הסתכלתי מהחלונות, הייתי בטוחה שהוא אצלי פה בגינה ושוב יקרה לי מה שקרה לי

ציפורה לסקוב:  הגוף רועד, הופך להיות קרח

ציפורה לסקוב:  זה פחד שאי אפשר לתאר אותו

ציפורה לסקוב:  היום אני פה, קצת יותר חזקה, כותבת ספרי ילדים ותורמת – נפטרה לי נכדה קטנה מסרטן ואני תורמת באונקולוגיה משתפת, וגם לעוטף, נסעתי לבתי מלון, אני נוסעת למתנ"סים, תורמת ספרים, עושה להם שעת סיפור במתנה

ציפורה לסקוב:  עוטפת את כל מי שאפשר גם מהעוטף, גם מהסביבה

ציפורה לסקוב:  אני גם מתנדבת באגודה למלחמה בסרטן וכל שנה אנו באים לנשיא המדינה באוקטובר כדי לעזור ולטפל גם כשלא חלו אצלי במשפחה בסרטן

ציפורה לסקוב:  אני כבר 17 שנה גמלאית של צה"ל ומשתדלת בכתיבה עיתונאית לעשות כל מיני דברים, יוצאת למשלחות בנושא השואה לגרמניה ופולין

ציפורה לסקוב:  לפני כמה שנים הוצאתי משלחת להונג קונג עם 17 תלמידים

ציפורה לסקוב:  משתדלת לתרום ולהיות בעשייה כדי לא להתעסק במה שקרה לי

ציפורה לסקוב:  לא שיתפתי, לא התלוננתי עד היום

ציפורה לסקוב:  אמרתי: אנסה לרפא את עצמי

ציפורה לסקוב:  זה אפשרי, אבל נסו להגיע לכל מי שאפשר לעזור, בלי לשאול שאלות

ציפורה לסקוב:  אמרו את זה יפה - זה לפעמים לוקח שנים

ציפורה לסקוב:  ד"ר זליגמן אמרה את זה ואפרת ריטן

ציפורה לסקוב:  שנים לוקח להוציא דבר כזה

ציפורה לסקוב:  זה קשה ואני מקווה שכל עם ישראל, נעבור את הטרגדיה, את השואה הזו בעז"ה, בחמלה, בעזרה ותמיכה לכל מי שצריך

ציפורה לסקוב:  תודה

יונתן מישרקי: אמן

יונתן מישרקי:  תודה על הדברים הכה מרגשים

יונתן מישרקי:  אליקו שליין, בבקשה

אליקו שליין: קשה לי לדבר

אליקו שליין:  כנפגע תקיפה מינית, כנפגע בעבודה יש לנו בעיה כבוד היו"ר, עם ההכרה עם הנושא של המלחמה, ושהחריף לי ויש לי מכתבים מפסיכיאטר על החרפה

אליקו שליין:  יש לנו בעיה עם הביטוח הלאומי עם כל ההכרה הזו

אליקו שליין:  צריך להכיר בכל הנפגעים והנפגעות

אליקו שליין:  אנו ב-100% נפגעים

אליקו שליין:  לא לשחק אתנו באחוזים האלה

אליקו שליין:  זה כסף קטן וזו העזרה המיידית שלנו כדי שנוכל ללכת לטיפולים כי אם אנו צריכים להישען המערכות של 8 מיליון שקל, אנו נהיה באובדנות וזה משהו מאוד קשה ובושה למדינה שנלחמים אתנו על אחוזים, ואין מסלול מהיר בביטוח לאומי שיכיר בנפגעות ובנפגעים

אליקו שליין:  אני ממש מבקש שהוועדה תדרוש את זה מביטוח לאומי

יונתן מישרקי: תודה

אליקו שליין: אני גם מפונה כי אני תושב שדרות וזה טריגר נוסף

אליקו שליין:  פניתי לאחרונה, וכבר לא יודע איפה לקבור את עצמי

אליקו שליין:  מה אתם מצפים? אנו חייבים את החיבוק הזה, את העזרה הזו

אליקו שליין:  אם לא נקבל אותה, מי יקבל אותה? זה חשוב מהכול

אליקו שליין:  תצילו אותנו

אליקו שליין:  אני כל פעם זועק את זה ואומר מדם ליבי כי אולי יש אנשים שלא ידברו ויקפצו ממלון כזה או אחר

אליקו שליין:  אני לא רוצה שזה יקרה

אליקו שליין:  רוצה להציל את האנשים

אליקו שליין:  זה חובתכם כמדינה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  נדבר גם אחרי הוועדה

יונתן מישרקי:  גם נשמע תשובות

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  ד"ר זהר סהר, נבקש ממך להתייחס לשלל הבקשות והדברים שעלו פה

יונתן מישרקי:  בבקשה

יזהר הררי: אנסה להיות ממוקדת

יזהר הררי:  אני גם משתתפת בברכות על הדיון החשוב שהעלה הרבה נקודות חשובות, גם את המורכבות של הדבר, גם המון רבדים שיש להתמודד איתם בנוסף לטראומה המינית

יזהר הררי:       אומר תחילה, שמאז תחילת המלחמה אנו עובדים בצמוד כל משרדי הממשלה סביב הנושאים האלה במיוחד

יזהר הררי:  ישבנו הרבה פעמים, יש פה קולגות שלי, כדי לעשות חשיבה משותפת ואיגום משאבים ורצף טיפולי

יזהר הררי:  הנושא של פגיעות מיניות לפחות אצל אנשי המקצוע, היו מהיום הראשון של המלחמה

יזהר הררי:  זה היה במודעות של כולנו מתוך הבנה שיש לעשות פה חשיבה ולהשקיע משאבים והתמודדות ומענים כמובן לכל האנשים שעברו פגיעות, לאנשים שהיו חשופים, לאנשים שחווים וחוו פגיעות בעבר והם מאוד מושפעים מהאירועים

יזהר הררי:  אני גם פגשתי אנשים שדווקא הנושא של ההכרה של הנשים בזה שהיו פגיעות מיניות חושף אותם לזה שבסיפור האישי שלהם לא הייתה תמיכה

יזהר הררי:  יש פה הרבה נקודת ואספקטים של הדבר שיש להתייחס אליהם

יזהר הררי:      מבחינת משרד הבריאות, עוד טרם המלחמה הייתה הבנה שיש להתחיל לעשות עבודה סביב הנושא של מערכת- - -טראומה

יזהר הררי:  ההבנה שמגיעים לפתחנו הרבה מאוד אנשים, ודאי שעברו פגיעות מיניות, של אלימות, פגיעות אחרות

יזהר הררי:  ודאי זה התחדד אחרי 7

יזהר הררי: 10

יזהר הררי:  ב-9

יזהר הררי: 10 היינו אמורים לצאת בהשקה יותר גדולה של תוכנית משולבת, שהייתה פה נציגת הלובי שאמרה שהסבנו אותה לתוכנית של טראומה רגילה וזה לא נכון

פנינה תמנו: קחי צעד אחורה

פנינה תמנו:  איזה מערך הקמתם כדי לטפל בנשים של ה-7

פנינה תמנו: 10? היא דילגה לטראומה

יזהר הררי: לא, אני מדברת ברמה של תפיסה של קודם כל מערכת בריאות, יש בה הבנה ובוודאי שהתחדדה עכשיו, שזו צריכה להפוך להיות מערכת מודעת טראומה

יזהר הררי:  המטפלים צריכים להכיר את הנושא של טיפול בטראומה, ודאי של טיפול של בטראומה מינית ובוודאי שכל מערכת מתגייסת עכשיו למשימה הזאת

יזהר הררי:  עוד טרם 7

יזהר הררי: 10 כבר פיתחנו מערכי למידה גם דיגיטליים ללמידה אישית, פיתחנו מערך מאוד יפה של קורסים דיגיטליים ספציפיים שממש מדברים על טיפול בנפגעי טראומה מינית

יזהר הררי:  הקורסים רצים

יזהר הררי:  הם כוללים סרטונים קצרים

פנינה תמנו: מה הוקם לטובת אלה שנפגעו במערך הטיפול?     

מיכל מרים וולדיגר: הקורסים שאת מדברת עליהם הם לאנשי מקצוע או לציבור הרחב?     

יזהר הררי: תוכננו לאנשי מקצוע במערכת הבריאות

יזהר הררי:  יש שם יחידות שמתעסקות בכל מיני תחומים - רפואית שיניים, רפואת נשים, ילדים, זיקנה

יזהר הררי:  לא אכנס לזה עכשיו כי אין לנו זמן

קארין אלהרר: לגבי התורים, אחד הדברים החשובים, שאנשים לא ימתינו הרבה מאוד זמן עד קבלת הטיפול, על כל הרצף

יונתן מישרקי: אני בטוח שהיא רצתה להגיע לזה

קארין אלהרר: בסדר, אפשר לחדד

יונתן מישרקי: אם אתן לה לענות על הכול, לא יהיו שאלות לחידוד

יונתן מישרקי:  חיכינו עד עכשיו בסבלנות כדי לשמוע את התשובות

יזהר הררי: אני בטוחה שלא יהיו לי מענים לכל דבר כי כולנו יודעים שעוד לפני 7

יזהר הררי: 10 התמודדנו עם הרבה מאוד אתגרים סביב הנושא של טיפול בנפגעות תקיפה מינית

יזהר הררי:  יש הרבה מאוד קשב בתוך מערכת הבריאות ואני יודעת שגם במערכות האחרות - סביב הנושא הזה, ספציפית אחרי 7

יזהר הררי: 10

יזהר הררי:       הנושא של טיפול מיודע טראומה באופן כללי יש לו הרבה מאוד משמעות – אמרה את זה גם המומחית מפולין - דווקא כי אנו לא יודעים לאן אנשים מגיעים

יזהר הררי:  אנו יודעים שאנשים יכולים להגיע בתוך מערכת הבריאות גם לרופא משפחה, גם לרופאת נשים, גם לפיזיותרפיסט, גם לפסיכולוג, לעובד סוציאלי ולכל מיני גורמים

יזהר הררי:  המטרה הראשונית היא לנסות שכל אנשים המקצוע יכירו את הנושא זה

יזהר הררי:  אחר כך ודאי יש מערכים של טיפול יותר ספציפי

יוליה מלינובסקי: אתם מחכים שהנפגעים יבואו אליכם, נכון?     

יזהר הררי: לא

יוליה מלינובסקי: אתם לא יוזמים כי אפשר לדעת מי היה במסיבה

יוליה מלינובסקי:  אפשר ליזום את הפניות האלה

יזהר הררי: הוקמו כבר מרפאות ייעודיות לאנשים שהיו במסיבה

יוליה מלינובסקי: אתם מחכים שאדם יבוא אליכם או אתם יוזמים פנייה לאדם בפוטנציאל, לשאול אולי הוא צריך עזרה? אחדד

יוליה מלינובסקי:  האזרח בשביל המדינה או המדינה בשביל האזרח?     

מיכל מרים וולדיגר: תשאלי כל אחד האם נאנס או לא?     

פנינה תמנו: זו שאלה חשובה אבל תגידו מה קיים, איך המערכת התכווננה לזה, בשיתוף פעולה עם כל גורמי הרווחה, הצבא, מוקד 105

מיכל מרים וולדיגר: אבל ליוו אותם

פנינה תמנו: אני לא סתם שואלת, מיכל

פנינה תמנו:  תגידי לנו מה קיים ואיך אנו באופן אקטיבי אבל לא חודרני, לא כופה מברר אם זקוקים לסיוע כזה?     

יזהר הררי: לשאלתכם, כשאנשי המקצוע יכירו את התופעות של טראומות, הם יידעו גם כשמגיע- - -     

פנינה תמנו: הבנו

יזהר הררי: מתקדמת

יזהר הררי:  בנוסף, לפני המלחמה יצאנו במכרז גדול שדובר פה סביב הנושא של הדרכות קבוצתיות למטפלים במערכת הבריאות כדי למקצוע את הידע שלהם

יזהר הררי:  זה התחיל לעבוד

יזהר הררי:  התחלנו בחלק מהמקומות, יש תוכניות שעובדות

יונתן מישרקי: יש זוכים?     

יזהר הררי: כן, מתוקצב, התחיל לעבוד, כבר פנינו למרכזים לבריאות נפש שהתחילו לקבל הדרכות

יזהר הררי:  בשלב הקרוב אנו יוצאים במכתבים למרכזים הרפואיים

יוליה מלינובסקי: כלומר הכול אצלנו עכשיו מצוין

יזהר הררי: כחלק ממערך נוסף של מערך בריאות הנפש הכללי שצריך לקבל תוספת גדולה

יוליה מלינובסקי: כמה כסף אתם צריכים? דברי אתנו

יוליה מלינובסקי:  כדי שהמערכת הזאת תעבוד

יזהר הררי: מערך בריאות הנפש ביקש תוספת של 2 מיליארד שקל כולל לעניין הזה שגם כולל את ההדרכות מתוך הבנה שאנו יודעים שהתופעה היא מאוד רחבה

קארין אלהרר: כולל מענים באשפוזיות? כולל הכול?     

אפרת רייטן: כולל מה שדיברו המומחים והמומחיות, זה דברים שצריך מענה ספציפי לכתוב פרוטוקול חדש

יזהר הררי: ממש בתחילת המלחמה היה נושא של טיפול- -     

פנינה תמנו: אבל הכול הולך להדרכה? אשה מגיעה, אומרת: נפגעתי ב-7

פנינה תמנו: 10

פנינה תמנו:  אנו יודעים שיש נשים שמגיעות וצריכות לעמוד בתור, בדרך כלל, בשגרה

פנינה תמנו:  מה תעשו עם אותה אשה שאומרת: נפגעתי ב-7

פנינה תמנו: 10?     

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להוסיף: האם דרשתם כסף ייעודי וייחודי לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית? כי 2 מיליארד שקל זה משהו מאוד גדול לכל תחום בריאות הנפש

יזהר הררי: לא יכולה לומר כעת את הסכום אבל ודאי שאנשי הכספים אצלנו יודעים שיש דרישה ואנחנו צריכים לראות איך אנו בונים את התוכנית בהקשר הזה

קטי קטרין שטרית: זה במרכזים מסוימים או מפוצל?     

יזהר הררי: עשינו חשיבה מקצועית בתחילת המלחמה

יזהר הררי:  אנחנו צריכים להמשיך וללמוד ולראות את הצרכים

פנינה תמנו: מה ללמוד? תגיעו למרכזים של אלה שפונו מהנובה

פנינה תמנו:  מה את נותנת למי שאומרת: נפגעתי? ד"ר זהר, או את לא מעבירה מה שקורה בשטח והתארגנות המשרד, או אני יוצאת מפה מאוד מבולבלת כי יש נשים שצופות בנו

יונתן מישרקי: ד"ר זהר, נמצא אתנו בזום ד"ר שמואל הירשמן שהוא הקים מרכז טיפול ייעודי תחת משרד הבריאות בהקשר הזה של הנפגעים והנפגעות מה-7

יונתן מישרקי: 10

יונתן מישרקי:  בבקשה, תציג לנו בצורה יותר משקפת ותענה לשאלות חברי הכנסת בהקשר הספציפי הזה לטיפול התקיפה המינית ב-7

יונתן מישרקי: 10

שמואל רכטמן: שלום, אני מנהל המרכז לבריאות הנפש, לב השרון, ואני חושב שחלק מהתסכול שאתם מתארים הוא חלק מבעיה רחבה שקשורה לכל הנושא בריאות הנפש

שמואל רכטמן:  אנו פוגשים את האירוע של המלחמה - וכולנו יודעים את זה וגם המשרד עדכן את הכנסת – במצב מאוד קשה

שמואל רכטמן:  הכוחות המטפלים יחסית מאוד מעטים, ובכל זאת בתוך התוכנית הזו אנו מסבים מה שאנו יכולים - תכף אסביר איך - לנפגעי 7

שמואל רכטמן: 10

שמואל רכטמן:      שאלתם גם לגבי הנפגעים

שמואל רכטמן:  חלק ניכר מהאנשים שיצטרכו מענים בתחום הפגיעה המינית מתרחשים כרגע, כי כשלוקחים אוכלוסייה שלמה ומפנים אותה ואנשים נמצאים מחוץ למסגרות שלהם, המסגרות המשפחתיות יכולות לתפקד פחות, מוסדות החינוך לא עובדים כמו שצריך, כולם בצפיפות, במלונות וכו'

שמואל רכטמן:  האירועים של פגיעה מינית יעלו וכשאנו אומרים: נפגעי 7

שמואל רכטמן: 10, על מי אנו מדברים? בעצם אנחנו על הרבה יותר ממה שזה נראה פשוט נפגעי מסיבת נובה ומה שקרה בקיבוצים והחטופות כמובן

קארין אלהרר: השאלה הייתה האם יש היום אנשים שעומדים בתור לקבל טיפול

יונתן מישרקי: בבקשה תמשיך ואל תענה על שאלות כרגע

יזהר הררי: זה לא נכון

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אני הייתי בין אלה שהגישו את הבקשה לדיון הזה

קטי קטרין שטרית:  הדבר היחיד שמעניין אותי עכשיו – מה הטיפול שמשרד הבריאות מתכוון לתת

קטי קטרין שטרית:  לא כל מיני גופים כאלה ואחרים

קטי קטרין שטרית:  זה לא בסדר

קטי קטרין שטרית:  זה לא הדיון

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  אנא רד לשורה תחתונה

פנינה תמנו: אתם עושים נזק לעצמכם כי אתם לא אומרים איזה טיפול אתם נותנים, שאין זמני המתנה, שתיתנו את המעטפת

פנינה תמנו:  אתם לא מסבירים את זה, וזה חבל

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  אנא תתייחס

יונתן מישרקי:  מבקש מכם לתת לו לענות תשובה מלאה

יונתן מישרקי:  תרד לרזולוציה הספציפית הזו, לנפגעי התקיפה המינית ב-7

יונתן מישרקי: 10

יונתן מישרקי:  בבקשה

שמואל רכטמן: הקמנו תוכנית של טיפול בנפגעי תקיפה מינית של נפגעי נובה

שמואל רכטמן:  לא פנו אליה

שמואל רכטמן:  התוכנית קיימת

שמואל רכטמן:  אם יפנו, נפעיל אותה

שמואל רכטמן:  אבל לא היו פונים

שמואל רכטמן:  הסיבה שלא היו פונים – כאשר בתוך התהליך הזה של האירוע הנורא הזה, יש שלבים בתהליך הזה

שמואל רכטמן:  הראשון, אנשים של נפגעי נובה- -      

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  משרד הרווחה

קארין אלהרר: אתם חושבים שאנשים יודעים לאן לפנות?     

קריאה: לכן יש מרכזי סיוע

פנינה תמנו: מרכזי סיוע זה חשוב, אנחנו מעריכים את העבודה שלכם אבל זה לא התפקיד

קטי קטרין שטרית: אתם קצת מתבלבלים

קטי קטרין שטרית:  אתם לא המדינה

קטי קטרין שטרית:  אתם מגזר שלישי

סלעית שחר הוכמן: אני מבקשת לענות כי משרד הרווחה מהימים הראשונים הבין את גודל האירוע

סלעית שחר הוכמן:  אני אחראית על תחום הטיפול בנפגעי מינית בגירים במשרד הרווחה – ומשרד הרווחה הבין תוך ימים ספורים את גודל האירוע ואת הפוטנציאל לנפגעים מינית שיכולים להגיע, ומייד העמיד תקציב ייעודי ראשוני 4 מיליון כדי לטפל באנשים

סלעית שחר הוכמן:  3 ימים אחרי 7

סלעית שחר הוכמן: 10

קארין אלהרר: באיזה אופן ניתן הטיפול?     

סלעית שחר הוכמן: מייד אסביר

סלעית שחר הוכמן:  אני רוצה להצטרף לעניין שנפגעים מגיעים באיחור

סלעית שחר הוכמן:  לא מגיעים ללב השרון ולעוד מקומות

סלעית שחר הוכמן:  אנו מתייחסים לתופעה כתופעת צונאמי

פנינה תמנו: השאלה היא מה במערך הטיפולי?     

סלעית שחר הוכמן: אומר

סלעית שחר הוכמן:  קודם כל, הצונאמי הזה קודם כל נכנס לים

פנינה תמנו: אנחנו כבר שעתיים ומשהו מבקשים לדעת מה במערך? מה סל ארגז הסיוע?     

סלעית שחר הוכמן: מייד העמדנו טיפול ייעודי

סלעית שחר הוכמן:  קודם כל, עשינו בקשה לטיפול שהגיעה למשרד הבריאות, לקבוצות ווטסאפ של הנובה, של הניצולים

קארין אלהרר: מה אתם מציעים להם?     

סלעית שחר הוכמן: יש לנו כ-80 מרכזי טיפול בכל רחבי הארץ, שמתוכם יש 9 מרכזים בדומה למרכז לט"ם

סלעית שחר הוכמן:  שם יש מומחים לטיפול בטראומה מינית, שנותנים טיפול פרטני

פנינה תמנו: בלי המתנה?     

סלעית שחר הוכמן: יש המתנה

לימור סון הר-מלך: למה אין לזה יח"צ? למה אין לזה שיווק? למה הציבור לא יודע על זה? זו הבעיה

סלעית שחר הוכמן: בשנה האחרונה טיפלנו ביותר מ-3,000 אנשים

קריאה: שנתיים המתנה

יונתן מישרקי: איך מצמצמים את לוחות הזמנים של ההמתנה הזו לטיפול?     

סלעית שחר הוכמן: אנו מוסיפים בקרוב 32 מטפלים בכל רחבי הארץ כדי שהם ממש- -      

פנינה תמנו: והנפגעות יחכו

פנינה תמנו:  אני מציעה הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש: לתת להם שבוע

פנינה תמנו:  הם עושים עבודת קודש

פנינה תמנו:  שיבואו עם תוכניות יותר ברורות

פנינה תמנו:  אני ממליצה שעוד שבוע נתכנס

פנינה תמנו:  אדוני היושב-ראש, משפט

פנינה תמנו:  אחרי שעתיים אנחנו הולכים פה סחור-לחור

פנינה תמנו:  ממליצה שתסגור את הישיבה, תן להם שבוע, ונעשה ישיבה משותפת עם הוועדה שלי - אם תרצה

פנינה תמנו:  אם לא, אעשה בעצמי

פנינה תמנו:  לא הגיוני שאתם עושים עבודה מאוד קשה, ואני יודעת ברווחה – לא בתחום הזה, אני לא יודעת מה אתם עושים

פנינה תמנו:  אותו דבר בבריאות – לא בתחום הזה, בתחומים אחרים – כן, ותבואו עם תוכנית אמיתית ורצינית יותר

יונתן מישרקי: תשלימי את דבריך

יונתן מישרקי:  סלעית, בבקשה

סלעית שחר הוכמן: אנחנו עשינו מייד מהלכים כדי לטפל ביותר אנשים

סלעית שחר הוכמן:  הבנו, שיגיעו הרבה אנשים

סלעית שחר הוכמן:  אנחנו הכשרנו את המטפלים שלנו, קראנו לזה הכשרה של טראומה מינית פוגשת מלחמה, כדי שיידעו איך לטפל באותם אנשים שנפגעו במלחמה

סלעית שחר הוכמן:  אנו בהחלט מחכים לאנשים, וברגע שמגיעים ניצולים, הם לא נכנסים לרשימות ההמתנה

סלעית שחר הוכמן:  הם מתועדפים אחרת

סלעית שחר הוכמן:  מי שנפגע ב-7

סלעית שחר הוכמן: 10, לא ימתין לטיפול

סלעית שחר הוכמן:  אני אומרת פה

יונתן מישרקי: מה עם המעגל השני שהזכירו פה?     

סלעית שחר הוכמן: אנו כל הזמן בשיח עם החברות שלי בשיתוף פעולה, זה לגבי המעגל השני

סלעית שחר הוכמן:  יושבת פה נציגת ביטוח לאומי ויחד עם ד"ר זהר אנו עובדים בשיתוף פעולה כדי להבין, איפה גבולות הגזרה של כל משרד

יונתן מישרקי: איך אתם גורמים לנשים לפנות אליכם?     

יזהר הררי: היום חשוב שאנשים יידעו – יש מרכזי חוסן בכל מסגרת, ששם יש מטפלים שכולם מומחים בטראומה

קארין אלהרר: זה לא מענה

, זהר סהר: רגע

, זהר סהר:  כאמור מדובר בטראומות מורכבות

, זהר סהר:  מי שצפה או ראה בחדשות מי שנפגע – גם הוא זכאי למענה

, זהר סהר:  יש היום מרכזי טראומה, מרכזי חוסן שניתן לפנות אליהם

, זהר סהר:  זה ללא עלות ובלי המתנה

, זהר סהר:  חשוב שאנשים יידעו שיש מענים

, זהר סהר:  כל האנשים נפגעי פעולות איבה זכאים לקבל מענה מאוד מהיר וטיפול בלי תורים

יוליה מלינובסקי: צריך הכרה של משרד הביטחון

יזהר הררי: זה אחר כך

יזהר הררי:  יש מרפאות ייעודיות שהולכות להיפתח סביב הנושא של טראומה באופן כללי, שגם בתוכה תהיה התייחסות גם לטראומה מינית, בקרוב ממש

יונתן מישרקי: איך אתם מנגישים את השירות הזה לאלה שאולי ירצו לפנות? הם לא פונים עכשיו בגלל כל מיני חסמים שיש להם

יזהר הררי: בקופות החולים יש קווים שאנשים פונים

יוליה מלינובסקי: הכול בסדר? הכול עובד? יש מענה? בקרוב יהיה

יזהר הררי: נעשית עבודה כדי להנגיש את הידע הזה לציבור מלבד הדברים שעושים כי ודאי שצריך לעשות עוד הנגשות לנושא

יזהר הררי:  אני יודעת שביטוח לאומי כל היום מפרסמים, לפחות אני רואה את זה בטלוויזיה – כל היום יש תשדירים שמפרסמים שמי שנפגע יכול לפנות

פנינה תמנו: ביטוח לאומי זה לא משרד הבריאות

פנינה תמנו:  היו יוזמות אזרחיות למשל

פנינה תמנו:  לוקחים אנשי מקצוע

פנינה תמנו:  אומרים: ברגע שפונה אלינו – אנו יודעים לשבץ

פנינה תמנו:  אתם מראים לנו את המערכים הקיימים – ברווחה אמרו שלא יהיה תור, אבל לא נותנים לנו מה המעטפת שאם מגיעות נשים מקצה לקצה, כולל הדיסקרטיות

פנינה תמנו:  כרגע זה נראה מאוד מבורדק ואנו לא מצליחות ומצליחים לקבל תשובות

פנינה תמנו:  אני בטוחה שגם אתן דואגות לאותן נשים שנפגעו אולי יותר מאתנו, ניתן לכם יותר קרדיט אבל כרגע אנו לא מקבלים תשובה

יונתן מישרקי: מלוי לוי, רכזת שיקום ארצית, המוסד לביטוח לאומי, בבקשה

מלי לוי: תודה רבה

מלי לוי:  למי שלא יודע, ביטוח לאומי הוא הגוף האמון לטיפול בנפגעי פעולות איבה שזה כולל גם נפגעים פיזית, גם טראומה, גם טראומה מינית, לכל המכלול הזה

מלי לוי:  כל מי שבפועל יוכר – ותכף אתייחס לשאלה שלך – כנפגעת תקיפה מינית על רקע טראומה לאומית, זכאי למערך תמיכה נפרד ולאו דווקא דרך משרד הבריאות

מלי לוי:  מדברת גם על טיפול נפשי תומך ארוך טווח אפילו באופן פרטי

מלי לוי:  הקמנו מאגר מטפלים ארצי עצום, ומ-7

מלי לוי: 10 הוא גדל באלפי מטפלים, בשכר

פנינה תמנו: כמה יש במערך הזה ומי בודק שמאושרים לזה?     

קריאה: הם לא הוכשרו לתחום

קריאה:  צריך רצף טיפולי

מלי לוי: יש במאגר אלפי אנשים שמומחים

מלי לוי:  לגבי טראומה מינית יש פחות

מלי לוי:  אני מקבלת רשימות עדכניות ממשרד הבריאות ומהרווחה של מטפללים ספציפיים לנפגעות תקיפה מינית ומכניסה אותם למאגר

מלי לוי:  עובדי השיקום חשופים למאגר הזה ורואים מי מומחה לנפגעי תקיפה מינית ואליהם מפנים כל מי שיש אפילו ספק, כולל השבים

מלי לוי:      תהליך ההכרה – עשינו מערך הכרה זריז ללא טפסים, גם לגבי ועדות רפואיות ללא הגעה

מלי לוי:  מדברת על טראומות לגבי נפגעי איבה מ-7

מלי לוי: 10

מלי לוי:  יש גם אפשרות לוועדות רפואיות ללא נוכחות כדי שנזרז את התהליך

מלי לוי:  מי שיהיה זכאי זה לא רק כאלה שיש להם אחוזי נכות

מלי לוי:  אנו מתחילים להיכנס עוד לפני

מלי לוי:  יש לי קשר אינטנסיבי גם עם מרכזי הסיוע, גם עם מרכז בריאות

יוליה מלינובסקי: כמה בקשות הוגשו? כמה הוכרו עד עכשיו?     

מלי לוי: לא מדברת בכמויות כי זה לא נכון לדבר בכמויות

יוליה מלינובסקי: שאלה פשוטה

יוליה מלינובסקי:  הגענו למי שאחראי על פעולות איבה כי זה פעולות איבה

יוליה מלינובסקי:  כמה בקשות בכל ההליך המזורז הזה עד עכשיו הוגשו כדי להיכנס לתהליך? כי אדוני היושב-ראש, עד עכשיו כדי להיות מוכר כנפגע פעולות איבה על רקע לאומני ותקיפה מינית אתה צריך הכרה של משרד הביטחון

יוליה מלינובסקי:  עד עכשיו במדינת ישראל- -     

יונתן מישרקי: יצרו מסלול קצר

יוליה מלינובסקי: עד עכשיו אנו כמדינה הכרנו דומני או 9 או 11 מקרים סך הכול תקיפה מינית על רקע לאומני

יונתן מישרקי: לא

יונתן מישרקי:  אמרנו מתחילת הדיון לא להיכנס למספרים

יוליה מלינובסקי: אבל זה ידוע

יוליה מלינובסקי:  זה מספר ידוע

קארין אלהרר: יוליה, זה לא נכון

יונתן מישרקי: יוליה, השאלה שלך היא כללית, כמה בסך הכול הוגשו בקשות בכלל מ-7

יונתן מישרקי: 10?     

מלי לוי: לא יודעת לומר לך בוודאות

יוליה מלינובסקי: לא יודעת או לא רוצה לחשוף?     

מלי לוי: לא יודעת

מלי לוי:  כל מי שנפגע ב-7

מלי לוי: 10 עובר תהליך מזורז ומוכר

מלי לוי:  זה לא הדיון

יונתן מישרקי: אחת הנקודות שעלו פה – יש לכם הרבה מאוד מטפלים וזו בשורה טובה

יונתן מישרקי:  איך מנגישים את זה כך שכל מי שזקוקה או זקוק יידע להגיע בצורה הכי דיסקרטית ונכונה?     

מלי לוי: הפריסה שלנו היא בכל מיני ערוצים

מלי לוי:  אמרה עמיתתי במשרד הבריאות שיש לנו פרסום נרחב בכל רשתות התקשורת גם לגבי נפגעות תקיפה מינית

מלי לוי:  שנית, כל יום כמעט כל ערוץ וכל שעה יש הפרסומת הזו

פנינה תמנו: אתם עושים עבודת קודש בביטוח לאומי אבל אם אני כאזרחית הייתי צריכה לקשר טיפול חלילה בי, מיני, לא הייתי באה לביטוח לאומי

מלי לוי: נכון

מלי לוי:  לכן התפוצה שלנו לא רק בתקשורת

מלי לוי:  מרכזי הסיוע עובדים אתנו יד ביד ואנו מעבירים מידע על בסיס יומי ושעתי, כלומר הרווחה ומשרד הביאות- -      

פנינה תמנו: אני חושבת שנורית מהממ"מ צדקה

פנינה תמנו:  הסנכרון הוא רופף

פנינה תמנו:  כל אחד מכם רואה שעושה הרבה

פנינה תמנו:  אני עדיין לא יצאתי עם הבנה

קריאה: בדיוק הפוך

יונתן מישרקי: היינו רוצים לשמוע איך אנו מצליחים להגיע בצורה פרואקטיבית, כיפ שאמרה ד"ר זליגמן, להגיע לנפגעת בצורה רכה

יונתן מישרקי:  לא בצורה חודרנית או משפילה או מרחיקה

יונתן מישרקי:  בצורה כזו שתקבל את האפשרות להיפתח לצוותים המקצועיים

יונתן מישרקי:  האם חשבתם על תוכנית כזו?     

מלי לוי: צריך לתת לזה את הזמן שלו ואני לא חושבת שנכון ללחוץ

מלי לוי:  זה קודם כל

מלי לוי:  שנית, כל הפרסומים שלנו ושל מרכזי הסיוע ושל הרווחה ומשרד הבריאות ושאנחנו שם והרווחה שם גם בבתי מלון, גם מנובה כולם שם, ויש לנו מרכזים – הם יודעים לפנות ואנו מקבלים את הפניות, ולאט-לאט פונים

יוליה מלינובסקי: אתם יודעים להגיד לאנשים ליזום את הפניות  האלה ולא רק לקבל? אני ראיתי את הפרסומות שלכם בטלוויזיה כמו כולם

יוליה מלינובסקי:  לא ברור שם שמי שנפגע תקיפה מינית או על רקע לאומני ב-7

יוליה מלינובסקי: 10 גם רשאי לפנות

יוליה מלינובסקי:  תנגישו את השפה המקצועית לעם

יוליה מלינובסקי:  שאנשים יבינו

יוליה מלינובסקי:  אולי אותם צעירים עדיין בהכחשה

יוליה מלינובסקי:  אבל יש להם הורים

יונתן מישרקי: זה חלק ממסקנות הדיון

יונתן מישרקי:  משרד הביטחון, סא"ל יעל שפירא

יונתן מישרקי:  בבקשה, גברתי

יעל שפירא: שלום, אני קצינה תחת היהל"מ, יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר ואני מנהלת את המרכז לנפגעות תקיפה מינית מהו"ת, שציינו אותו בתחילת הדיון בצבא

יעל שפירא:  אנו מרכז שמטפל בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית שמשרתים בצה"ל מזה 12 שנים ונותנים טיפול לכל מי שנפגע לפני המלחמה ובמהלכה

יעל שפירא:  עם תחילת המלחמה עשינו במאמץ רב עוד ריצ'ינג אאוט דרך המטפלים בשטח בכל צה"ל ודרך המפקדים ודרך הנציגות שלנו ביחידות צה"ל שנקראות ממונות יהל"ם כדי להנגיש את המרכז שלנו ככתובת ייעודית לנפגעי תקיפה מינית גם בעת הזו סביב אירועי 7

יעל שפירא: 10

יעל שפירא:      אנו מחזיקים בראש גם את האקוטיות של הטיפול בטראומה הייחודית הזו וגם את ההתבוננות על הטראומה הזו כטראומה מצטברת לצד עוד הרבה מאוד חשיפה טראומטית שקשורה באירועי הלחימה, באובדנים, באבל ובעוד מרכיבים אחרים כפי שציינו

יעל שפירא:  לפיכך כל הפונה סביב האירועים האלה, נכנס אצלנו לטיפול מיידי, ללא זמני המתנה

יעל שפירא:      מתוך הבנת מורכבות החשיפה לתכנים האלה אנו מציעים טיפול לא רק למי שנפגע באופן ישיר בפגיעה מינית אלא גם מי שנפגע מכלי שני כלומר היה עד לפגיעה מינית סביב אירועי המלחמה, ומאפשרים טיפול מתוך התבוננות על עולם הטראומה המינית באופן ייחודי, וגם אנו נותנים דגש למטופלים שעכשיו פונים אלינו בעצימות יתרה סביב אירועי טראומות עבר שמוצפים היום ומשרתים בצה"ל ואנו יודעים באופן ממוקד מאוד להתאים את הטיפול גם אם המשמעות היא שהם צריכים להגיע למפגשים טיפוליים יותר מפעם בשבוע, למפגשים יותר אינטנסיביים, לקשר יותר רציף

יעל שפירא:  הטיפולים שלנו מותאמים וגמישים ואנו יודעים לתת מענה לכולם

יעל שפירא:  זמני ההמתנה היום למי שנפגע סביב אירועי 7

יעל שפירא: 10 הוא כלום

יעל שפירא:  מי שפנה נכנס לטיפול באותו רגע

יונתן מישרקי: מה קורה עם משוחררים?     

יעל שפירא: זה לא ייחודי לעכשיו אבל עכשיו הידקנו את הקשר מול אגף השיקום סביב האירועים האלה, אבל תמיד כל מי שמטופל במרכז טרם שחרורו אנו דואגים לחבר אותו עוד הרבה לפני שמשתחרר, לפני שמסיים אצלנו טיפול, למרכזי הטיפול הייעודיים בקהילה – אם זה אגף השיקום במשרד הביטחון - בהקשר הזה תהיה לו כתובת, ולחילופין, אם זה ברווחה, עבור פונים שפנו עם טראומות עבר ואני מכירה חלק מהמשתתפות בדיון בהקשרים הללו, ושיתוף הפעולה הוא טוב

יעל שפירא:  אגף השיקום מאפשר אתר

יעל שפירא:  יש טיפול ראשוני בזמן אפס כעת, וכל מי שמגיע אלינו ופונה אלינו לפני השחרור- -     

פנינה תמנו: האם אתם פניתם לכל הניצולים והניצולות של 7

פנינה תמנו: 10, החיילים והחיילות? כי אני יודעת ממקרה ספציפי אחד שאני טיפלתי, שאף אחד לא הגיע לחיילת

פנינה תמנו:  היא הייתה בבית מלון, ואני פניתי ואחר כך הפנו אותי לקב"ן וטיפול

פנינה תמנו:  זה מאוד משמעותי

פנינה תמנו:  יכול להיות שיש לכם חיילים וחיילות במצוקה אדירה שאולי שיבצו אותם חזרה והמפקד אמר להם: בואו לשטח ועברו חוויה סופר קשה

יעל שפירא: יכול להיות

יעל שפירא:  יש קב"נים בכל צומת בצבא

פנינה תמנו: שאלתי אם פניתם לכל הניצולים והניצולות באופן יזום

יעל שפירא: יכול להיות שעוד יש ניצולות וניצולים שעוד לא פנו לסיוע

פנינה תמנו: שאלתי אם אתם פניתם לכל הניצולות והניצולים החיילים, לכל החיילים שניצלו ב-7

פנינה תמנו: 10, ובדקתם איתם האם יש סיוע שזקוקים? כי אם לא הגעתם אליהם, יכול להיות שיש חיילת או חייל שנמצאים במצוקה מאוד קשה שאחר כך המפקד אומר להם לבוא לבסיס, כולם נכנסו לשגרה של מלחמה והם במצב הרבה יותר קשה מאזרחים

יעל שפירא: כל מי שמגיע אלינו הם אנשים- -     

פנינה תמנו: אחזור: האם אתם פונים?     

לימור סון הר-מלך: הזמן קריטי מאוד

לימור סון הר-מלך:  יש לזה משמעות לתופעות והן מחמירות ככל שהזמן עובר

יעל שפירא: מפקדי צה"ל אמונים על הטיפול בחיילים שלהם

יעל שפירא:  לי אין דרך לדעת מי מהחיילים בצה"ל באופן כללי היה במסיבה בנובה או לא היה שם

פנינה תמנו: לא בנובה

פנינה תמנו:  גם בבסיסים

פנינה תמנו:  גם בשדרות 

פנינה תמנו:  גם באופקים

יעל שפירא: אבל אנו בקשר ומתדרכים את המפקדים באופן צמוד ואת הקב"נים באופן צמוד, והמפקדים היו פרו אקטיביים ולשאול כל חייל וחייל היכן היה בערב פרוץ המלחמה כדי לדעת, להפנות ולחבר

פנינה תמנו: אין שום דבר אקטיבי שהצבא עשה כדי לאתר את כל הניצולים והניצולות, ולוודא שהם בסדר

יעל שפירא: כל מפקד שיש לו חיילים, יצר קשר עם חיילו כדי לדעת איפה היה, האם הוא בטוח, מה שלומו

פנינה תמנו: איך יכול להיות? הם עסוקים במלחמה, גברתי

יעל שפירא: זו אחריות פיקודית

פנינה תמנו: אחריות פיקודית זה לא תשובה

פנינה תמנו:  אתם אחראיים על התחום הזה

יעל שפירא: אני מסכימה, ולכן אני מאפשרת לכל מי שרוצה לפנות אליי, לפנות, אם בתיווך ואם ללא בתיווך, וגם אם מגיע ולא רוצה שהמפקד שלו יידע כי מתבייש להודות בזה שהיה שם- -     

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני מזהה בדיון הזה נקודה שלא ברורה מספיק

יונתן מישרקי:  האם המדינה צריכה לעשות פנייה פרו אקטיבית לכל המשתתפים, לכל המעגל הראשון והשני?     

קארין אלהרר: חד משמעית

יונתן מישרקי: שמענו גם שלא

יונתן מישרקי:  לפעמים אתה דוחק יותר מדי

יונתן מישרקי:  אני לא איש מקצוע

יונתן מישרקי:  לפעמים אתה דוחק במטופלת או בנפגעת או בנפגע קצת יותר מדי – גרמת לנזק בלתי הפיך

קארין אלהרר: יש הבדל

יונתן מישרקי: ד"ר זליגמן אמרה שיש אפשרות לגישה מסוימת שאפשר לפעול בה בצורה רכה

יונתן מישרקי:  להגיע לאותו משתתף במסיבה או חיילת

יונתן מישרקי:  מה שאני מבקש וחושב שנכון יהיה לקחת את העמדה המקצועית של ד"ר זליגמן, עם אנשי המקצוע במשרדים הרלוונטיים שיושבים פה, אנשים מאוד מכובדים ואני בטוח שהניסיון והמסירות שלהם לעבודה יוצאת מן הכלל

יונתן מישרקי:  אגב במאמר מוסגר, אולי הותקפתם בשאלות אבל זה לא אישית

יונתן מישרקי:  אנו יודעים שאתם מסורים לעבודה שלכם

יונתן מישרקי:  אנו מעריכים את העבודה שלכם, גם של הצבא וגם שלכם

יונתן מישרקי:  אתם עושים עבודה ואני בטוח שהלב שלכם מונח פה

יונתן מישרקי:  ייתכן שאולי חיבור רעיוני בתפיסת עולם ביניכם לבין ד"ר זליגמן או תוביל למסקנה קצת שונה שיכולה להוביל לכך שהפעולה תהיה פרואקטיבית

יונתן מישרקי:  ולא רק מחכים למי שפונה אלינו

יונתן מישרקי:  בואו ננסה לפתוח את הראש

יונתן מישרקי:  זה לא כמסקנת דיון

יונתן מישרקי:  אני מציע את זה כאן כיושב-ראש ועדה כי שמענו פה שני צדדים

יונתן מישרקי:  בבקשה

צביה זליגמן: תודה

צביה זליגמן:  אחד הדברים החשובים, שיהיו מספיק מרכזים עם זמינות של טיפול

צביה זליגמן:  כפי שכולנו יודעים, לא לחכות כמו אצלנו שנתיים לטיפול

צביה זליגמן:  לא ייתכן שאנשים מחכים כה הרבה זמן לטיפול

צביה זליגמן:  צריך שיהיו מספיק מרכזים

צביה זליגמן:  יש גם לזכור שלמשל אצלנו בשבועות האלה טיפלנו באנשים שנפצעו בתוך בית חולים איכילוב, נפגעו, נפגעי טראומה

צביה זליגמן:  אני רואה את הנפגעים האלה בין שלוש לחמש פעמים בשבוע, יש שמגיעים אפילו שבע פעמים בשבוע, יש כאלה שמגיעים אפילו בשבת לטפל באנשים

צביה זליגמן:  אנו מבינים שצריך טיפול כוללני שיהיה זמין בהרבה מקומות ושאנשים יידעו שהטיפול הכוללני הזה נמצא

צביה זליגמן:  אנשים גם יידעו להגיע למקומות עם פחות עם סטיגמה ולפנות

צביה זליגמן:  אנו צריכים להפוך את זה – כמו שיש בקופת חולים רופא משפחה, שיהיו מרכזים שיהיו זמינים לאנשים

צביה זליגמן:  הכי חשוב – שלא יצטרכו לחכות כל כך הרבה זמן

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  שלב הסיכום

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קארין אלהרר, משפטי סיכום, בבקשה

קארין אלהרר: תודה רבה

קארין אלהרר:  קודם כל אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון הזה

קארין אלהרר:  ניכר שהנושא חשוב מאוד לכולם וטוב שכך

קארין אלהרר:       משרדי הממשלה, אין שאלה שאתם עובדים ועושים

קארין אלהרר:  נשאלת השאלה, מה רואה האזרחים בקצה

קארין אלהרר:  אלה שזקוקים לסיוע, לטיפול, אלה שנפשם נפצעה

קארין אלהרר:  הרבה פעמים אתם כל כך עסוקים בעשייה שלא בטוח שאתם נותנים ונותנות את הדגש על איך זה בא לידי ביטוי אצל אותו אדם

קארין אלהרר:  לא צריך שתפנו אליהם ותגידו להם: בואו לטיפול אלא ידעו אותם שיש טיפול

קארין אלהרר:  לא אם אתן רוצות

קארין אלהרר:  יש טיפול

קארין אלהרר:  יש מענה

קארין אלהרר:  אם אנו חברות הכנסת פה לא ידענו – אני לא ידעתי, ומחשיבה עצמי למעורה, שביטוח לאומי מעניק טיפולים – האזרחים שזקוקים לזה, לא יודעים

קארין אלהרר:  זו בקשה שהיא בגדר תחינה

קארין אלהרר:  תנו לאנשים את המידע

קארין אלהרר:  המידע הזה הוא הכוח שלהם לקבל את מה שהם כה זקוקים לו

קארין אלהרר:      אדוני, בסוף, תקציבים הם הדבר שמשנים מציאות, וכשאני שומעת שיש מרכזים שמשוועים לתת טיפול, אבל אין להם היכולת המעשית כי אין הכסף למדריכים, כי אין היכולת – אז גם אם נלמד ויהיו פרוטוקולים וגם אם יהיה לנו כל הידע בעולם, בסוף אם לא ניתן הטיפול, יצא שכרנו בהפסדנו

קארין אלהרר:  אני כן מצפה ומבקשת ממשרדי הממשלה לתקצב היטב כפי שראוי את הגומרים שנותנים טיפול

קארין אלהרר:  לעמוד בתור שנתיים, שנה, אפילו חודש – אתם יודעים איזה עוול זה לאדם שנפצע כך, לחכות כה הרבה זמן? זה אסור שיקרה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות, לגבי מעגלים, הכסף שתקוע בהקשר הזה ממרס?     

מירי כהן: דיברתי על זה מספר פעמים וגם הבוקר עם מנהלת אגף השיקום של חולי נפש

מירי כהן:  הנושא הזה נדון ומטופל גם מול החשבות כדי לזרז את זה, וכבר יש הבנה איך פועלים כדי לחלץ את התהליך הזה ולזרז אותו

מירי כהן:  אפילו נתנו את הדרך לעשות את זה מבחינת כתיבת נוהל

מירי כהן:  אני על זה ונעשה הכול כדי שזה ייעשה מה שיותר מהר

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  סיכום של פנינה

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש

פנינה תמנו:  ללא ספק אנו מבינים שהנושא הזה כל כך רגיש ולא בכדי אנו יושבים פה כשעתיים וחצי ובקשב רב, ואני חייבת לומר, אדוני היושב-ראש, שדווקא המשרדים והגופים שנמצאים אתנו כאן – נכון, אנו באים בביקורות ורוצים לדעת ומפקחים על העבודה שלכם וזה התפקיד שלנו כאן בכנסת, ודווקא המשרדים שנמצאים – רווחה, בריאות, ביטוח לאומי כזרוע ביצוע, אתם עושים לא מעט, ועדיין התמונה לא הייתה ברורה

פנינה תמנו:  מרוב שדיברתם על המקרו, הנפגעת והנפגע במיקרו נעלמו לי

פנינה תמנו:  אתם צריכים לפשט את הנושא, את הסוגיה

פנינה תמנו:  יש לזכור - גם נפגעת או נפגע שרוצים לצאת מהבית כדי לבקש עזרה צריכים לדעת שזה מלווה בכל כך הרבה דיסקרטיות

פנינה תמנו:  שזה מאוד פשוט ולא בירוקרטי

פנינה תמנו:  התחושה היא שיש פה כמה זרועות שכל אחד רוצה לעשות טוב אבל זה לא מתכנס לתמונת מצב

פנינה תמנו:      לכן אדוני היושב-ראש, אני מציעה שנקיים עוד דיון בעניין הזה עם תוכנית טיפה יותר ברורה

פנינה תמנו:  גם אם צריך לבוא עם מצגות שיהיה לנו ברור, כי שאלתי כמה וכמה חברות כנסת פה, וזה לא היה ברור לנו, וזה לא טוב

פנינה תמנו:  אני חושבת שזה בשלב הזה לא הייתה שאלה של תקציב

פנינה תמנו:  מצטערת לומר לכם

פנינה תמנו:  זה קודם כל התכנסות להבנה איך נותנים את המענה הזה

פנינה תמנו:  אני מבקשת שאדוני היושב-ראש, שחלק מהמסקנות נקיים ישיבה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת לימור סון הר מלך

לימור סון הר-מלך: אני מתנצלת שלא הצלחתי להיות בכל הדיון

לימור סון הר-מלך:  מבטיחה שאשלים את הדברים כי זה דיון שאני חלק מהמציעות שלו יחד עם קארין

לימור סון הר-מלך:  אני רק רוצה לומר, שהתחושה שלי לפחות, וכמו שנאמר פה, שהנושא הזה התאדה לאוויר העולם ואף אחד לא תופס אותו, אף אחד לא מסוגל לטפל בו, אין שום מענה

יונתן מישרקי: קשה לומר את זה אחרי מה ששמענו

לימור סון הר-מלך: אנו חברי הכנסת לא מכירים את הנתונים

לימור סון הר-מלך:  זו הייתה התחושה

לימור סון הר-מלך:  לכן הסכמנו להיות חלק ממציעי הדיון

לימור סון הר-מלך:  כשאנו העברנו את החוק של החמרת הענישה על עבירות מין על רקע לאומני, אני זוכרת את המאבקים של יוליה שישבה שם ואמרה: הם יוכרו כנפגעי פעולות איבה

לימור סון הר-מלך:  אני זוכרת את המשפטנים יושבים שם, משרד המשפטים, ונאבקים מול זה, וגם ביטוח לאומי

לימור סון הר-מלך:  ואני חושבת שהיום אם למישהו לא ברור שהם עומדים ועומדות בקריטריונים האלה של נפגעי פעולות איבה וזקוקים להכרה הזו, אני חושבת שבאמת הלכנו לאיבוד

לימור סון הר-מלך:  כשאנו זעקנו את זה ואמרנו: צריך להיות לזה מעמד, יש לזה משמעות

לימור סון הר-מלך:  לא אדבר על שאר הביזיונות שספגנו על החוק הזה

לימור סון הר-מלך:  הגדירו אותנו גזעניות, חוק גזעני

לימור סון הר-מלך:  אמרו שאין תופעה כזו

לימור סון הר-מלך:  מי שטען שאין תופעה כזו, אני רוצה לשמוע אותו אומר לי היום שאין תופעה כזו

לימור סון הר-מלך:  את זה קיבלנו מהעולם, את ההכחשות

לימור סון הר-מלך:      כפי שנאמר פה, מה שצריך לעשות זה לראות – הרבה דברים נופלים על היח"צ

לימור סון הר-מלך:  אנשים לא יודעים

יונתן מישרקי: נכון

פנינה תמנו: בזמנו אמרנו שנתעקש על האונסים ועל העבירות הכבדות וכמעט נפלנו לייעוץ של אנשים כאלה ואחרים שרצו רק על ההטרדות

לימור סון הר-מלך: נכון מאוד

לימור סון הר-מלך:  צריך להיות כאמור האפשרות שבעצם זה יהיה נגיש

לימור סון הר-מלך:  כפי שראינו, הרבה פעמים דברים נופלים בזה שהמוסדות קיימים, המענה קיים אבל אין התיווך של לדעת, להכיר

לימור סון הר-מלך:  זה אחד הדברים שיש לתת עליהם את הדעת

לימור סון הר-מלך:  אנו לא צריכים – במקרה הזה יש נשים שלא רוצות שמישהו יבוא, יש שם איזון דק מלגשת ולדחוק בעדם, לבין שיידע שיש לו האפשרות ואז הבחירה בידיה

יונתן מישרקי: שיהיה שיח עם חשיבה אחרת

לימור סון הר-מלך: לסיום, בעת הזו יותר מתמיד מרכזי הסיוע צריכים לראות איך נותנים את הדעת, הם עושים עבודת קודש כל השנה - הרבה פעמים בהתנדבות

לימור סון הר-מלך:  ללכת למרכזי הסיוע, לראות את המסירות שיש שם

לימור סון הר-מלך:  אנשים שם כי זה השליחות שלהם

לימור סון הר-מלך:  אי אפשר לבנות על זה

לימור סון הר-מלך:  כשמדינת ישראל צריכה להתערב בזה, היא צריכה להיכנס פנימה ולהוציא כסף ולתמוך במרכזי הסיוע

לימור סון הר-מלך:  בעת הזו אנו נדרשים לזה יותר מתמיד

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  בבקשה, חברת הכנסת מלינובסקי

יוליה מלינובסקי: תודה

יוליה מלינובסקי:  אני רוצה לשמוע מכל אלה שצעקו וגידפו אותנו וביזו אותנו

יוליה מלינובסקי:  יש דבר כזה תקיפה מינית על רקע לאומני, נקודה

יוליה מלינובסקי:  ואם לא תגידו את זה בפה מלא, אין לכם זכות לדרוש את זה מהעולם

יוליה מלינובסקי:  פשוט אין

יוליה מלינובסקי:  הקונספציות נפלו

יוליה מלינובסקי:  מה שקרה פה ב-7

יוליה מלינובסקי: 10 שינה לנו הכול, בצבא, בשב"כ, בחברה, בפוליטיקה, גם פה

יוליה מלינובסקי:  אני יודעת שזה קשה לכם ושזה בניגוד לכל תפיסות העולם שלכם

יוליה מלינובסקי:  תגידו את זה כי גם אונס אחרי 7

יוליה מלינובסקי: 10 או ב-7

יוליה מלינובסקי: 10, אם תוצאה פיזית זו אותה תוצאה, יש לה משמעות אחרת

פנינה תמנו: אמרו שאנחנו גזעניות

יוליה מלינובסקי: אני חיה עם זה בשלום

יוליה מלינובסקי:  דרך ארוכה מתחילה בצעד ראשון

יוליה מלינובסקי:  בלי שכולנו נסכים לזה, נבין את זה ולא נמשיך משרד הבריאות באותם סיפורים על מכרזים שהיו לפני 7

יוליה מלינובסקי: 10 – את לא יכולה לספר לי מה היה לפני

יוליה מלינובסקי:  אנחנו צריכים להיות ביום שאחרי

יוליה מלינובסקי:  הטיפול הוא אחר, המסקנות אחרות, היחס הוא אחר

יוליה מלינובסקי:  הכול שונה

יוליה מלינובסקי:  תפסיקו משרדי ממשלה, רואים חלק מכם שהפנימו וחלק ממשיכים אותו דבר

יוליה מלינובסקי:  זה שונה

יוליה מלינובסקי:  מרכזי סיוע - זה לא ביקורת

יוליה מלינובסקי:  אתם עושים את העבודה

יוליה מלינובסקי:  מגיע לכם תודה והוקרה ותקצוב

יוליה מלינובסקי:  תשנו את תפיסת העולם

יוליה מלינובסקי:  גם ביטוח לאומי

יוליה מלינובסקי:  לא סתם שאלתי איך עושים את ההכרה כי אני מכירה את התופעות האלה ואת הסטטיסטיקה

יוליה מלינובסקי:  גם על זה יש לחשוב

יוליה מלינובסקי:  לא ניכנס לזה

יוליה מלינובסקי:  המסקנה המרכזית – תעשו את הסוויץ' הזה בראש כולכם, כולנו יחד

יוליה מלינובסקי:  אנו עשינו בכנסת

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני עובר לסיכום מסקנות הדיון הזה

יונתן מישרקי:       ועדת הבריאות מודה לכל יוזמות הדיון וכמובן לכל המשתתפים בדיון החשוב והרגיש הזה

יונתן מישרקי:      נוכח התקדימיות של האירועים בישראל וייתכן שאף בעולם, הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות וממשרד הרווחה בשיתוף עם צה"ל לייצר מענה טיפולי הוליסטי, מותאם וייחודי לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית מהמעגל הראשון וכן לנפגעים מהמעגל השני

יונתן מישרקי:  יש לקחת בחשבון את הצורך במענה רציף וארוך טווח

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל דיווח מפורט אודות סל המענים כאמור בתוך שבוע

יונתן מישרקי:      כפי שנאמר בדיון היום, אירועי שבעה באוקטובר הציפו טראומות עבר בקרב נפגעות ונפגעי אלימות מינית, ולפיכך הוועדה מבקשת לעבות את מערך המטפלים לטיפול מודע טראומה

יונתן מישרקי:      הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לוודא שכלל המטפלים בתחום יעברו הכשרות והדרכות מותאמות

יונתן מישרקי:      הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות, הרווחה והמוסד לביטוח לאומי לחשוב מחדש על האופן שבו יש להנגיש את מתן המענים לאוכלוסיות הזקוקות לכך

יונתן מישרקי:  כפי שדיברנו – אפשר לשמוע גם רעיונות מד"ר זליגמן ואחרים

יונתן מישרקי:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לעדכן את הוועדה בתוך שבוע לגבי העלות התקציבית הנדרשת למתן המענים כאמור מתום סך העלות התקציבית המשוערת לטובת התכנית לבריאות הנפש

יונתן מישרקי:          הוועדה תמשיך לעקוב ולפקח מקרוב אחר הנושא על מנת לוודא שכל מי שזקוק לסיוע אכן מקבל אותו

יונתן מישרקי:      
     תודה רבה, הישיבה נעולה